Joan Commeleran reivindicat des d'Alacant - El Temps de les Arts\nJoan Commeleran: Sant Gervasi, 1930.\n26 maig 2020 per Assumpció Cardona\nFa pocs dies ha caigut a les meves mans virtualment un treball d’investigació molt ben documentat i rigorós sobre un artista oblidat Joan Commeleran ( Barcelona 1902-1992) realitzat per José Miguel Santacreu Soler, catedràtic d´Història Contemporània a la Universitat d’Alacant. El treball és el completíssim catàleg d’una exposició sobre aquest artista celebrada del 14 d’abril al 27 de maig del 2019 al Museu d’Alacant, de la qual va ser el comissari. La investigació té el desafiament a contracorrent, de reivindicar un artista figuratiu de casa nostra que en el negre panorama de postguerra es va mantenir fidel al seu compromís artístic. Potser també el motiu d’escollir aquest artista entre un ampli ventall d’artistes silenciats, ha estat el fet que Joan Commeleran , a través del Casal de Cultura va defensar la unió cultural dels Països Catalans.\nLa mostra va reunir un centenar d´obres, alguna pintura i sobretot dibuixos i il·lustracions publicades en llibres, revistes i diaris entre 1929 i 1992. Tot i que Commerelan té una considerable obra pictòrica, la investigació se centra quasi exclusivament en les obres en suport paper. Santacreu ho justifica partint de la base fonamentada en el parer de crítics d’art de prestigi com Rafael Benet i Enric Fernández Gual que Commeleran era millor dibuixant que pintor.\nJoan Commeleran va ser un pintor, dibuixant i professor de litografia de l’Escola de la Llotja de Barcelona, plaça que va ocupar des del 1954 fins al 1972. Va tenir com a amic i mentor Manolo Hugué de la generació noucentista, però sobretot, encara que una mica més jove, va tenir relació professional, afinitats artístiques i amistat amb diversos artistes de la Generació de 1917 com Francesc Camps Ribera i Ramon Soler Liró que buscaven una renovació de l’art al marge dels postulats més acadèmics i oficials del Noucentisme. Hi ha una voluntat per part d’aquests artistes de fer evolucionar el passat i també d´experimentar formes noves, per això alguns d’ells es van involucrar, sense gaires gosadies, en les avantguardes, especialment el cubisme, també l’expressionisme canalitzat per la pintura de Nonell que influeix en alguns d’aquests artistes, especialment en Camps Ribera. L’obra artística de Commeleran també s’insereix en aquesta recerca prudent i la troba en l’expressionisme, no radical com l´alemany, ni dramàtic com el de Nonell, sinó un expressionisme més dolç, en formes i expressions. També la paleta de colors és molt intensa, amb abundància del color negre però mai de colors estridents.\nJoan Commeleran: Hort en el suburbi de la Barceloneta, 1931.\nSantacreu explica de manera detallada la importància que Commeleran va assolir durant la Segona República participant en exposicions col·lectives de la ciutat de Barcelona, en galeries com la Sala Badrinas (1929) i les Galeries Dalmau (1930). A partir del 1932 es va involucrar en les Exposicions d’Art de Barcelona participant en el Saló Montjuïc, on exposaven els pintors més renovadors del moment. També participa en les Fires del Dibuix dels primers anys 30. El 1932 va ser un dels fundadors del Grup d´Artistes Independents juntament amb els pintors Francesc Camps Ribera, Josep Gausachs i els escultors Josep Granyer i Martí Llaurador. L’objectiu principal d’aquest grup era viure de la pintura a base de crear una cartera de clients que pagaven una quota mensual de 25 ptes. que els donava dret a rebre anualment dues obres pintura o escultura i dos dibuixos. Van presentar per primer cop una exposició a la Llibreria Catalònia el 1932 i en anys successius van realitzar dues exposicions a la Galeria Gaspar i la darrera del grup va ser a la Galeria Syra l’any 1935. El 1936, Commeleran era un artista ben considerat pels crítics i pel públic fins al punt de ser un dels artistes catalans escollits per participar en l’exposició de la Societat d’artistes Ibèrics a París. També s’ inclou informació detallada sobre les seves exposicions individuals a la Sala Badrinas (1931), a la Galeria Syra (1932) i a la sala Parés (1933). Durant la postguerra exposa als anys 40 a diverses galeries i més esporàdicament als anys 60 i 70 fa un parell d’exposicions a la galeria Syra.\nJoan Commeleran: Llardecans, 1938.\nSantacreu documenta àmpliament amb il·lustracions els dibuixos que Commeleran va publicar en revistes com Art, Amic, Meridià i Nova Ibèria i les portades i interiors de llibres que va il·lustrar (Col·lecció de narrativa Josep Janés). En la postguerra també va ser gravador i il·lustrador de llibres de bibliofília com els d’Edicions de l’Horta i de M. Montserrat Borrat.\nEl 1936 va signar el “Manifest de l’Associació Intel·lectual per a la defensa de la Cultura”, publicat a La Vanguardia el 4 d’agost de 1936. D’acord amb les idees d’aquest manifest, Commeleran va donar suport a la creació del Casal de Cultura en un article publicat el 15 d’abril del 1937 al setmanari Mirador. El punt fort de l’article era la defensa d’una catalanitat global geogràficament i també intel·lectualment, presidida pel pensament i no per la violència: “Cal cercar altra vegada el desllorigador que fa d’aglutinant i que articuli els diversos matisos diferencials d’una sèrie de pobles que abraça el recorregut comprés entre el Cap de Creus o bon xic més enllà, fins a Alacant incloses les Balears; vinculades aquestes activitats i energies és quan trobarem l’engranatge que posi en marxa totes les característiques biològiques de cli- ma i latitud(…). Sapigueu lluitar alhora contra l’esperit militar dels pronunciaments, contra l’esperit falsejat durant segles d’una Història d’Espanya elaborada a gratcient per un criteri centralitzador i dèspota(…)Però sapigueu lluitar i imprimiu en la nostra lluita tot el lirisme, grandesa i noblesa de pensament, que tant atrauen la Victòria.”\nJoan Commeleran: Tarda de platja de Montgat, 1931.\nLes seves pintures i dibuixos estan dins d’una estètica expressionista molt personal, espontània, amb acabats esbossats. Els primers anys els temes treballats eren els propis de la Generació del 1917, paisatges suburbials, paisatges urbans sovint amb figures del seu barri de Les Corts al qual sempre va estar molt lligat i escenes de cafè i d’oci a la platja. Durant la guerra civil canvia de registre i els seus dibuixos són testimoni del fet històric. Santacreu destaca que són representacions civils de la guerra, Commeleran en dibuixos com Llardecans, 1938, posa èmfasi en com afecta la guerra en la vida dels catalans. Durant el franquisme es va decantar per la pintura religiosa, sobretot mural, sense renunciar al seu estil i que a més li va permetre subsistir fins que el 1954 passa a dedicar-se a la docència. Destaquem els àngels de Glòria pintats a la capella del Santíssim Sacrament de Santa Maria del Mar, exemple notable de l’ expressionisme figuratiu religiós de l´art català. Sobre aquesta obra Commeleran escriu en una carta (29-3-1945) a Manuel Brunet, amic catòlic catalanista decisiu en aquest seu nou registre de temàtica religiosa: “Una rèplica contundent als Àngels d’Eugeni d’Ors, sempre més acompanyats a la moda filosòfica que a la bondat i bellesa intrínseca.”\nCelebrem la iniciativa de la Universitat d’Alacant de recolzar aquest primer estudi a fons d’ aquest artista, del qual fins ara només hi havia unes poques línies en llibres d’àmbit general. El catàleg,de format molt curós, es pot consultar en línia.\nEtiquetes Assumpció Cardona, Joan Commeleran, Miguel Santacreu Soler, Museu d´Alacant Navegació per les entrades


Vidre Contemporani, Biennal d’Alcorcón 2006\n// 05.10.2006 - 15.11.2006 / Sala SEMPERE\nLa sala Sempere del MUA inicia la programació per al curs 2006/07 amb l'exposició «Vidre Contemporani, Biennal d’Alcorcón 2006», una mostra constituïda arran de les obres guardonades i seleccionades en el Primer Certamen Internacional d'Escultura en Vidre, convocat pel MAVA (Museu d'Art en Vidre d’Alcorcón) durant la primera meitat de l'any 2006.\nEl certamen es va desenvolupar en dues fases. En la primera es va demanar als candidats que presentaren un dossier amb informació sobre l'autor o autors i sobre les obres proposades. Una vegada desestimades les propostes que no complien els requisits formals de la convocatòria, l'equip directiu del MAVA va centrar el seu interès en les qualitats artístiques de les obres presentades, i va deixar en segon pla la trajectòria i el currículum de l’autor.\nLes obres finalistes en van ser 26. Hi trobem obres de 17 autors espanyols, un argentí, dos canadencs, una hongaresa, dos italians i tres britànics.\nUna vegada complida la primera fase va començar la segona, en la qual els artistes seleccionats van ser convidats a enviar l'obra al museu. Quan es van rebre totes les peces, es van instal·lar a la sala d'exposicions temporals del MAVA, amb la finalitat que foren plenament apreciades pel jurat.\nEl jurat va estar compost per set membres procedents de diversos àmbits relacionats amb la plàstica contemporània: Pedro José González Trevijano, rector de la Universitat Rei Joan Carles I, Rosina Gómez Baeza, directora de la fira ARCO durant els últims 25 anys, Víctor Nieto Alcaide, catedràtic d'Història de l'Art en la UNED, acadèmic de la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Ferran i director del seu museu, Ángel Aragoneses, escultor i urbanista, Rafael Doctor Ronceros, director del MUSAC, Museu d'Art Contemporani de Castella i Lleó, Fernando Castro Flores, catedràtic d'Estètica de la Universitat Autònoma de Madrid, assessor estètic de diferents col·leccions d'administracions públiques, fundacions i entitats privades, comissari internacional, crític d'art, etc. i Rafael Sierra, director de la revista Descubrir el Arte.\nEl jurat, per unanimitat, va decidir emprar els 15.000 € del premi en l'adquisició de les obres: Cos de Cristall de Javier Velasco, S/T de David Israel i Untitled de Kathrin Partelli.


La coordinació entre institucions és clau en els ODS - Notícia - ISGLOBAL\nEl Departament d'Anàlisi d’ISGlobal analitza en una nova publicació el paper dels think tanks en l'agenda europea dels Objectius de Desenvolupament Sostenible\nEls països europeus jugaran un paper més protagonista en l'agenda dels Objectius de Desenvolupament Sostenible (ODS) que el que van tenir en els Objectius del Mil·lenni. Aquesta vegada, no actuaran només com a donants o impulsors sinó que seran avaluats també pels avanços dins de les seves pròpies fronteres. En matèria de salut, això representa una nova oportunitat per impulsar el paper d'Europa en salut global i una responsabilitat internacional d'abordar els seus propis reptes i desigualtats. Tot i que la major part de la regió està molt avançada en els objectius relacionats amb el desenvolupament social, la crisi econòmica i financera ha provocat una regressió de les polítiques sanitàries.\nEl Departament d'Anàlisi d’ISGlobal acaba de publicar un nou informe titulat “ODS en salut i Europa: el paper dels think tank regionals”, publicat originalment a la revista Global Health Governance, en el que analitza el treball de les institucions dedicades a la recerca de polítiques en aquest àmbit i suggereix camins per a la seva implicació en els ODS. Els laboratoris d'idees (o think tanks) van jugar un paper important en el disseny dels objectius, recolzant el seu llançament i aportant assistència tècnica al seu desenvolupament. Ara se'ls hi demana que mantinguin el seu compromís en el monitoratge i avaluació de les metes plantejades. El paper d'aquestes institucions també és recolzar als governs i parlaments en l'elaboració, seguiment i avaluació dels seus plans nacionals de ODS. Aquest repte cobrarà especial importància a Espanya en els propers mesos, de cara a la presentació del pla nacional de ODS a Nova York al juliol de 2018.\nPerò mentre els ODS apareixen com un “tot indivisible”, ja que cap objectiu pot aconseguir-se aïllat dels altres a causa de l'àmplia varietat de interaccions entre ells, molt poques institucions dedicades a la salut global aporten aquest tipus de visió integral. Per això, argumenten els autors de l'informe, és necessari un enfocament integrador i coordinat per superar els obstacles que suposen la diversitat geogràfica, la falta d'informació fiable i un context hostil i limitant.\nAixò és, segons els autors, el que una xarxa de think tanks en salut global pot oferir, ja que aporta les capacitats tècniques, l'experiència temàtica i la presència geogràfica de les diferents institucions de recerca. Aquesta coalició d'organitzacions podria, a més, aportar valor afegit en àrees clau com la generació i divulgació de coneixement, les col·laboracions institucionals, el foment de la innovació o les oportunitats de finançament. Tot i així, conclou l'informe, això no serà suficient si les institucions no s'esforcen a “sortir de la bombolla d'experts i funcionaris d'alt nivell i arribar al públic en general”.\nISGlobal puja al lloc número 8 a la llista de millors 'think tanks' del món en salut global\nISGlobal a la frenètica setmana de Nacions Unides a Nova York\nLa filantropia com a catalitzador entre el sector privat i el públic\nEl secretari d'Estat de Cooperació Internacional i per a Iberoamèrica i el Carib visita ISGlobal


Pacte Territorial Ocupació Maestrat Litoral taules treball | Castellón Información\nEl Pacte Territorial per l’Ocupació Maestrat Litoral organitza diferents taules de treball els dies 20, 23 i 25\nDe l’Obsedi formen part Santa Magdalena Benicarló, Vinaròs, Peníscola, Càlig, Alcalà de Xivert, Sant Jordi i Sant Rafel\nEl programa es posarà en marxa el dia 20 de setembre amb la taula, ‘Atraure i retindre el talent en el territori. La nova gestió de Recursos Humans’. Es tracta d’una jornada dirigida a empreses, en la qual s’abordaran els problemes de les empreses referents a la contractació, la retenció de talent i la relació amb les diferents administracions en l’àmbit de l’ocupació.\nLa segona jornada tindrà lloc el 23 de setembre, i porta per títol, ‘FP dual i els certificats de professionalitat. La formació com a via d’accés a l’ocupació’. I cerca donar a conéixer la formació específica existent en el territori. A més, durant la taula de treball es mostrarà als empresaris els diferents tipus de formació, reglada i no reglada.\nalcalà de xivert174 calig128 El Pacte Territorial1 obsedi3 Ocupació Maestrat Litoral1 peñíscola2136 sant jordi72 Sant Rafel5 Santa Magdalena Benicarló1 taules de treball1 vinaros1121


Dret Estrangeria - Fabregas & Asoc.\nMalgrat existir múltiples accepcions podem afirmar que parlem de nacionalitat si fem referència a l’existència d’un grup de persones vinculades per una sèrie de factors comuns de naturalesa personal.\nCada Estat té una àmplia llibertat per determinar què persones ostenten la seva nacionalitat, o dit d’una altra forma, per fixar els criteris jurídics sobre la base dels quals es precisa qui són els seus nacionals i els qui deixen de ser-ho.\nSERRA LABORAL CONSULTING explica des dels seus inicis amb professionals de dilatada experiència especialitzats en aquesta concreta parcel·la del dret amb coneixements tècnics suficients per oferir un assessorament rigorós adaptat a l’entorn de constant canvi que s’ha experimentat en aquesta àrea en els últims anys.\nAquest departament treballa de forma conjunta amb la resta de professionals del grup empresarial per prestar en cadascun dels serveis una visió integral i adaptada a la realitat social capaç d’oferir valor afegit extra.\nTenint en compte la majoria de les sol·licituds són desestimades per falta de compliment d’algun dels requisits, resulta necessari apostar per especialistes que li orientin en cadascuna de les fases de tramitació.\nEl nostre treball és comprendre, assessorar i resoldre les complexitats que comporten els processos de tramitació, a fi de buscar un resultat òptim, prenent en consideració les circumstàncies i necessitats de cada persona.\nPermisos de residència i treball


La Llumenera de Nova York: Pedres a les butxaques\nFa un entretemps d'aquells de muntar i desmuntar les terrasses dels bars i els restaurants. Avui sí, demà no, demà passat potser. El rètol del semàfor que es gronxa avisa als propietaris de les terrasses del perill del vent. D'un vent que amenaça d'endur-se'ls les estovalles, les cadires i les taules; un vent que arrencarà el paviment de les voreres i deixarà al descobert les entranyes del subsòl.\nUn pis per sota, l'exprés passa rabent carregat d'autòmats solitaris. Aïllats, amb els auriculars blancs a les orelles, ignoren el que s'esdevé a la superfície. El vent escombra la ciutat. Els ciutadans més prims són els primers que en patiran les conseqüències.\nEls Autors 27 d’octubre, 2009 03:05\nDoncs ja sabeu, les butxaques plenes de pedres!\njetuva 27 d’octubre, 2009 06:04\nJo no recordo haver passat tant de fred (a la primavera!) com creuant la Segona i Tercera Avingudes: el vent glaçat que circula lliure de nord a sud és el senyor indiscutible d'uns espais i d'uns volums verticals que fan de xemeneia i potencien el torment sobre els ossos i vísceres dels pobres mortals.\nCesc Sales 27 d’octubre, 2009 10:12\nSempre m'ha agradat la imatge del vent, que no pas patir-ne els seus efectes. La imatge de pedres a les butxaques la trobo de fantasia, m'encanta. Amb tot, la tardor dibuixa perfils únics.\nmiq 27 d’octubre, 2009 19:28\nSempre s'ha dit que Xicago és "the Windy City" (la ciutat ventosa, o del vent), però crec que Nova York, entre els molts sobrenoms (i malnoms) que té també l'hi hauria de comptar.\nCom diu jetuva, el corredor de la tercera avinguda és una mena de "forat del vent de Collserola" transplantat a l'illa de Manhattan.\nLa imatge del vent és molt poderosa, i a NY (com arreu) t'assegura uns cels d'allò més espectaculars.\nRita 28 d’octubre, 2009 02:14\nEm quedo amb aquesta imatge del cel. Espectacular!\nToni En Blanc 28 d’octubre, 2009 09:30\nCrec que t'has passat un poquet amb la força del vent a Nova York, tant com arrancar el paviment de les voreres... jaja.\nmiq 28 d’octubre, 2009 20:20\nSí que m'he passat sí :)\nPerò sovint quan bufa de debò, sembla que s'ho hagi d'endur tot. Aquest és un país de temps extrem.


Primavera de 1901: una epidèmia de pesta fa estralls entre els habitants de l’illa de Minguer, 29a província de l’imperi Otomà. El sultà Abdülhamit primer hi envia el seu inspector... 9788417353384 PAMUK, ORHAN MÉS LLIBRES martes, 1 de marzo de 2022\nAutor: LÓPEZ FAGEDA, GERARD Marca: MÉS LLIBRES Llançament: 01/03/2022 Per confirmar\nAutor: COURNUT, BÉRENGÈRE Marca: MÉS LLIBRES Llançament: 01/02/2022 Per confirmar\nAutor: TADDEO, LISA Marca: MÉS LLIBRES Llançament: 01/10/2021 Per confirmar\nLa Sara es desperta a la barraca d’un indigent, no recorda res i no trigarà a adonar-se que algú l’empaita per assassinar-la. Aconsegueix fugir-ne i malviu en una Barcelona cada co... 9788417353322 PLANS, ALBERT MÉS LLIBRES miércoles, 1 de septiembre de 2021\nConnectar és una lúcida reflexió sobre el poder de la connexió creativa com a antídot contra la inacció i l'estancament. Connexió amb nosaltres mateixos -dissociats sempre entre el... 9788417353308 TEMPEST, KAE MÉS LLIBRES lunes, 1 de febrero de 2021\nUna catàstrofe. Un cop més, l'agost ha passat volant. És l'hora violeta. A la platja d'Altafulla quatre amics aprofiten per fer l’últim bany de l'estiu. Al cel s'hi mou un gran núv... 9788412209747 PUIG, PEP MÉS LLIBRES domingo, 1 de noviembre de 2020\nAutor: PUIG, PEP Marca: MÉS LLIBRES Llançament: 01/11/2020 Per confirmar\n9788417353216 AA.VV MÉS LLIBRES lunes, 1 de junio de 2020


Condicions de contractació - Hotel SPA Port de la Selva\nEl client reconeix i accepta que ha llegit i està conforme amb els termes i condicions generals de contractació publicades en aquesta pàgina web.\nPer a confirmar la reserva la via més segura i fiable és mitjançant la nostra pàgina web, on haurà de facilitar les dades de la seva targeta de crèdit personal i vigent com a garantia, i amb això autoritza i consenteix expressament els càrrecs que es pugin derivar de la nostra política de cancel·lació.\nLa nostra política de reserves compleix el Decret 159/2012, de 20 de novembre, d’establiments d’allotjament turístic i d’habitatges d’ús turístic.\nSi cancel·la la reserva abans de les 48 hores anteriors a l’hora d’entrada de la data d’arribada no hi ha cap penalització i no es realitzarà cap càrrec.\nSi cancel·la, modifica o no es presenta a l’hotel dins de les 48 hores anteriors a l’hora d’entrada de la data d’arribada es meritaran les següents penalitzacions: -Reserva fins a 2 nits: 50 % del preu total de l’estada.\n-Reserva per més de 2 nits i fins a 7 nits: 35% del preu total de l’estada.\n-Reserva per més de 7 nits: el 25% del preu total de l’estada\n-Les cancel·lacions i/o modificacions s’hauran de tramitar per escrit i per correu electrònic (email).\nEn cas de reserves no reemborsables i/o paquets especials, l’import de la reserva es cobrarà en el moment de la contractació i no serà possible fer cap canvi ni cancel·lació.\nSi deixa l’habitació abans de la data fixada de sortida, haurà de pagar tots els serveis contractats fins a la dita data.\nSi la cancel·lació, abandonament, modificació o no presentació és per causa de força major, degudament acreditada, no es realitzarà cap càrrec.\nALTRES CONDICIONS DE COMPRA\nL’Hotel es reserva el dret de rectificar les tarifes que erròniament s’hagin pogut oferir o cobrar al client com a conseqüència d’una errada humana o del sistema de reserves on line. En aquest cas, l’Hotel notificarà en un termini màxim de 48 hores l’errada al cliente, oferint l’alternativa d’acollir-se al nou preu o de desistir de la reserva.\nL’Hotel es reserva el dret de pre-autoritzar les targetes de crèdit abans de la data d’entrada.\nNo està permès fumar ni vapejar a les habitacions ni a les zones comunes.\nPAGAMENT DE LA FACTURA QUAN S’ARRIBA A L’HOTEL\nEl pagament dels serveis principals contractats es realitzarà en el moment de l’entrada del client a l’Hotel (check in) i aquest import no és reemborsable.\nEl pagament es podrà realitzar en efectiu, targeta de crèdit o transferència bancària, i no es pot pagar amb xec.\nCheck In: A partir de les 13:00h.\nCheck Out: fins a les les 12:00h.\nPrèvia petició i segons disponibilitat, es pot demanar un late check out o un early check-in.\nLamentem informar que actualment no admetem animals de companyia.\nTots els preus inclouen l’impost sobre el valor afegit (IVA). Impost sobre las pernoctacions en establiments turístics de Catalunya (taxa turística): Els preus no inclouen la taxa turística atès que l’import depèn de l’edat del client i del nombre de nits que contracti.\nTaxa turística fins al 31/5/2021 (iva inclòs)\nHotel Mar d’Amunt i Hotel Porto Cristo: 1€ per persona i dia.\nHotel Cap de Creus i Hotel Àgora: 0,5€ per persona i dia. Persones d’edat igual o inferior a 16 anys: exemptes.\nApartament turístic (HUTs): 1€ per persona i dia\nTaxa turística a partir 1/6/2021 (IVA inclòs)\nHotel Mar d’Amunt i Hotel Porto Cristo: 1,32€ per persona i dia.\nHotel Cap de Creus i Hotel Àgora: 0,66 € per persona i dia. Persones d’edat igual o inferior a 16 anys: exemptes.\nApartaments turístics (HUTs): 1,1€ per persona i dia


laberta.cat – Comunicació viva per a projectes amb valors.\nCREAREM I TRANSFORMAREM LA REALITAT PER FER SENTIR LA VEU DEL TEU PROJECTE.\nCREAREM I TRANSFORMAREM LA REALITAT PER ACONSEGUIR EL RECONEIXEMENT SOCIAL QUE ES MEREIX EL TEU PROJECTE.\nEt puc acompanyar\nSI TREBALLES PER A UNA\nAGÈNCIA AMB VALORS\nSI FORMES PART D'UNA\nI NECESSITES UN COP DE MÀ PER FER-LO CRÉIXER I INCIDIR A NIVELL SOCIAL\nI BUSQUES COL·LABORACIÓ PROFESSIONAL\nI VOLS POSAR ORDRE A LA COMUNICACIÓ PER ENFORTIR I FER MÉS GRAN LA TEVA COMUNITAT\nSI TREBALLES PER A\nI BUSQUES COL·LABORACIÓ PROFESSIONAL AMB CRITERI\nVISIBILITAT ALS MITJANS DE COMUNICACIÓ\nperquè el teu projecte\nVivim en un món líquid on l’actualitat és relativa i on ho són també els criteris de noticiabilitat.\nHaver treballat en mitjans de comunicació com a professional\nde la informació m’ajuda a entendre’n el funcionament, domino la creació dels diferents materials necessaris, conec el sector i sé tractar amb les periodistes. Tot plegat em facilita la detecció d’oportunitats a l’hora de fer visible el teu projecte.\nDespertem l’interès dels mitjans?\nVISIBILITAT ALS MITJANS DE\npreveure i afrontar\nTots els projectes es veuen afectats per alguna crisi comunicativa. No contemplar aquesta realitat o no gestionar-la adequadament en el moment precís pot posar en risc el compromís i la credibilitat o, fins i tot, la supervivència d’un projecte, mentre que una bona gestió comunicativa pot contribuir a revertir la situació i convertir-la en una oportunitat. Haver estat al capdavant de diferents crisis institucionals m’ha permès tenir una visió clara de quines són les eines estratègiques a l’hora de gestionar-les.\nControlem el foc abans que\nacabi en incendi?\nT’ajudo a preveure i afrontar crisis comunicatives\nControlem el foc abans que acabi en incendi?\nSOC LA BERTA\nEscric sobre el que crec i comunico tot allò que penso que pot contribuir a la transformació social. Estimo la vida, i com que no comparteixo la manera com alguns voldrien que la visquéssim, m'acompanyo de les persones boniques amb ganes i capacitat de capgirar-ho tot.\nEscric sobre el què crec i comunico tot allò que penso que pot contribuir a la transformació social. Estimo la vida i com que no comparteixo la manera com alguns voldrien que la visquessim, m'acompanyo de les persones boniques amb ganes i capacitat de capgirar-ho tot.\nQUÈ DIUEN DE MI I DE LA MEVA FEINA?\nFa poc temps vaig saber de l’existència d’una de les fotografies que representa la meva identitat, amb les seves fortaleses i febleses. Però identifica encara més la persona que va retratar aquell moment. La Berta; en aquell aleshores la meva cap de comunicació a l’Ajuntament de Berga.\nUn dels moments més durs del meu pas per l’alcaldia va ser el dia de la meva detenció (4 de novembre del 2016). En sortir dels jutjats em delia per abraçar les meves persones, les que m’estimaven i eren la meva força. Però malauradament no va ser així. Hi havia un mur de càmeres que em barraven el pas. Sense saber com, em vaig veure envoltada per periodistes, micròfons, càmeres, mòbils enregistrant, preguntes, i més preguntes. Bloqueig. Terror. Recordo començar a tremolar molt, les cames em feien figa, estava esgotada, nerviosa, trista i molt decebuda. Va ser en aquells moments, mentre feia les declaracions que mai hagués imaginat haver de fer i les cames no paraven de tremolar-me, que la Berta es va ajupir sota aquell món que emergia ansiós de declaracions, titulars i notícies. Amb els seus braços va decidir arrapar-se a les meves cames per sostenir-me, per tal que no em desfés. Uns braços que van servir per apuntalar-me, per recolzar-me i per mantenir-me dempeus. La professionalitat evident mentre vaig tenir la sort de compartir-hi aquells anys de feina, la gestió de tots aquells moments, el RETRAT i la PERSONA ho diuen tot.\nMONTSERRAT VENTURÓS (VENTI), ALCALDESSA DE BERGA (2005-ACTUALITAT).\nLa seva tasca va ser molt professional. En destaco la celeritat en la resposta, la sinceritat dels plantejaments, el joc net i el to. A més de facilitar les vies d’interlocució amb els representants de la institució i amb les qüestions que plantejàvem tot i que podien resultar incòmodes. Poques vegades un servei de premsa i comunicació és tan personal com eficaç alhora. A més, és rellevant el gran equilibri assolit entre una gestió política difícil del consistori i la transcendència de l’alcaldia en la política nacional. Un equilibri ben portat i amb transparència.\nQUICO SALLÉS, PERIODISTA ELMON.CAT\nDurant els anys que vaig treballar amb la Berta em vaig quedar amb tres idees bàsiques: professionalitat absoluta, capacitat de treball ingent i mà esquerra i do de gent per trempejar situacions (que no vol dir servilisme, ja que quan calia, el geni també sortia).\nALBERT RUMBO, GERENT DEL PATRONAT MUNICIPAL DE LA PATUM (2011-2017).\nQUÈ DIUEN DE MI I DE\nLA MEVA FEINA?\nALBERT RUMBO, GERENT DEL PATRONAT MUNICIPAL DE LA PATUM (2011-2017)\nFa poc temps vaig saber de l’existència d’una de les fotografies que representa la meva identitat, amb les seves fortaleses i febleses. Però identifica encara més la persona que va retratar aquell moment. La Berta; en aquell aleshores la meva cap de comunicació a l’Ajuntament de Berga. (Llegeix el text sencer a opinions).\nMONTSERRAT VENTURÓS (VENTI), ALCALDESSA DE BERGA


Es nega l'atenció a un pacient per parlar en català al País Valencià\nBarcelona. Dilluns, 22 de juliol de 2019. 18:58\nActualitzat: Dilluns, 22 de juliol de 2019. 19:39\nLa Plataforma per la Llengua ha denunciat en un comunicat un nou cas de discriminació lingüística a un pacient valencianoparlant a Horta Sud (País Valencià).\nEl cas es va donar el passat 18 de juliol quan un veí de la comarca valenciana va trucar al seu centre de salut per preguntar en valencià sobre els resultats d'una analítica del seu pare. L'administrativa li va respondre amb un "¿Qué dice? No le entiendo", negant-se a contestar-li en valencià, ja que deia que no entenia l'idioma.\nDes de Plataforma per la Llengua han afirmat que l’administrativa ‘va manifestar uns prejudicis lingüístics impropis d’una treballadora del sector públic de la Generalitat Valenciana.’ També han manifestat que és urgent el fet de garantir "la competència lingüística de totes les persones que atenen el públic en la sanitat pública".\nEl portaveu de la Plataforma per la Llengua al País Valencià, Manel Carceller, ha assegurat que «la discriminació en l'atenció sanitària a un pacient pel fet de parlar valencià és un cas d'incompliment de les obligacions d'una treballadora pública. No podem creure que una treballadora pública no entenga quatre paraules bàsiques en valencià. Ens trobem davant d'una clara discriminació per valencianofòbia, i això és tan greu com una per raó de raça, religió o política. Això és més evident quan la treballadora ha mantingut prèviament converses on el pacient parlava en valencià sense cap problema».


Anuncis de llançamentPlasma 5.12.90\nPlasma 5.13 Beta del KDE\nDijous, 17 de maig de 2018.\tAvui KDE dóna a conèixer un llançament beta del Plasma 5.13.\nLa Integració del navegador al Plasma és un paquet de funcionalitats noves que fan que els navegadors Firefox i Chrome, i els basats en el Chromium funcionin a l'escriptori. Ara, les baixades es mostren a un missatge emergent de notificació del Plasma, de la mateixa manera que es transfereixen fitxers amb el Dolphin. El plasmoide Controlador multimèdia pot silenciar i saltar la reproducció de vídeos i música des del navegador. Podeu enviar un enllaç al telèfon amb el KDE Connect. Les pestanyes del navegador es poden obrir directament usant el KRunner via la drecera de teclat Alt-Espai. Per activar la Integració del navegador al Plasma, afegiu el connector des de la botiga de complements del vostre navegador preferit.\nEl compositor KWin ha incorporat efectes molt millorats pel difuminat i la commutació d'escriptori. Ha continuat el treball amb el Wayland, amb el retorn de les regles de finestres, l'ús de contextos EGL d'alta prioritat, i la implementació inicial per vídeos de captura de pantalla i compartició d'escriptori.\nUsant l'entorn de treball de la IU del Kirigami, s'ha millorat l'aparença de les pàgines de llistes i categories, que ara usen barres d'eines en lloc d'imatges bàner grans. Les llistes ara es poden ordenar, i usar l'estri nou Cartes del Kirigami. Les valoracions d'estrelles es mostren a les pàgines de llistes i aplicacions. Les aplicacions usen el tema d'icones locals que coincideix millor amb l'arranjament de l'escriptori. Totes les metadades AppStream ara es mostren a la pàgina de l'aplicació incloent tots els tipus d'URL. I pels usuaris de l'Arch Linux, ara es mostra el registre del Pacman després de les actualitzacions de programari.


El ministre Escrivá vol pujar els impostos a aquells que guanyin més de 49.000 euros anuals. | Pixabay\nEl ministre Escrivá també preveu tirar endavant una reforma en el sistema de pensions\nper Daniela De Amorín 16/03/2021 09:43h\nEl govern espanyol està plantejant una nova pujada d'impostos que afectaria els sous de més de 49.000 euros anuals, segons ha revelat aquest dilluns el diari 'ABC'. El citat mitjà assegura que es tracta d'una proposta sobre la qual estaria treballant el ministre d'Inclusió, Seguretat Social i Migracions, José Luis Escrivá, que té l'objectiu d'augmentar la recaptació en un context de fort augment de la despesa pública per les conseqüències derivades de la pandèmia del coronavirus. Així mateix, el ministre estaria treballant en l'ampliació dels anys de càlcul per a les futures pensions.\nEl possible augment en l'IRPF sobre el qual ha informat 'ABC' afectaria les rendes superiors als 49.000 euros, una quantitat que en aquests moments està inclosa en el tram d'IRPF que abasta des dels 35.200 als 60.000 euros i sobre el qual recau un tipus impositiu del 37%. Aquesta hipotètica reforma en els trams de l'IRPF completaria les ja aprovades i incloses dins dels Pressupostos de 2021.\nEn aquest sentit, cal recordar que la primera de les reformes aprovades va ser un increment de dos punts en l'IRPF a les rendes del treball de més de 300.000 euros, afectant 16.740 contribuents, segons van anunciar fonts governamentals. L'Executiu també va anunciar un augment de l'IRPF per a rendes del capital de més de 200.000 euros que, sumades a les anteriors, podrien afectar un màxim de 36.194 contribuents, segons xifres confirmades per la ministra d'Hisenda, María Jesús Montero.\nLes reformes d'impostos pactades pel govern de coalició abans de la pandèmia\nFins al moment, les reformes d'impostos dutes a terme pel govern del PSOE i Unides Podem han estat molt menys dràstiques que les plantejades en l'acord de coalició que van segellar tots dos partits abans de l'arribada de la Covid-19. El pacte preveia una pujada de l'IRPF de dos punts per a les rendes del treball superiors als 130.000 euros i de quatre punts (el doble del que finalment es va aprovar) per les rendes superiors als 300.000 euros.\nAixí mateix, el govern espanyol també va establir altres mesures com un increment d'un punt en l'impost sobre el patrimoni per a les fortunes de més de 10 milions d'euros i una tributació mínima del 15% per a les societats cotitzades d'inversió immobiliària.\nLa reforma de les pensions que planteja José Luis Escrivá\nEl diari 'ABC' també es fa ressò de la intenció de José Luis Escrivá de seguir endavant amb la seva reforma de pensions en dues fases. La primera es posarà en marxa a l'abril i inclourà una nova fórmula per a revaloritzar les pensions i una tanda de mesures i penalitzacions per a evitar les jubilacions forçoses en els convenis i la jubilació anticipada.\nLa segona fase de la reforma tindrà lloc el mes d'octubre i suposarà l'augment de les bases màximes de cotització i l'ampliació dels anys que es tenen en compte per a calcular les pensions, dues reformes que suposarien un important estalvi en les depauperades arques de la Seguretat Social, que han compromès amb Brussel·les una retallada de 30.000 milions.\nÚltima hora Última hora Actualitat Última hora Hisenda Última hora Pensions Última hora Govern Espanyol\nMor una segona infermera que va tenir trombosi després de posar-se la vacuna\nLa prohibició que acaba d'entrar en vigor a Catalunya: fins al 15 d'octubre


Blog | New School\n10 coses que has de saber sobre el CLIL\nContent and Language Integrated Learning (CLIL) és una metodologia que consisteix a impartir una o més matèries obligatòres del currículum (matemàtiques, ciències, art...) íntegrament en la llengua es...\nOn aprendre anglès? 5 coses a tenir en compte\nMoltes famílies amb nens tot just comencem a quadrar els horaris pel proper curs. La música, la natació, el teatre i... per descomptat, l'anglès. Amb trenta anys d'experiència ajudant famílies amb els...\nAprendre anglès bé: evita aquest error!\nEls nens poden aprendre un idioma de manera "natural"? La resposta curta és Sí. La resposta llarga és Sí... si viuen al país de la llengua; però aleshores ja no estem parlant d'aprendre una llengua es...


Miro Video Converter, la manera simple de convertir els nostres vídeos per a tota mena de dispositius - Informatica.CAT\n« Poker online, de la xarxa als grans torneigs\nEls petits programes de facturació són poderosos »\nUn cop instal·lat i quan l’engeguem, podem veure’n ràpidament les seves limitacions; a l’hora de convertir fitxers només tenim com a opcions per triar dispositius basats en el sistema Android (entre els quals s’hi compten l’HTC G1, el Motorola Dext/Droid, els HTC Hero i Magic i el Nexus One signat per la mateixa Google), reproductors d’Apple (iPhone, iPod Classic, Nano i Touch), i la videoconsola PSP. Com a opció de codificació no-mòbil tenim el còdec OGG Theora, que recentment ha incorporat el Nokia N900 entre la llista de dispositius que permeten reproduir-lo, i que està sent considerat pel W3C com a estàndard per al vídeo natiu en l’HTML 5, però alguns diuen que amb poques possibilitats davant l’H.264 .\nPer la meva experiència, us puc dir que alguns telèfons accepten formats pertanyents a altres dispositius. Per exemple, al Real Player del meu N97 habitualment li faig reproduir pel·lícules convertides a format d’alta qualitat d’iPhone/iPod Touch.\nPer indicar-li el fitxer a reproduir, tan sols hem de desplaçar el fitxer sobre l’àrea indicada o bé fer un clic sobre l’opció per escollir la pel·lícula, sel·leccionar el format de sortida d’una llista desplegable i prémer el botó de conversió. A partir d’aquí, a esperar.\nEl procés de conversió és lent; és d’aquelles coses que deixes a fer mentre te’n vas a mirar el darrer episodi de la teva sèrie preferida a la televisió o a fer un cafè, però tampoc triga gaire més que qualsevol altre programa d’aquest tipus. Per als usuaris avançats, hi ha un botó que permet veure la sortida en texte (log) de les llibreries FFMPEG, les emprades pel programa per a la conversió. Si no sabeu què vol dir això, no cal que us preocupeu, ho podeu deixar sense tocar-ho i no passa res.\nEl que obtindrem després de l’espera i el procés de conversió és el mateix fitxer amb l’extensió pertinent i un indicatiu de quin és el dispositiu per al qual s’ha preparat.\nEn resum, doncs, Miro Video Converter és un programa amb certes limitacions però adequat per al posseïdor d’un dels mòbils suportats per la seva gran senzillesa.\nAixí es veu una pel·lícula (en aquest cas Dogma, amb Matt Damon i Ben Affleck)\nThemes: arxiu, conversió, conversors de video, Converter, convertir, formats d'un ordinador, Miro, miro video converter, programes convertir video, reproductors mp4, reproduir, unitats i formats d'un ordinador\nComments of “Miro Video Converter, la manera simple de convertir els nostres vídeos per a tota mena de dispositius”


El Santuari Gaia participa en el rescat de 50 animals maltractats a Múrcia - Diari de Girona\nEl Santuari Gaia participa en el rescat de 50 animals maltractats a Múrcia\nL'entitat animalista de Camprodon ha acollit 17 xais i ovelles, a més de coloms i gallines\nddg / girona 26.02.2019 | 13:23\nEl Santuari Gaia de Camprodon ha participat en el rescat d'una cinquantena d'animals maltractats en una finca de Múrcia. El refugi animalista del Pirineu, juntament amb l'associació Abrazo Animal i Equalia, han documentat i denunciat un cas de maltractament animal que ha acabat amb el rescat de tots els animals que hi havia a la finca al nucli de Javalí Nuevo.\n«Després de les imatges que Equalia va publicar al desembre de l'any passat denunciant el greu cas de maltractament animal i el posterior rescat de set gossos, pràcticament agonitzant, per part de l'Associació Abrazo Animal i Equalia, el 22 de febrer, es va organitzar el rescat de tots els animals que es trobaven en aquesta finca», expliquen els responsables de Gaia, que detallen que «tot i ser conscients del que ens podíem trobar, la realitat va ser encara pitjor. La pudor que desprenia la finca per l'acumulació d'escombraries era aclaparadora».\nSegons els responsables del santuari, els animals convivien entre escombraries i brutícia on el terreny s'havia convertit en «una amalgama d'excrements i fang barrejat amb menjar en estat de putrefacció i restes òssies d'altres animals».\nEls gossos rescatats per Abraza Animal i Equalia estaven «extremament prims, infestats de paràsits, amb tumors, problemes ossis i amb clars signes de por cap a l'ésser humà».\nLes disset ovelles i xais acollits per la Fundació Santuari Gaia estaven envoltades de fang, ferros i restes d'excrements i menjar en descomposició. A causa de l'amuntegament que patien i d'estar en aquest entorn, algunes d'elles han acabat amb malformacions a les extremitats, el que va implicar haver de rescatar-les en carretó per la dificultat que tenien per moure's pels seus propis mitjans.\nA més, les persones responsables d'aquests animals tenien en una habitació fosca, sense cap mena de condicionament per ser habitable, a gats, conills, gallines, jerbus, tortugues, conills d'Índies i coloms, tots en pèssimes condicions. Aquests animals estan acollits per diferents protectores i associacions. La protectora Salvando Peludos ha acollit els animals exòtics i la Fundació Santuari Gaia també ha acollit als coloms i les gallines.\nEl rescat ha estat possible com a derivació accessòria de la recuperació i restitució de la finca al seu propietari per impagament de rendes. D'altra banda, es mantenen les denúncies realitzades als propietaris dels animals per via administrativa davant l'ajuntament de Múrcia i per via penal davant del Jutjat d'Instrucció núm. 2 de Múrcia, per nombrosos indicis d'infraccions greus i molt greus de protecció i defensa dels animals de companyia de la Regió de Múrcia i per delictes greus amb agreujant de morts tipificats en l'art. 337 del Codi Penal.\nRescat d'emergència d'animals maltractats a Aiguaviva.\nEl santuari Gaia porta al jutjat la revista «Jara y Sedal».\nPorten al Santuari Gaia una cria de cabirol amb les quatre potes amputades.


Villa Sorriso Salern Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Borgo Dei Pazzi 18, Altres, Salern, Itàlia, 84135 - Veure al mapa\nMés informació sobre Villa Sorriso\nConvenientment situat a Salern, Villa Sorriso és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nVilla Sorriso també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Salern. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, escriptori, aparell de televisió, nevera, articles de tocador per satisfer els clients més exigents. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com parc infantil, jardí que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Villa Sorriso.


Condiciones de uso | Fons Menorquí de cooperació\nBALEARS),.L'adreça de correu electrònic de contacte amb FONS MENORQUI DE COOPERACIO és: fons@fonsmenorqui.org\nLa navegació, accés i ús pel lloc web de FONS MENORQUI DE COOPERACIO confereix la condició d'usuari, per la que s'accepten, des de la navegació pel lloc web de FONS MENORQUI DE COOPERACIO totes les condicions d'ús aquí establertes sense perjudici de l'aplicació de la corresponent normativa d'obligat compliment legal segons el cas.\nEl lloc web de FONS MENORQUI DE COOPERACIO proporciona gran diversitat d'informació, serveis i dades. L'usuari assumeix la seva responsabilitat en l'ús correcte del lloc web. Aquesta responsabilitat s'estendrà a:\nLa veracitat i licitud de les informacions aportades per l'usuari en els formularis facilitats per FONS MENORQUI DE COOPERACIO per a l'accés a determinats continguts o serveis oferts pel web.\nL'ús de la informació, serveis i dades ofertes per FONS MENORQUI DE COOPERACIO contràriament al que es disposa per les presents condicions, la Llei, la moral, els bons costums o l'ordre públic, o que de qualsevol altre forma pugui suposar lesió dels drets de tercers o del mateix funcionament del lloc web.\nFONS MENORQUI DE COOPERACIO no es fa responsable del contingut dels llocs web als quals l'usuari pugui accedir a través dels enllaços establerts en el seu lloc web i declara que en cap cas procedirà a examinar o exercitar cap tipus de control sobre el contingut d'altres llocs de la xarxa. Així mateix, tampoc garantirà la disponibilitat tècnica, exactitud, veracitat, validesa o legalitat de llocs aliens a la seva propietat als quals es pugui accedir per mitjà dels enllaços.\nFONS MENORQUI DE COOPERACIO declara haver adoptat totes les mesures necessàries per evitar qualsevol dany als usuaris del seu lloc web, que poguessin derivar-se de la navegació pel seu lloc web. En conseqüència no es fa responsable, en cap cas, dels eventuals danys que per la navegació per internet pogués patir l'usuari.\nFONS MENORQUI DE COOPERACIO es reserva el dret a realitzar les modificacions que consideri oportunes, sense avís previ, en el contingut del seu lloc web. Tant pel que fa als continguts del lloc web, com en les condicions d'ús del mateix. Aquestes modificacions podran realitzar-se a través del seu lloc web per qualsevol forma admissible en dret i seran d'obligat compliment durant el temps en què es trobin publicades en la web i fins que no siguin modificades vàlidament per altres posteriors.\nDe conformitat amb el que estableix la Llei Orgànica 15/1999 de Protecció de Dades de Caràcter Personal (LOPD) FONS MENORQUI DE COOPERACIO informa els usuaris del seu lloc web que les dades personals recollides per FONS MENORQUI DE COOPERACIO, mitjançant els formularis facilitats a les seves pàgines, seran introduïts en un fitxer automatitzat sota la responsabilitat de FONS MENORQUI DE COOPERACIO amb la finalitat de poder facilitar, agilitzar i complir els compromisos establerts entre ambas parts.\nAixí mateix, FONS MENORQUI DE COOPERACIO informa de la possibilitat d'exercir els drets d'accés, rectificació, cancel·lació i oposició mitjançant un escrit a l'adreça; CRER. DE LA PAU, 21 07750 FERRERIES (ILLES BALEARS).\nMentre l'usuari no comuniqui el contrari a FONS MENORQUI DE COOPERACIO aquest s'entendrà que les seves dades no han estat modificades, que l'usuari es compromet a notificar a FONS MENORQUI DE COOPERACIO qualsevol variació i que FONS MENORQUI DE COOPERACIO té el consentiment per utilitzar a fi de poder fidelitzar la relació entre les parts.\nFONS MENORQUI DE COOPERACIO per si mateix o com a cessionari, és titular de tots els drets de propietat intel·lectual i industrial de la seva pàgina web, així com dels elements continguts en la mateixa títol enunciatiu, imatges, so, àudio, vídeo, programari o textos; marques o logotips, combinacions de colors, estructura i disseny, selecció de materials usats, programes d'ordinador necessaris per al seu funcionament, accés i ús, etc.), titularitat de FONS MENORQUI DE COOPERACIO seran, per tant, obres protegides com a propietat intel·lectual per l'ordenament jurídic estatal, serà d'aplicació tant la normativa espanyola i comunitària en aquest camp, com els tractats internacionals relatius a la matèria i subscrits per Espanya.\nTots els drets reservats. En virtut del que disposen els articles 8 i 32.1, parágraf segon, de la Llei de Propietat Intel·lectual, queden expressament prohibides la reproducció, la distribució i la comunicació pública, inclosa la modalitat de posada a disposició, de la totalitat o part dels continguts d'aquesta pàgina web, amb fins comercials, en qualsevol suport i per qualsevol mitjà tècnic, sense l'autorització de FONS MENORQUI DE COOPERACIO.\nL'usuari es compromet a respectar els drets de Propietat Intel·lectual i Industrial titularitat de FONS MENORQUI DE COOPERACIO. Podrà visualitzar els elements del portal i fins i tot imprimir-los, copiar-los i emmagatzemar-los al disc dur del seu ordinador o en qualsevol altre suport físic sempre que sigui, única i exclusivament, per al seu ús personal i privat. L'usuari haurà d'abstenir-se de suprimir, alterar, eludir o manipular qualsevol dispositiu de protecció o sistema de seguretat que estigués instal·lat a les pàgines de FONS MENORQUI DE COOPERACIO.\nFONS MENORQUI DE COOPERACIO es reserva, així mateix, la facultat de presentar les accions civils o penals que consideri oportunes per la utilització indeguda del seu lloc web i continguts, o per l'incompliment de les presents condicions.\nLa relació entre l'usuari i el prestador es regirà per la normativa vigent i d'aplicació en el territori espanyol. De sorgir qualsevol controvèrsia les parts poden sotmetre els seus conflictes a arbitratge o acudir a la jurisdicció ordinària complint amb les normes sobre jurisdicció i competència al respecte FONS MENORQUI DE COOPERACIO té el domicili a ILLES BALEARS.


Lloguer de cotxes a Rome - Batignolles\nLlogar un cotxe prèmium a Rome - Batignolles 24/7\nQuan llogues un cotxe Virtuo a Rome - Batignolles, estàs triant un viatge més còmode. Estalvia't les cues al taulell, trobaràs el teu cotxe fàcilment gràcies al teu smartphone, i descobriràs que tot és molt senzill. Tan si viatges per oci o per negocis, t'encantarà guanyar temps. Els nostres pàrquings amb sistema de seguretat, es troben a punts estratègics de Rome - Batignolles, trobaràs un cotxe ràpidament. Gaudeix de Rome - Batignolles d'una manera diferent, deixa't portar per la ciutat de la llum sense preocupar-te pel trajecte. Descobreix Rome - Batignolles a bord dels nostres Mercedes Classe A o GLA. En una paraula : gaudeix !\nOn pots trobar el teu Virtuo a Rome - Batignolles?\nEl vostre Virtuo us espera al pàrquing Effia Rome - Batignolles, 43 boulevard des Batignolles. Si la porta està tancada, truqueu a l'intercomunicador i indiqueu que sou client de Virtuo, el cotxe està al nivell +1. Per sortir, utilitzeu el tiquet de sortida a la consola central o al para-sol.


Onda apel·la al consens de tots els grups polítics per a continuar treballant junts contra la crisi de la Covid-19 | Castelló Extra\nOnda apel·la al consens de tots els grups polítics per a continuar treballant junts contra la crisi de la Covid-19\nBallester: «Junts superarem aquesta situació i estic convençuda que ens espera un futur ple d’optimisme i oportunitats»\nEl Ple de l’Ajuntament d’Onda continuarà buscant el consens polític entre els tres grups municipals per a fer front a la crisi sanitària, social i econòmica provocada per la pandèmia. Així, s’ha aprovat una moció del grup popular que insta a aparcar les diferències polítiques i treballar de la mà en totes les iniciatives encaminades a lluitar contra la Covid-19.\nA més, el document insta a prioritzar i reforçar en els pressupostos 2021 les mesures del pacte ‘Tots per Onda’ orientades a cura dels onders i a la dinamització econòmica i, d’altra banda, el govern municipal es compromet a continuar destinant tots els recursos econòmics necessaris per a atendre les necessitats dels veïns.\nLa portaveu de l’equip de govern, Elena Albalat, també ha recordat que el consistori porta implementant accions des del mateix moment en el qual es va decretar l’estat d’alarma com la compra i distribució de 41.000 màscares entre els veïns, la realització de test als usuaris i treballadors de la residència de majors, centre de dia i habitatges tutelats o les 33 propostes reflectides en el pacte social, econòmic i polític ‘Tots per Onda. A més, el govern municipal també acaba de posar en marxa el ‘Pla Supera’, amb una inversió de 200.000 euros, amb l’objectiu d’ajudar als propietaris d’aquests establiments amb fins a 1.000 euros per a pal·liar les despeses provocades pel tancament temporal.\nUn altre dels punts de l’ordre del dia ha sigut l’aprovació de l’ordenança municipal per a regular i controlar l’àrea d’autocaravanes, campers i vehicles similars, situada en l’avinguda Montanejos.\nLa normativa estableix, entre altres disposicions, la prohibició de traure estenedors de roba a l’exterior, abocar líquids o fem a l’exterior, llavar roba o estris domèstics, instal·lar tendes de campanya, realitzar barbacoes o encendre qualsevol tipus de foc, així com el règim sancionador per incompliment d’aquestes.\n“Davant l’auge del turisme itinerant ens hem trobat amb la necessitat de marcar unes normes, que no existien fins ara, per a regular la distribució racional dels espais públics i de l’estacionament itinerant amb la finalitat de no entorpir el trànsit rodat de vehicles, preservar els recursos i espais naturals del municipi, garantir la tranquil·litat i seguretat de les persones i fomentar el desenvolupament econòmic d’Onda. A més, amb la nova normativa podrem realitzar un comptatge oficial de les persones que pernocten en la nostra població en l’àrea, vital en aquests moments de pandèmia”, ha explicat la regidora de Promoció Econòmica, Maria Baila.\nConfiança en els veïns\nPer part seua, l’alcaldessa Carmina Ballester, ha clausurat la sessió plenària amb un missatge de confiança als onders de cara a la setmana de la suspesa Fira d’Onda 2020. “És moment del sentit de la responsabilitat i de fer xicotets sacrificis personals perquè molt prompte puguem tornar a abraçar-nos i celebrar nostra volguda Fira. Junts superarem aquesta situació i estic convençuda que ens espera un futur ple d’optimisme i oportunitats”, ha dit la primera edil.


La vaga dóna fruits – PÚBLICA.CAT\nEL DEPARTAMENT OBERT A RECONSIDERAR LES RETALLADES\nDEL DARRER ACORD DE GOVERN\nLa Mesa General de la Funció Pública ha tancat avui l’acord per al retorn íntegre de les quantitats pendents de la paga de 2012. Aquest acord implica el retorn del 20,32% el 2016, el 17,32% el 2012 i el 20,32% el 2018. L’acord inclou també el retorn dels dies de premi per antiguitat (pendent de procediment tècnic). En aquest mateix marc han anunciat que estan oberts a renegociar les darreres retallades publicades per acord de Govern fa dues setmanes. Es tractaria de la reducció de la jornada lectiva a majors de 55 anys i el cobrament de juliol dels substituts amb sis mesos treballats.\nCal tenir molt present que la UGT en solitari hem hagut de convocar dues vagues parcials amb un seguiment força més ampli del que voldrien reconèixer tant el Departament com la resta de sindicats. Aquesta pressió ha donat els seus fruits i esperem que serveixi també per forçar els nomenaments de setembre el dia 1 i anar recuperant tot el que ens han robat.\nUGT demanarem la convocatòria urgent de la Mesa Sectorial de l’Ensenyament Públic per tancar aquests temes abans de les vacances d’estiu. No cal dir que UGT no desconvocarem les quatre jornades de vaga de setembre fins que no tinguem un document signat amb un mínim de tres punts:\n1.- Recuperació de la reducció de les 2 hores lectives per a majors de 55 anys.\n2.- Pagament de juliol als interins amb més de sis mesos.\n3.- Nomenaments a dia 1 de setembre.\nGràcies a tothom qui ha empès i continua empenyent per arribar fins aquí. La lluita continua! Prou tancades, prou passejar banderes! #VagaParcial #Recupereml\nLA VAGA PARCIAL CONTINUA EL DIMARTS DIA 7!


Conversa amb Lluís Juste de Nin (‘El Zurdo’ / ‘Esquerrà’) | Estudis d'Imatgeria Satírica\nBy webnegre / Agost 3, 2011 / Dibuixants, Jaume Capdevila / 5 comentaris\nNinotaire de la clandestinitat.\nLluís Juste de Nin m’espera assegut en una butaca de la cafeteria de l’exquisit Hotel Casa Fuster, al peu del Carrer Gran de Gràcia. Això no és una entrevista perquè les preguntes no tenen cap rellevància. Parlarem d’antigues revistes, d’antics companys, de política, d’activitats clandestines, però sobretot de dibuix: «En la meva infància la meva eina d’expressió principal va ser el llapis. Vaig néixer amb el llapis i sabia que a través d’aquesta eina, que es podia convertir en arma, es podia fer emprenyar segons qui i es podia afalagar a segons quin altre.»\nLluís Juste de Nin, més conegut pel seu vincle amb el món de la moda a través d’Armand Basi, s’ha revelat des de principis del segle XXI com un dels dibuixants d’historietes més interessats per la crònica històrica. Autor de Els Nin. Memòria a llapis d’una família catalana (Planeta i Columna, 2004) seguit de Montecristo 1941 (Edicions de Ponent, 2007), El Guepard 1970 (2008), Barcelona 1931. L’Educació Sentimental (2009), El Quart poder (2010), o La Muntanya Màgica (2011), premiat amb el Nautilus la primera Nit del Còmic a Badalona, avui intentarem aproximar-nos a una faceta seva molt menys coneguda. Amb els seus dibuixos satírics va participar activament en l’efervescència de la lluita antifranquista. Tothom reconeix l’important paper dels humoristes en les escletxes que es van obrir al final del règim franquista i el pes dels ninots i l’humor com a imprescindible revulsiu en les emblemàtiques revistes de la transició. Però ben poc s’ha parlat dels dibuixants que criticaven el poder des de la premsa clandestina. Més enllà de Hermano Lobo, Por Favor, o El Papus, hi havia caricatures molt més punyents i perilloses que circulaven sense l’autorització de la censura. Sembla mentida que la persona que tinc al davant, august, elegant i solemne, sigui el mateix que en aquells temps utilitzà el pseudònim de ‘El Zurdo’ –i més endavant ‘Esquerrà‘–, per flagel·lar el franquisme amb els seus dibuixos.\n«Em vaig casar molt jove, i amb la meva dona –la Neus– aviat varem entendre que a través del PSUC era el millor lloc des d’on articular el nostre antifranquisme. Tots els que érem del PSUC érem comunistes? La veritat és que no. Però el partit en aquell moment era un catalitzador, un aglutinador d’antifranquistes.» El PSUC eren les sigles del Partit Socialista Unificat de Catalunya. Havia nascut el juliol del 1936, com a fusió de la Unió Socialista de Catalunya, la Federació catalana del PSOE, el Partit Comunista de Catalunya i el Partit Català Proletari, amb la intenció d’unir esforços per enfrontar-se al feixisme de Franco. Després el 39 fou reconegut com a secció catalana de la Tercera Internacional, cas únic de reconeixement d’un Partit Comunista d’una nació sense estat, però que comportà també tensions interiors. El PSUC impulsarà durant anys la lluita antifranquista des de l’interior i l’exterior, si bé la pressió franquista desmantella una vegada i una altra els intents de crear una estructura a Catalunya, detenint i afusellant els seus membres.\nEn Lluís es tusta la frondosa cabellera blanca i continua explicant l’inici de la seva activitat al PSUC: «Devia ser cap a l’any 68 que vaig dibuixar com uns còmics que aleshores es transformaven en octavetes per distribuir per la Zona Franca. El personatge que jo dibuixava era un nen, una mena de Mafalda, que es deia Cosme, pel “CO” de Comissions Obreres.» La confederació sindical CCOO es va vincular durant la seva fundació amb el Partit Comunista i a base d’infiltrar-se en els Sindicats Verticals del Franquisme, va aconseguir vehicular un important moviment obrer.\n«Ja t’ho pots imaginar, havies de dibuixar directament sobre la cera per tirar amb el ciclostil i la vietnamita. No et podies equivocar!» El mimeògraf, més conegut amb el nom de vietnamita, era una petita màquina que mitjançant una petita rotativa manual permetia reprografiar de forma ràpida i fàcil una gran quantitat de còpies. Sobre una matriu especial de paper encerat, s’hi podia escriure a màquina o dibuixar mitjançant un punxó. Aquest mateix full de paper, un cop entintat per l’altra banda, feia la funció de planxa a l’hora d’estampar les còpies.\n«El Jordi Socías, actualment fotògraf del diari El País, i aleshores vinculat al PSUC del barri d’Horta, em va venir a veure, i amb ell vàrem crear al barri d’Horta una de les primeres revistes que vaig fer. Es deia Horta, és clar. Érem dues persones, que ens reuníem a casa meva els dissabtes a la tarda i fèiem la revista. Es tractava de les noticies del barri, amb una vessant d’agitació i anaven bastant il·lustrades. Això va durar més d’un any.»\nXarrupem lleugerament el suc de taronja. Quan toca parlar d’Emili Domingo, una espurna d’emoció brilla en el fons de els seves pupil·les: «Un dia va trucar una de les persones que ha estat un autèntic revolucionari i un autèntic home d’esquerres. Era l’Emili Domingo. Crec que el seu nom hauria de sortir amb negreta. Amb la seva dona, la Maria, –s’havien conegut a Tolosa, venien de l’exili–, la primera cosa que van fer quan van tornar, tot i trobar una bona feina, va dedicar-se a organitzar cèl·lules clandestines del PSUC.» L’Emili Domingo és un de tants homes i dones que van lluitar pels seus ideals de manera anònima i desinteressada durant la negra nit del franquisme. Recullo unes paraules seves del catàleg Retrats de migració (1), “Va arribar el moment de dir: o ens quedem a França per sempre o ens n’anem. La nena ja tenia 14, el nen en tenia 6. Els meus pares es van quedar allà. (…) Jo estava molt il·lusionat amb la idea de venir a fer coses pel país. La Maria ho va passar molt malament perquè quan vam venir aquí ens vam trobar molt sols. (…) Vam marxar el 39 i vam tornar al 68. Són 30 anys, i en 30 anys et trobes que ja no coneixes a ningú, i a més sota el franquisme. No sabíem ni on havíem d’anar a comprar un mirall. No sabia el que era un carajillo… Estàvem perduts”.\nLa veu d’en Lluís, profunda i pausada adquireix un to encara més solemne quan recorda l’Emili. «Era comercial, i deu o dotze anys més gran que nosaltres, i el dia que es va presentar a casa meva em vaig endur un ensurt, perquè amb la corbata i l’americana, em vaig pensar que era de la policia social!», exclama mentre una franca rialla s’escola sota el seu pulcre bigoti.\n«En aquell moment ell era el responsable polític i de propaganda del barri de Sant Andreu – Bon Pastor. I és el gran culpable que el grafisme entrés dins la propaganda i l’agitació antifranquista a Barcelona. Ell va viure el maig del 68 francès i quan va venir aquí tenia les idees molt fresques.» En Lluís ha fet els deures. Consulta durant uns segons un full amb algunes notes i dades abans de continuar desgranant a seva crònica de la clandestinitat: «Ell va proposar-me fer una revista molt ambiciosa. Amb ell vam fer una revista a nivell del Barri de Sant Andreu Bon-Pastor, que es diria La Huelga!, on ell tenia clar que hi volia tants dibuixos com lletres.»El número ú de La Huelga!està datat el desembre de 1971. A l’Arxiu Històric de CCOO s’hi conserva fins el número 14, de gener de 1974.\nEn aquest punt de la conversa, la gola del Lluís no es desembussa ni amb un llarg glop de suc de taronja. «Com pot entendre, això a mi em va impedir ser un ninotaire normal, publicar dins la legalitat. Jo havia publicat com il·lustrador a la revista Tele/estel, i firmava Nin. Però a l’abocar-me a fer dibuixos pel PSUC, vaig haver d’optar per una via o altra. I malgrat vaig rebre propostes de El Noticiero Universal, de Mundo, de La Hoja del Lunes, vaig haver de dir que no perquè la brigada politico-social m’hauria vingut a buscar de seguida. Això va ser una renúncia que em va obligar a plantejar-me professionalment per una altra banda. Aquest va ser un dels més grans sacrificis que vaig haver de fer.» La Brigada de Investigación Social era el cos repressor de la policia franquista. Depenia directament dels Governadors Civils i duia a terme tota la tasca de repressió i seguiment d’activitats antifranquistes, actuant sense cap mena de control judicial. No pocs detinguts van deixar la vida a les sales d’interrogatoris de la Brigada, i alguns dels testimonis de les tortures a les que sotmetien els detinguts són esfereïdors (2). «Havíem d’anar molt amb compte, i jo encara més, perquè qualsevol caricatura de Franco tenia una condemna a presó amb un plus important per “ridiculización al Jefe del Estado”. Recordo quan van detenir l’Emili, ell no va dir res i nosaltres sabíem que no diria res… això és un heroi.» Cal acudir als llibres d’Antoni Batista La Brigada Social, (Barcelona, Empúries, 1995) o La Carta. Historia de un comisario franquista (Barcelona: Debate, 2010) per no oblidar el que feu el règim per mantenir el poder mitjançant la por i la coacció. Afortunadament el Lluís no va tenir la mala sort de caure a les mans de la policia franquista i va poder reconduir la seva vocació artística per altres camins: «Familiarment estava vinculat amb els Basi i em vaig convertir de la mà de l’Armand Basi, en professional del tèxtil primer, i en dissenyador després. I em vaig enamorar de la moda.»\nEren uns anys de revolucions personals i individuals, que es desenvolupaven alhora que la revolució social. Naixia la contracultura, amb inquietuds múltiples i diverses, ofegades per l’abassegador franquism: «Vers l’any 68-69 hi havia tot un grup de gent, tots vinculats amb el PSUC, que tots érem relacionats amb el grafisme. Hi havia en Ferran Cartes, grafista i dissenyador que avui també és escultor; Eduardo Romero-Girón, fotògraf, igual que en Jordi Rocasalbas i en Jordi Socías; en Joan Batallé, grafista que després es va especialitzar en portades de llibres… i un sol ninotaire que era El Zurdo. Aquests formàvem el grup Plàstica Popular. Raó de la seva existència: millorar la qualitat de la propaganda i la premsa clandestina. Fèiem pancartes, i pòsters i octavetes i tota mena de material de propaganda… Recordo que el Cartes sempre deia: “Hem de subvertir la professió!”»\nEn paral·lel naixien altres col.lectius, com l’Equipo Crónica, Onomatopeya o El Cubri, que amb similars inquietuds acabarien per donar forma a l’estètica de la transició. Sembla que la nostàlgia arravata per uns instants en Lluís quan acaba afirmant «Va durar el que va durar, però va ser molt interessant, perquè utilitzant la fotografia, el grafisme i tot plegat, ho aplicàvem a la propaganda. En el fons ens vam fer ressò del que passava a França amb el maig del 68. Crec que vam ser útils i vam viure moments històrics importants.» Sigui com sigui, en aquell moment fou la primera vegada que algú es preocupava per l’estètica de la lluita antifranquista.\n«Jo dibuixava, pel meu compte, una història de Catalunya, tota en còmic, en que explicava la República, la Guerra Civil i la victòria franquista. És clar que no en deia història de Catalunya, sinó que vaig inventar-me un poble que es deia Vilaninota. És clar que això jo no esperava que es publiqués, és clar… però l’Emili Domingo em va proposar que el PSUC ho publiqués. Ell m’assegura que fou el primer còmic clandestí de l’interior. Des de Barcelona, i d’una forma rudimentària vam poder fer-ne una difusió bastant considerable. Però ell és qui realment va proposar-ho.» La Història de Vilaninota va publicar-se el 1973, poc abans que El Rrollo enmascarado de Farriol, Mariscal, Nazario, Pàmies i Villafuerte (3). Després vindrien Catalina, Pauperrimus Comix, De Quommic, Nasti de plasti, Picadura Selecta, El Carajillo Vacilón i tot l’underground barceloní, que deixa una interessant col.lecció de còmics, fanzines i publicacions contraculturals més corals, menys polititzats –malgrat ser-ho– però molt més coneguts, no sé si pel fet de ser en llengua castellana…\nEls sucs de taronja s’han evaporat però la conversa segueix encara ben viva. «Dins el PSUC, la branca sindical tenia molta força. Ens vam plantejar el repte de fer alguna cosa informativa, seriós i de fort impacte destinada a la CONC la Comissió Obrera Nacional de Catalunya. l’Emili em va presentar en Jaime Aznar, coordinador del primer setmanari a nivell nacional, editat en la clandestinitat. Es tractava de Luchas Obreras. I això ho fèiem a casa meva, els dissabtes a la tarda, amb la meva dona, la Neus Aranda i una altra noia, l’Àngels Martí picant els textos, i el Jaime Aznar portant els articles i jo dibuixant assegut a terra en una taula molt baixa.»\nLuchas Obreras, subtitulat “Portavoz de Comisiones Obreras de Cataluña” va fer el seu número zero el novembre de 1973. El ritme d’aparició era setmanal, i aviat passà a subtitular-se “Boletín informativo de Comisiones Obreras de Cataluña”, si bé a partir del número 5, el “Cataluña” es convertí definitivament en “Catalunya”. El desembre de 1974, amb el seu número 45 passà a ser “Semanario de las Comisiones Obreras de Catalunya” i el març de 1975, finalment, “Semanario de la Comisión Obrera Nacional de Catalunya”. «La revista tenia una gran tirada. Es repartia a fàbriques, barris, inclús per correu. Aquí els dibuixos de El Zurdo van començar a sonar. I així vaig acabar dibuixant també per l’òrgan central del PSUC, que era el Treball. També vam fer pòsters i adhesius. Recordo un gran pòster que vaig dibuixar quan els fets terribles de Puig Antich.» La revista va viure la mort del dictador, i va arribar fins al seu número 79, datat el 30 de novembre de 1975, i els seus dibuixos van sonar, però mai van assolir el mateix reconeixement dels dibuixants que publicaven a les publicacions que no eren clandestines. Quan el 1987 Ivan Tubau publica la segona edició del seu estudi El humor gráfico en la prensa del franquismo, no inclou cap referència a les vinyetes de la premsa clandestina, cosa que es podia entendre que no fes en la primera edició, del 1973. Però és que els dibuixos dels humoristes més coneguts del país també tenien el seu espai a la premsa clandestina: «També havíem demanat acudits al Perich, i els publicàvem a les nostres publicacions clandestines. És clar que es tractava d’acudits que ell ja hagués publicat i que no el comprometessin. I entre això i que va anar a viure a Premià de Dalt, com jo, també vam tenir una important relació. Sempre em deia “Com és que tu que et dius Nin estàs amb els estalinistes?”»\nEl pis dels Juste de Nin a l’Avinguda Tarradellas –en aquell moment encara era Infanta Carlota– era una redacció a temps parcial en la que hi havia una febril activitat clandestina. «Hi havien passat gent com el José Luís López Bulla o el Paco Frutos, responsables polítics de l’operació. I ara penso que era veritablement perillós que vinguessin a casa. Aquesta publicació cada notícia era il·lustrada, i a la contraportada hi havia un còmic. I tot dibuixat a casa, amb el ciclostil, el dissabte a la tarda, mentre els meus pares, que no ho sabien –els havíem dit, per tal que no patissin, que formàvem part d’un Ateneu– cuidaven la meva filla.» Eren anys de precaucions i renúncies «Durant molts anys no vaig tenir ni un dissabte per mi.» Eren anys de consignes i prudència, malgrat a vegades el cor podia més que no pas el cap: «Els de l’aparell de propaganda no podíem anar a manifestacions… però jo hi anava!»\nReclinant-se en la gran butaca encoixinada, passa els dits entre els cabells abans de continuar: «Enmig també va néixer l’Assemblea de Catalunya i també vaig dibuixar molts pòsters, adhesius i molt material per a l’Assemblea de Catalunya. Em reunia amb en Pere Portabella i feiem una revista que es deia L’Assemblea.» Constituïda el novembre de 1971 per iniciativa de la Coordinadora de Forces Polítiques de Catalunya, l’Assemblea de Catalunya va agrupar la gran majoria de partits, sindicats i organitzacions polítiques i socials que operaven contra el règim.\n«Jo era dissenyador i anava molt a Paris. Cada mes i mig havia d’anar-hi per temes de feina, i així vaig poder conèixer la gent de la redacció de Mundo Obrero, com el seu històric director, en Federico Melchor o en Manuel Azcárate. Allà em van demanar de fer les il·lustracions dels articles que signava un tal M. Sánchez Molbatan, “que también es catalán, como tú“, i no era altre que el Manolo Vàzquez Montalbán. Això, és clar feu que s’establís una gran relació amb el Manolo.» En Lluís vibra quan recorda la figura de Manolo Vázquez Montalbán, un dels nostres esperits més lliures i inconformistes, un dels escriptors més lúcids i penetrants del nostre segle vint.\nJo paro esment al relat pràcticament hipnotitzat, amb els ulls intensament fixats en el meu interlocutor, que desgrana, charmant, vivències i anècdotes: «És clar que a Paris, en aquells anys, era un lloc de gran activitat. Vaig conèixer-hi el Rafael Alberti, en Raimón, el Paco Ibáñez… També hi vaig conèixer la gent de Le Canard Enchainé de la mà del Vàzquez de Sola, i vaig conèixer gent com en Pino Zac, el Moisan, en Siné… » La premsa francesa, amb Le Canard Enchainé al capdavant era la que publicava les caricatures més inclements amb el vell general Franco. Andrés Vázquez de Sola, nascut a Cadis i exiliat a França fou un dels més punyents caricaturistes, autor de llibres memorables contra el dictador com La triste vie dun homme triste (Editions Azur, 1968) –editat a Espanya el 1976 amb el títol: Seré Franco. La perra vida de un perro flaco (Ediciones 99)–, Le Général Franquisimo (Ruedo Ibérico, 1971), La Franquissima Gràcia: El procés de Burgos (Edicions Catalanes de Paris, 1972), Vida y muertes del General Franquisimo (Ediciones Ebro, 1974), o Vie sexuelle du Général Franquisimo (Editions Midi Livre, 1975). Pino Zac, Moisan o Siné son tres dels principals dibuixants de premsa francesos dels anys 70. Zac, dibuixant i realitzador de cinema d’animació nascut a Itàlia protagonitzà diversos processos judicials per la seva sàtira mordaç. Moisan aconseguí els retrats més sarcàstics del General De Gaulle amb el seu traç barroc i bigarrat, i Siné és encara avui, amb més de vuitanta anys a coll, un enfant terrible que escandalitza els polítics amb els seus dibuixos.\nPerò tornem de França i intentem reprendre el fil de la nostra conversa. «La sèrie que fèiem amb el Manolo es deia “Cambiar la vida, cambiar la historia”. És clar que aleshores va néixer la nostra amistat. Era molt més moderat del que la gent es pensa i alhora era molt més revolucionari del que molts creuen. Ell em feia arribar els textos, o venia a casa meva, i jo un cop fets els dibuixos havia d’enviar-ho tot plegat a París, amb un sobre sense remitent i urgent, com aquell parent desesperat que envia una carta, a una adreça que canviava tot sovint, excepte quan jo anava a París, que hi anava prou sovint per la meva feina, i entremig de catàlegs de moda portava els meus dibuixos i altres articles per al Mundo Obrero.» Aquesta publicació del Partit Comunista espanyol havia nascut el 1930, i durant molt de temps aparegué de forma diària. Des de l’exili i la clandestinitat fou una de les eines més importants dels comunistes en la seva activitat subversiva.\nEn aquell moment El Zurdo –o les inicials E.Z.– ja havíen deixat pas a l’Esquerrà. Era el mateix dibuixant, de traç suau però net, amb una forta influència –com no pot ser d’altra manera!– de dibuixants francesos com Wolinski o Sempé, però amb més consciència nacional. «El meu trencament amb el PSUC va ser quan van renunciar al dret a l’autodeterminació. Recordo que vaig tenir un enfrontament amb en Jordi Solé Tura i li vaig tornar el meu carnet. Jo ja feia temps que no signava ‘El Zurdo’ sinó ‘Esquerrà‘. Així em relaciono amb Nacionalistes d’Esquerra, que tenien una revista que es deia Més Lluny, com la cançó del Llach. I em vaig vincular com a ninotaire dels butlletins i material de La Crida.» Nacionalistes d’Esquerra fou un moviment polític nascut el 1979 que pretenia aplegar tot l’independentisme d’esquerra i es va dissoldre el 1984 degut a diversos revessos electorals. La Crida –és a dir, La Crida a la Solidaritat en Defensa de la Llengua, la Cultura i la Nació Catalanes–, fou un moviment catalanista nascut al paranimf de la Universitat de Barcelona el març de 1981 en favor de la normalització de la llengua catalana.\n«Per dibuixar cal tenir una raó. Si no dibuixo a favor o en contra d’alguna cosa no em ve de gust. O si no, com a mínim, poder relatar, explicar coses. Quan Nacionalistes d’Esquerra va punxar vaig tenir una certa decepció i em vaig dedicar molt a la meva feina de dissenyador, i els dibuixos van anar quedant en el terreny particular… fins l’any 1999, al morir la meva mare, que guardava moltes coses de la família. En aquell moment va coincidir que vaig recuperar molta informació de la família i vaig recuperar la connexió amb la família Nin d’Amèrica. I vaig posar-me a dibuixar de nou. Així va néixer Els Nin. I va ser el Manolo que em va esperonar a publicar-ho. I des d’aleshores no he parat… Però això ja és una altra història» Sí. És una altra història i d’altres ja l’han glossat(4). Ben just al contrari del que ens acabes d’explicar ara. Gràcies Lluís.\n(1) Retrats de migració. Barcelona: Fundació Cipriano García-Arxiu Històric de CCOO, 2005. [Catàleg d’exposició] p.66-71\n(2) Vegem, per exemple el text de RISQUES CORBELLA, Manel. “La tortura y la brigada políticosocial. Barcelona 1947”, a Historia Social, núm. 44, 2002\n(3) Sobre aquesta mítica publicació, recomanem la visita al text de MARTÍN, Antonio “Nacimiento y primeros pasos de El Rrollo enmascarado” a Tebeosfera\n(4) Repasseu, entre altres, els articles de:\nVIDAL, Jaume. “La Guerra del Marroc” a Avui, 25/03/2010\nA.G.M. “Juste de Nin se adentra en los años 20 con un cómic histórico” a El Periódico, 11/03/2010\nROCA, Xavier. “Adaptant Thomas Mann” a Avui, 06/04/2011\nBAÑOS, Jordi Joan. “La estirpe de los Nin” a Cultura/s (supl.) La Vanguardia, 3/03/2004\nAgost 4, 2011 a les 10:39 am\nEl suc de taronja es va acabar però no sé si el suc d’un personatge tant vital com el de l’Esquerrà s’acaba aquí. Llarga entrevista que s’ha fet curta!\nFelicitats per l’esforç!\nFontana Bertrán, Josep M.\nSetembre 1, 2011 a les 8:24 am\nMagnífica entrevista. Enhorabona a l’entrevistat i l’entrevistador. Lluís, has de recopilar la teva activitat antifranquista i catalanista perquè no quedi en l’oblit de les hemeroteques. Una abraçada, José M. Fontana\nSetembre 24, 2011 a les 5:32 pm\nArribo una mica tard però, felicitats per la no entrevista. Excel·lent, interessant, … aniria bé de recuperar aquets dibuixos …\nNovembre 5, 2011 a les 8:51 pm\nSi esteu interessats en la premsa satírica de fora de Catalunya, però en català, feu-li una ullada a El Corcó que feiem a Sueca (País Valencià) a finals dels setanta principis dels vuitanta. Tots els exemplars en pdf: http://elcorco.com/index.php?option=com_remository&Itemid=125&func=showdown&id=8 Vídeo amb els autors: http://elcorco.com/index.php?option=com_content&view=article&id=380:el-corco-documental&catid=31:videos-de-sueca&Itemid=121\nDesembre 9, 2011 a les 9:25 pm\nVicent, gràcies per ampliar aquest apunt amb el Corcó. No el coneixia i els teus enllaços són molt bons!


L’Alta Ribagorça acollirà, per primera vegada, un camp de treball d’àmbit comarcal — Per una comarca oberta i amb il·lusió de futur\nL’Alta Ribagorça acollirà, per primera vegada, un camp de treball d’àmbit comarcal La comarca de l’Alta Ribagorça acollirà per primer cop un camp de treball comarcal amb actuacions en els tres municipis. El camp de treball, que es realitzarà del 17 al 31 de juliol, va dirigit a un grup màxim de 24 joves catalans d’entre 14 i 17 anys. https://www.xn--altaribagora-udb.cat/actualitat/noticies/l2019alta-ribagorca-acollira-per-primera-vegada-un-camp-de-treball-d2019ambit-comarcal https://www.xn--altaribagora-udb.cat/actualitat/noticies/l2019alta-ribagorca-acollira-per-primera-vegada-un-camp-de-treball-d2019ambit-comarcal/@@download/image/WhatsApp Image 2022-04-21 at 1.18.59 PM.jpeg\nAquest migdia, la directora general de l’Agència Catalana de Joventut, Núria Ramon, ha presentat la nova temporada de camps de treball per a joves, a la demarcació de l’Alt Pirineu i Aran, que comptarà amb nou camps de treball que inclouen 171 places disponibles en les sis comarques pirinenques\nEl camp de treball, que es realitzarà del 17 al 31 de juliol, va dirigit a un grup màxim de 24 joves entre 14 i 17 anys. Durant aquesta quinzena, els joves hauran de fer tasques de manteniment de camins per tal de conèixer les diferents tècniques, materials, eines i patologies que s’utilitzen en la recuperació de camins. En el cas de Pont de Suert, es preveu que actuïn en diversos camins com el de Monestir de Lavaix al Castell de Lavaix i el camí de les Falles de Llesp. En el cas de Vilaller, els joves col·laboraran amb la brigada verda en les tasques de neteja de camins, decoració d’espais públics, jardineria i ornamentació dins el projecte de Vil·les Florides. I en el cas de la Vall de Boí participaran en el projecte europeu Phusicos en les accions de l’esvomegada del Barranc d’Erill la Vall.\nPer tal de facilitar la mobilitat dels joves en els diferents espais, el Consell Comarcal s’ha ofert a subvencionar el transport. En aquest sentit, la presidenta del Consell Comarcal, Maria José Erta, s’ha mostrat agraïda per poder ampliar el camp a tota la comarca, ja que anteriorment únicament es realitzava a la capital. Segons Erta, és una bona oportunitat per tal que els joves coneguin les diferents valls i pobles que conformen la comarca, se sensibilitzin en el coneixement del medi natural i patrimoni cultural i convisquin amb altres joves i veïns del municipi. De l’experiència, es portaran records inoblidables que serviran per donar a conèixer el nostre territori entre amics i familiars.\nEl Consell Comarcal juntament amb els ajuntaments col·laboren en l’organització del camp que estarà dirigit per la Fundació Escolta Josep Carol.\nEl període de preinscripció s'inicia des d'avui i fins el 2 de maig a treavés de www.jove.cat/campsdetreball. El proper 4 de maig es realitzarà el sorteig i el 9 les adjudicacions.


Manos Limpias denuncia 10 regidors de Palafolls per prohibir la desfilada dels legionaris | Ràdio Palafolls\nHome Política Manos Limpias denuncia 10 regidors de Palafolls per prohibir la desfilada dels legionaris\nMarc Ferri , març 21, 2016\t / 1002 0\nEl sindicat Manos Limpias ha denunciat als 10 regidors que en el ple del passat gener van aprovar una moció per prohibir la presència dels legionaris en la processó de St Lluís.\nEl sindicat creu que l’acord aprovat pel PSC, ICV-EUiA i ERC és il.legal, incostitucional i és un delicte, ja que assegura que vulnera l’article 510 del codi penal. Manos Limpias creu que l’acord de ple incentiva l’odi cap a la Hermandad de Antiguos Legionarios de Barcelona, ja que la moció incorpora la frase: mostrar la “Repulsa”.\nDe fet Manos Limpias ha denunciat a tots els regidors que van aprovar la moció a PLF, però també a tots els regidors que van fer el mateix a l’Ajuntament de l’Hospitalet, on els legionaris preveuen desfilar un dia abans que a PLF.\nEl sindicat va presentar la denúncia la passada setmana als Jutjats d’Arenys de Mar i de l’Hospitalet, respectivament.\nHan quedat fora de la denúncia el regidor de C’S, Martí Victòria, que es va abstenir a la votació de la moció, i el del PP, Óscar Bermán, qui a més, presideix l’entitat que munta la processó dels legionaris.\nL’alcalde de PLF, Valentí Agustí, recorda que la moció no incita a l’odi, només mostra la voluntat que els legionaris no desfilin amb uniformes i armes simulades. De fet recorda que se’ls va proposar que vinguessin de civils. L’alcalde assegura que es volia evitar crear mal ambient al municipi.\nJuan Andrés Osorio, d’Iniciativa, explica que la moció no és cap atac a ningú i recorda que l’únic que volia era evitar la barreja entre exercit i religió. De fet recorda que el Bisbat de Girona ha mostrat el suport a la moció aprovada.\nPer la seva banda, Francesc Alemany, d’Esquerra, explica que Manos Limpies és un sindicat “ultra” que es qualifica a si mateix amb aquesta denúncia. Explica que propostes com la desfilada dels legionaris són el que complica la convivència de PLF.\nDavant la negativa de l’Ajuntament de PLF, els legionaris han demanat permís a la Generalitat per poder ser aquest divendres a St Lluís. Per fer-ho han vestit la desfilada de manifestació en favor de la llibertat religiosa. De fet, el govern català aquest dilluns encara no havia resolt la petició dels legionaris per ser a PLF.


【Seadoo】 | Scubastore\nVehicles submarins (2)\nVeure-ho tot ( Seadoo )\nSeadoo a scubastore - la millor selecció de productes al millor preu. Mai havia set tant fàcil navegar i comprar per internet articles de busseig-submarinisme. I el millor de tot és que et portem el material de busseig-submarinisme que necessitis directament a la porta de casa. La majoria de productes Seadoo s’envien ràpidament, 24 hores després d’haver fet la compra a scubastore. Com a distribuïdor autoritzat de Seadoo tenim un ampli coneixement de tots els productes i últimes tecnologies. Podem assessorar-te amb els millors consells per utilitzar i cuidar el material Seadoo de la millor manera. Sempre que ho necessitis rebràs el millor servei del nostre equip d’esportistes experts. Creiem que una part important per a la satisfacció del client és garantir que la compra es fa en un entorn 100% segur i confidencial. Volem que estiguis 100% satisfet amb la teva compra a scubastore, però si per algun motiu això no passés, tens 30 dies per fer la devolució de la compra. Si tens una pregunta o necessites que t’assessorem, no dubtis a contactar amb el nostre equip d’atenció al client de scubastore. Estarem encantats en donar resposta a totes les teves preguntes i a ajudar-te en tot el que necessitis!


Aquest mes es compleixen els 50 anys de la fundació de l’Associació de Mestres Rosa Sensat, i per celebrar-ho l’entitat publica el llibre “Vint mestres i pedagogues catalanes del segle XX” on es repassa la història de la renovació pedagògica catalana. Aquest llibre “permet un recorregut i una visió global dels diferents moments i eixos de la renovació pedagògica a Catalunya” segons Joan Soler, coordinador de la publicació.\nA través de les vint docents es recorren les tres grans onades d’innovació educativa del territori català. Des dels inicis, amb el reconeixement per part de la Segona República, l’època del postfranquisme i la clandestinitat, i el nou horitzó de la democràcia i la transició.\nJoan Soler reconeix que “no n’hi ha prou amb 20 trajectòries per cobrir la riquesa del mapa de renovació pedagògica del segle XX a Catalunya”.


Alliberats a la natura més d'un centenar de tritons del Montseny criats en captivitat a Torreferrussa - Món Sostenible\nEn el marc del projecte Life Tritó Montseny, s'han alliberat 136 exemplars adults nascuts abans del 2016 al Centre de Fauna de Torreferrussa, a Santa Perpètua de Mogoda. Després d'analitzar diversos indrets, s'ha escollit un torrent on l'espècie no era present, per tal de crear una nova població. La vulnerabilitat d'aquesta espècie obliga a respectar la legislació vigent i evitar el deteriorament del seu hàbitat natural, de manera que només es pot veure els tritons en el medi aquàtic a les instal·lacions del zoo de Barcelona\nAlliberament de tritons al Parc Natural del Montseny I marcatge d'un tritó amb elastòmer\nPersonal tècnic que treballa en el marc del projecte Life Tritó Montseny ha alliberat a la natura 136 exemplars adults de tritó del Montseny criats en captivitat al Centre de Fauna de Torreferrussa. L'objectiu és promoure la recuperació d'aquesta espècie endèmica en perill crític d'extinció. Per això, des de 2007 es treballa per a la reproducció ex situ d'aquesta espècie. Així, s'han habilitat instal·lacions de cria en captivitat als centres de fauna de la Generalitat a Torreferrussa i el Pont de Suert, i també al Zoo de Barcelona. Des de l'any 2017, el zoo de Chester es va unir al programa de cria en captivitat del tritó del Montseny. Entre els quatre centres, cada any s'aconsegueix de mitjana el naixement de prop de 400 exemplars.\nEls 136 exemplars que ara s'han alliberat són adults nascuts a Torreferrussa abans del 2016. Durant aquest temps, han estat alimentats i criats en aquaris que tenen unes condicions ambientals similars a les que es trobaran a la natura, per garantir, així, l'èxit de la seva adaptació. Precisament, les especificitats en quant a tipus d'hàbitat, temperatura i qualitat de l'aigua necessàries per a la seva supervivència el fan especialment vulnerable davant el canvi climàtic. Per això és clau mantenir un estoc de tritons en captivitat que garanteixi la conservació de l'espècie.\nLa localitat d'alliberament ha estat estudiada minuciosament, amb la col·laboració de persones expertes en ecologia, biologia i biogeografia, analitzant l'hàbitat potencial d'aquest amfibi al Parc Natural del Montseny amb mostreig de camp. Finalment, s'ha escollit un torrent que no comptava amb individus d'aquesta espècie en estat salvatge per tal d'ampliar la seva àrea de distribució geogràfica.\nEls propers mesos continuaran les prospeccions per determinar l'èxit inicial de l'acció. Tanmateix, serà al cap d'uns quants anys quan es podrà determinar l'establiment o no d'una població viable.\nPer tal de fer possible un seguiment dels tritons alliberats, s'han marcat de manera individualitzada amb elastòmers (marques de color).\nEntre els anys 2010 i 2015, s'han dut a terme diversos alliberaments de tritons del Montseny. Fruit d'aquestes accions, s'ha aconseguit una nova població viable de l'espècie en un torrent on no hi era present. Aquests exemplars presenten, a més, una elevada supervivència (gairebé el 20%) i s'ha constatat la seva reproducció un cop alliberats.\nEl Tritó del Montseny (Calotriton arnoldi)) és una espècie protegida perquè està en rics d'extinció. Es tracta de l'única espècie d'amfibi vertebrada endèmica de Catalunya i l'únic urodel endèmic de la Península Ibèrica\nAutoria: Benny Trapp


Inici Actuacions 2014 Actuació a Barcelona\nData actuació: 13-09-2014\nDiada: La Festa Catalana\nLloc i hora : Plaça de les Glòries a 2/4 de 7 de la tarda\nMinyons de l'Arboç: 3/7, 4/7(id), 2/6, 4/7, 3P4\nLa Festa Catalana és organitzada per l'oficina de turisme de la ciutat de Barcelona per donar a conèixer la diversitat de la cultura catalana als turistes i visitants d'aquesta bella ciutat.\nEn aquesta oportunitat ens tocava alternar plaça amb els Castellers de Sant Pere i Sant Pau i els Gegants del Clot.\nSortim de l'Arboç a 2/4 de 5 amb autobús i mig, amb la moral realçada i renovades forces després de reunir-la majoria de membres de la colla a l'auditori el dia 12 de setembre i conjurar a unir esforços per redreçar la temporada, que ens ho mereixem.\nJa a la plaça de les Glòries de Barcelona, puntualment a 2/4 de 7, com estava previst comença la Festa Catalana pel gaudi dels presents, i sorpresa pels turistes.\nEn primera ronda i com ja és costum per deixar els nervis de banda vam començar amb el 3/7 castell que ens assegura i transmet tranquil·litat per afrontar les rondes següents. Va ser un castell seriós segur, descarregat sense contratemps.\nA la segona ronda ens enfrontàvem a un castell que se'ns havia mostrat esquiu dos dies abans però que volíem descarregar d'una vegada per totes. Cosa que no vam poder, en sí el castell va estar bé, encara que amb molts nervis, els quals es van traslladar als petits que ja tenint-lo a la punta dels dits, van decidir baixar i amb això semblava baixar una ombra sobre la colla, una ombra anomenada 4 de 7 que en els últims tres dies ho havíem intentat tres vegades sense aconseguir-ho. Sense temps per als dubtes es va decidir fer el 2 de 6, que no va tenir cap tipus de problemes per a ser descarregat i renovar la moral de la colla.\nEn tercera ronda vam tornar a pel 4 de 7, sabent que el tenim no podíem deixar-lo escapar, i amb més ganes que nervis descarreguem, i ara si ens traiem aquesta llosa que teníem a l'esquena en els últims dies, i ho celebrem com el que més.\nTancant l'actuació es van fer dos pilars de , i com a colofó al dia es va fer un pilar de noies que celebraven el seu aniversari amb Ariadna (baix), Pili (Segon) homenatjada Leia (terç) i Jill (enxaneta) i homenatjada, entonant les gralles l'aniversari feliç i dedicat Rafa que també acomplia anys.\nCom a anècdota del dia i per a bé de la colla en el viatge de tornada a l'Arboç es van escoltar moltes rialles i cançons a l'autocar, que esperem que segueixin en la resta de la temporada per al bé de tots i especialment de la colla .


Futbol per llaminadures | Sergi Hernández | BARCELONA | Internacional | L'Esportiu de Catalunya\nFutbol per llaminadures Futbol per llaminadures Futbol per llaminadures Futbol per llaminadures + Futbol per llaminadures E-mail\nFutbol per llaminadures\nFutbol. El català Sergi Angulo dirigeix una acadèmia a Suècia amb la intenció de canviar un joc de marcada influència britànica per un estil més llatí. “Estem tenint èxit perquè els nens es diverteixen”\nAngulo, a dalt, en la seva etapa al Sant Andreu; a baix amb els nens a Suècia EFE.\nFutbol per llaminadures Futbol per llaminadures Futbol per llaminadures Futbol per llaminadures Futbol per llaminadures E-mail\nSergi Angulo (Premià de Dalt, 1989) no les tenia totes fins que no es va reunir a l'hotel Vela amb Joakim Orthén, fundador de l'empresa sueca Nordic PM –dedicada al sector immobiliari– i un gran apassionat del futbol. “L'havia conegut l'any abans en una estada a Estocolm i em va trucar perquè volia crear una acadèmia i que jo la dirigís. Em va semblar una mica estrany”, reconeix aquest català precoç, que amb 22 anys ja havia completat els tres nivells UEFA de formació com a entrenador i que amb 25 ja acumulava un bagatge prou estimulant, havent treballat per a l'Espanyol, el Sant Andreu, l'acadèmia FMSport&études a Marsella i havent dirigit durant sis mesos el FC Engordany, de la primera divisió andorrana. “Però anar a Suècia em va semblar diferent. Era començar un projecte des de zero, amb tot per fer; fins i tot vaig haver de triar el color de la samarreta”, continua Angulo, que fa un any que intenta donar forma al somni d'Orthén.\n“Al principi el vaig sorprendre, però sabia que podia funcionar, aquí a Suècia els nens no tenen una educació tàctica i tècnica, es treballa molt el físic i poc la pilota. Quan vaig veure els mètodes de Sergi ràpidament vaig pensar que podia funcionar”, explica l'empresari.\nDes d'aleshores Sergi Angulo viu a Nacka, als afores d'Estocolm. “Quan vaig arribar només hi havia una selecció de nens nascuts el 2004, va ser el punt de partida”, recorda. Van ser llargs diumenges buscant talent entre el gèlid clima escandinau. “Vam començar fent proves a nois del 2005 fins que vam formar un equip, després del 2006 i ara treballarem amb els del 2007”, relata el català, obligat a viure quasi a les fosques durant bona part de l'any. “A l'hivern només hi ha tres hores de sol, se'm fa més difícil, però jo sóc una persona endreçada i m'he adaptat força bé a la vida. A Marsella no m'hauria pogut quedar a viure, és un caos, però aquí sí”, assegura Angulo, que ha acceptat el desafiament d'intentar canviar la mentalitat futbolística del suec.\n“El problema que tenim és que estem molt marcats pel futbol britànic, encasellats en el 4-4-2 i el joc directe”, diu l'ara jugador de l'AIK Solna Henok Goitom, que ha fet una bona amistat amb Angulo. “Ell va quedar molt marcat de treballar amb Juanma Lillo a l'Almeria i veiem el futbol de forma similar”, justifica el català.\nEs tracta de fer servir el cap tant o més que les cames. “Jo no dic que aquí s'hagi de jugar com en el Barça, però sí pensar el futbol, tenir recursos per afrontar situacions diferents, i a Suècia no hi ha aquesta mentalitat”, suggereix Goitom, que a més de continuar amb la seva carrera com a jugador professional intenta implantar aquesta filosofia en el Kista Galaxy, club de la seva propietat que jugarà a tercera divisió després de cinc ascensos consecutius.\n“En general tenen molt poca riquesa en els entrenaments, exercicis molt monòtons”, explica Sergi Angulo. “Crec que la nostra acadèmia a Nacka està tenint èxit perquè els nois vénen a divertir-se. A quin nen li agrada passar-se un entrenament fent cursa contínua?” I, a més de gaudir entrenant, guanyen. “Només és el primer any i estem tenint molt bons resultats, al contrari del que jo pensava. Quan Joakim Orthén em va proposar impulsar el projecte el vaig advertir: si intentem implantar un estil de futbol organitzat el més probable és que al principi perdem moltes pilotes i això ens costi partits. Però no està sent així”, continua el tècnic català, que reconeix que ha hagut d'incentivar la competitivitat dels suecs amb tècniques tan simples com efectives. “La sort que tinc és que el suec és obedient per naturalesa i tot el que els expliquem saps que ho faran, però els falta la murrieria del futbol de carrer, la creativitat llatina i que de veritat els faci mal perdre. Nosaltres en els entrenaments donem una bossa de llaminadures a l'equip guanyador i, encara que sembli molt absurd, funciona.” “En pocs mesos és increïble l'evolució que han tingut els equips. Al final, és igual que un nen hagi nascut a Espanya o a Suècia, no és una qüestió genètica, sinó del que li ensenyes”, observa Goitom. “Estem molt contents i ja hi ha clubs grans que s'han interessat en com estem treballant”, assegura Orthén. “De fet, clubs com l'AIK Solna i el Malmö s'han interessat per alguns dels nostres futbolistes, però tant ells com els pares han optat per quedar-se”, diu Angulo, que es mor de ganes d'enfrontar un dels seus equips amb rivals del futbol espanyol. “Potser després ens enduem un bany de realitat, però jo crec que estem preparats”, assegura. Al març tindrà una bona oportunitat de comprovar-ho en el torneig MIC.\nNo dic que a Suècia s'hagi de jugar com el Barça, però sí pensar el joc, estem encallats en el futbol directe\ndavanter de l'aek solna\nHi ha molts clubs grans de Suècia que s'estan interessant en els mètodes de l'acadèmia\nimpulsor de l'académia nacka\nNo dic que a Suècia s'hagi de jugar com al Barça, però sí pensar el joc, estem encallats en el futbol directe\ndavanter de l'aik solna\nAntonio Durán, el català que va conquerir Suècia\nSergi Angulo s'intenta obrir pas en una terra on un altre català, Antonio Duran, nascut l'any 1924 a Arbúcies, va deixar un gran record. Format futbolísticament a les illes Canàries, va jugar en el Còrdova, l'Atlético de Madrid i l'Oviedo abans d'anar a Suècia per amor. Allà va dirigir diversos equips, sobretot el Malmö (1964-1971), amb el qual va guanyar quatre lligues i una copa. Duran va morir a la localitat d'Åkersberga, a mitja hora d'Estocolm, l'any 2009.\nL'Esportiu. Nacional 12-01-2016, Pàgina 12\nL'Esportiu. Girona 12-01-2016, Pàgina 16