ELOGI DE LA «INTEL•LIGÈNCIA ESPIRITUAL»\nELOGI DE LA «INTEL·LIGÈNCIA ESPIRITUAL»\nPer tal de superar “l’anèmia espiritual” molt comuna en la nostra societat, la intel·ligència espiritual obre nous horitzons vitals a les persones.\nLa intel·ligència espiritual es considera un poder innat de l’ésser humà, però tal i com succeeix amb tot el que és innat, exigeix un desenvolupament i una exercitació perquè pugui florir i desenvolupar-se en plenitud.\nFrancesc Torralba va escriure l’any passat Intel·ligència espiritual (Plataforma Editorial), obra que va ser reconeguda amb el I Premio Phánteon. En aquest llibre, el filòsof i teòleg assegura que la intel·ligència espiritual és important per les persones, però també per les cultures I els pobles, encara que aquesta no s’adscrigui a cap obediència religiosa determinada. I és que segons Torralba tot ésser humà té un sentit i unes necessitats intimes d’ordre espiritual com són la felicitat, el benestar integral i el gaudir de la vida i de la cultura, perquè la intel·ligència espiritual obre nous horitzons vitals.\nConcretament, segons Torralba, amb intel·ligència espiritual es poden combatre dues coses: “la capacitat d’aprofundir o transcendir la superficialitat” i aconseguir “la consciència de ser part d’un Tot i la capacitat de veure abans allò que ens uneix a allò que ens separa”. Al mateix temps, però, Torralba posa en evidència el perill de caure en “l’anèmia espiritual” molt comuna en la nostra societat i per això crida a la importància de cultivar la dimensió espiritual de la persona, independentment de la religió que es professi.\nFins fa poc temps la intel·ligència es considerava com quelcom innat e inamovible. Es naixia intel·ligent o no, i l’educació a prou penes podia fer-hi res. Avui la intel·ligència és concebuda com la «capacitat de resoldre problemes i/o elaborar productes antropològicament significatius i valuosos».\nTots els éssers humans són capaços de conèixer el món de set formes diferents. Tots som capaços de conèixer el món per mitjà del llenguatge, de l’anàlisi lógic-matemàtic, de la representació espacial, del pensament musical, de l’ús del cos per a resoldre problemes o fer coses, d’una comprensió dels altres i d’una comprensió de nosaltres mateixos. La diferència entre els individus està en la intensitat d’aquestes intel·ligències i en les formes en què cadascú les utilitza per realitzar les diverses tasques, solucionar problemes i progressar en els diversos àmbits.\nPotser hi ha qui estar interessat en difondre una concepció antropològica reduccionista on l’ésser humà no aixequi l’esguard de la mirada més enllà de la punta del seu nas, tancat en si mateix, en la seva immanència.... Però està comprovat que quan les persones efectuen alguna pràctica espiritual o parlen sobre el sentit global de les seves vides, les ones electromagnètiques dels seus cervells presenten oscil·lacions a través de les neurones fins a quaranta megahertzs.\nLes persones que conreen aquesta forma d’intel·ligència són més obertes a la diversitat, tenen gran tendència a qüestionar-se el perquè i el per a què de les coses, cerquen respostes fonamentals, són capaces d’afrontar, amb valor, les adversitats de la vida. Aquesta forma d’intel·ligència permet accedir als significats profunds, tot plantejant-se les finalitats de l’existència i les més altes motivacions. És específicament humana, faculta per tenir aspiracions profundes i íntimes, per anhelar una visió de la vida i de la realitat que integri, connecti, transcendeixi i doni sentit a l’existència.\nEl desenvolupament d’aquestes múltiples intel·ligències es realitza amb la pràctica, amb l’exercici, amb el seu conreu, amb l’educació. Una bona formació en aquest sentit fa a la persona menys vulnerable a determinades patologies socials. Però per al seu desenvolupament aquesta tipus intel·ligència, com per al desenvolupament de la resta, necessiten d’un punt d’inflexió\nDes d’aquest punt de vista des del món educatiu, des d’una educació ben entesa, que persegueixi el desenvolupament integral de l’ésser humà, s’hauria de potenciar el seu desenvolupament i no focalitzar l’atenció tan sols en el desenvolupament de determinades formes d’intel·ligència, bàsicament lligades al paradigma economicista, mercantilista i utilitarista de l’educació. L’educació hauria d’ampliar el seu horitzó formatiu i orientar-se cap al desenvolupament integral de les persones, dins el qual el desenvolupament i conreu de la «intel·ligència espiritual» constitueix un element primordial, aporta un grau superior de qualitat humana i ajuda les persones a orientar-se cap a una vida més fecunda i plena de sentit. L’anomenada assignatura de religió a l’escola pot contribuir àmpliament sens dubte a aquest desenvolupament. En aquesta educació integral tan necessària entre nosaltres per què, per exemple, el desenvolupament lógic-matemàtic sí i no el desenvolupament d’aquesta intel·ligència superior? Veiem-ne a continuació part de la seva virtualitat.\nQUE ÉS LA INTEL-LIGENCIA ESPIRITUAL ?\nEl filòsof esbossa les diferents definicions sobre la intel·ligència espiritual. Es considera intel·ligent en aquest aspecte qui es qüestiona el perquè de les coses i busca respostes.\nEl mot Intel·ligència Espiritual fou encunyat per dos investigadors anglesos, Johar i Marshall. Ambdós descobriren que quan les persones efectuen alguna pràctica espiritual o parlen sobre el sentit global de les seves vides, les ones electromagnètiques dels seus cervells presenten oscil·lacions a través de les neurones fins a quaranta megahertzs. Aquestes oscil·lacions recorren tot el cervell, però presenten una oscil·lació més gran i estable en el lòbul temporal. Segons Zohar, la intel·ligència espiritual activa les ones cerebrals, tot permetent que cada zona especialitzada del cervell convergeixi en un tot funcional.\nSegons les seves investigacions, les persones que conreen aquesta forma d’intel·ligència, la darrera explorada fins al present, són més obertes a la diversitat, tenen gran tendència a qüestionar-se el perquè i el per a què de les coses, cerquen respostes fonamentals, i a més, són capaces d’afrontar, amb valor, les adversitats de la vida. Segons la seva perspectiva d’anàlisi, les persones espiritualment intel·ligents cerquen una concepció del món, tendeixen a valorar-ne les accions, el conjunt de l’itinerari i també les diverses opcions de vida que disposa.\nLa intel·ligència espiritual és, doncs, la que permet accedir als significats profunds, tot plantejant-se les finalitats de l’existència i les més altes motivacions. Es la intel·ligència del jo profund, la que s’enfronta a les greus qüestions de l’existència, i mitjançant ella, cercar respostes creïbles i raonables.\nRobert Emmons (2000), un altre investigador que ha aprofundit en la qüestió, defineix la intel·ligència espiritual com aquella capacitat que inclou la transcendència de l’home, el sentit del sagrat i els comportaments virtuosos. La relaciona directament amb l’experiència religiosa i ètica. També la concep com l’ús adaptatiu que fem de la informació espiritual per facilitar la vida de cada dia, resoldre problemes quotidians, i aconseguir la realització dels nostres propòsits.\nSegons el seu parer, aquesta intel·ligència dóna poder per transcendir el món físic i quotidià, per tenir una percepció més elevada d’un mateix i del món circumdant. També faculta per entrar en estats il·luminats de consciència, per significar l’activitat i els esdeveniments amb un sentit del sagrat. Ens capacita per utilitzar recursos espirituals que permetin solucionar problemes de vida i comportar-nos de forma virtuosa tot assumint les responsabilitats de la vida.\nKathleen Noble (2000/2001) concep la intel·ligència espiritual com un poder innat de l’ésser humà, però que, tal i com succeeix amb tot el que és innat, exigeix un desenvolupament i una exercitació perquè pugui florir i desenvolupar-se en plenitud. La sensibilitat espiritual o espiritualitat és, en essència, una transformació de la persona que exigeix una tasca sobre un mateix, un treball sobre el propi jo. Genera un qualitat d’ésser que és el punt de partida del saber espiritual.\nCal un doble moviment per tal d’assolir aquest fi: un procés d’interiorització, i simultàniament, un moviment de superació de l’ego que s’obre vers els altres. Com altres autors, subratlla la capacitat que té la intel·ligència espiritual per transcendir l’ego i obrir-se als altres, a la naturalesa, i a tot el que existeix. En aquest sentit, la intel·ligència espiritual ens fa més oberts i permeables, capaços de connectar amb el fons dels altres. Contràriament al que hom podria pensar, activa la intel·ligència interpersonal i genera un tipus de relacions socials profundes i penetrants.\nFrances Vaughan (2002) defineix la intel·ligència espiritual com la vida interior de la ment i l’esperit i la relació que se’n deriva amb l’ésser en el món. La intel·ligència espiritual implica, segons aquest investigador, la capacitat per comprendre amb profunditat les qüestions existencials a través de diversos nivells de consciència. Segons aquest autor, és més que una habilitat de la ment, ja que connecta allò personal amb allò transpersonal i el jo amb l’esperit.\nUna persona espiritualment intel·ligent té una enorme capacitat de connexió amb tot el que existeix, ja que és capaç d’intuir els elements que uneixen amb el pòsit que hi ha en tots, allò que roman, més enllà de les individualitats.\nDavid B. King (2007) ha explorat el concepte d’intel·ligència espiritual des de la Trent University de Peterborough (Ontario, Canadà). Considera que aquesta ens fa hàbils per a quatre activitats. En primer lloc, capacitat per al pensament existencial i crítica. Faculta, també, per contemplar críticament la naturalesa de l’existència, la realitat, l’univers, l’espai, el temps. En aquest sentit, transcendeix la lògico-matemàtica, perquè aquesta no s’endinsa en les qüestions existencials, ni tampoc no té capacitat crítica. Aquesta antihigènica és pròpia dels filòsofs, ja que el seu pensament és bàsicament existencial i crític.\nEn segon lloc, la antihigènica espiritual capacita per a la generació d’un sentit personal. La pregunta pel sentit de l’existència i la recerca també del sentit pertanyen, de ple, a la intel·ligència espiritual. En tercer lloc, aquesta modalitat d’intel·ligència ens fa hàbils per identificar les dimensions transcendents de la realitat, dels altres, del món físic i, finalment, ens habilita per a un expandiment de l’estat de la consciència.\n“La intel·ligència espiritual ens fa oberts i permeables, capaços de connectar amb el fons dels altres”. “És la condició bàsica per desenvolupar l’experiència religiosa i interpretar els simbòlics de les tradicions” sortir d’estats de consciència com la consciència còsmica, la contemplació profunda, la pràctica de l’oració i l’exercici de la meditació.\nSingh G. (2008) la concep com una habilitat innata per pensar i per comprendre el fenomen espiritual i per orientar l’existència quotidiana a partir d’una saviesa lliurement escollida per un mateix. Segons aquest autor, la antihigènica espiritual és la condició bàsica i fonamental per desenvolupar l’experiència religiosa i interpretar els missatges simbòlics de les tradicions religioses.\nL’ésser humà té habilitat per elaborar eines i equacions, per desenvolupar sofisticades tècniques i tecnologies, però també per interpretar el sentit d’un símbol, d’una paràbola, d’un ritus i d’un missatge religiós. La antihigènica espiritual ens fa aptes per dur a terme aquesta faceta de la vida. Degudament conreada, fa de l’ésser humà un homo religiosus.\nEn definitiva, la intel·ligència espiritual, més enllà de les diferents i riques caracteritzacions que s’han esbossat, és específicament humana, faculta per tenir aspiracions profundes i íntimes, per anhelar una visió de la vida i de la realitat que integri, connecti, transcendeixi i doni sentit a l’existència.\nFrancesc Torralba és filòsof i teòleg.


Com utilitzar el filtre Instagram del personatge Harry Potter - Internet | Febrer 2021\nQuin personatge de Harry Potter, ets? A continuació, es mostra com es pot trobar a través d'un filtre d'Instagram nou.\nInstagram ho ha tornat a fer. L’aplicació té ara un nou filtre que us indica quin és el personatge de Harry Potter i s’abandona.\nInstagram està realment trobant els seus filtres últimament. La plataforma de xarxes socials ha llançat recentment una nova funció que permet crear filtres interactius per a històries d’Instagram i que tot el món hi viu. Aquesta setmana, hem vist el 'Quin personatge de Disney ets?' El filtre d’Instagram es va viral i el filtre ‘el 2020 seré’ Instagram trencarà internet.\nLLEGEIX MÉS: Com aconseguir el filtre de personatges Disney a Instagram\nvergonya Isaac per un moment\nSi no fos suficient, ara hi ha un nou filtre d’Instagram de personatges de Harry Potter. És hora d’esbrinar si ets assistent.\nQuin és el filtre d’Instagram del personatge de Harry Potter i com s’utilitza?\nCom utilitzar el filtre Instagram del personatge Harry Potter. Imatge: @syliers via Instagram\nEl filtre d'Instagram 'Harry Potter Test' és un filtre d'històries nou creat per @syilers. Quan ho utilitzeu diu 'Quin personatge de Harry Potter ets?' i després et combina amb un famós personatge de la franquícia. El filtre inclou molts personatges preferits de la sèrie, com Harry Potter, Ron Weasley, Hermione Granger, Albus Dumbledore i Sirius Black.\nTant si és realment màgic com si és simplement un procés de selecció aleatòria, podeu decidir-vos, però és molt divertit, independentment.\nPer fer servir el nou filtre d’Instagram “Harry Potter Test”, tot el que heu de fer és el següent:\npànic al boic de Cameron a la discoteca\n1) Assegureu-vos de tenir la versió més recent d’Instagram al telèfon.\n2) Cerqueu sililers a Instagram i trobeu la pàgina del creador de filtres.\n3) Feu lliscar cap a l’esquerra a les fotos per accedir als filtres.\n4) Premeu el botó 'Test de Harry Potter' opció de filtre per veure-la.\n5) Feu clic a 'Prova-ho' a la part inferior esquerra.\n6) Mantingueu premut el botó inferior per filmar-vos.\n7) Toqueu la pantalla amb un altre dit.\n8) Esbrineu el vostre futur.\nTambé podeu desar el filtre d’Instagram a les vostres opcions de filtre en històries. Per fer-ho, només cal que aneu al pas 5 i, en comptes de fer clic a 'Proveu-lo', premeu el botó de fletxa cap avall a la cantonada inferior dreta per descarregar el filtre. Aleshores, el filtre apareixerà com a una de les vostres opcions principals a l'esquerra quan aneu a publicar una història d'Instagram. Gaudeix d’un company d’assistent.\nQuin personatge de Harry Potter va dir que ets el filtre?


La sèrie de Cesc Gay trenca amb tòpics masculins a les sèries i explora el potencial del coprincipat com a escenari insòlit per a un ‘thriller’ sobre màfies econòmiques, interessos polítics foscos i blanqueig de diners\nAl llarg dels sis capítols que la conformen, Félix, la sèrie de Cesc Gay per a Movistar+, destaca en dos aspectes dins del panorama nacional de ficció televisiva. En la línia habitual del director, el protagonista d’aquest thriller es distancia del rol típic de personatge masculí que ha triomfat en les sèries contemporànies. I, a més, està situada a Andorra, que es revela com un escenari desaprofitat al cinema i a la televisió.\nDe Kràmpack a Truman, Gay s’ha especialitzat a endinsar-se des d’una perspectiva masculina en un territori, el dels sentiments, tradicionalment considerat cosa de dones. Als seus films, els protagonistes no es defineixen a partir de la seva feina o com a motors de l’acció, sinó a través de les emocions. Els homes al cinema de Cesc Gay no senten aquell pudor tan habitual en els seus congèneres cinematogràfics a l’hora de mostrar-se vulnerables, tendres, afligits o romàntics.\nEl model de protagonista masculí que va marcar els primers anys de la nova ficció televisiva era el de l’antiheroi carismàtic, el del mascle complicat amb algun tipus de turment, personatges alhora durs i vulnerables com ara Tony Soprano, de Los Soprano ; Walter White, de Breaking bad ; Don Draper, de Mad men, o Rust Cohle, de True detective. Malgrat endinsar-se en el territori del thriller de contorns negres, el protagonista de Félix, encarnat per Leonardo Sbaraglia, s’escapa d’aquest estereotip. El passat del Félix no ha sigut fàcil, però tampoc el persegueix. La seva vida no és convencional, però sí que és força estable. Fins que la dona de qui s’ha enamorat, la Julia (Mi Hoa Lee), desapareix. Com un antiheroi hitchcockià, el Félix es veu involucrat, sense buscar-ho, en una trama criminal que posa en perill la seva vida. La investigació del protagonista destapa un complot en què intervenen la màfia xinesa, un empleat català de la banca andorrana i el ministeri de l’Interior espanyol.\nEl Félix podria haver funcionat com un d’aquells pobres homes del cinema negre a qui entabana una femme fatale que els porta pel camí de la perdició. Però per a Gay un home enamorat no és un tipus que ha abaixat la guàrdia, sinó algú amb un compromís a qui l’amor enforteix i no pas debilita. Com és també marca de la casa, la relació potent a la sèrie, però, no és la romàntica entre home i dona, sinó la d’amistat entre els dos col·legues masculins, en aquest cas el Félix i el seu amic Óscar, a qui dona vida un feréstec Pere Arquillué.\nCesc Gay converteix Andorra en una mena de Fargo, un entorn aïllat d’aparença idíl·lica que amaga rere les muntanyes cobertes de neu i la tranquil·la rutina dels seus habitants unes trames criminals d’allò més fosques en què convergeixen interessos econòmics i polítics de persones i institucions molt poderoses. I, com a la pel·lícula dels Coen, a l’Andorra de Félix tampoc s’hi sent gens de català, però la sèrie revela el potencial cinematogràfic del coprincipat per ambientar-hi ficcions de gènere inspirades en la realitat. Els boscos solitaris a prop de la carretera resulten una localització ideal per cometre-hi un assassinat a la manera de Mort entre les flors. I el sistema bancari protegeix els secrets amb una discreció impecable. Quants casos de polítics corruptes, desviació de fons, blanqueig de diners i evasió d’impostos que tenen lloc a Catalunya s’estenen fins al país dels Pirineus? Per què Andorra ha tingut tan poca presència fins ara a les ficcions catalanes?


On Drumul Taberei Guest House Chişinău Moldàvia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nDrumul Taberei Street 25, Centru, Chişinău, Moldàvia, 2008 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre On Drumul Taberei Guest House\nDissenyat tant per oci com per negoci, On Drumul Taberei Guest House està situat idealment a Chisinau; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, On Drumul Taberei Guest House és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix transport hotel/aeroport, instal.lacions de barbacoa, servei de bugaderia, àrea de fumadors, àrea de TV/saló compartit.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, escriptori, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, plat de dutxa per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen sauna, piscina exterior, piscina coberta, jardí estan dissenyades per escapar i relaxar-se. On Drumul Taberei Guest House és una elecció inteligents per a viatgers a Chişinău, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.


Durant l'estiu l'Ajuntament d'Abrera ha realitzat obres de millora a diversos parc urbans del municipi\nDes de l’Ajuntament d’Abrera es continua treballant per millorar els parc urbans amb l’objectiu que els infants i les seves famílies puguin jugar de forma segura. Amb els darrers treballs realitzats es vol afavorir la proximitat dels jocs als infants i promoure l’esbarjo a l’aire lliure en unes instal·lacions més còmodes i segures actuacions de millora de renovació de jocs infantils, paviments, camins, tanques, murs de contenció de terres i mobiliari urbà dels parcs infantils d'Abrera. Així, aquest estiu han finalitzat diverses obres de millora dels parcs urbans d’Abrera:\nAl Parc de Walt Disney s’han millorat els dos camins d’accés al parc des del carrer Ponent amb un paviment de formigó acolorit i s’han instal·lat nous bancs, amb la finalitat de millorar l'accessibilitat dels nostres veïns i veïnes amb mobilitat reduïda.\nAl Parc de Santa Maria de Vilalba s’ha instal·lat un nou joc infantil amb paviment de cautxú i s’ha remodelat tot el paviment de sauló del parc.\nA la Zona Esportiva de Santa Maria de Vilalba s’ha ampliat la superfície amb la instal·lació de dues rampes d’skate. També s’ha fet un tractament del paviment perimetral de la pista esportiva, s’han construït murets de contenció de terres amb enjardinament, s’han renovat les tanques i reixes de protecció i s’han repintat els murs.\nAl Parc del Carrer Madrid de Can Vilalba, davant de l’accés del castell de Voltrera, s’ha remodelat el parc amb la col·locació d’un mur de contenció de terres de gabions de pedra, s’ha col·locat una tanca protecció de fusta, s’ha adequat el paviment amb graons i murets de taulons de fusta, s’han col·locat nous bancs, jocs esportius i de salut i s’han millorat les voreres i gual perimetral.\nI s’ha millorat la parada d’autobús de Can Vilalba situada al camí del castell de Santa Maria de Vilalba cantonada amb el carrer Castellbisbal, amb l’execució d’un nou paviment, la col·locació d’una marquesina, una paperera i una cartellera informativa.


Opinions del Hotel la Vila, Sóller - Booking.com\nPlaça Constitució, 14, 07100 Sóller, Espanya\nL'han puntuada els nostres clients després d'allotjar-se al Hotel la Vila.\nAssegura't un bon preu al Hotel la Vila - els clients que s'hi han allotjat fa poc li han posat un 8,4.\nEl personal molt amable, l'habitació i llit nets i còmodes, desdejuni molt bo. Bona ubicació.\nUn dels nostres preferits a Sóller Aquest hotel, decorat amb estil, està situat a la plaça principal de Sóller. Està ubicat en un edifici de principis del segle XX i disposa de jardí, terrassa i habitacions elegants amb vista panoràmica sobre el poble o al jardí.\nLes habitacions de l'Hotel la Vila són espaioses i presenten una decoració tradicional i modernista. Totes tenen minibar, TV de pantalla de plasma amb canals per satèl·lit, internet WiFi gratuïta, llits de làtex còmodes i bany privat.\nEl restaurant de l'hotel ofereix cuina mediterrània i un menú d'aperitius variat i la cafeteria Círculo Sollerense, que es troba a l'altre costat de l'hotel, serveix àpats lleugers i aperitius.\nLa Vila es troba a 50 m de la parada de tramvia de Port de Sóller i les seves platges, situats a 4 km. L'hotel ofereix diverses sortides a l'aire lliure i Valldemossa, que acull una famosa granja, és a 25 minuts amb cotxe.\nL'hotel ofereix servei de lloguer de cotxes i bicicletes i servei de trasllat a l'aeroport per un suplement, i es troba a 30 minuts amb cotxe de Palma i el seu aeroport. Aquesta és una de les zones preferides de Sóller pels nostres clients, segons comentaris independents.\nEl Hotel la Vila treballa amb Booking.com des del 19 de jul. de 2012.\nAquest allotjament té una puntuació de la ubicació excel·lent (9,4): està situat a la zona més ben valorada de Sóller!\nQuan vols allotjar-te al Hotel la Vila?\nLa reserva més recent en aquest hotel és del 23 de febr. a les 18:51 des d'Alemanya.\nS'acaben de reservar a Sóller:\n3 hotels com el Hotel la Vila s'acaben de reservar al nostre web\n6 raons per triar el Hotel la Vila\nInstal·lacions del Hotel la Vila\nEl Hotel S'Ardeviu té una puntuació de 9,4\nMira els 15 millors hotels de Sóller, segons 4.524 opinions d'hotels autèntiques a Booking.com.\n"El personal molt amable, l'habitació i llit nets i còmodes, desdejuni molt bo. Bona ubicació."\n"Being right on the edge of the town square meant access to holiday activity, restaurants,cafes and transport was very convenient.\nThe hotel is old-style Spanish modernisto with a very peaceful garden."\n"Everyone and everything delightful from start to finish. Nothing was too much trouble and the food was lovely, especially the scrambled eggs for breakfast."\n"The choices for breakfast were excellent and all cooked to order."\nEls clients que han consultat el Hotel la Vila també han consultat: Hostal Nadal\nL'Hostal Nadal està situat als peus de la serra de Tramuntana, al centre de Sóller, i ofereix habitacions amb internet Wi-Fi gratuïta, un restaurant i un jardí amb un bar amb terrassa. 5 s'ho estan mirant ara mateix\nCasa Bougainvillea is a traditional townhouse in Soller, Majorca. Rooms are decorated in a Mediterranean-style and feature views of the Tramuntana Mountains. 2 s'ho estan mirant ara mateix\nL'Hotel Ca'l Bisbe es troba al nord de Mallorca, a 300 m del centre de Sóller. Ofereix una piscina exterior de temporada, un gimnàs senzill, sauna, banyera d'hidromassatge i zona WiFi gratuïta. 1 persona s'ho està mirant ara mateix\nEl Ca'n Abril és un hotel amb encant i decorat a l'estil mallorquí, situat a uns metres de la plaça principal de Sóller. 1 persona s'ho està mirant ara mateix\n» Hotels a Sóller\nMostra tots els comentaris del Hotel la Vila\nÚltims comentaris del Hotel la Vila\n눉l'única pega és no haver-hi ascensor.눇El personal molt amable, l'habitació i llit nets i còmodes, desdejuni molt bo. Bona ubicació.\n"Bon lloc per passar una nit."\n• Apartament 3 Habitacions - Àtic\n눉No hi ha ascensor i es incomode si portes cotxet. La televisio nomes te un canal en castellà.눇La situacio i el restaurant.\n눉No hi ha ascensor ni una sala d'estar pels allotjats.눇Ben situat. Bonic i modernisme.


Els estrangerismes del català :: Libelista\nEl llibre Els estrangerismes del català és un manual que dóna compte de la presència dels manlleus en català (i, indirectament, també en altres llengües). S'hi analitzen diversos aspectes lingüístics, com l'adaptació gràfica, la possible traducció, el plural o els derivats; però també els aspectes socials, com ara per què una llengua té estrangerismes, per quines vies penetren, etc. L'objectiu és donar una visió àmplia del fenomen dels estrangerismes, especialment en el cas català. Encara que el llibre és fonamentalment útil per a estudis universitaris, també és una obra de divulgació referida a un dels camps més controvertits del vocabulari; per tant, també és d'interès per a qualsevol persona que vulgui aprofundir en els seus coneixements sobre la llengua catalana.


Biblioteca Josep Pla: Josep Maria Benet i Jornet, Premi d'Honor de les Lletres Catalanes\nJosep Maria Benet i Jornet, Premi d'Honor de les Lletres Catalanes\nL'escriptor i dramaturg Josep Maria Benet i Jornet ha estat guardonat amb el 45è Premi d'Honor de les Lletres Catalanes, una distinció que atorga Òmnium Cultural. Benet i Jornet va debutar amb 'Una vella, coneguda olor' el 1964, que ja li va merèixer el premi Josep Maria De Segarra, i des d'aleshores la seva carrera s'ha fixat sobretot en el teatre, recentment amb 'Dues dones que ballen' (2010), i també ha escrit sèries de televisió. El jurat li ha concedit el premi "per la qualitat i extensió, varietat i coherència de la seva obra amb continuïtat infatigable i fidel al teatre de text que l'ha convertit en referència del patrimoni teatral contemporani".\nEl Premi d'Honor de les Lletres Catalanes s'atorga anualment des del 1969 a una persona que per la seva obra literària o científica en llengua catalana i per la seva importància i exemplaritat de la seva tasca intel·lectual, hagi contribuït a la vida cultural dels Països Catalans.\nPublicat per Biblioteca Josep Pla a 16:14


El dilluns de Pasqua de l’abril de 1916, l’Exèrcit Ciutadà Irlandès i els Voluntaris Irlandesos es van alçar en armes contra l’Imperi britànic amb l’objectiu d’aconseguir la llibertat per a Irlanda i funda una República irlandesa. En el fons, rere l’aixecament es trobaven segles d’opressió nacional patits pels irlandesos sota la bota de l’Imperi britànic i el capitalisme. En aquesta opressió van tenir la col·laboració dels capitalistes irlandesos i la jerarquia catòlica, que estaven vinculats als interessos britànics. L’aixecament, que va durar del 24 al 30 d’abril, va aconseguir prendre posicions clau a Dublín i els seus dirigents van proclamar la República Independent d’Irlanda. Però després d’aquells sis dies, l’intent revolucionari va ser derrotat a mans de l’exèrcit britànic.\nLa repressió va ser salvatge. Van detenir a uns 3.000 sospitosos i van executar als 15 dirigents de la insurrecció. Entre ells es trobava el revolucionari marxista James Connolly, que malgrat ser ferit greument va seguir dirigint l’aixecament fins a l’últim moment, fent-se transportar en un llit. El van afusellar lligat a una cadira perquè les seves greus ferides no li permetien estar dempeus.\nConnolly unia la llibertat nacional d’Irlanda amb la lluita dels treballadors i la lluita pel socialisme. Segons ell, “la causa obrera és la causa d’Irlanda, i la causa d’Irlanda és la causa obrera. No es poden separar”. Connolly era el secretari general del Sindicat de Treballadors General i del Transport d’Irlanda (ITGWU). Va ser un dels líders principals que van dirigir l’onada revolucionària que va sacsejar Irlanda abans de l’inici de la Primera Guerra Mundial. Aquests esdeveniments històrics es van estendre des de Dublín a Belfast i és important ressaltar que sota la direcció de Connolly es va aconseguir unir els treballadors catòlics i protestants en la lluita contra els patrons. A l’octubre de 1911, va dirigir a Belfast la famosa vaga de les treballadores del tèxtil, on es va poder organitzar a dones que tenien sous miserables.\nA l’any 1913, els empresaris van haver d’utilitzar el tancament patronal per fer front a l’onada de vagues. Es va poder veure a la pràctica el paper verdader de la burgesia irlandesa. Van mostrar des del principi la seva disposició a esclafar als treballadors i les seves organitzacions. Amb l’objectiu de fer front al tancament empresarial, Connolly va apel·lar a la solidaritat dels treballadors britànics, i va organitzar mítings obrers a Anglaterra, Escòcia i Gal·les. Però malgrat l’ajuda i solidaritat que estaven disposats a donar els treballadors anglesos, escocesos i gal·lesos, les seves direccions sindicals, col·laborant amb la burgesia anglesa, es van negar a organitzar vagues de solidaritat.\nPer fer front al moviment i per dividir a la classe treballadora en línies religioses, la burgesia anglesa i la irlandesa van organitzar bandes de matons als barris de Belfast. Connolly sabia que era fonamental lluitar contra els atacs sectaris per mantenir unit el moviment obrer i donar continuïtat a la lluita. Per a protegir-se d’aquests matons enviats pels empresaris, els treballadors van crear l’Exèrcit Ciutadà Irlandès. Gairebé tots els seus membres eren treballadors: estibadors, obrers del transport, de la construcció, impressors i altres sectors de la classe obrera. Era el primer cop que a Irlanda els treballadors creaven una organització armada per a defensar-se dels capitalistes. Des del principi, Connolly va vincular l’Exèrcit Ciutadà Irlandès a les organitzacions de masses del proletariat i mai va utilitzar els mètodes armats i sectaris que dècades més tard empraria l’IRA Provisional. Era una autèntica milícia obrera, un exèrcit roig.\nEl moviment revolucionari va ser tallat per la irrupció de la Primera Guerra Mundial. Davant d’aquesta situació, Connolly va adoptar una posició internacionalista i es va oposar a la guerra imperialista i a la traïció dels dirigents de la Internacional Socialista, a l’igual que Lenin, Trotski, Rosa Luxemburg i altres internacionalistes. Sobre la traïció dels dirigents de la Internacional Socialista, Connolly va dir el següent al periòdic La República Obrera: “Si aquests homes han de morir, no seria millor que morissin en el seu propi país lluitant per la llibertat de la seva classe i per l’abolició de la guerra, que no anar a països estrangers i morir assassinant i assassinats pels seus germans perquè els tirans i explotadors puguin viure?”. Criticant el suport del sindicat TUC britànic a la guerra, va escriure: “Hi va haver un temps en que la veu unànime del Congrés va declarar que la classe obrera no tenia cap altre enemic que la classe capitalista, i la del seu propi país en primer lloc!”.\nDes que va començar la guerra, Connolly va quedar pràcticament aïllat perquè no tenia cap contacte internacional. Feia la sensació de que fora d’Irlanda el moviment obrer era mort. Davant d’aquesta situació, va treure la conclusió de que calia organitzar un aixecament contra l’imperialisme britànic i encendre la metxa de la revolució obrera a Europa. Per a això, va fer una aliança amb els dirigents petitburgesos dels Voluntaris Irlandesos, que en el futur haurien de pagar amb la seva pròpia vida.\nHi havia rumors de que les autoritats britàniques planejaven detenir als dirigents dels treballadors i Connolly va decidir que era necessari passar a l’ofensiva. Pensava que era millor colpejar primer. Però la realitat era que les condicions eren desfavorables per organitzar un aixecament victoriós. Per un costat, la classe obrera estava debilitada i els dirigents dels Voluntaris Irlandesos es mostraven vacil·lants. Però Connolly confiava en la victòria i, tot i que es va equivocar en les seves previsions, les seves accions es diferenciaven de la conducta covarda dels dirigents sindicals que donaven suport al carnatge imperialista. Tot i així, va cometre errors. L’aixecament tenia grans debilitats, no hi va haver un intent de convocar una vaga general i tampoc es va fer propaganda entre els soldats britànics per explicar-los els objectius i atreure’ls a la revolució.\nA les vespres de la rebel·lió, el dirigent dels Voluntaris Irlandesos, Eoin MacNeill, va ordenar als seus militants que no participessin en l’aixecament. Així, es va consumar un cop més la traïció dels republicans petitburgesos. Al costat de l’Exèrcit Ciutadà Irlandès només participarien 1.500 membres dels Voluntaris Irlandesos de Dublín. Encara que des d’un punt de vista militar l’aixecament estava condemnat d’entrada, sense la traïció dels dirigents Voluntaris la rebel·lió podria haver tingut un èxit molt més gran.\nMalgrat la dura derrota de la classe treballadora irlandesa, en un moment on seguia la carnisseria imperialista i els dirigents socialdemòcrates recolzaven les seves respectives burgesies, la Insurrecció de Pasqua va obrir una bretxa important. Lenin, que en aquell moment es trobava aïllat amb un petit grup de revolucionaris, va rebre les notícies de l’aixecament amb entusiasme. Segons ell, la desgràcia dels treballadors irlandesos va ser que es van alçar abans d’hora, quan encara no havia madurat la revolució socialista a Europa. Si l’aixecament s’hagués donat un parell d’anys més tard, després de que la revolució russa de 1917 desfermés un moviment revolucionari per tot Europa, la revolució dels treballadors irlandesos no s’hagués quedat aïllada.\nConnolly havia creat el Partit Laborista irlandès, amb una base sòlida en els sindicats i la classe obrera, però malgrat això, a diferència de Lenin, no va construir un partit revolucionari armat amb la teoria i els mètodes del marxisme. Aquest va ser, sens dubte, el seu error més gran. Sense un partit que donés continuïtat a les idees que defensava el mateix Connolly, la burgesia i els petitburgesos irlandesos van aprofitar la situació i es van fer amb el control del moviment. La lluita dels irlandesos es va desviar cap als mètodes guerrillers i anys més tard, de nou, la burgesia i un sector dels dirigents petitburgesos de l’IRA van trair al poble. Veient el moviment revolucionari que es va encendre a Europa, i amb la por a una revolució a la mateixa Irlanda, el 1921 la burgesia va arribar a un acord amb Londres per dividir la illa en dos, presentant a Irlanda del Sud com l’”Estat Lliure”. El “divideix i venceràs” aplicat per l’imperialisme britànic al llard de tota la seva història va aconseguir el seu objectiu: va dividir a la classe obrera irlandesa, debilitant la lluita revolucionària i amb aquesta al moviment per l’alliberament nacional.\nA l’igual que fan avui incorrectament els dirigents del Sinn Féin, dient que el conflicte polític nacional d’Irlanda del Nord està resolt o que va per bon camí, el 1921 els sectors petitburgesos van presentar el nou “Estat Lliure” com un gran pas endavant, deixant per a un futur incert la lluita pel socialisme. Però avui tant el sud com el nord segueixen sota el domini econòmic i polític dels capitalistes anglesos. Sobre això ja va avisar James Connolly: “Si demà feu fora a l’exèrcit anglès i hisseu la bandera verda sobre el Castell de Dublín, a menys que emprengueu l’organització d’una república socialista, tots els vostres esforços hauran estat balders. Anglaterra encara us dominarà. Ho farà a través dels seus capitalistes, els seus terratinents, a través de tot el conjunt d’institucions comercials i individuals que ha implantat en aquest país i que estan regades amb les llàgrimes de les nostres mares i la sang dels nostres màrtirs. Anglaterra us dominarà fins a dur-vos a la ruïna, fins i tot mentre els vostres llavis ofereixin un homenatge hipòcrita al santuari d’aquella llibertat la causa de la qual vau trair”. Connolly sempre va analitzar la lluita per l’alliberament nacional des d’un punt de vista de classe, des del punt de vista de la lluita pel socialisme. Mai va tenir confiança en la burgesia irlandesa i el seu objectiu va ser construir un moviment independent de la classe treballadora. Per a ell, aquesta era l’única manera d’aconseguir una Irlanda lliure. Tot el que va succeir després de la seva mort li dóna la raó. La lluita per l’alliberament nacional d’Irlanda està totalment unida a la revolució socialista, cap poble pot aconseguir un verdader alliberament nacional sota el capitalisme.\nCorrectament, Connolly va lluitar per aconseguir la unitat dels treballadors catòlics i protestants. Comprenia perfectament que era imprescindible unir a tots els treballadors per enfrontar-se a l’enemic comú: la burgesia anglesa i, per descomptat, també la burgesia irlandesa. I malgrat tota la divisió sectària que s’ha donat a Irlanda a les darreres dècades, el positiu és que els sindicats de la classe treballadora continuen units. És una cosa que els revolucionaris irlandesos han d’aprofitar.\nÉs fonamental que els treballadors i joves irlandesos que estan disposats a lluitar per l’alliberament nacional i social d’Irlanda defensin les idees de Connolly als sindicats de classe, al Sinn Féin i a les organitzacions republicanes revolucionàries. El moviment obrer d’Irlanda necessita un programa revolucionari que defensi l’expropiació dels capitalistes anglesos i irlandesos sota el control dels treballadors i el dret d’autodeterminació de tota la illa. Només així serà possible que Irlanda aconsegueixi la seva anhelada llibertat.


Quality Hotel Alisee Poitiers Nord Poitiers França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n14 Rue du Commerce, Chasseneuil-du-Poitou, Poitiers, França, 86961 - Veure al mapa\nExcel·lent 8,3 (790 comentaris)\nBarri Chasseneuil-du-Poitou Chasseneuil-du-Poitou Centre de Poitiers\nQuality Hotel Alisee Poitiers Nord, ubicat a Chasseneuil-du-Poitou, Poitiers, és una destinació popular per a viatgers. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Un refugi de descans i relax, l'hotel us oferirà una renovació total a només pases de les nombroses atraccions de la ciutat com ara Futuroscope, Eglise Saint-Jean de Montierneuf, Hotel Berthelot.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Quality Hotel Alisee Poitiers Nord és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, express check-in/check-out, magatzem d'equipatge són només algunes de les comoditats que fan que Quality Hotel Alisee Poitiers Nord sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Piscina exterior, billar, jardí de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Quality Hotel Alisee Poitiers Nord és una selecció idònia per a la vostra estada a Poitiers.\nTots els tipus de viatgers (790) Parelles (176) Viatgers en solitari (56) Famílies amb infants petits (466) Famílies amb infants grans (62) Grups (30)


Miquel Sola Suris: L'Ajuntament de Mataró al servei del poble?\nComenço amb una pregunta: aquest Ajuntament està al servei del poble o al servei d’alguna cosa encara per descobrir?\nAquesta setmana l’Escola Rocafonda de Mataró ha estat apunt de quedar-se sense poder fer, en condicions, els tradicionals Pastorets per culpa de l’IMAC, que la va deixar sense cadires. Les va concedir un dijous i el divendres enviava un correu a la direcció del centre dient que al final no era possible cedir-les. El més fort d’aquesta decisió però, és que a sobre de deixar l’escola sense cadires no van gosar ni tan sols buscar una solució. Així doncs els mestres del centre van haver de buscar amb molt poc temps, i per tant amb poc marge de maniobra ,100 cadires, una furgoneta i voluntaris per poder anar a buscar i tornar-les. Altrament el conserge de l’escola va haver de deixar la seva feina dins del centre per poder ajudar en aquesta tasca. Per tant, amb poques paraules, el centre ha hagut de fer la feina que NO HA VOLGUT fer el nostre ajuntament! En tot cas, per sort i, malgrat la incompetència dels nostres gestors municipals, els Pastorets de Rocafonda s’han pogut realitzar amb normalitat.\nTambé aquesta setmana he pogut saber que per incompetències municipals la ciutat es queda sense festa de Cap d’Any popular. L’Ajuntament ha posat pals a les rodes a una festa que ha demostrat en les passades edicions que funciona i que no genera cap mena de problemes i accidents destacables. Les festes populars formen part de la cultura de la nostra ciutat així com de la cultura de país i per tant cal potenciar-les o fins i tot liderar-les al màxim i no posar pals a les rodes a que la gent amb família i amics celebri col·lectivament un esdeveniment. La OCA feia dos anys que oferia a la ciutat de Mataró la possibilitat de gaudir d’un final d’any popular on es podien veure famílies senceres amb pares, fills i fins i tot avis a les primers hores de l’any combinat sense cap mena de problema amb grups d’amics que aguantaven fins a altes hores de la matinada. Tot plegat a un preu del tot popular, qui volia es gastava euros en consumicions i qui volia només usava la sala per ballar a cost zero. Enguany això no podrà ser i les famílies hauran de limitar-se a quedar-se a casa i els grups d’amics que vulguin festa es veuran obligats a pagar les escandaloses xifres que demanen els recintes privats per gaudir d’una festa que mai valdrà el que han pagat. Altrament potser sí que podran gaudir d’una festa popular però caldrà que agafin el cotxe amb tot el que això comporta en una nit com la de Cap d’Any. En definitiva, un nou atac a la cultura i a les festes populars de la ciutat.\nAixí doncs, en una setmana el nostre ens municipal s’ha carregat una festa popular i ha estat apunt de carregar-se els Pastorets que amb gran il·lusió fan any rere any els alumnes de sisè de Primària.\nSenyors de l’Ajuntament, tot plegat una vergonya! Torno a preguntar, treballeu per la ciutat o pels vostres interessos personals o de partit? Ni PSC, ni ICV, ni ERC i ara tampoc CIU han sabut fer funcionar correctament l’lMAC. Cada dia tinc més clar que el poble ha de recuperar el poder de la pròpia ciutat i el que veig és que cap partit d’aquest ajuntament representa dignament aquest poble que porta pel nom Mataró!\nPublicat per Miquel Sola Suris a 1:00


‘Valoració de la Sala d’Estudi Municipal’, per La Forja Tàrrega – Comarques de Ponent\n‘Valoració de la Sala d’Estudi Municipal’, per La Forja Tàrrega\nUna vegada finalitzat el Nadal i la primera obertura d’una Sala d’Estudi en època d’exàmens, des de La Forja traiem les conclusions que llistem a continuació.\nEn primer lloc considerem que el resultat ha estat molt bo, després d’un treball constant a dues parts, a saber, la pròpia organització i l’àrea d’Ensenyament de l’Ajuntament. L’afluència d’estudiants que assistí a la Sala, en el conjunt dels dies, va superar la cinquantena; de fet, el nombre d’assistents anà augmentant a mesura que els dies avençaren i més usuaris esdevenien coneixedors del servei educatiu. Sense excepció, tothom que féu ús de la Sala era estudiant universitari: és de notar, doncs, que cap alumne d’educació secundària se sentí necessitat d’aprofitar l’espai o no era coneixedor d’aquest.\nMés enllà d’aquest primer fet estimulant i positiu, tanmateix, també cal posar de relleu d’altres aspectes que no van ser tan reeixits. D’una banda, la planificació dels horaris per coordinar la Sala d’Estudi amb la Biblioteca Municipal va ser lleugerament precipitada: els horaris van ser elaborats sense tenir en compte la petició inicial que la Sala d’Estudi només obrís quan la Biblioteca es trobés tancada; a petició dels mateixos usuaris, val a dir, la Sala només s’obrí els dies sense servei de Biblioteca (els dies amb la Biblioteca operativa, tots els estudiants pogueren fer-ne ús per treballar). D’altra banda, la difusió per part de l’Ajuntament es va dur a terme una mica tard i de manera incompleta: no s’informà les treballadores de la Biblioteca dels horaris i funcionament de la Sala d’Estudi i, a més, l’anunci oficial per part de l’Ajuntament va efectuar-se uns dies després que la Sala hagués estat inaugurada.\nTenint en compte aquesta valoració, des de la Forja Tàrrega creiem que pot resultar molt positiu tornar a habilitar una Sala d’Estudi en el context del període d’exàmens de juny. Atenent la facilitat d’obrir i gestionar l’espai (només es requereix un espai amb taules, cadires, connectivitat i una persona supervisora), pensem que, de cara a una futura reobertura, la Sala hauria d’anar a càrrec del mateix Ajuntament. En aquest sentit, recalquem la necessitat de coordinar-se adequament amb la Biblioteca Municipal, en matèria d’horaris i, sobretot, de no perjudicar laboralment les treballadores de la Biblioteca delegant la gestió de la Sala, una funció que no les hi pertoca.


fer visible l'invisible...: Projecte de centre: Memòria històrica. Cultura Audiovisual.\nProjecte de centre: Memòria històrica. Cultura Audiovisual.\nTESTIMONIS DE LA MEMÒRIA\nProposem un exercici que formarà part del projecte de centre del curs 2017-2018 de l'Institut Antoni de Martí i Franquès sobre la Memòria Històrica del període de temps comprés entre la Segona República i el final del franquisme.\nAmb els alumnes de Cultura Audiovisual de 2n de Batxillerat volem fer un documental. Ens organitzarem per grups de treball de manera que cada grup elaborarà un capítol del documental col·lectiu. Comptarem amb l'assessorament de la documentalista Maria Roig, gràcies a la concessió d'un Ajut Pont de la URV per a projectes educatius.\nDurant la primera sessió de classe amb la Maria, el dia 14/12, ella es presenta amb una foto de la seva família i ens explica com va a arribar a interessar-se pels documentals. Maria: "Soc el resultat de les meves experiències i de la casualitat però, sobretot, dels meus avantpassats".\nLa Maria ens explica també la diferència entre un reportatge i un documental. El reportatge és periodístic, immediat, caduc. Altrament, el documental és cinematogràfic, personal, creatiu, atemporal. Ens posa alguns exemples com "Bucarest, la memòria perduda" d'Albert Solé i també l'entrevista a l'autor en el programa Sense Ficció.\nParlem també sobre la memòria dels objectes, que són com a talismans que et transporten a una història llunyana. De fet, la Maria obre una capseta plena d'objectes de la seva memòria personal i els col·loca sobre la taula, explicant-los.\nEns parla, finalment, d'alguns documentals en els quals ha treballat com el titulat "Memòries", de Francesco Corsi o "Cinc batalles". Abans de marxar, fem una pluja d'idees ràpida per temptejar quins temes ens poden interessar sobre el període a treballar: la Guerra Civil espanyola i la postguerra fins l'acabament del franquisme. En aquesta primera pluja d'idees surten temes com: els traumes psicològics, les cicatrius, la música de l'època... Maria ens recomana fer una petita fitxa abans de començar el nostre documental indicant el tema, la hipòtesi, la idea dramàtica, el punt de vista, l'audiència a la que va dirigit i els objectius.\nSegona sessió de classe (sense la Maria), dia 19 de gener:\nMirem el documental "Cinc batalles", en el qual la Maria ha participat com a guionista. L'atenció i el silenci de l'alumnat és absolut. La Cristina, protagonista del documental, ha aconseguit captivar-nos des dels primers minuts i ens ha fet emocionar.\nSinopsi: Cristina neix fa vint-i-tres anys amb dos problemes greus de salut: obesitat mòrbida i artritis reumàtica juvenil. Torna a néixer quan tenia 13 anys, després d'una intervenció quirúrgica de reducció d'estòmac. Cristina porta el seu cos marcat, i la seva vida, marcada pel seu cos. Les seves cinc enormes cicatrius als braços, cames i abdomen parlen per ella, sense que ella pogués parlar. Però ara ella vol fotografiar cada cicatriu del seu cos, explorar-la, definir-la, entendre-la i sentir-la. Vol retratar la seva vida a través del seu cos, com ha estat fent el seu cos amb ella, fins ara. Vol entendre el seu cos, dir-li que s’ha reconciliat amb ell, que ara se sent dona, amb cos de dona.\nDesprés de comentar oralment els aspectes del documental que més ens han agradat, tant sobre el contingut tractat com sobre els paràmetres audiovisuals emprats, omplim la fitxa que la Maria ens ha recomanat com a activitat prèvia a la realització d'un documental, d'aquesta manera aprenem a fer el primer pas que haurem d'aplicar més endavant al nostre propi projecte:\nTercera sessió de classe (sense la Maria), dia 24 de gener:\nExplico alguns conceptes apresos en el taller de documental impartit per Joan González en el marc del Festival Memorimage de Reus durant el primer trimestre del curs.\nTot seguit, ens reunim en petits grups de treball i fem una pluja d'idees per acabar de concretar el tema que més ens pot interessar desenvolupar en forma de documental. Alguns temes proposats són: la fam, els jocs dels infants, l'estètica de la dona en aquella època, les dones lluitadores que havien de treure endavant la seva familia elles soles, la correspondència, la televisió, la censura... Poso l'exemple de l'escena final de la pel·lícula "Cinema Paradiso", la mirem i ens preguntem perquè Alfredo li devia fer aquell regal tan peculiar a Salvatore després de morir: algú diu que perquè fos valent fent cinema. El mateix penso jo, i perquè l'estimava:\nQuarta sessió de classe (2ª amb la Maria), dia 25 de gener:\nAmb la Maria a classe, anem dresgranant les idees per a convertir-les en projectes. Carol, per exemple, proposa treballar a partir del diari del seu besavi, soldat a la Guerra Civil espanyola. Maria diu que la veu en off podria recrear la veu del besavi, a través de les frases del diari. També aconsella la recerca d'imatges antigues i també actuals que parlin sobre el tema i ens recomana visitar els arxius històrics de Tarragona o, fins i tot, consultar "Tarragona antiga" a Facebook, on podem trobar les imatges catalogades per temàtica. Fem la fitxa d'aquesta idea i pensem també en el possible guió.\nUn altre tema proposat per l'alumnat és l'estètica de les dones, ja que una de les àvies és costurera. Aquest grup vol recrear a l'actualitat els pentinats i la forma de vestir de les besàvies. Ens sembla una molt bona idea que pot introduir-se amb una entrevista a l'àvia.\nUn altre tema és el servei militar ("la mili") durant el franquisme. Comptem amb l'avi del Miquel, el Justo, per a fer-li una entrevista. Podem fer-li les mateixes preguntes que han sorgit avui a classe: feien la mili els homosexuals? per exemple.\nUn altre tema és l'educació. En aquest cas, la Maria ens aconsella incloure millor dues entrevistes, per articular la veu de dos persones i així despertar interés de l'espectador. Ens incita a buscar objectes antics sobre el tema, a part d'aconseguir imatges d'arxiu.\nUn altre tema d'interés són els jocs dels infants en aquella època. Els jocs antics es podrien comparar amb els jocs actuals i qüestionar, mitjançant el documental, quines són les repercussions dels diferents jocs en la nostra vida.\nLa Maria també ens recomana distribuir-nos, en cada grup de treball, els diferents rols d'un equip audiovisual: GUIÓ (estructura, ordenació de les idees), PRODUCCIÓ (roba, perruqueria...), DOCUMENTALISTA (recerca als arxius), DIRECCIÓ FOTOGRÀFICA (tipus de pla, angles de visió, il·luminació...), SO (micros, drets d'autor de la música...), MUNTATGE (edició final del documental).\nCinquena sessió de classe (3ª amb la Maria), dia 16 de febrer:\nEn aquesta sessió de treball, l'alumnat hauria d'haver començat la recerca sobre el tema escollit, però pocs grups ho han fet. El tema de la moda femenina de l'època comença a definir-se gràcies a les fotografies que els membres del grup han trobat a casa seva. El diari del besavi de la Carol, ja ha estat fotocopiat i llegit a quatre bandes, de manera que s'han resaltat les parts més interessants. Aquests són dos exemples de com ha avançat la recerca prèvia.\nLa Maria ha preparat una nova presentació de diapositives i ens explica que no és imprescindible ser 100% verídics, sinó que importa sobretot el missatge a transmetre. Ens mostra un exemple de fotografia que va ser preparada per Robert Capa per expressar la precarietat de la vida de les persones en temps de la Guerra Civil Española. La zona era militar i, per tant, havia estat desallotjada, raó per la qual es pensa que Robert Capa va portar els civils fins allà i els va fotografiar. Gràcies a aquesta fotografia, algunes associacions com el "Socorro rojo" es van mobilitzar i van ajudar a la població.\nMés informació a: https://www.elespanol.com/cultura/patrimonio/20170620/225228006_0.html\nMaria aconsella la transcripció de les entrevistes que farem per detectar després les parts que volem ilustrar audiovisualment. Ens diu que demanem als entrevistats respostes concretes i clares per estalviar-nos així una feina feixuga de transcripcions molt llargues. Ens recomana fer un pla de rodatge en dos únics dies per economitzar temps i esforç i, per últim, fer una escaleta amb dos columnes: imatge i so.\nDedicim dedicar una hora de classe pròximament per elaborar les preguntes a fer als entrevistats (que hauran de plantejar-se amb una INTENCIÓ) i també ens intentarem ajudar-nos uns als altres a través d'un fòrum del moodle creat especialment per al projecte de memòria històrica.\nLa presentació de la Maria del dia 16 de febrer:\nDurant els dies següents l'alumnat fa recerca sobre el tema triat. Alguns d'ells visiten l'Arxiu Provincial de Tarragona, o bé consulten enllaços a Internet, proporcionats per la Maria Roig o suggerits a l'entorn educatiu EduCAC:\nFent recerca a l'Arxiu provincial de Tarragona\nSeguim avançant en el projecte: corregim a classe les preguntes que volem formular als diferents entrevistats per dirigir-les concretament als continguts que volem explicar. Més endavant corregim també els guions, però ens adonem que falta incloure la transcripció de les parts més interessants de l'entrevista, per així poder fer una tria més concreta de les imatges de recurs.\nA través del moodle de la matèria compartim també enllaços a peces musicals lliures de drets i fem votació de les 3 que més ens agraden per si algun grup les vol fer servir per sonoritzar el seu documental. Pensem que això pot contribuir a donar continuïtat als diferents capítols que formaran un sol documental. Ha estat una proposta de l'Albert.\nEl dia de l'estrena, 19 de març de 2018:\nFem l'estrena en una aula amb pantalla gran i assaborint piruletes, per celebrar que hem estat capaços de fer recerca, entrevistes, el guió i l'edició dels nostres documentals. La Maria i jo estem molt contentes del resultat, però encara falta polir algunes qüestions de so i subtitulació.\nDurant la projecció dels documentals hem fet servir una pauta de coavaluació, en la qual hem valorat els següents ítems: contingut interessant (desperta emocions i aporta coneixements), documentació acurada (la documentació ajuda a entendre el missatge), sonorització (se sent bé, s'han fet servir efectes de so, la música es correspon amb el contingut), fotografia i il·luminació (bons enquadraments, bona il·luminació) i, per últim, el guió (estructurat, coherent).\nA continuació, una mostra dels documentals fets:\nMarta i Óscar: "En memòria dels caiguts"\nÓscar: "Hem intentat tornar als temps on el terror dominava sobre els pobles de la Catalunya rural. (...) Volem dedicar aquest documental a tots el morts i les persones de Solivella que van haver de fugir durant el règim franquista".\nMarta: “Vaig parlar amb els meus avis per demanar-los informació i em van explicar que, de vegades, al poble, venia un camió. Feien pujar homes al camió de 50 en 50. Segons deien, aquests ja no se’ls tornava a veure. Un d’aquells va ser el pare del meu avi. Per sort, el van deixar baixar, gràcies a que era pianista”.\nLaia, Laura, Carolina, Alba: "Memòries de l'Ebre"\nCarol: “He col·laborat aportant la informació, extreta d'un diari personal que va escriure el meu besavi, i participant com actriu en el documental. En aquella època, tan soldats com camillers, passaven gana i set, ja que era molt difícil trobar aigua potable. Molts encara no tenien els 18 anys (la quinta del biberó). Va morir molta gent, va haver molts ferits i mutilats, com el meu besavi.”\nLaia: “Al principi no em semblava un tema molt entretingut de tractar perquè el trobava molt llunyà però després de fer aquest documental he vist que em vaig equivocar. M'ha semblat una experiència fantàstica ja que he après moltes coses sobre com vivien els camillers i els soldats durant la Guerra Civil, des de primera mà.”\nSalvavidas: La fe en la posguerra from Núria Roig on Vimeo.\nMarina, Núria i María: "Salvavidas"\nMaría: “Decidimos entrevistar cada una de nosotras a nuestras abuelas para tener tres versiones diferentes sobre el tema de la fe. También nos vino muy bien que una de nuestras abuelas no fuera creyente, otra lo fuera muchísimo y la tercera que creyera en la fe, pero no en extremo. Quedó un documental con preguntas y respuestas muy interesantes que pueden enseñar a muchas personas cosas que no habrían podido encontrar en un libro”.\nAlbert, Julieta, Júlia T. i Júlia C.: "Pilar i els jocs"\nAlbert: "Després d'enregistrar l'entrevista, i havent-la escoltat, vam fer una recerca al No-Do per agafar material que quedés bé al documental. També vam utilitzar algunes imatges que ens van ser prestades per l'Arxiu Històric de Tarragona, i que n'estem molt agraïts. Aquest ha estat un dels millors projectes en què he pogut practicar les meves habilitats de vídeo, so i muntatge i que, a més a més, m'ha permès conèixer coses que potser mai hagués sabut, així com intimar més amb mon àvia".\nEric, Victoria, Adrian: "Els trumes psicològics de la guerra"\nVictoria: “Nuestra historia gira entorno a Ángela y ponerle voz a este trabajo me ha sido complicado, ya que quería transmitir sus palabras con el tono adecuado al mensaje. Son recuerdos difíciles y por lo tanto cuesta arrancarlos de raíz”.\nAdrian: “Quan estava fent els subtítols en vaig quedar pensant sobre aquella època, sobre els milers de famílies que van quedar destrossades per la guerra, va ser una època dura, però el temps ho arregla tot. Hem de mirar endavant i no cometre els mateixos errors per no patir la mateixa situació”.\nAitana, Magalí, Anna, Ariadna, Marc: "Tornar a mirar els pupitres buits"\nAriadna: "És un treball diferent al que estem acostumats, de fet m'atreviria a dir que mai abans havia hagut de treballar sobre un tema amb tanta importància. Consistia en comprendre la història a partir de l'experiència dels nostres propis avis i aconseguir-ne un resultat digne, respectant el seu record. En el meu cas m'he encarregat de documentar el video buscant imatges referents al que explica Pep Burguera i he pogut comprovar que és una tasca realment difícil i, en alguns casos, impossible".\nMagalí: “Este documental ha sido sin duda una experiencia muy chocante. Si nunca me hubiese parado a hacerlo, no sería consciente de lo realmente afortunada que soy por no tener que haber vivido en aquellos tiempos y por ello estoy agradecida.”\nEl Diari Més Tarragona publica el dia 19/6/2019 un article sobre el documental "Memòries de l'Ebre" amb motiu de la seva projecció en la selecció Oficial del Festival de cinema FIC-CAT de Roda de Berà en la secció educativa:\nMés informació sobre el projecte a: https://lartistavaalescola.wordpress.com/2018/06/05/testimonis-de-la-memoria-maria-roig-a-linstitut-antoni-de-marti-i-franques/\nL'experiència educativa explicada a la revista Aula de Secundària, setembre-octubre 2021: https://www.grao.com/es/producto/testimonios-de-la-memoria-as04397801\nPrimeres pàgines de l'article (6 pàgines en total):\nGràcies, avis i àvies!!!\nPublicat per Eloisa Valero a 8:30\nEtiquetes de comentaris: batxillerat artístic, cultura audiovisual, documental, educació artística, fonts orals, maria roig, memòria històrica, projecte transversal\n48 hores sense mòbil (i algunes repercussions peda...\nProjecte de centre: Memòria històrica. Cultura Aud...


04.04.2019 | 01:45\nGirona FC i Montilivi\nQuelcom està passant al camp de Montilivi: ja fa un bon grapat de jornades que el Girona FC no hi guanya.\nQuan l'Helenio Herrera, anomenat «el mag», va agafar les regnes del FC Barcelona, entre els anys 1958 i 1960, amb jugadors de casa com Ramallets, Olivella, Vergés, Coll, Segarra... i els forasters Kubala, Evaristo, Kocksis, Csibor..., va trencar l'hegemonia del Reial Madrid tot guanyant dues Lligues.\nEl futbol d'aquells temps amb el d'ara ha canviat molt pel que fa a tàctiques i preparació física, i no parlem dels elements externs.\nHi ha un cert paral·lelisme entre el Girona FC actual i el Barça d'HH. Quant als jugadors, hi ha els de casa i els forasters, i sembla que hi ha bon rotllo.\nQuè caldria fer per tal de canviar la balança de Montilivi?\nSi fem una regressió en el temps, veiem que el «mag», en els moments difícils, sempre es treia un as de la màniga. Deia, per exemple: «Guanyarem sense baixar de l'autocar»; «Es juga millor amb 10 que amb 11»; «Deixeu-lo, que es marca tot sol», etc.\nEls savis diuen que la ment fa moure muntanyes, o com la física quàntica pot influir per tal d'obtenir resultats òptims. Caldrà, doncs, que tot l'stage tècnic del Girona FC cerqui i trobi algun element inductor que indueixi jugadors i afició a tornar a cantar victòria en el nostre estadi de Montilivi.\nIl·lusió feta realitat\nAquest principi de primavera, concretament el passat dia 27 de març, es va obrir el pas del nou pont del Dimoni. Tot i que no se'n va fer una inauguració oficial, pròpiament dita, solament varen haver-hi unes paraules d'agraïment de l'anterior president de l'Associació de Veïns de Santa Eugènia; en fer-hi acte de presència l'alcaldessa i el conseller d'Urbanisme, fou aprofitat per una consellera -d'un dels partits que res els està bé i sempre ho critiquen tot- que els va dir que havien fet un acte proelectoral, i ho denunciarien.\nDeixem-ho! No entrem en política. Clar que també hi ha gent que critica les despeses d'execució de l'obra, dient que no n'hi havia cap necessitat; d'altres que opinen que l'arcada del pont és un pèl massa alta, o els que apel·len a la diferència del nou pont, amb l'original, titllant-lo de burda imitació.\nSigui com sigui, és el que sol passar sovint, en moltes qüestions, que per bé que es vulgui fer, és molt difícil fer les coses a gust de tothom. Ara bé, en el cas que contemplem, el que importa és que podem dir que, per damunt de tot, esdevindrà una mena d'històric monument ciutadà; i que, per a molta gent, ha vingut a atendre una reivindicació veïnal, i a satisfer l'il·lusionat desig, de bon nombre de gironins, veïns o no de Santa Eugènia. Per tant, els sentiments també compten.\nHumilment, pensem que caldria felicitar a totes i tots, aquells que han estat lluitant, fins aconseguir el seu preuat objectiu. Ara cal esperar que si el pont primitiu va durar més de 600 anys, aquest, tot i que, és clar!, no ho veurem, encara tingui una major durada. És el nostre parer.\nPànic a sortir\nM'ofego. Per més que intenti nedar cap a la superfície, les onades són molt violentes i em tornen altra vegada cap al fons del mar. La vida marina és preciosa: els peixos d'escates platejades, els coralls de colors brillants, les algues que formen prats... Seria lògic quedar-me sota les aigües, tranquil·la, sense preocupacions. Tot i això, no puc respirar.\nVull pujar i agafar aire, poder sentir el fresc oxigen omplint els meus pulmons, veure el paisatge sobre les ones, notar els rajos solars calents en la meva pell. Veig la llum però sembla tan llunyana.\nHaig de continuar lluitant, pujar a la superfície. Sé que ho puc aconseguir, o almenys això em diuen. Al cap i a la fi, tothom ho ha fet abans també. Vull lluitar, vull tocar la llum de les estrelles, vull descobrir què hi ha sobre l'aigua. Però no sé si soc tan forta com per vèncer l'oceà. Tinc pànic a respirar però m'estic ofegant.


LLIGA FUTBOL SALA ADEMAR - Maristas AlgemesíMaristas Algemesí\nEl passat cap de setmana es van disputar els últims partits de la lliga de Futbol Sala Ademar. El dissabte de vesprada es jugaren les semifinals i després la final de la copa, el campió va ser l'equip Domyos, nou d'aquest any des d'ací l'enhorabona, el subcampió fou el Bar Tramuntana.\nLa lliga ja feia dos caps de setmana que s'havia acabat quedant campió de la competició regular l'equip Meridiem Seeds i subcampió el Bar Tramuntana.\nVolem agrair la correcta participació per part de tots els equips inscrits en aquesta singular lliga. Voldríem animar a tots a tornar la temporada que ve. Dir que estem pensant canvis per fer més atractiva la nostra lliga i que més equips vullguen participar en ella.


Animals — Ajuntament de Rubí\nSou a: Inici / La teva ciutat / Convivència / Animals\nEls animals de companyia proporcionen molts beneficis als seus propietaris. Ara bé, tenir un animal de companyia també exigeix complir un seguit de compromisos, tant amb l’animal com amb la societat. Aquesta doble responsabilitat és el que es coneix per tinença responsable.\nAbans d'adquirir la vostra mascota, penseu que no es tracta d’una joguina. És un ésser viu que us acompanyarà al llarg de tota la seva vida, al qual haureu d'oferir l'alimentació adequada a la seva espècie, mantenir en un espai suficient a casa vostra, d'acord amb la seva mida i necessitats, i proporcionar l'atenció veterinària necessària per mantenir-lo amb bona salut. Abans de comprar un animal de companyia, valoreu la possibilitat de l'adopció.\nResponsabilitats dels propietaris d’animals de companyia:\nÉs imprescindible identificar el gos, el gat o la fura amb un microxip, on constin les dades bàsiques perquè pugui ser retornat en cas de pèrdua o robatori.\nTots els animals s’han d’inscriure al Registre municipal d’animals de companyia. La tramitació per donar d'alta el vostre gos, gat o fura la podeu iniciar a l'Oficina d'Atenció a la Ciutadania de l'Ajuntament de Rubí.\nCal evitar que estiguin sols més de 5 o 6 hores seguides.\nNo es pot maltractar-los ni abandonar-los.\nEls excrements, tant en la via pública com en les àrees d’esbarjo, s’han de recollir i llençar al contenidor gris (resta) o en una paperera i dins d’una bosseta.\nSempre que sigui possible, cal esbandir els orins de l’animal amb aigua. Recordeu que no poden orinar a les façanes d'edificis ni al mobiliari urbà.\nCal que adopteu les mesures necessàries per evitar molèsties als veïns, ja sigui per sorolls o males olors.\nNo es pot accedir amb els animals a l'interior de zones de jocs infantils, així com en les zones senyalitzades on n’estigui prohibida la seva presència.\nL'Ajuntament de Rubí disposa del Servei de tinença d’animals, que s’encarrega de la recollida, control i manteniment dels animals de companyia abandonats o perduts i, en general, de la seva inspecció i vigilància. Trobareu més informació en aquest enllaç.\nIdentificació i cens Higiene i salut Zones d’esbarjo per a gossos\nGossos potencialment perillosos Abandonament i maltractament Fauna urbana\nCampanya per eliminar els excrements de gos de la via pública\nCensa el teu gos\nInscriu el teu gos al Registre municipal d’animals de companyia de Rubí i aconsegueix un curs d'educació canina gratuït.\nConsulta els detalls de la campanya!\nL'Ajuntament, en col·laboració amb Etholink, ha editat una guia per aprendre a tenir cura dels gossos.


7 aliments prohibits en altres països però que es venen als EUA - Estil De Vida\nPrincipal Com Recepta Sense Categoria Notícies\n7 aliments prohibits en altres països però que es venen als EUA\nMolts aliments que es venen als EUA estan prohibits en altres països a causa dels seus efectes menys desitjables sobre la nostra salut i el nostre benestar físic.\nMolts aliments que actualment es venen als EUA estan prohibits en altres països a causa dels seus efectes menys desitjables sobre la nostra salut i el nostre benestar físic. Aquests 7 aliments contenen additius nocius, transgènics i ingredients verinosos artificials.\nPerò el fet que els EUA no hagin prohibit aquests articles perillosos no vol dir que estigueu condemnats a consumir-los. Si elimineu aquests aliments de la vostra dieta, podeu fer que el vostre cos i el medi ambient siguin un favor molt necessari.\n1. Mountain Dew: prohibit en o veure 100 countries\nEts addicte a Mountain Dew o a altres refrescos amb gust de cítrics com Fanta o Fresca? És possible que vulgueu deslletar-vos perquè aquestes begudes contenen oli vegetal bromat (BVO), un emulsionant que pot causar problemes reproductius i de comportament.\nFa por pensar que cada vegada que agafeu aquest Mountain Dew de la màquina expenedora, ompliu el cos amb una substància que tenia com a objectiu original un ignífug per a catifes. Yikes.\n2. Pollastre amb arsènic: prohibit al Jo\nAquest pit de pollastre que acabeu de comprar té un color rosa brillant i fresc? Vigileu, aquest color rosa força artificial prové de l’arsènic afegit al pollastre. Sí, arsènic. El verí.\nL’arsènic s’utilitza perquè el pollastre sembli més “estèticament agradable” fent que els vasos sanguinis semblin més rosats. L’arsènic inorgànic és carcinogen i s’ha trobat en nivells elevats en pollastre de botiga de queviures. No deixeu que aquestes gallines us enganyin!\n3. Seleccioneu Productes lactis: prohibit Austràlia, Nova Zelanda, UE, Israel i Canadà\nUna hormona de creixement bovina que s’injecta a les vaques per augmentar la producció de llet, rBGH , s’ha relacionat amb taxes elevades de càncer de mama. Tot i que actualment aquesta hormona està prohibida en almenys 30 països de tot el món pels seus coneguts efectes negatius sobre la salut sobre els humans, els Estats Units han continuat permetent el seu ús en vaques que produeixen productes lactis comercials.\n4. Salmó cultivat: prohibit Austràlia i Nova Zelanda\nNo només ho és salmó de cultiu horrible per al medi ambient i el benestar dels animals, tampoc no és bo per a vosaltres. Com que aquests peixos es crien en zones amb molta gent, són més susceptibles a les malalties dels peixos, com els polls de mar.\nPer eliminar aquestes malalties, els agricultors donen al peix una dosi d’antibiòtics, que després es transmet als humans per al seu consum i contribueix al creixent problema de la resistència als antibiòtics als Estats Units. Qui vol estar malalt per sempre?\n5. Paques i sopars congelats envasats: prohibit a Singapur\nSi no esteu interessats en treure un mos de la vostra estora o sabatilles de ioga, us heu de mantenir allunyat dels aliments que contenen azodicarbonamida (la paraula en si és tan aterradora com la substància química). es troba al pa, als sopars congelats i als productes de pa envasats. Aquest producte químic blanqueja la farina a l’instant i es relaciona habitualment amb l’asma.\n6. Productes 'sense greixos': prohibits en t el Regne Unit i el Canadà\nTambé conegut com Olean, Olestra és un producte químic que redueix el recompte de calories de les patates fregides “sense greixos”. Pot donar-vos els bonics efectes secundaris de l’esgotament de les vitamines i la fugida anal ... brutal.\n7. BHA i BHT: prohibit al Regne Unit, UE, Japó\nFoto cedida per food.allwomenstalk.com\nEstà demostrat que aquests productes químics provoquen càncer a les rates ... i és possible que siguem els següents. L’hidroxianisol butilat (BHA) i l’hidroxitoluen butilat (BHT) són conservants que s’utilitzen habitualment per mantenir rancis productes com cereals, mescles de fruits secs, mantega i cervesa. Aquests dos additius són agents que s’utilitzen per estabilitzar els greixos i conservar el color, el sabor i la forma dels aliments.\nPer obtenir més informació sobre aquests aliments tòxics, consulteu aquests articles:\n7 súper aliments que hauríeu de menjar cada dia per obtenir una salut definitiva\n9 coses que vaig aprendre des que vaig anar vegà fa 9 setmanes\n'Fart' de la indústria alimentària\nper què no és bo beure aigua freda?\ncom es pot saber si el pollastre és dolent\npuc substituir el suc de llima pel suc de llimona\nés un hotdog de preguntes tipus sandvitx


avensdelpalau.cat: L'ÒSCAR TORRES ALSINA ENS EXPLICA LA PANDÈMIA DES D'ALEMANYA\nL'ÒSCAR TORRES ALSINA ENS EXPLICA LA PANDÈMIA DES D'ALEMANYA\n- Quan fa que estàs confinat?\nEstem a casa des del 17 de març, fent teletreball. Les setmanes 16 i 17 hem hagut d’agafar vacances (la idea és consumir vacances per quan la situació es normalitzi, poder treballar més eficientment).\nA partir de la setmana 17 treballarem jornada reduïda (un 60% de les hores) i el nostre sou també es veurà reduït.\nAquesta mesura l'ha presa la nostra empresa, no és a nivell de país. Té el rerefons que en aquests moments hi ha problemes de liquiditat i han optat per reduir jornada i sous a acomiadar treballadors.\nEl confinament és molt similar al de Catalunya, però aquí deixen sortir a donar un tomb, passejar el gos, etc. El que s'ha de fer és respectar els dos metres de distanciament. Restaurants, esdeveniments esportius, etc., tot tancat.\nPotser la mesura més aplaudida i que més impacte va tenir, va ser el moment en què la Merkel es va dirigir al poble. Ho va fer abans que el virus s’estengués massivament al país, va parlar molt directament i molt clar. Va explicar la gravetat de la situació i les mesures que s'havien de prendre. La gent va reaccionar molt positivament a aquest moment. Es va passar de la por a entendre el que el govern volia fer i per què.\nCada matí faig esport a casa, per sort tinc un petit gimnàs al rebost, després una dutxa i a treballar des de casa. A la tarda si fa bon temps, fem un pica-pica a la terrassa. Al vespre juguem a la PlayStation o mirem una peli, sèries, depèn del dia.\nTambé estic llegint molt últimament.\n- I l'estat d'ànim de la població?\nLa població va tenir una fase de pànic on van comprar pels descosits. Es van esgotar el paper de vàter, arròs, pasta, etc. Però els supermercats es van poder reomplir de productes i malgrat haver-hi menys varietat, la compra la poden fer sense problemes.\nÉs difícil dir quin és en termes generals l'estat d'ànim del país. La gent compleix les normes en termes generals i intenta passar-ho el millor possible. La gent estan alerta, però sense entrar en un estat de pànic.\n- Com creus que s'hagués pogut evitar tants morts?\nÉs impactant sentir el discurs del Bill Gates de 2015 anticipant aquesta situació o veure el documental "Pandèmia" de Netflix que es va publicar el 2019. Hi havia indicis que si un virus d'aquestes característiques sorgia, seria devastador per a la població mundial. Va passar al 1918 i la pesta espanyola es va emportar més vides que la primera i la segona guerra mundial juntes... Personalment, no hi ha excuses, els governs ho han fet molt malament. L'Èbola, el SARS, etc. són malalties víriques dels nostres temps. De la mateixa manera que en una empresa o escola es fan simulacres d'incendis, s'haurien d'haver escrit els protocols que caldria seguir en cas de pandèmia. Això no es va fer i ara ho estem pagant amb víctimes... i no oblidem el nivell d'endeutament nacional que s'està acumulant....\nLa suspensió del Carnaval a Itàlia, la suspensió de les manifestacions del dia de la Dona a Madrid, aïllar qualsevol persona procedent d’Itàlia, tancar Madrid, etc., era el mínim que s'hauria d'haver fet....\n- Com es veu des d'Alemanya les mesures preses a l'estat espanyol?\nAquesta pregunta me l'ha fan molt sovint. Si no és amb el tema del COVID-19 és amb el tema de la independència de Catalunya, etc. Entenc la pregunta, però som una mica ingenus, la veritat. No es parla de les mesures que es prenen a Espanya... os se'n parla poc... Evidentment s'anomena el nombre de morts i el que s'està fent, però.... El virus també afecta Alemanya. L'interès per l'emergència nacional sempre és més gran que per l’emergència internacional. A més Espanya no està fent res que altres països no hagin fet... per tant, se'n parla poc.\nEtiquetes de comentaris: Ambaixadors, Coronavirus, Òscar Torres


Clam per #SOSEurope al Festival Cruïlla - Catalunya\nDrets humans i música van tornar a coincidir amb èxit al Festival Cruïlla Barcelona.\nAmnistia Internacional Catalunya, col·laboradora especial del Festival Cruïlla, va aprofitar la ocasió per realitzar la darrera acció que tanca la campanya #SOSEurope. Des de l’inici de la campanya, i especialment des de l’abril de 2015, l’objectiu de la campanya ha estat demanar al conjunt d’estats de la UE que reaccionin eficaçment davant de l’enorme quantitat de persones migrants i refugiades que perden la vida al mar intentant arribar a Europa mitjançant embarcacions il·legals d’estat precari.\nMés de 3.500 persones van perdre la vida al mar l’any passat fugint de conflictes, persecucions i pobresa. L’operació vigent aleshores, Mare Nostrum, que Itàlia desplegava en solitari sense l’ajut dels altres socis europeus, va ser anul·lada per manca de suport polític i financer des de la resta de la UE.\nMare Nostrum va quedar substituïda per l’Operació Tritó que, gestionada per Frontex, l’agència europea de control fronterer, reduïa les patrulles de vigilància i de control de fronteres a les zones més properes a la costa, i per tant deixava sense control les àrees on es produeixen la majoria dels naufragis. A més, Tritó tampoc disposa de les embarcacions adequades per efectuar rescats, la seva flota és per vigilar fronteres, i no per socórrer embarcacions petites a la deriva. Amnistia Internacional, l’ONU i altres organitzacions ja van alertar de l’enorme perill que comportaria retirar la flota de rescat de Mare Nostrum.\nEls quatre primers mesos de 2015 van ser terribles: al voltant de 1.700 persones van perdre la vida al Mediterrani, sent el mes d’abril el més crític amb un recompte de 800 persones ofegades al mar. Gràcies a la pressió internacional, al maig la UE va accedir a reforçar els mitjans de salvament i rescat i ampliar així la zona d’acció de l’Operació Tritó, fet que ha provocat una disminució molt significativa del nombre de víctimes.\nAmb el Festival Cruïlla es posava punt i final a la campanya #SOSEurope, amb més de 1.000 firmes recollides. El públic era convidat a firmar una petició a Mariano Rajoy i a enganxar un vaixell de paper groc o negre en un mural on a poc a poc s’anava perfilant un vaixell més gran. Cada vaixell tenia una frase que els participants podien escriure lliurement fent referència a la campanya i a la situació actual al Mar Mediterrani. Després d’enganxar el vaixell, es podien fer una fotografia-denúncia amb alguns dels missatges de la campanya. El conjunt de fotografies realitzades es pot consultar en aquest àlbum a Flickr.\nMés enllà del Festival, la campanya tanca a l’Estat espanyol amb xifres rècord: més de 90.000 firmes, i més de 70 grups mobilitzats que han dut a terme diferents activitats de conscienciació i difusió d’informació. El conjunt de vaixells de paper, 7.200, juntament amb les signatures van ser enviades dilluns 20 de juliol al President del govern espanyol, Mariano Rajoy, per tal d’incidir en les decisions preses en la reunió comunitària del mateix dia: allà, els Ministres d’Afers Exteriors de la UE han pres mesures de reassentament de refugiats i per frenar les màfies de traficants de persones al Mediterrani.\nAlguns dels missatges que ens van deixat al Cruïlla\n«Tots compartim el mateix món. Actua!» // «La vida és un dret i no un repte!» // «People Before Borders»\n«No ofeguem els drets» // «No más muertes. La Vida es un derecho. Son las personas las que importan!»\n#SOSEurope finalitza i dóna pas a una nova campanya global d’AI «Protegir les Persones en Moviment», que es posarà en marxa el proper octubre. La campanya donarà continuació a la voluntat d’Amnistia Internacional de protegir totes les persones que es veuen forçats a marxar dels seus països en busca d’asil i de refugi i que troben poques vies legals per accedir-hi. Englobarà el conjunt de persones que fugen de les guerres i de la persecució i que necessiten tenir una protecció internacional garantida per tal d’evitar que s’hagin d’embarcar a través en rutes perilloses com les actuals amb finals tràgics.


És hora d’escollir el llit per la teva habitació. #objectiuMOOD\nJa tens els colors decidits? És el moment d’escollir el tipus de llit que vols per la teva habitació juvenil.\nAgafa un paper i un bolígraf i dibuixa la forma de la teva habitació juvenil. No t’oblidis de la finestra, els radiadors i altres elements de l’habitació. Tens un metro a prop? Agafa les mesures de cada paret i apunta-les!\nInspira't amb el color Pantone de l'any\nVols estar a l'última? Et motiva tot el que és "trendy"? Saps quin és el color Pantone de l'any 2020? El Classic Blue.\nInspira't amb el nostre catàleg MOOD i crea la teva composició ideal amb una tonalitat semblant a aquest color. La vie en ROS és innovació. Per a mostra, un botó. Nosaltres també ens hem inspirat amb el color pantone de l'any i et portem algunes propostes.


Píndola del dia després | Consumer\nUna anticoncepció d'emergència\nConeguda popularment com a píndola del dia després, la píndola anticonceptiva d’emergència (PAE) o píndola postcoital ha obert en els últims temps un controvertit debat entre la societat, organitzacions sanitàries, associacions i l’Església sobre la necessitat o deure de dispensar-la gratuïtament amb o sense recepta mèdica. Una polèmica que s’ha avivat amb les últimes dades sobre avortaments i interrupcions voluntàries d’embarassos a Espanya, donats a conèixer recentment.\nNomés en casos d'emergència\nLes dades de la Direcció General de Salut Pública del Ministeri de Sanitat revelen que en l’última dècada el nombre d’Interrupcions Voluntàries d’Embarassos (I.V.E) ha crescut un 88%, situant-se en els 77.125, l’any 2002. A més, el 50% de les espanyoles menors d’edat que es queden embarassades recorre a l’avortament i és que el 28.8% de les dones que mantenen, habitualment, relacions sexuals no utilitza cap mètode contraceptiu “i això que en els últims sis anys s’ha produït un augment del 45% en el nombre de dones que utilitzen anticonceptius”, expliquen des de Schering, companyia comercialitzadora a Espanya de la píndola del dia després i autora de la IV Enquesta Schering sobre Anticoncepció a Espanya 2003.\nQuè és l’anticoncepció d’emergència? Es tracta d’un preparat hormonal compost per 750 micrograms de Levonorgestrel. Es comercialitza amb el nom de Norlevo (Chiesi España) o Postinor (Schering España).\nQuan s’ha de recórrer a ella? Sempre que existeixi un risc d’embaràs. Bé perquè s’han mantingut relacions sexuals sense protecció, perquè s’ha trencat o desplaçat el preservatiu, s’ha oblidat la presa diària de la píndola anticonceptiva, s’ha expulsat el DIU coincidint amb el coit, en cas de violació o quan l’ejaculació s’ha produït abans del que es preveu. “Convé tenir en compte que és un recurs d’emergència. La primera opció han de ser els anticonceptius habituals”, afirma taxatiu Iñaki Lete, cap del Servei de Ginecologia de l’Hospital Santiago de Vitòria i membre de l’equip Daphne.\nQuè és la píndola del dia després? Es tracta d’un fàrmac que evita l’embaràs després d’una relació coital desprotegida. Suposa, segons la Societat Espanyola de Contracepció (SEC), un recurs per a la prevenció primària de l’embaràs no desitjat i també per a la disminució del nombre d’interrupcions voluntàries d’aquest.\nCom funciona? Permet bloquejar o retardar l’ovulació, i fins i tot, impedir la implantació de l’òvul en la paret de l’endometri.\nÉs sempre eficaç? No. Només és eficaç abans de la implantació de l’òvul fecundat en l’endometri. Per això, ha de prendre’s dins de les 72 hores posteriors al coit sense protecció. La seva eficàcia pot aconseguir el 95% si es pren dins de les primeres 24 hores.\nCom ha de prendre’s? L’envàs conté dos comprimits. El primer ha de prendre’s abans que transcorrin les primeres 72 hores i el segon a les 12 hores del primer comprimit. Si la dona vomités dins de les tres hores següents a la presa d’alguna de les dues pastilles, haurà de prendre immediatament una nova. “Des de fa uns mesos, a més, s’ha estudiat que es poden prendre les dues pastilles juntes i d’aquesta manera es redueixen els efectes secundaris”, comenta Iñaki Lete.\nPot prendre’s en més d’una ocasió? Sí. “Encara que és un mètode d’emergència, es pot prendre les vegades que sigui necessària. Si es trenca el preservatiu en dues ocasions en un mateix mes, la dona ha de prendre-la”, assegura Domingo Álvarez, de la SEC. De totes maneres, “ha d’advertir-se que la seva eficàcia disminueix significativament, augmentant el risc d’embaràs i podent a més alterar el cicle”, recalca el doctor Eduardo Yánez, ginecòleg i president de la Societat Gallega de Contracepció.\nQuins efectes secundaris té? En algunes dones pot provocar nàusees i vòmits, marejos, maldecaps i abdominals i sensibilitat en les mames.\nExisteix alguna contraindicació? “No existeix cap contraindicació. Les úniques que no han de prendre-la són les dones que tampoc poden prendre anticonceptius orals, és a dir, dones amb hipertensió, problemes vasculars i altres malalties que són incompatibles amb aquests productes”, explica Leila Catherine Onbargi, ginecòloga de la Clínica Teknon i membre de la Societat Espanyola de Ginecologia i Obstetrícia.\nVes a la pàgina següent: La Llei i les Comunitats »\nabortives dia després efectes secundaris embaràs especial píldora-ca


La defensa de Bassa nega la rebel·lió perquè el suposat "alçament" es va sufocar aplicant la Constitució amb el 155 La República\nACN Madrid .-La defensa de Dolors Bassa, exercida per Mariano Bergés, ha negat que es produís una rebel·lió a Catalunya i ha recordat que cal que sigui un alçament “puntual” […]\nACN Madrid .-La defensa de Dolors Bassa, exercida per Mariano Bergés, ha negat que es produís una rebel·lió a Catalunya i ha recordat que cal que sigui un alçament “puntual” amb la violència com element protagonista. L’argument per negar-la és, entre d’altres, que el suposat “alçament” es va sufocar amb l’aplicació dels preceptes constitucionals a través de l’article 155. I a més ha dit que, si la violència fos la que afirma la fiscalia, s’haurien d’haver decretat l’estat de setge i desplaçar l’exèrcit a Catalunya. A més, sosté que no era “previsible” el que va passar l’1-O i ha dit l’Estat en tenia prou amb no usar la força i no reconèixer el resultat del referèndum, com va fer el 9-N. També ha negat que la conducta dels acusats fos “capaç de doblegar la capacitat de l’Estat” i nega que existís violència. “Va haver-hi pressió legítima que forma part del nucli dur dels drets de reunió i manifestació”, ha afirmat Bergés,. Sobre l’1-O, ha dit que no va suposar l’1-O no va suposar un “perill greu” per al funcionament de l’ordre constitucional i que només va ser un “procés polític”.\nDurant l’informe final de Marino Bergés, s’ha centrat en negar les acusacions per rebel·lió i sedició i desmuntar els arguments de les acusacions. El lletrat ha dit que “l’únic fet imputable” al Govern –i, per tant, a la seva representada- és la convocatòria del referèndum però que això no suposa que es pugui interpretar com una “crida a impedir l’actuació policial”. “Això atempta contra el principi de legalitat, no es llença la gent contra la policia, totes les crides van ser de manera ordenada i pacífica”, ha manifestat. Per això, defensa que la gent anava “convençuda per sí mateixa” a votar i que va ser una “decisió personal” i que ningú els va “incitar”. “Convocar-los a un referèndum no és el mateix que llençar-los contra la policia”, ha afirmat Bergés, que demana “no confondre” convocar un referèndum amb un “alçament violent”. “No buscava un alçament violent per aconseguir la independència, perquè s’hi volia arribar a través d’un procés referendari i negociat, de manera ordenada i pacífica”, ha afirmat Bergés. En aquest sentit, ha insistit que no hi ha “ni un missatge” de Bassa ni dels altres acusats que “cridés a la violència, extrem confirmat pel coronel Baena”.”No es pot actualitzar el tipus de rebel·lió”Bergés també ha criticat que la fiscalia “demani al tribunal que actualitzi el tipus penal de rebel·lió”. “Això és un cop de peu al principi de legalitat, tampoc es pot sortejar la literalitat del tipus penal”, ha manifestat. A més, també ha incidit en dir que la DUI no era part “del pla inicial” sinó que l’objectiu era la independència pactada amb l’Estat. Nega la sedició: “Va ser resistència passiva”En el seu informe, també ha negat que existís sedició l’1-O. Segons ha dit, per haver-hi alçament tumultuari cap un “caràcter actiu” i, en canvi, qualifica el que va passar de “resistència passiva per retardar la diligència”. El lletrat s’ha dedicat durant tot el judici a preguntar als policies i votants si els agents van acabar entrant i enduent-se material comissat i en tots els casos han explicat que sí. “En alguns moments, fins i tot ho van aconseguir en pocs minuts”, ha apuntat. “No es pot considerar alçament resistir-se a una dissolució”, ha posat com a exemple. I ha dit que on la fiscalia hi veu “barricades” es tracta de “tres o quatre taules escolars mal posades que es retiren en segons”. Per això, creu que són “mitjans insuficients” per evitar la pràctica de la diligència. “No es va constituir la República”Bergés ha assegurat que el Parlament no va votar la declaració d’independència perquè el que es va votar va ser la part dispositiva de la resolució, i ha emmarcat aquesta declaració en un “acte polític pacífic”, que no va ser “executiu” perquè “no es va publicar al DOGC ni al Butlletí del Parlament”. Així, ha negat que es fessin els passos necessaris posteriors a una declaració d’independència, com ara fer “comunicacions a cancelleries estrangeres o organitzacions internacionals”.Per això, ha conclòs que la República “no es va constituir” i Catalunya “no es va segregar” de la resta de l’Estat, i ha dit que la situació es va produir “arran d’una crisi constitucional que s’arrossega de fa anys”. Bergés també ha remarcat que la DUI “no formava part del pla inicial”, que passava per una “independència pactada”, i ha assegurat que un referèndum podria tenir “un encaix en la Constitució”. Per això, en tot moment s’ha referit al que va succeir a Catalunya com un “procés polític”. Nega la malversació Bergés també ha negat la malversació. “Ni es paga ni es compromet patrimoni públic des del Departament de Treball”, ha dit taxativament. El lletrat de Bassa ha afirmat que no va autoritzar cap despesa ni va signar contractes d’obres i que, a més, va rebutjar la factura d’Unipost que es gira al seu departament i que després es va anul·lar perquè el servei no s’havia prestat, tal com va confirmar l’administradora concursal de l’empresa. Sobre el valor dels espais usats l’1-O, ha explicat que eren edificis que no es podien llogar, que la fiscalia va incloure espais que no eren titularitat de la Generalitat i que es va tenir en compte l’espai total de l’edifici i el valor que hauria tingut llogar-ho durant 24 hores. Així ho van argumentar els perits que va proposar aquesta defensaSobre la vaga del 3 d’octubre, ha dit que era un dret fonamental dels sindicats i que el Govern “no pot no donar tràmit a la convocatòria de vaga”. “Va ser una convocatòria legal, tenia a veure amb els drets dels treballadors”, ha manifestat, i creu que no es pot considerar “un esglaó de la suposada revolta” sinó un dret dels sindicats.Mencionada “4 o 5 vegades” durant el judiciEn el seu informe final, Bergés ha remarcat que, durant tot el judici, el nom de Bassa ha estat citat “4 o 5 vegades”, i ha exposat diversos arguments per desvincular la seva clienta de les acusacions. Així, ha assegurat que l’exconselleria “no coneixia els informes de riscos dels Mossos” i no va participar en les reunions de finals de setembre amb els Mossos d’Esquadra ni amb altres convocades per l’expresident Carles Puigdemont. Per això, sosté que no podia preveure que l’1-O “passés el que va passar”. També ha destacat que el seu nom no apareix en l’agenda Moleskine i que no hi ha cap tuit per cridar a “l’assetjament d’agents, l’ús de la violència o fomentar conductes intimidatòries”.Sobre els centres cívics on hi va haver votació l’1-O, Bergés ha dit que van ser “l’1%” del total, una “aportació insignificant i irrellevant”, i que es van concedir autoritzacions per a fer activitats lúdiques els dies abans a 12 d’ells, “limitant-les expressament fins a les sis del matí, d’acord amb les recomanacions dels Mossos”. Per Bergés, “no hi havia motius per negar” aquestes peticions, perquè “no tenien res a veure amb el referèndum”, i que tampoc existeix “cap notificació” a cap director de centre on “es doni instruccions de cedir la direcció” del mateix.A més, Bergés ha negat que l’Agència Catalana de Protecció Social sigui una estructura d’estat i, de fet, ha afegit que aquesta opció s’ha “difuminat” i ja va arribar “molt apagada” al judici. Fins al punt, ha afegit, que el tinent coronel Daniel Bena no la va mencionar quan va parlar de les estructures d’estat que estaven investigant, i que el mateix comandament de la Guàrdia Civil va respondre que Bassa no va donar cap ordre per a la base de voluntaris per al referèndum.Per tot plegat, ha finalitzat l’informe demanant l’absolució de la seva client. “Bassa no porta a terme cap conducta que posi en escac el sistema, ni crida a impedir la practica de la diligència ni compromet el patrimoni públic. Res d’això va passar”, ha sentenciat.


TV3 agafa aire després de l'aprovació dels pressupostos La República\nTV3 agafa aire després de l’aprovació dels pressupostos\nEstà previst que destinaran 240 milions d’euros a la CCMA\nEls pressupostos de la Generalitat destinaran 240 milions a la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals per l’any 2020, una xifra a la que s’hi ha d’incloure cinc milions d’euros més en “prestació de serveis” i “ingressos diversos”. Una inversió que supera els 238,6 milions d’euros que va rebre la CCMA l’any anterior. La xifra del 2019 suposava una inversió de la Generalitat de 229,6 milions d’euros. A aquesta partida s’hi va sumar una aportació extraordinària d’1,4 milions i 10,7 milions, menys 3,1 milions després que el Departament d’Economia ordenés retallar un 6% la despesa del sector públic. Així mateix, als comptes hi ha una partida total per la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, SA de 297,5 milions d’euros.\nMillorar la situació actual\nTV3 agafa aire amb l’aprovació dels pressupostos després que els comptes públics hagin estat prorrogats des del 2017. Tot i encara ser una xifra baixa per les necessitats de tot un gegant comunicatiu com la CCMA, degut a l’anterior situació, la televisió catalana ha anat baixant la xifra de produccions pròpies i ha apostat per programes més econòmics. Fins i tot, es temia per la continuïtat de programes estrella de la casa com el Polònia si els pressupostos no tiraven endavant. Ara, doncs, la televisió pública així com la ràdio i els canals d’Internet, agafen aire i podran afrontar més contingut propi.


Els Organismes Internacionals s'han preocupat d'establir un INDEX UV, que cuantifica l'intensitat de la radiación UVB: aquest INDEX es determina a migdía, seguint un procediment internacionalment establert i pren els valors següents en funció de l'intensitat del Sol:\nNaturalment no totes les persones son igualment sensibles al Sol. Les pells morenes son més resistents que les pells blanques o que els nens. Es per aixó per el que en funció de l'INDEX UV i del tipus de pell cal prendre unes o altres mides. Per a saber quin és el tipus de la seva pell prèmi ací.\nSota aqueixes líneas posem a la seva disposició un mapa d'Espanya amb l' INDEX UV diari per a les ciutats més importants en funció d'aquet índex i del seu tipus de pell, vostè podrá prendre les mesures oportunes per a protegirse.


COCARMI lamenta la pujada de l'IVA - Social.cat\nCOCARMI lamenta la pujada de l'IVA\nInsta a la classe política a repensar la mesura\nPrimer la Llei, ara la pujada d'impostos\nEl Comitè Català de Representants de Persones amb Discapacitat (COCARMI) ha manifestat públicament el seu desacord amb la decisió del govern estatal de pujar el tipus màxim d'IVA en dos punts, del 16 al 18%, a partir de juliol d'aquest any. Aquest tipus és el que s’aplica a molts dels serveis que es presten per la Llei de Dependència i que preveuen que l’usuari n’assumeixi part del cost. COCARMI demana mantenir la promesa d'apostar clarament pels serveis socials i proposa reduir l'IVA que grava els serveis de la dependència al 4%.\nSegons la Federació Empresarial de l'Assistència a la Dependència, el cost de la pujada es tradueix en 79 milions d'euros pel sector i en 130 milions per a les persones en situació de dependència. COCARMI no entèn perquè no es revisen altres impostos com el de l'alcohol o el tabac. Alhora que reclama situar al serveis de la dependència en la mateixa posició que altres serveis bàsics com la sanitat o l'alimentació.\nCOCARMI uneix als principals entitats del sector a Catalunya: APPS (Federació Catalana Pro Persones amb Discapacitat Intel·lectual), COCEMFE CATALUNYA (Confederació Catalana de Persones amb Discapacitat Física), Confederació ECOM Catalunya (Confederació Catalana d’Entitats de Persones amb Discapacitat Física), FESOCA (Federació de Persones Sordes de Catalunya), ACAPPS (Federació d’Associacions Catalanes de Pares i Persones Sordes), FECAFAMM (Federació Catalana d’Associacions de Familiars i Persones amb Problemes de Salut Mental) i ONCE.