Rellotges de sol des d'Alcoi: 2013\nRellotge de ceràmica El Verger, Marina Alta.\nElegant disseny per aquest rellotge de sol compost per vint taulells de ceràmica disposats 4x5.\nUn sol antropomorf presideix l'origen de les línies horaries, de les sis del matí fins les sis de la vesprada.\nLes horaries de les sis són horitzontals i la horaria de les dotze és vertical, les hores del matí són simètriques a les de la vesprada , es tracta d'un rellotge meridional, que ens dóna l'hora solar local.\nUna sanefa envolta tot el rellotge enmarcat en ciment.\nEn una primera aproximació veiem que la paret declina a ponent i la posició del gnòmon no correspòn al pòl del rellotge, com l'angle que forma en la paret, anomenat altura sostilar.\nUn altre detall és la distribució horaria de les hores, huit i nou del matí com les tres i quatre de la vesprada, no corresponen a un càlcul correcte.\nRellotge de sol al carrer Beniarbeig, El Verger.\nPublicat per Dario Mira i Reig a 3:00:00 p. m. Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: ceràmica, El Verger, Marina Alta, orientat, Vertical\nRellotge de sol en Tibi, l'Alcoià.\nEn l'esglesia de Santa Maria Magdalena en la població de Tibi trobem aquest quadrant solar declinant a llevant, data de l'any 1841. Amb divisions per a les hores, de les 6 del mati fins les 4 de la vesprada, el pol del gnòmon és el centre del semicercle d'on eixen les línies horaries acabades en fletxa, numeros àrabs. La línia de les dotze és vertical, el rellotge dóna l'hora solar local.\nEn la década dels anys 70 els meus pares en companya dels meus oncles i el meu avi, llogaren la Masia del Vogar ,prop del riu Verd, en una de les visites que ferem al poble vaig tindre l'oportunitat de descubrir el rellotge de sol, encara que no comprenia el seu funcionament, però si em cridà l'atenció, veure com un aparell tant senzill en apariència mesurava el temps.\nPublicat per Dario Mira i Reig a 4:22:00 p. m. Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: L'Alcoià, llevant, pintura, Tibi, Vertical\nRellotge vertical, Serra dels Plans.\nLa pasada primavera Nuria Gras m'enviava aquesta foto de les restes d'un cuadrant solar.\nEl lloc és l'antiga colònia dels Plans. Antonio Calero Picó la mencina en el seu llibre "Las Montañas de Alicante" L'any 1906, l'ajuntament d'Alcoi colonitza la serra, edificant onze cases, diseminades totes per la matèixa vesant. Huí les trobem en ruïnes.\nSols dos apareixen conservades i amb reformes pels hereus dels antics colons. L'existència dels colons va durar uns 40 anys. Un sòl pedregós escassament productiu no donava prou per a subsistir i es dedicaven a fer llenya per a després vendre en Alcoi.\nPublicat per Dario Mira i Reig a 6:19:00 p. m. Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Alcoi, L'Alcoià, Vertical\nRellotge horitzontal d'acer.\nRellotge horitzontal, tot ell elaborat amb elements d'acer, tant el càlcul com el disseny ha anat pel meu compte. Pendent d'una ubicació fixa.\nPel seu reduït tamany vaig optar per incorporar-li tan sols divisions per a les hores, de les cinc del matí fins a les set de la vesprada. Com podeu veure a determinades hores del dia l'ombra del gnòmon sembla un ratpenat.\nAquestes son les mesures del rellotge: 40 cm x 40 cm\nPublicat per Dario Mira i Reig a 3:20:00 p. m. 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: acer, horitzontal\nRellotge polar cilindric digital.\nUs presente el meu nou rellotge polar cilindric digital, a Busot podeu veure un d'aquest tipus amb un altre disseny. (rellotge equatorial a Busot) Molt senzill d'interpretar com més endavant veureu.\nSeguint la norma de tots els rellotges de sol, el gnòmon és paral·lel a l'eix de rotació de la Terra, el pla del rellotge és paral·lel al gnòmon, per tant és perpendicular a l'Equador terrestre, d'ahí pren el nom de polar. En aquest rellotge funciona tot al contrari, el gnòmon no projecta l'ombra al pla del rellotge, ell rep els raigs que travessen els numeros de les hores disposades cada 15º.\nAquest rellotge el podem fer servir tant amb l'hora solar local com per exemple l'hora del meridià Greenwich com si volem l'hora dels nostres rellotges mecanics, tan sols l'hem d'ajustar girant l'anell pel seu eix.\nPublicat per Dario Mira i Reig a 8:40:00 p. m. 3 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: acer, digital., polar cilindric\nBalones, El Comtat.\nRellotge de sol en casa particular, en el carrer Verge dels Dolors. Cuadrant declinant a llevant, l'horaria de les dotze és vertical el pol del rellotge és l'origen del cercle d'on eixen les línies de les hores, limitades per un primer hexàgon irregular, la numeració de les hores és d'estil arab, també podem veure les divisions per a les mitges hores.\nPublicat per Dario Mira i Reig a 3:59:00 p. m. Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: El Comtat, llevant, pintura, Vertical\nEls Poblets, La Marina Alta.\nPtda Revoltes c/1\nOriginal rellotge de sol d'autor, declinant a ponent, divisions per a les hores, de les deu del matí fins les sis de la vesprada, la numeració ha estat substituïda per peixos de ceràmica ordenats de major a menor, una caseta és l'origen del gnòmon.\nRellotge de sol de serie en pedra artificial. Hi ha un gran nombre de rellotges catalogats com aquest, mai ens donarà l'hora solar, el càlcul és incorrecte, per altra banda la paret no està orientada exactament al sud.\nPublicat per Dario Mira i Reig a 4:30:00 p. m. 2 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: ceràmica, Marina Alta, pedra artificial\nRellotges de sol , Salou ,Tarragonés.\nVisitem els rellotges de Salou a l'Avinguda de Jaume I,\nen ells dos utilitzen la ceràmica en la seua construcció.\nLes fotografies són de Marichel Pastor Reig.\nXalet Bonet també anomenat Xalet Voramar. Rellotge declinant a ponent. Numeració romana de les deu del matí a les huit de la vesprada, els motius frutals intercalats en les hores del matí, són elements que ens inspiren en l'estil moderniste del rellotge. El lema recurrent a la vida "Aprofita'l temps que passa i no torna" en lletra neogòtica.\nRellotge de ceràmica amb orientació sud est, divisions per a les hores les mitges hores i els quarts. Xifres àrabes de les sis del matí a les cinc de la vesprada.\nDel centre d'un sol radiant ix el pòl del rellotge, una cinta ens diu el lema del rellotge:\n"Que sigui llum i llum fou".\nData de l'any 1990.\nPublicat per Dario Mira i Reig a 7:09:00 p. m. Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: ceràmica, Tarragonés, Vertical\nEsglesia de Santa María la Major, Montblanc, Conca de Barberà.\nL'esglesia de Santa Maria de Montblanc coneguda com la Catedral de la Muntanya, és una esglesia del segle XIV d'estil gòtic.\nMarichel Pastor Reig m'ha enviat aquest nombrós grup de fotos del rellotge de sol.\nEn la façana principal orientada al sud està aquest rellotge circular esculpit directament en la pedra, numeració aràbiga de les 6 del matí fins les 6 de la vesprada, línies horaries a les hores i mitges hores. La data de construcció l'any 1727. Fora del cercle a l'altura de l'horaria de les 6 del matí es veu grabada una xifra del 6 i el 9 està simetric.\nPublicat per Dario Mira i Reig a 8:36:00 p. m. Cap comentari:\nRellotge de sol en Castelló, la Plana Alta\nEn la Plaça Major de Castelló podem veure aquest rellotge meridional, en l'edifici annex, de l'antic l'Ajuntament.\nHores de sis del matí fins les sis de la vesprada ambdós són horitzontals i l'horaria de les dotze és vertical.\nPintat directament a la paret, les línies horaries naixen d'un semicercle amb centre al pòl del rellotge els extrems acaben formant un rectangle, numeració aràbiga, el lema és un fragment de la novel·la de Josep Pascual i Tirado del gegant Tombatossals un referent de la mitología de Castelló.\nEn la mateixa plaça podem veure l'edifici de l'antic Ajuntament, la torre campanar, anomenada El Fadrí i la Concatedral de Santa María, aquesta té dos rellotges de sol.\nLa foto és de Neus Blasco Marín.\nPublicat per Dario Mira i Reig a 9:26:00 p. m. 2 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: La Plana Alta, orientat, pintura\nEls rellotges de sol de la Catedral de Teruel.\nUs presente els dos rellotges de sol que m'ha enviat per correu Rafael Vitoria de la Catedral de Santa María de Mediavilla de Teruel. Rellotge amb una lleu declinació a llevant, les hores eixen del semicercle amb centre en el gnòmon. Números àrabs de les 5 del matí fins les 5 de la vesprada, uns segments disposats amb el mateix radi per a les mitges hores, El gnòmon acaba en fletxa.\nDins del conjunt està aquest altre rellotge molt declinant a ponent del mateix estil que el d'abans però amb divisions tan sols per a les hores de les 12 del mig dia fins les 7 de la vesprada . El gnòmon esta recolzat en un punt, el pol del rellotge està fora del quadrant.\nNúmeros àrabs en els dos rellotges a excepció del número 1 pareix d'estil romà.\nPublicat per Dario Mira i Reig a 7:52:00 p. m. Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: pedra, Teruel\nVilafranca de Conflent (França)\nRellotge de sol declinant a llevant en la comarca de Conflent, França.\nDins d'un rectangle el rellotge amb numeració romana de les huit del matí fins les cinc de la vesprada amb divisions per a les hores les mitges i els quarts. Està datat de l'any 1892. Disposa de gnòmon de disc perforat, està recolzat per dos varilles.\nAquesta és l'expresió gràfica de la diferència que hi ha entre l'hora solar i l'hora civil. L'hora solar no és uniforme al llarg de l'any i per eixa raó hem de sumar o restar els valors de la taula.\nUna vista de tot el conjunt, les fotos són de Gabri Moreno. Moltes gràcies!!\nPublicat per Dario Mira i Reig a 9:00:00 p. m. Cap comentari:\nLa ruta dels rellotges de sol d'Alcoi V\nImatge de bladimiro.\nEl proper i últim rellotge de la ruta esà en l'ermita de Sant Antoni. Quan eixim de Montesol ens dirigim direccció a Banyeres i abans d'aplegar al punt quilometric 10 a mà esquerra està la carretera de Les LLacunes amb un cartell de tots els allotjaments rurals, sols ens queda gaudir del paisatge, i seguir fins l'embocadura a la carretera de la Font Roja. Es dirigim a mà esquerra direcció a Alcoi i després d'uns 4 km apleguem a l'encreuament de la carretera que ens porta a l'ermita de Sant Antoni.\nEl rellotge construït en la primavera de l'any 2008, el vaig dedicar al meu pare, el seu lema "Tempus Fugit Virtus Manet"\nEl gnòmon té incorporada la silueta d'un sol amb dos orificis que ens facilita la lectura per conèixer l'epoca de l'any i el canvi de signe del zodíac, amb les sis corbes més la linia recta anomenada equinoccial per assenyalar els equinoccis, i per descomptat la correció del temps solar al temps civil el des rellotges mecànics fent us per comparació de l'analema col·locada en l'horaria de les dotze.\nAixí es trobarem el rellotge quan el visitarem, tenía forçat el gnòmon. Ja no funcionava correctament.\nAquest 5 de gener al diari informació ens venia la desagradable noticia del robo de la campana les canals de coure i també la desaparició del gnòmon i d'alguns altres elements del rellotge. Noticia en el periódico Información.\nFoto del grup en Sant Antoni, una frase del meu company de treball i també amic "tot el matí mirant l'hora i encara se'ns va fer tard."\nRelojes de sol en la comarca de l'Alcoia FAIA\nPublicat per Dario Mira i Reig a 10:16:00 p. m. 2 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Excursió, L'Alcoià\nEsglesia de Santa María la Major, Montblanc, Conc...


Un acord que arriba amb retard\nMoltes pimes han estat amb l'angoixa de no saber si es prorrogarien els ERTO fins quatre dies abans d'acabar-se el termini, cosa que els ha impedit de prendre decisions més meditades\nFinalment, hi ha hagut acord. En les declaracions dels representants de patronals, sindicats i autònoms que van fer immediatament després d’haver-hi arribat, demostraven estar tots contents que el govern espanyol hagués cedit, tot i la condició que els ERTO seran més cars de juliol a setembre per a les empreses, atès que les exoneracions dels pagaments a la Seguretat Social seran menors. La veritat és que era obligat arribar al pacte, perquè amb aquest mecanisme encara hi ha milions de treballadors salvats de l’atur. Sense els ERTO, això hauria estat senzillament una catàstrofe per a molts treballadors i per al país sencer.\nA mi em sembla positiva la decisió que ha referendat el consell extraordinari de ministres d’aquest matí, com també em semblaria lògic –crec que serà inevitable–, segons com vagin les coses aquest estiu, que el setembre no sigui el final dels ERTO. Amb aquest nom o amb un altre, però amb el mateix objectiu, salvar allò que es pugui, perquè és molt possible que alguns sectors i empreses encara no en tinguin prou, amb tres mesos més, per a no haver de veure’s obligats a tancar l’empresa. Queda oberta la porta de setembre, doncs. I això em sembla bé.\nTambé em sembla positiu l’acord perquè ha demostrat –si bé amb massa retard– la flexibilitat necessària entre els agents socials i el govern. Suposo que ha estat imposada per la realitat, perquè no hi havia cap més solució si no es volia fer caure el país a l’abisme. Però malgrat tot, ha estat un pas endavant que ha de permetre a moltes empreses i autònoms de lluitar per redreçar la situació, cosa que, per la part que toca a tots, estic segur que faran.\nDit això, tot i celebrar la pròrroga, hi ha tres aspectes que no podem passar per alt i que, per mi, són l’altra cara de la moneda.\nEl primer és la necessitat que el SEPE s’afanyi i pagui a tota la gent que encara no ha rebut ni un cèntim de l’ERTO. No és veritat això que diu el govern espanyol quan prova de minimitzar aquest fet. És un drama que ha posat contra les cordes milers i milers de famílies que no tenen cap ingrés des de la primera meitat del mes de març. Totes les patronals i els sindicats han demanat amb successives accions al govern espanyol que arregli la situació. De moment, crec que tots nosaltres coneixem algú que es troba en aquesta situació. I això no pot durar ni un dia més.\nPel que fa al segon punt, crec que s’ha escurat massa el termini. De vegades, sembla que s’oblidi que les empreses necessiten una planificació per a treballar amb eficiència. Vull dir que no em sembla bé que qui havia de planificar l’estiu hagi hagut d’esperar a quatre dies abans que s’acabés una determinada reglamentació laboral per refer tot el que s’havia pensat, encara que sigui en clau positiva. I no penso tant en grans empreses com en pimes de pocs treballadors que ja tinguessin decidida una actuació i ara l’hagin de canviar a corre-cuita, hi insisteixo, encara que sigui en clau positiva. No es pot fer ballar els empresaris d’aquesta manera –ni els treballadors afectats– amb tan poc temps de marge per a reconsiderar la situació. Esperem que la pròxima negociació del setembre no caigui en aquest error.\nI el tercer va per un altre camí. Ahir llegia un piulet en què es parlava d’empresaris que aprofiten que tenen treballadors cobrant un ERTO i contracten persones per a substituir-los. Negoci rodó. No sé si és cert, m’agradaria pensar que no, però coneixent la idiosincràsia del país, no m’estranyaria gaire. Suposo que aquest mecanisme i altres s’han buscat per treure profit de la situació. De fet, la ministra de Treball espanyola va ser ben clara quan li ho van demanar en la compareixença de premsa d’ahir. Yolanda Díaz va dir que els constava que hi havia frau, tot i que les circumstàncies extraordinàries no els permetien de fer controls exhaustius: ‘Sigui com sigui, explorem qualsevol irregularitat.’ Amb qui faci trampes en aquests moments excepcionals, la llei hauria de ser molt dura. O això em sembla.\nLa qüestió més important és que avui molta gent respirarà més tranquil·la i enfocarà l’estiu amb un estat d’ànim menys angoixant. De fet, li allarguen tres mesos més la incògnita de quin serà el final, però qui dia passa any empeny. Això sí, la pròxima negociació, per favor, que no esperin a fer-la tan al final, que deixin un marge més ample per a pensar una mica més les decisions que hagin de prendre els uns i els altres.


La humanitat consumeix el rebost de la natura | Món Empresarial\nPer Món Empresarial el 24 de març de 2021 Sostenibilidad\nI això no vol dir únicament reciclar més, sinó que cal produir d’una altra manera —per la via de l’ecodisseny— com pensem tots els productes i serveis que posem al mercat per tal de minimitzar-ne l’impacte i maximitzar-ne la reutilització i el reciclatge. Hem de fabricar amb criteris de sostenibilitat, un valor que és cada cop més diferencial per als consumidors. La bona notícia és que, cada cop, en som tots més conscients. No podem perdre temps.\nDes de l’Agència de Residus de Catalunya, per exemple, estem posant a disposició del sector productiu i del sector dels residus línies d’ajuts econòmics per facilitar que les empreses puguin innovar en els processos productius: consumint menys matèries primeres i generant menys residus, oferint productes o serveis amb un valor de sostenibilitat més gran.\nEns hem aliat amb ACCIÓ en una línia d’ajuts per incentivar projectes d’economia circular en l’àmbit de residus destinant-hi 1,7 milions d’euros, i hem ampliat en 4,8 milions d’euros diferents línies de subvenció el passat 2020. A banda, estem treballant per aprovar la Llei de prevenció i gestió dels residus i d’ús eficient dels recursos de Catalunya, que ha de contribuir, entre altres coses, a crear una economia més baixa en carboni.\nPer tal de promoure una producció i consum sostenibles, cal establir regulacions ambicioses, i també cal explorar accions de tipus voluntari: acords voluntaris amb relació als embalatges procedents de la compra en línia, crear scraps del sector del moble i matalassos, i també en el tèxtil, com a mínim, estendre la responsabilitat ampliada del productor tant com sigui possible! Cal impulsar sistemes d’etiquetatge que reflecteixin l’impacte dels productes sobre l’ús de recursos. Aquestes són algunes mesures que podria incorporar la nova llei de residus. Els propers anys seran clau per desenvolupar l’economia circular.\nSeguim el lema del conseller Albert Vilalta: “La funció de l’ARC és garantir una correcta gestió dels residus, per protegir al medi i a les persones.” Des de l’Administració, el nostre compromís és ajudar i treballar conjuntament. Si els catalans i catalanes hem estat capaços de fer una recollida selectiva del 45% dels 4 milions de tones de residus municipals que es van generar el 2019, assolint una xifra rècord, podem fer-ho millor: preservant materials i recursos. I que puguem gaudir d’un model econòmic que no hipotequi el futur. No hi ha més temps a perdre!\nArticle anteriorEntrevista aVirginijus Sinkevičius. Comissari europeu de Medi Ambient, Oceans i Pesca\nArticle següent La col·legiació voluntària és obligatòria


JOTAJOTAFALLER: febrero 2013\nXXXIV Participació Sabuts de Falles\nNova foto que vol respostes. És la proposta per al mes de febrer.\nLes Solucions a la XXXIII Participació Sabuts de Falles\nL'escena i cos central és de la falla plantada l'any 1918 i realitzada per l'artista faller Carmelo Roda Rovira amb el lema Fuego Sagrado per a la comissió dels carrers Dalt i sant Tomás.\nAutories/Autor fotografia: Anònim. Autor reflectil: Roda Rovira, Carmelo (1878-1947). Titol: Fuego Sagrado. Comissió: Dalt i Sant Tomás. Any: 1918. Suports i dimensions: 1 fot, 14,39 x 14,21 cm, paper fotogràfic, digital. Matèries: Monuments (falla), artistes fallers, material fotogràfic. Notes: Col·lecció Josep J. Coll.\nPublicado por Josep J. Coll en 14:17 No hay comentarios:\nEtiquetas: Artista faller Carmelo Roda Rovira, Falla Dalt i Sant Tomás 1918, Fotografia\n1918. Falla carrer Mar i Congregació, Falles 1918\nPremi d'Honor atorgar pel jurat\nAutories/Autor fotografia: Anònim. Autor reflectit: Cortina Beltrán, Carlos i Bargues, Rafael. Titol: Les Flors dels nostres jardins o cacau calent. Comissió: Carrer Mar i Congregació (Cercle de Belles Arts). Any: 1918. Suports i dimensions: 1 fot, 14 x 14,60 cm, paper fotogràfic, digital. Matèries: Monuments (falla), material fotogràfic. Notes: Col·lecció Josep J. Coll.\nEtiquetas: Artista faller Carlos Cortina Beltrán, Falla Mar i Congregació 1918, Fotografia\n1918. Falla plaça Rodrigo Botet, Premis Falles 1918, Fallas plaça Pellicers\nAutories/Autor fotografia: Cabedo. Autor reflectit: Villalba, Arturo. Titol: La tasa y otros abusos. Comissió: Plaça Rodrigo Botet. Any: 1918. Suports i dimensions: 1 fot, 14 x 9 cm, paper fotogràfic, digital. Matèries: Monuments (falla), material fotogràfic. Notes: Col·lecció Josep J. Coll. Foto publicada al núm. 82 de la Revista Semanal Ilustrada Oro de Ley, 24 marzo 1918.\nAutories/Autor fotografia: Cabedo. Autor reflectit: Andrés Cabrelles, Ramón (1869-1957). Titol: Acaparador de subsistències. Comissió: Plaça Pellicers. Any: 1918. Suports i dimensions: 1 fot, 14 x 9 cm, paper fotogràfic, digital. Matèries: Monuments (falla), material fotogràfic. Notes: Col·lecció Josep J. Coll. Foto publicada al núm. 82 de la Revista Semanal Ilustrada Oro de Ley, 24 marzo 1918.\nPublicado por Josep J. Coll en 14:26 No hay comentarios:\nEtiquetas: Artista faller Arturo Villalba, Artista Ramón Cabrelles, Falla plaça Pellicers 1918, Falla plaça Rodrigo Botet 1918, Fotografia\n1918. Falla plaça Pertusa. Falles 1918\nAutories/Autor fotografia: Anònim. Autor reflectit: La Comissió. Titol: ¡Si las mujeres mandasen!. Comissió: Plaça Pertusa. Any: 1918. Suports i dimensions: 1 fot, 14 x 14 cm, paper fotogràfic, digital. Matèries: Monuments (falla), material fotogràfic. Notes: Col·lecció Josep J. Coll.\nEtiquetas: Falla plaça Pertusa 1918, Fotografia\n1918. Falla carrers Àngels i Maldonado, Falla Barques i Pintor Sorolla. Falles 1918\nAutories/Autor fotografia: Gómez Durán. Autor reflectit: Ferrer, José. Titol: Gran Circo Espanyol. Comissió: Carrers Àngels i Maldonado. Any: 1918. Suports i dimensions: 1 fot, 14 x 9 cm, paper fotogràfic, digital. Matèries: Monuments (falla), material fotogràfic. Notes: Col·lecció Josep J. Coll.\nAutories/Autor fotografia: Anònim. Autor reflectit: La Comissió. Titol: Per vil i acaparador. Comissió: Barques i Pintor Sorolla. Any: 1918. Suports i dimensions: 1 fot, 14 x 9 cm, paper fotogràfic, digital. Matèries: Monuments (falla), material fotogràfic. Notes: Col·lecció Josep J. Coll.\nEtiquetas: Falla Barques i Pintor Sorolla 1918, Falla carrers Àngels i Maldonado 1918, Fotografia\n1918. Falla carrers Colom i Pi y Margall, Falla carrer Alfredo Calderón. Falles 1918\nC. de DOCUMEMTACIÓ\nAutories/Autor fotografia: Anònim. Autor reflectit: Perales Serrano, Carlos. Titol: Ley de Inquilinato. Comissió: Carrers Colom i Pi y Margall. Any: 1918. Suports i dimensions: 1 fot, 14 x 14,50 cm, paper fotogràfic, digital. Matèries: Monuments (falla), material fotogràfic. Notes: Col·lecció Josep J. Coll.\nAutories/Autor fotografia: Anònim. Autor reflectit: Perales Serrano, Carlos. Titol: Bous de poble. Comissió: Carrer Alfredo Calderón (Circulo Taurino "El Gallinero"). Any: 1918. Suports i dimensions: 1 fot, 14 x 9 cm, paper fotogràfic, digital. Matèries: Monuments (falla), material fotogràfic. Notes: Col·lecció Josep J. Coll.\nEtiquetas: Artista faller Carlos Perales Serrano, Falla carrer Alfredo Calderón 1918, Falla carrers Colom i Pi y Margall 1918, Fotografia\nLes Solucions a la XXXIII Participació Sabuts de F...\n1918. Falla plaça Rodrigo Botet, Premis Falles 191...\n1918. Falla carrers Àngels i Maldonado, Falla Barq...\n1918. Falla carrers Colom i Pi y Margall, Falla ca...


Blanes registra un bon nivell d'ocupació per Setmana Santa | Federació Hostaleria de Girona\nBlanes registra un bon nivell d’ocupació per Setmana Santa\nDiari de Girona. Els visitants han estat majoritàriament de poblacions de l’àrea de Barcelona, i només el 3,13% eren estrangers.\nBlanes, de la mateixa manera que moltes altres localitats turístiques del litoral gironí, ha estat una de les poblacions que s’han omplert de visitants durant Setmana Santa. El municipi selvatà ha registrat un bon nivell d’ocupació als establiments hotelers que, en haver rebut reserves, ha decidit obrir. La major part han estat càmpings: en els set que han obert s’ha registrat una ocupació que se situa entre el 31,3% en els que no han pogut complir les expectatives, i fins al 80% en els que sí les han pogut complir. La major part de càmpings han tingut una mitjana d’ocupació d’entre el 50% i el 70%, coincidint especialment amb aquest darrer cap de setmana.\nRespecte als apartaments turístics, dels vuit que van decidir obrir, tres han oscil·lat entre el 80% i el 100% d’ocupació, mentre que n’hi ha hagut quatre que han tingut una mitjana d’entre el 65% i el 70%; i tan sols un d’ells ha registrat una ocupació molt més baixa, del 31,3%. Dels 17 que hi ha en total, cap dels grans hotels han decidit obrir, i els que s’han posat en marxa han estat 5, amb uns nivells d’ocupació que han anat entre el 44% i el 100%, passant pel 52%, el 70% i el 97%.\nDel total de consultes fetes a les oficines de turisme i Punts d’Informació, la majoria les han formulat visitants procedents d’arreu de Catalunya, però especialment de l’àrea metropolitana de Barcelona (Sabadell, Terrassa, Mataró…). Tan sols un 3,13% de les consultes les han fet visitants de l’estranger. Respecte a la resta de visitants catalans, alguns eren de Vic, Tarragona, Tremp, Granollers, i inclús de Lloret de Mar.


Soc una apassionada dels contes, dels àlbums il·lustrats, dels llibres, de la lectura... I tinc la gran sort de poder-me dedicar a la narració oral. Gràcies a la meva tasca conec moltes històries meravelloses, històries que tinc ganes de compartir amb tothom. A la botiga d’Un Conte al Sac només trobareu contes que explico i estimo amb tot el meu cor, i que sempre porto a dins del Sac, així com llibres que recomano fermament.\nHe creat els COMBOS per facilitar la tria i per fomentar el fet de regalar contes, sento que un conte és el millor regal que podem oferir a algú que ens estimem.\nLa selecció de llibres que trobareu és molt acurada, així com els productes que els acompanyen, complements realitzats de manera artesanal, sense cap material d’origen animal i totalment exclusius.\nPots triar un dels COMBOS ja preparats, afegir o treure els llibres que vulguis, comprar els llibres sols...I si ho prefereixes pots posar-te en contacte directament amb mi i demanar-me un COMBO personalitzat, amb la temàtica que s’ajusti més a les teves necessitats: pors, compartir, amistat, gelosia... Estaré encantada d’ajudar-te!


4.4. Biomes Terrestres |\nLa biosfera és la part de la Terra en què es desenvolupen els organismes vius, que comprèn la regió inferior de l’atmosfera, els mars i les capes més exteriors del sòl. Aquesta capa relativament prima d’aire, terra i aigua és capaç sustentar la vida. Abasta des d’uns 10 Km d’altitud en l’atmosfera fins el més profund dels fons oceànics. En aquesta zona la vida depèn de l’energia del Sol i la circulació de l’escalfor i nutrients essencials. La biosfera s’ha mantingut suficientment estable al llarg de cents de milions d’anys com per permetre l’evolució de les formes de vida que avui coneixem.\nLes divisions a gran escala de la biosfera en regions amb diferents patrons de creixement reben el nom de regions biogeogràfiques. Així, aquesta part del planeta Terra dins de la qual és possible la vida, inclou la totalitat dels éssers vius i el seu ambient. Les regions que abraça la biosfera són tan variades que en cadascuna d’elles es poden observar els patrons de vida característics. La proporció més gran de la biosfera consisteix en els ambients aquàtics i en els seus habitants, i dins d’aquests es distingeixen ambients d’aigua dolça (rius, llacs i estanys) i ambients marins (oceans i litorals marins).\nLa vida sobre la Terra està determinada per alguns factors físics, com la temperatura i les precipitacions, i la seva superfície pot dividir-se en àrees geogràfiques, segons el tipus de plantes dominants, com deserts, praderies i boscos. Cadascuna d’aquestes categories de vida vegetal rep el nom de bioma i els organismes que es troben en àrees geogràficament separades però que pertanyen a un mateix bioma presenten bastants característiques d’evolució convergent.\nUn bioma és una gran unitat de classificació dels paisatges de la biosfera. Al concepte de zona o domini climàtic se n’hi afegeix un altre que engloba els aspectes biòtics. Com que és poc útil fer servir lafauna per arribar a aquesta fita, degut a la gran mobilitat i diversitat ecològica que tenen, s’utilitza la vegetació immòbil i amb una clara dependència climàtica. Hom fa servir el concepte de formació vegetal, amb una base fisiognòmica i fenològica més que no pas de composició específica (es defineixen les formacions per llur aspecte o estratègia vital i no pas pels tàxons més abundants). D’aquesta manera una mateixa formació es pot estendre per regions biogeogràfiques diferents, ja que és més un producte del clima que no pas de les condicions històriques d’evolució de la flora. Un bioma es un ecosistema molt gran que es troba a zones que tenen condicions similars de llum, temperatura i humanitat, i que te una vegetacio i una fauna tipiques.\nSegons la classificació del WWF nature es distingeixen 14 biomes principals al planeta.\n01 Selva umbròfila Tropical i subtropical, humit\n02 Selva tropòfila Tropical i subtropical, semi-humit\n03 Bosc tropical de coníferes Tropical i subtropical, semi-humit\n04 Bosc temperat de frondoses Temperat, humit\n05 Bosc temperat de coníferes Temperat fred, humit\n06 Boscos boreals/ Taiga Subàrtic, humit\n07 Praderies, sabanes i matolls tropicals i subtropicals Tropical i subtropical, semi-àrid\n08 Praderies, sabanes i matolls temperades Temperat, semi-àrids\n09 Praderies indundades i sabanes Temperat a tropical, aigua dolça o salobre inundades\n10 Praderies i matolls de muntanya Clima alpí o de muntanya\n11 Tundra Àrtic\n12 Bosc, matoll i escleròfil mediterranis Temperat càlid, semi-húmit a semi-àrid amb precipitacions d’hivern\n13 Deserts i arbustius xeròfils Temperat a tropical, àrid\n14 Manglar Subtropical i tropical, inundats d’aigua salada


Apologia de la curiositat: La flaire tèbia de gessamins i tarongers a la matinada de Sevilla\nceleritat d'experts. El regent de la impremta feia picar els últims textos a les linotípies i encaixar-los damunt la platina, mentre jo romancejava amb l'elaboració del meu article, com si cada nit hagués de guanyar el premi Pulitzer.\nUn cop enllestida la feina, tertuliejàvem una estona abans de marxar de matinada, amb el diari fresc de tinta sota el braç. Un xofer ens acompanyava fins a casa amb cotxe de l'empresa. A mi no em podia deixar al portal mateix del meu domicili, perquè vivia en ple barri històric de Santa Cruz, tancat a la circulació rodada. Em deixava a la cantonada dels Reials Alcàssers i cada matinada d'aquell estiu recorria a peu el dèdal de carrerons que uneixen la plaça de Doña Elvira amb el carrer de l'Agua, on m'allotjava.\nLes meves passes ressonaven en el silenci de la nit i intentaven marcar un cert compàs amb el xarboteig de la font de la plaça. A aquella hora les passes i els brolladors retrunyien al barri de Santa Cruz amb un espetec cristal.lí, nítid, suavíssim i solitari, acompanyat per la tebior que emanaven els gessamins i la tarongina, els llimoners i les tapereres, els magnoliers i l'alfàbrega, les glicines i l'almesc.\nSevilla era una ciutat d'olors vivíssimes, però aquestes coses no s'aprecien especialment quan s'està a punt de complir divuit anys i de guanyar el premi Pulitzer. Només reapareixen al cap de molt temps, quan adono que mai més cap diari no m'ha acompanyat de matinada fins a casa amb cotxe de l'empresa, que no he trobat enlloc cap barri com el de Santa Cruz i cap plaça com la de Doña Elvira, que ja no existeixen les linotípies ni les galerades, que de tot allò ja fa prop de cinquanta anys i que no he guanyat el premi Pulitzer.\nEl ressò de les meves passes en la nit, el xarboteig dels brolladors i la flaire urbana del gessamí i la tarongina m'han deixat un buit en el currículum i de tant en tant retorno a Sevilla a cosir un set de la memòria. La ciutat està acostumada a ser vista, successivament, com a capital de la Bètica romana, perla del Califat i metròpoli de l'imperi més gran del món quan es va convertir en "port i porta" de les Índies. També es a va acostumar a la decadència d'una burgesia de latifundistes absents i a l'emigració.\nQuan un navegant visionari va topar amb Amèrica l’any 1942, Sevilla tenia 40.000 habitants. El 1560 ja arribava als 100.000 gràcies als rèdits colombins. D'aquesta manera igualava Lisboa, Londres o Venècia, només superades per Constantinoble, París i Nàpols. Però Sevilla no es va preocupar d'ampliar el port fluvial i, a partir del 1559, la pesta vindria a consumar la davallada, rematada amb l'expulsió dels moriscos el 1609.\nL'Estat i els patrocinadors de l'Expo del 1992 van abocar un bilió de pessetes a les inversions, com per remuntar dèficits acumulats. Malgrat que el certamen es concentrava a l'illa fluvial de la Cartoixa, també va servir per alliberar el terme urbà del dogal del traçat ferroviari que el col.lapsava i per multiplicar les comunicacions modernes damunt el riu que el migparteix. Els sevillans van redescobrir el Guadalquivir com els barcelonins el mar dintre de la ciutat.\nLa deambulació nocturna pel cèntric barri de Santa Cruz em segueix semblant un prodigi. Només desitjo que el progrés no elimini de Sevilla la flaire tèbia del gessamí i la tarongina, del llimoner i la taperera, de la magnòlia i l'alfàbrega, de la glicina i l'almesc, que les trompetes de la renovació no escanyin el ressò de les meves passes i el xarboteig de les fonts contra el teló de fons del silenci de matinada al barri de Santa Cruz, amb premi Pulitzer a la meva butxaca o sense.


COMUNITAT ELECTRÒNICA – Konvent Agenda\nby Konvent PuntzeroPosted on 16 setembre, 2017 11 abril, 2018\nEXPOSICIÓ OCTUBRE 2017\nPaisatge, caça, bodegons, i flors. Aquesta és la nostra part electrònica. Konvent sempre ha festejat la música electrònica. D’aquest eix neix la unió i vincle amb el col·lectiu de La Comunidäd de Gironella, fet que va propiciar a col·laborar i treballar conjuntament amb el naixement l’any 2011 de les Jornades Electròniques.\nPer aquest motiu, enguany dediquem tot el mes a poder gaudir de les millors audicions i a la vegada, confrontant-la amb l’entorn proper, romàntic i especialment clàssic.\nCOMUNITAT ELECTRÒNICA, és l’exposició que obrirà les portes del Konvent el proper dia 14?d’octubre fins el dia 1 de novembre, per oferir un cicle dedicat a la música electrònica. El cicle serà comissariat pel veterà col·lectiu de La Comunidäd de Gironella.\nComunitat Electrònica, pretén posar en valor l’escolta contemplativa de música electrònica, a través de diverses audicions que romandran instal·lades durant tot el cicle en diferents sales del mateix Konvent, per tal de tenir una escolta única i de qualitat. Durant el cicle, també s’organitzaran algunes “Boiler Room”, el que vindria a ser una sala de ball on la música i pista de ball és gravada i emesa a la xarxa en directe, el públic present a la sala i el públic online conviuen a través del món virtual, una pràctica cada dia més habitual dins de l’electrònica de club.\nPer acabar el dia 31 d’octubre vigília de Tots Sants, hi haurà la ja tradicional Jornada Electrònica on el “clubbing” tornarà a entrar per la porta gran del Konvent, amb artistes internacionals de primer nivell. Enguany també, amb una instal·lació on es reclamarà la participació de persones, on es buscarà la interacció entre música i festa.\n23:59h-02:00h ANTONIO VÁZQUEZ (Hypnus Records)\n02:00h-04:00h KORRIDOR Live (Northern Electronics)\n04:00h SAMUEL M. (La Comunidäd)\n02:00h-05:00h MOUSEDOWN (Naima)\nPrev MAX GARCIA CONOVER (EEUU)\nNext TASTOS vins


Pirates informàtics entorpeixen l'elecció del líder de la UMP francesa | Internacional | EL PAÍS Catalunya\nPirates informàtics entorpeixen l'elecció del líder de la UMP francesa\nEls militants trien nou capdavanter del partit entre Sarkozy i dos candidats més\nParís 29 NOV 2014 - 14:06\tCET\nSarkozy, flanquejat pels també candidats Le Marie (esquerra) i Mariton (dreta). PHILIPPE WOJAZER REUTERS\nPirates informàtics han portat a terme en les últimes hores atacs contra el sistema electoral digital establert per la Unió per un Moviment Popular (UMP) per triar aquest dissabte el nou president. El favorit és Nicolas Sarkozy, que intenta fer un pas crucial en el seu camí per reconquistar l'Elisi d'aquí dos anys i mig. El partit ha presentat una denúncia contra els autors desconeguts d'aquests atacs, que considera “importants i coordinats”. La votació, en la qual poden participar els 268.000 militants del partit, va començar divendres a la nit i, encara que amb interferències i retards, està previst que continuï fins dissabte a les vuit del vespre.\n“Som víctimes de ciberatacs i hem presentat una denúncia”, ha anunciat aquest matí el secretari general del partit, Luc Chatel. El partit va emetre un comunicat en el qual va assegurar que ja estaven preparats per a aquest tipus de “riscos”, de manera que, quan es van detectar els atacs, es van engegar “les disposicions previstes”, si bé no van poder evitar durant algunes hores “un alentiment” a l'hora d'exercir el vot.\nÉs la primera vegada a la història que la UMP organitza una elecció interna solament a través de mitjans digitals. Els militants voten només a través d'ordinadors després d'introduir-hi una contrasenya que han rebut per correu. A mig matí ja ho havien fet més de 50.000. Per supervisar el bon desenvolupament de la jornada, el partit té una Alta Autoritat de nou persones. La seva presidenta, Anne Levade, ja havia advertit que, en cas d'anomalies molt greus, estava disposada fins i tot a anul·lar el procés electoral.\nPer Sarkozy, es tracta d'una jornada fonamental en la seva activitat política, que ha reprès després de tornar a primera línia el setembre passat. Tots els sondejos apunten que l'excap d'Estat (2007-2012) guanyarà àmpliament aquesta elecció, que ell mateix ha presentat com un plebiscit. Arrencarà així una altra doble batalla de llarg recorregut. L'una contra els rivals que li disputen la candidatura de la UMP a la presidència de França el 2017, amb l'ex-primer ministre i actual alcalde de Burdeus, Alain Juppé, al capdavant. I la segona, enfront de la desena de casos judicials de corrupció en els quals està involucrat directament o indirectament.\nTots els sondejos apunten a un triomf de l'expresident enfront de dos diputats de molt menys pes\nAls 59 anys, Sarkozy s'enfronta en aquesta votació a Bruno Le Maire, de 45 anys, i Hervé Mariton, de 56, però ell es considera l'única figura adequada per “unir la dreta i el centre”, “la família”, com prefereix dir-n'hi. Le Maire assegura que es presenta avalat per 59 diputats (dels 199 de la UMP), cent alcaldes i 12.000 militants. Encara que ha somiat vèncer Sarkozy, aquest exministre d'Agricultura ha confessat que obtenir prop del 30% de vots li dóna força per seguir actuant en la primera línia del partit. Mariton es conforma a superar el 10% de suports.\nSarkozy té metes molt més altes. La principal consisteix a constituir juntament amb els centristes una alternativa enfront de l'esquerra, ara en el poder, però també a frenar l'ascens inquietant de l'ultradretà Front Nacional (FN), que ja va ser el partit més votat en les eleccions europees del mes de maig. En el seu objectiu de crear “aquesta nova alternativa”, Sarkozy es disposa fins i tot a canviar el nom de la formació. En els seus mítings, no ha citat mai les sigles UMP.\nEl nou líder triat per la UMP substituirà el triumvirat provisional que ha portat les regnes del partit des de l'estiu. Es tracta dels exprimers ministres Alain Juppé, Jean-Pierre Raffarin i François Fillon. El triumvirat es va posar al capdavant de l'organització després que al juny dimitís del càrrec de president Jean-François Copé, involucrat en la massiva falsificació de factures durant la campanya electoral que el 2012 va culminar en la derrota de Sarkozy enfront de François Hollande.\nLa situació interna en la UMP, amb constants litigis i guerres internes, fa témer als francesos una implosió del primer partit de l'oposició (199 diputats de 577). És el que opina el 68% dels enquestats en un sondeig publicat per Le Parisien. No obstant això, han registrat importants avanços en les últimes eleccions (locals, europees i parcials al Senat) i els sondejos apunten que el partit té grans opcions d'accedir de nou a l'Elisi si aconsegueix "reinventar-se", com proposa Sarkozy.


Anem a pel viatge que us regalem el MANS, Catalunya Ràdio i Viatges Fabra. Recordeu que us portem a l’aplec internacional i Mostra de grups folklòrics.Un viatge per a dues persones, amb tot pagat fins a Tallin i Sant Petersburg, sortint el dia 30 de juliol a Barcelona i tornant el 7 d’agost. Un viatge valorat en més de 3000 euros.\nJa sabeu que formulem, setmanalment, tres preguntes que valen 1, 2 i 3 punts, respectivament. Aquestes són les respostes de la setmana passada: us demanàvem quants quilòmetres hi ha de tallinn a la vostra població seguint carretera. La resposta depenia des del municipi que ho conteu, però, per posar-hi un exemple, des de salses a tallinn hi ha 3177 quilòmetres, des de guardamar 3972. per tant, la xifra queda entre aquest quilometratge. La segona pregunta, en quina formació toca oficialment i de manera estable en Pep Moliner i quin instrument toca: el fiscorn, a la cobla Sant Jordi-ciutat de Barcelona. I aquesta és la resposta. I, finalment, en quin municipi català situa la llegenda de sant jordi Joan Amades. Montblanc, és clar.\nI així està el rànquing:\n18 punts Pere Artigas\n18 punts M. Assumpció Cabot\n18 punts Teresa Capdevila\n18 punts Sílvia Gaspar\n18 punts Pere Lladó\n18 punts Eusebi Matiñó\n18 punts Isaac Pérez\n18 punts Jesús Soro\n12 punts Vicenç Marin\n10 punts Antoni Aguadé\nTot seguit, aquestes són les tres preguntes d’aquesta setmana:\nPer un punt. Quin va ser el motiu del primer aplec internacional de la sardana? Hi va haver-hi una causa concreta... i, per ajudar-vos una mica, era anar a visitar un grup concret. Quin?\nSegona pregunta, per 2 punts. És la pregunta que podreu saber escoltant el programa de demà. L’agrupació sardanista de palamós presentarà demà un nou disc de sardanes amb la cobla els montgrins. Al matí, però, hi haurà una ballada i una fira de plaques de cava on s’hi presentaran dues plaques noves. Sabeu a qui estan dedicades les dues plaques de cava que es presenten?\nI la darrera, per 3 punts. On es fa la trobada de campaners d’aquesta cap de setmana? Tan fàcil com això. Així que si heu sentit el programa des de primera hora, ho podeu saber.\nRecordeu que no cal que responeu les tres preguntes, en podeu respondre només les que sapigueu. L’important és anar guanyant punts al llarg de dos mesos. I quants més punts tingueu, millor.\nPodeu enviar les respostes a: mans@catradio.cat, i per correu tradicional, a “programa mans” Catalunya Ràdio. Avinguda diagonal 614, 08021 de Barcelona.\nJa sabeu que hi ha en joc un viatge a Tallinn, estònia, per a dues persones, a través de Viatges fabra\nVols que et digui que d’això en tinc gran gana?\nDe debó, no vaig de fariseu.\nI és que ja ha tornat la diada,\ni és que ja ha tornat amb delit,\nSón 49 anys fent gatzara,\nés un so que ens enamora.\nI com m’agrada, que xamós\ni com m’agrada, quins amors\n“Què li agafa amb la rima\n...aquest tiu no furula”\nÉs que torna aquest tema:\nla pubilla, la sardana i l’arboç\nde carrincló en té un bon troç.\nRecordeu que el MANS, Catalunya Ràdio i Viatges Fabra, us oferim un viatge a visitar l’aplec internacional de la sardana i Mostra de grups folklòrics. Un viatge per a dues persones, amb tot pagat fins a Tallinn i Sant Petersburg, sortint el dia 30 de juliol a Barcelona i tornant el 7 d’agost. Un viatge valorat en més de 3000 euros.\nPer tercera setmana continuem el concurs. Tots els dissabtes donem per antena les preguntes que podeu anar responent per guanyar punts. Unes preguntes que podreu seguir a través del d’aquest Bloc.\nLes preguntes que us fem cada setmana valen 1 punt, la primera, 2 la segona i 3 la tercera. Anem sumant punts i, les dues persones que més punts tinguin a finals de maig, passaran a una gran final, en directe, a l’estudi. És a dir, si voleu optar al premi, caldrà que participeu cada setmana responent, via postal o electrònica, les tres preguntes.\nI aquestes són les respostes a la setmana passada: us demanàvem cinc ciutats que hagin acollit l’aplec internacional. Doncs ja en són vint i per dir-ne algunes podríem dir: haarlem, graz, parís, ceret... etcètera.\nLa segona pregunta, el nom del llibre i l’autor del darrer volum de la col•lecció MOS: 'Bibliografia sardanista, 1850-2007'. I l’autor era Jordi Mestres.\nI, finalment, quin número de Tradicionàrius és el d’enguany. Doncs és la 21a edició! És a dir, fa vint anys que va començar.\nI aquests és el resultat del concurs, el rànquing d’aquesta setmana:\nTeresa Capdevila 12 punts\nM. Assumpció Cabot 12 punts\nSílvia Gaspar 12 punts\nPere Lladó 12 punts\nEusebi Matiñó 12 punts\nIsaac Pérez 12 punts\nJesús Soro 12 punts\nAntoni Aguadé\t6 punts\nJúlia Arza 6 punts\nVicenç Marin 6 punts\nI, dit tot això, anem a per les tres preguntes d’aquesta setmana:\nPer un punt, pregunta relacionada amb l’aplec internacional i mostra de grups folklòrics. Sempre us diem que Tallinn és a Estònia i, avui hi afegim, que és el lloc més llunyà on s’ha fet aquesta esdeveniment. Volem que ens digueu quants quilòmetres hi ha des de la vostra població fins a tallinn. No amb línia recta, si no seguint les principals carreteres. Ens heu de dir d’on sou i quants kilòmetres us separa de Tallinn.\nSegona pregunta, per 2 punts. Una pregunta que podeu saber escoltant el programa de demà. El reportatge de l’Elena Callén parla sobre l’escola superior de música de catalunya. Allí hi entrevista un músic que hi té un càrrec. Però, el que volem és: en quina formació de cobla toca també aquest músic? I quin instrument toca?\nI la darrera, per 3 punts. Ràpida, però rebuscada. Joan Amades situa la llegenda de sant jordi a un municipi català. quin és?\nRecordeu les tres preguntes: quants quilòmetres hi ha de tallinn a la vostra població seguint carretera. En quina formació toca un músic que demà entrevista l’elena callén. I, finalment, en quin municipi català situa la llegenda de sant jordi Joan Amades.\nNo cal que responeu les tres preguntes, en podeu respondre només les que sapigueu. L’important és anar guanyant punts al llarg de dos mesos. I quants més punts tingueu, millor.\nEl rànquing, les preguntes i les respostes, al bloc del programa, a través de Catradio.cat.\nJa sabeu que hi ha en joc un viatge a Tallin, estònia, per a dues persones, a través de Viatges fabra.\nAvui et vull parlar d’un tema que fa dies que em preocupa… se’n diu: temps. I entenguem temps com allò que passa mentre nosaltres anem atrafegats amunt i avall amb les nostres múltiples feines respectives, les nostres responsabilitats diverses i les nostres neures particulars…\nDoncs això, el temps passa i com més va, més m’adono que no en tinc prou… els meus amics em comencen a dir que quedar amb mi és més difícil que concertar una cita per prendre el te amb la reina d’Anglaterra… i, és clar, el tema em comença a preocupar…\nI és que, company, val la pena que reflexionem sobre aquest tema… i tu em diràs: escolta, això és problema teu… si no t’organitzes bé per tu faràs…\nDoncs no… deixa’m dir que això és un fenòmen que afecta a tots els que viuen i treballen en l’univers Mans… no estic dient que sigui culpa teva, això que quedi clar… només dic que m’he adonat que tots estem igual…. Per començar, cal que recordem que l’any passat vam fer el sopar de Nadal per setmana santa… i enguany, més et diré, no hem arribat a fer sopar de Nadal… ni per Nadal, ni per setmana santa, ni per sant jordi… o sigui que a aquest pas… els del Mans celebrarem el sopar de nadal d’enguany per sant joan de l’any que vé…\nEn fi, més coses que demostren que els del Mans som un desastre total a l’hora d’administrar-nos el temps… fa un any i mig, o potser més, que estem intentant organitzar una colla sardanista Mans… no per competir ni res d’això… sinó per passar-nos-ho bé… doncs, bé, tu saps tant bé com jo que tot intent per quedar i assajar és un intent fallit…. Un altre diria, mira no assagem… però és que company, el temps aquí també ens juga una mala passada i ja tenim tots una edat… si no assagem, més que una rotllana sardanista ens sortirà una mena de barqueta amb forma d’ou ferrat… i per anar a fer el “mindundi” pel món, doncs mira, millor que no…\nEn fi… veus el que et deia, el temps és un traidor, en tots els sentits… volia fer una reflexió una mica profunda sobre per què no tinc temps, analitzar-ne les causes, les conseqüències i trobar-hi solucions… i ara em trobo que no puc i el motiu és, altre cop, que ja he exhaurit tot el temps que tenia per escriure’t aquesta carta.\n12/04/2008: 2a entrega de preguntes!\nJa sabeu que el MANS, Catalunya Ràdio i Viatges Fabra, us oferim un viatge al voltant de l’aplec internacional de la sardana i Mostra de grups folklòrics. Un viatge per a dues persones, amb tot pagat fins a Tallin i Sant Petersburg, sortint el dia 30 de juliol a Barcelona i tornant el 7 d’agost. Un viatge valorat en més e 3000 euros.\nDoncs avui continuem el concurs que podreu seguir a través del Bloc del programa. On, per cert, ja hi podeu trobar un primer rànquing que s’anirà actualitzant cada dissabte. Cada setmana, us farem tres preguntes que quedaran penjades al bloc. Unes preguntes que, només es poden respondre via correu electrònic o correu convencional a través d’una postal.\nLes tres preguntes que us fem cada setmana valen 1 punt la primera, 2 la segona i 3 la tercera. Anirem sumant punts, així que si, cada setmana, participeu al concurs, a finals de maig, les dues persones que més punts tinguin passaran a una gran final, en directe, a l’estudi.\nI aquestes són les respostes a la setmana passada: Us preguntàvem quina entitat organitza l’aplec internacional. És ADIFOLK, l’associació per la difusió del folklore; La segona pregunta, per dos punts, quin compositor estrenarà demà al concert de la Unió de colles. En Josep Clavé i Bullich; i, finalment, per tres punts, el nom del compositor que va viure a estats units i que enviava les sardanes a Catalunya per estrenar o per a concursos musicals. Parlàvem, és clar, d’Agustí Borgunyó.\nI aquest és el primer rànquing del concurs:\nJúlia Arza\t6 punts\nSílvia Gaspar\t6 punts\nPere Lladó\t6 punts\nVicenç Marin\t6 punts\nEusebi Matiñó\t6 punts\nIsaac Pérez\t6 punts\nJesús Soro\t6 punts\nCom podeu veure hi ha un empat general. Senyal que ho vam massa fàcil. Així que intentarem complicar-ho una mica cada setmana més. Així que... aquí van les tres preguntes d’aquesta setmana:\nLa primera pregunta, que val un punt. Us demanem un llistat de cinc poblacions que hagin acollit l’aplec internacional de la sardana al llarg dels 20 anys que s’ha celebrat. Per tant, podrieu dir-nos cinc ciutats europees on s’hagi celebrat l’aplec i mostra de grups folklòrics?\nSegona pregunta, per 2 punts. Una pregunta que només podreu respondre si escolteu el programa de demà diumenge: i és que en el programa de demà us presentem un llibre que acaba de publicar la col•lecció Mos, del grup d’informadors sardanistes de Catalunya. Volem saber si esteu atents i ens podeu dir el nom del llibre i l’autor.\nI la darrera, per 3 punts. Aquesta és més fàcil: el darrer cap de setmana es va obrir una nova edició del Tradicionàrius, al Centre artesà de gràcia. la pregunta és: quina edició és la d’enguany? És a dir, quantes temporades fa que es celebra el tradicionàrius?\nEnvineu-nos les respostes a: mans@catradio.cat, i per correu tradicional, a “programa mans” Catalunya Ràdio. Avinguda diagonal 614, 08021 de Barcelona. Teniu temps per respondre fins el proper dimarts!\nNo podia començar el programa d´una altra manera... amb la sensació que m´ha quedat davant la màquina de cafè i altres potingues i tu dient: vull una pantera rosa. Així, amb aquestes paraules: vull una pantera rosa. L´esclafir de riure ha sigut magestuós. Mira, no m´ho esperava... potser ha sigut anecdòtic i no hauria de passar d´això, però és que m´ha fet gràcia... és que en el fons sóc de fàcil contentar...\nAquest matí, però, no és l´única cosa que m`ha passat... una mica més i em quedo sense benzina, no tenia res per esmorzar a casa, la llet estava passada (coses que ens passen als que vivim sols i no arribem a endrapar allò que tenim quan ens agafa un afany d´omplir el rebost), i a més, el que és dormir... s`ha dormit poc. Sí, confessem-ho.\nI és que estava patint. Perquè la setmana passada et vas enriure de la foto que vaig penjar al blog del programa, un blog que tothom pot visitar per cert. Jo sortia vestit a lo palestino i parlàvem de les vacances de setmana santa. I ara resulta que a la donzelleta del programa li ha agradat això de les fotos i vinga a penjar fotos tota la setmana. Au, fotos, i vinga més fotos! Total, ara, si voleu, ja estem tots retratats i ja podeu saber la cara que fem. Només hi falta la jordina, que amb el teu permís, i quan pengi aquesta carta al blog, aprofitaré per deixar-la, també, ben retratada.\nI plego. I ho deixo, perquè el teclat està mal configurat i enlloc d´accents m´escriu senyals de dividir o c´s trencades.\nI perquè, si seguim així, ni nosaltres ni en toni, aixecarem aquest programa. Ni pel davant, ni pel darrera.\nCom que en Sergi s'ha queixat que ell no sortia a les fotos (bàsicament perquè el dia en qüestió va ser un insolidari i no es va quedar fins al final del programa)... aquí va un especial Sergi Vives...\nQuè... esteu contents ara?\n10/04/2008: La màgia de la Ràdio\nBé, en resposta al comentari del Pere he decidit penjar unes quantes fotos més i deixar de banda aquesta famosa "màgia misteriosa de la ràdio".\nCrec, de fet, que la ràdio sempre tindrà el seu punt de màgia i més el Mans! (què carai! fem programa!que n'estem molt orgullosos!)\nA més a més, crec que és de justícia perquè el Mans no el fem sols... som tot un equip... des d'aquí una abraçada a tots!!!!\n05/04/2008: 1es preguntes del concurs!!\nComcencem el concurs per guanyar el viatge a Tallin, Estònia, amb l'aplec internacional de la sardana.\nJa sabeu, perquè us ho hem anat anunciant al llarg de tot el mes de març, que el MANS, Catalunya Ràdio i Viatges Fabra, us oferim un viatge al voltant de l’aplec internacional de la sardana. Un viatge per a dues persones, amb tot pagat.\nDoncs, comencem el concurs! Tots els dissabtes d’abril i maig farem el concurs, que podreu seguir a través d'aquest Blog. Cada setmana, us farem tres preguntes que quedaran penjades al bloc . Unes preguntes que, només es poden respondre via correu electrònic o correu convencional a través d’una postal.\nLes tres preguntes que us farem cada setmana valdran 1 punt la primera, 2 la segona i 3 la tercera, en escala de dificultat. Anirem sumant punts, així que si, cada setmana, participeu al concurs, a finals de maig, les dues persones que més punts tinguin passaran a una gran final, en directe, a l’estudi. Així, si voleu optar al premi, caldrà que participeu cada setmana responent, via postal o electrònica, les tres preguntes.\nI aquestes són les tres primeres:\nLa primera pregunta, que val un punt. Aquesta és fàcil i no haureu de pensar-hi massa. Posem per cas, la ciutat pubilla la muntava l’obra del ballet popular, la sardana de l’any la federació sardanista. Però... quina entitat munta l’aplec internacional? Aquesta és la primera pregunta. I ja que hi som, l’entitat és un acrònim, si ens dieu el nom sencer, doncs millor!\nSegona pregunta, per 2 punts. Una pregunta que només podreu respondre si escolteu el programa d'aquest diumenge dia 6: la setmana que ve la Unió de Colles celebra un concert relacionat amb l’aigua i la música de cobla. En aquest concert s’hi estrenarà una composió d’un jove ex-ballador de colla. Volem que ens digueu el nom del compositor que estrenarà. Podreu sentir-ne la resposta demà mateix, al programa.\nI la darrera, per 3 punts. Volem el nom d’un compositor de sardanes que va escriure des d’estats units, on residia, i que d’allà enviava les composicions per a què fóssin estrenades a Catalunya. Va escriure més de 150 sardanes, moltes d’elles premiades. I no en direm res més. Per tres punts... de quin compositor parlem?\nNo cal que responeu les tres preguntes, en podeu respondre només les que sapigueu. L’important és anar guanyant punts al llarg de dos mesos. I quants més punts tinguis, millor. Envineu-nos les respostes a: mans@catradio.cat i per correu tradicional, a “programa mans”,Catalunya Ràdio. Avinguda diagonal 614, 08021 de Barcelona.\nAnirem fent un rànquing, que podreu seguir al blog del programa, així com les preguntes. Som-hi! Ja sabeu que hi ha en joc un viatge a Tallin, Estònia, per a dues persones, a través de Viatges fabra.\nT’escric aquesta carta pensant primer de tot que quan l’hagi de llegir en veu alta se t’escaparà el riure… i riuràs perquè probablement enlloc de la meva veu habitualment aguda em sortirà una veu diguem que bastant menys femenina. En fi, sí estic refredada… tinc la veu estrafeta, m’ofego fàcilment…per tant avui això ho faré curt…\nquè hi farem? Ha arribat la primavera i amb ella els refredats, les alèrgies i les sangs alterades…\nI ja que parlo de sang alterada i de primavera, apreciat company, vull dir-te que tu ara mateix em fas més por que una pedregada… perquè si ja ets de mena així alterat, doncs imagina’t quan les circumstàncies externes ho potenciïn…\nPots dir-me que sóc una exagerada… que no n’hi ha per tant… però és que, noi, no has tardat gaire a donar-me mostres que les meves pors estan ben fundades.\nVols dir que calia penjar una foto teva vestit de passió.. vull dir vestit de poble a la representació de la Passió… (ara que ningú es pensi qui sap què tampoc eh)… per innaugurar el blog del programa?\nCom que anem fent el blog, mica en mica, us posem, en un post, la darrera carta que va obrir el programa de dissabte passat... És aquesta!\nPrimer: són menys dies que treballes i, depenent de la feina que fas, quan tot està molt cronometrat i la rutina és la teva salvació. Un trencament en aquesta rutina, senzillament, es desmunta el teu planning previst per la setmana.\nSegon: l’operació sortida. Pels que surten i pels que reben. Fatal. Au, cotxes i cotxes que no cal ni que respectin allò d’anar a 80 perquè és impossible passar dels 20. Vinga, tots, com cabretes! Un rere l’altre, gastant benzina i pagant peatge tots al mateix moment. O bé veient com el teu poble, que sol ser més tranquil entre setmana, s’omple i s’omple de gent que volta molt i gasta poc!\nTercer: als del mans ens toca fer més programes... – ah, no, calla, que aquesta és bona! -.\nQuart: i què fas, amb tanta festa? Vas al cine? Vas a sopar a fora? Surts de festa? T’escapes a la muntanya? Però si tot està caríssim! I al preu que està la benzina més val que l’aprofitis o et passis a la bicicleta! O bé, si per no gastar, et quedes a casa... massa hores de tele és dolent per la vista!\nNomés et queda la solució d’anar a alguna festa de cultura popular, que segur que en tens alguna a la vora de casa i, a més, solen ser molt barates o regalades.\nPer això et dic, Ester Plana, que les vacances tenen efectes nocius. Siguin les de setmana santa, siguin les de nadal o les d’agost. Només hi ha un bri d’esperança... que és quan tota la cultura popular i tradicional, surt al carrer i posa un toc de color i d’identitat al més rutinari.\nBé, avui inaugurem una nova eina de comunicació entre l'audiència i la gent del programa. En aquest Blog intentarem anar-hi posant tot allò que ens passa pel cap a mida que avança la setmana, hi penjarem, també, els resultats i les preguntes del concurs per guayar un viatge a Tallin, a l'aplec internacional de la Sardana, les cartes que cada setmana obren el programa a les sis del matí. I que són, vulguis que no, moltes vegades, una declaració d'intencions.\nEsperem que us interessi el que hi posem i que pugueu dir-hi, també, la vostra.\nFins ara mateix, fins demà a les 6!\nMans repassa l'actualitat de la cultura popular destacant els actes del Centenari de l'Esbart Català de Dansaires, la presentació del llibre "Bèsties de Festa!" de Ramon Saumell i el començament del 21nè Festival Folk Internacional Tradicionàrius. A més a més, la opinió de Xavier Grasset sobre la cultura popular i la secció "Fem història" de Sergi Vives. Pel que fa a l'apartat de sardanes i música per a cobla, el programa es fa ressò de l'agenda d'aplecs i concerts. I, sobretot, del concert de la cobla Sant Jordi - Ciutat de Barcelona sota la direcció de Josep Pons i amb l'estrena de Joan Guinjoan "arrels", la seva primera obra per a cobla.\nMans emet una nova semi-final del concurs de la Sardana de l'Any, parla del nou espectacle de la Cobla Contemporània i del Concert que ha organitzat la Unió de Colles sardanistes en motiu del seu 50è aniversari. Parlarem de les estrenes i del lligam entre l'aigua i la música per a cobla.


Jocs matemàtics | CFA Montseny\nNou repte matemàtic: el pergamí\nUn monjo del monestir de Ripoll va trobar a la biblioteca un pergamí escrit en llengua àrab que explicava l’entrada secreta a una segona biblioteca resolent el següent enigma: “amb quatre quatres i utilitzant les quatre operacions bàsiques de les matemàtiques obteniu els deu primers nombres naturals”. Sabreu la solució?\n*Solució setmana anterior:\n497 – 10 = 487\n487 + 2 = 489\nGeneral, Ges, Jocs matemàtics, Portada curs 17-18, jocs matemàtics, repte matemàtic 0\nRepte matemàtic de la setmana\nRecordatori: La figura que veieu és un HEXÀMER. Amb els 6 nombres donats al voltant heu de trobar el nombre de 3 xifres proposat al centre de l’Hexàmer.\nPodeu utilitzar les 4 operacions aritmètiques (suma, resta, producte o divisió) i no és necessari usar tots els nombres.… Llegeix més»\nGeneral, Ges, Jocs matemàtics, Portada curs 17-18, repte matemàtic 0\nRepte de la setmana: la piràmide\nMireu bé la imatge i intenteu desxifrar com serà la última fila de números.\nUs dono una petita pista: el número comença amb 31.\nSolució setmana anterior: el verd.\nGeneral, Jocs matemàtics, Portada curs 17-18, jocs matemàtics, repte matemàtic 1\nJa tenim el nou repte matemàtic!\nTenim cinc anells per fer una bandera olímpica, però estan entrellaçats com a la figura. Per sort, podem obrir un dels anells i la resta quedaran lliures. De quin color és l’anell que hem d’obrir?\n*Solució últim repte: 90 caçadors.\nGeneral, Jocs matemàtics, Portada curs 17-18, repte matemàtic 0\nEl repte dels pagesos!\nEn una jornada de treball a can Col, es cuiden animals de 3 espècies diferents: conills, vaques i ovelles. Al final de la jornada sabem que:\nUna quarta part dels pagesos van cuidar animals d’una sola espècie.\nEl 35% dels pagesos varen cuidar animals de les tres espècies.\nEls que varen cuidar ovelles i conills eren el doble dels que varen cuidar vaques i ovelles.\nDotze pagesos només varen cuidar vaques i conills.\nVuit pagesos varen cuidar vaques i ovelles.\nQuants pagesos van participar de la jornada de treball a can Col?\n16 x 12 : 2 + 3 = 99\nGeneral, Jocs matemàtics, Portada curs 17-18, jocs matemàtics, repte matemàtic 0\nEl repte de la setmana va de calcular…\nQuins signes hem de posar on hi ha els asterics per a que l’operació sigui correcta?\n16* 12 * 2 * 3 = 99\nSolució setmana anterior: 120 Km/h i 600 Km.\nNou repte de la setmana: el maquinista\nEl maquinista d’un tren que va a 100 km/h se n’adona que si manté la velocitat arribarà una hora tard a la seva destinació. Decideix augmentar la velocitat a 150 km/h, però aleshores, els seus càlculs indiquen que arribarà a la seva destinació una hora abans.\nA quina velocitat ha de circular per arribar puntualment a la seva destinació?\nQuina és la distància entre el punt inicial i el d’arribada?\nSolució setmana anterior:\n“Posant nombres”, el nou repte de la setmana!\nJa hi som amb una nova setmana i un nou repte.\nOmple la figura de sota amb les següents condicions:\n3,5,9 es troben en la horitzontal superior.\n2,6,7 es troben en la horitzontal inferior.\n1,2,3,4,5,6 no es troben en la vertical esquerra\n1,2,5,7,8,9 no es troben en la vertical dreta.\n* Sol-lució setmana anterior: 60 vegades


Víctor Tarradellas es dona de baixa de Junts i retira de primàries a Reus - El triangle\nEl candidat a optar a l'alcaldia de la capital del Baix Camp manifesta que s'ha afavorit Teresa Pallarès\nL'exresponsable de relacions internacionals de CDC, Víctor Terradellas\nVíctor Terradellas s’ha retirat de les primàries per optar a l’alcaldia de Reus amb Junts. A través d’un comunicat al qual ha tingut accés NacióDigital, ha assenyalat que el procés engegat al partit “no són unes primàries ni ho poden ser”.\nSegons l’exdirigent de Convergència, vinculat amb causes judicials relacionades amb el procés i l’anomenada trama russa, que també s’ha donat de baixa del partit, “els òrgans de la direcció han actuat sense cap mena de neutralitat” per afavorir, sempre segons les seves paraules, l’altra precandidata, Teresa Pallarès.\nAquesta, per tant, serà proclamada candidata a les municipals de 2023 pel partit de Carles Puigdemont a la capital del Baix Camp.\n“Junts ja tenia una candidata triada (Pallarès) pels seus dirigents nacionals actuals. Vaig rebre pressions perquè renunciés”, ha lamentat Terradellas, qui també ha revelat que va posar damunt de la taula la possibilitat de construir una candidatura unitària que “va ser rebutjada”.\nJunts, Víctor Terradellas


Les poblacions de fauna salvatge s’han reduït de mitjana un 25% en els darrers 18 anys - Blog CREAF\nLes poblacions de fauna salvatge s’han reduït de mitjana un 25% en els darrers 18 anys\nL’informe, un esforç col·lectiu i basat en evidències científique\nL’informe “Estat de la Natura a Catalunya 2020” ha sigut un encàrrec del Departament de Territori i Sostenibilitat (DTES) al Centre de Ciència i Tecnologia Forestal de Catalunya (CTFC) i al Centre de Recerca Ecològica i Aplicacions Forestals (CREAF)”, que han elaborat el document conjuntament amb l’Institut Català d’Ornitologia (ICO) i l’Institut de Ciències del Mar (ICM) i amb la col·laboració dels serveis tècnics de la Direcció General de Polítiques Ambientals i Medi Natural del propi Departament.\nEl treball és una obra col·lectiva i és resultat del coneixement generat pel país durant dècades. A Catalunya, es disposa d’alguns documents rellevants per comprendre la forma com la nostra societat està incidint sobre la biodiversitat. Natura, ús o abús?. Llibre blanc de la gestió de la natura als Països Catalans (1976, 1988 i 2018-2019) o l’Informe sobre l’Estat i les tendències del medi natural a Catalunya (2010) de l’Institut d’Estudis Catalans formen part d’aquest llegat. Però també cal tenir present l’esforç d’anàlisi col·lectiu que s’ha fet en els darrers anys i que ja s’ha comentat en el marc de l’informe de la Plataforma Intergovernamental sobre la Biodiversitat i els Serveis Ecosistèmics de Nacions Unides (IPBES) o en l’avaluació sexennal del compliment de les directives Hàbitats i Ocells que encarrega la Generalitat de Catalunya.\nL’informe posa Catalunya al nivell dels països més avançats\nAquest informe entronca amb informes d’abast internacional i europeu, com els que avaluen el compliment dels objectius d’Aichi Biodiversity Targets – Convention on Biological Diversity, el Living Planet Index 2020, l’State of Nature EU io d’altres a escala regional i els posa en context català. Permet posar en context la situació particular del nostre país i ens situa al mateix nivell dels països més avançats en termes d’identificació de prioritats de conservació.\nEls resultats d’aquest informe avalen la necessitat de desplegar una política ambiciosa i efectiva de conservació del medi natural i la biodiversitat.\nDe fet, l’informe vol ser l’inici de l’avaluació del desplegament de l’Estratègia del Patrimoni Natural i la Biodiversitat 2030. A més, l’informe recull algunes de les accions concretes que s’han dut a terme a Catalunya per revertir la pèrdua de biodiversitat. Per exemple, protegir espais naturals a través de la Xarxa d’Espais Protegits de Catalunya, o crear plans i accions de conservació d’espècies amenaçades. Aquestes i altres accions han permès mitigar la pèrdua de biodiversitat i recuperar les poblacions d’algunes espècies fortament amenaçades com és el cas de la llúdriga, l’os bru o el xoriguer petit entre d’altres.\nCatalunya és un país cada cop més forestal. Tot i això, aquest augment de superfície forestal no respon a un increment de la millora de la biodiversitat. L’excés de boscos joves sense una gestió forestal orientada a accelerar la successió ecològica i la manca de boscos madurs fa que no es registrin millores importants en les espècies d’animals d’ambients forestals.\nL’excés de boscos joves sense una gestió forestal orientada a accelerar la successió ecològica i la manca de boscos madurs fa que no es registrin millores importants en les espècies d’animals d’ambients forestals.\nA Catalunya, en una escala de maduresa de l’1 al 10, els boscos han passat de tenir un grau de 1’8 a 2’3. És una dada positiva però posa en evidència que no es registren millores significatives en les espècies d’animals d’ambients forestals. D’una banda, degut a l’excés de boscos joves sense una gestió orientada a accelerar la successió ecològica i, de l’altra, a la manca de boscos madurs. Per assolir un bon grau de maduresa i crear ecosistemes complexes amb gran biodiversitat els boscos necessiten centenars d’anys. De fet, l’informe conclou que les espècies d’animals més associades al bosc s’han mantingut força estables, mentre que les espècies pròpies de matollars han patit una davallada constant i molt pronunciada, sobretot en el cas de les papallones pròpies de matollars, que han disminuït un 57% des del 1995. Això és fruit de l’abandonament continuat de molts prats i cultius, que ha fet que la major part de la superfície que ocupaven aquests espais hagi estat substituïda, primer per matollars, i ara per boscos en creixement.\nLes zones agrícoles pateixen, per una bandam l’abandonament dels terrenys menys productius o abruptes i, de l’altra, la intensificació de l’agricultura en les àrees més productives i planes.\nLa Mediterrània acull una elevada biodiversitat marina: en menys de l’1% de la superfície marina del planeta s’hi troba un 10% de totes les espècies marines, de les quals un 30% són endèmiques.\nA Catalunya hi viuen 173 espècies que estan considerades en risc d’extinció al planeta, de les quals més del 10% dels peixos, amfibis i rèptils. I, alhora, el territori català acull 245 espècies i 99 hàbitats d’interès comunitari, inclosos a les directives europees de protecció de la natura (Directiva Hàbitats i Directiva Ocells). El cas dels ocells és especialment destacable, ja que a Catalunya es troben fins a 89 espècies d’ocells d’interès comunitari de presència regular, que representen el 44% dels ocells inclosos en la Directiva Ocells, en tan sols el 0,7% de la superfície total de la Unió Europea. Tot i això, al desembre de 2019 es van publicar els resultats catalans que s’inclouen en el seguiment d’aquestes directives i que apuntaven que Catalunya havia d’enfortir les polítiques de conservació de la biodiversitat perquè el 75% de les espècies i el 58% dels hàbitats d’interès comunitari presentaven un estat de conservació desfavorable.\nNou cicle de seminaris #cafèPrismàtic sobre biodiversitat i gestió\nLa plataforma de coneixement Prismàtic, iniciativa del Deptartament d’Acció Climàtica, Alimentació i Agenda Rural que coordina el CREAF, presenta tot el programa de seminaris virtuals d’una hora sobre les temàtiques més actuals de la gestió i planificació del patrimoni natural i la biodiversitat.\nAlba Gimbert\t26 de maig de 2022


Hi ha préstecs bancaris disponibles per finançar la compra d’inventari i equipament, així com per obtenir capital operatiu i fons per a l’expansió del negoci. Aquests préstecs són un mètode fiable i respectat pel temps per finançar una petita empresa, però sovint els bancs només financen empreses amb garanties substancials i amb una llarga trajectòria, i els termes que ofereixen són sovint molt estrictes. Els propietaris d’empreses haurien de ponderar els avantatges i desavantatges dels préstecs bancaris enfront d’altres mitjans de finançament.\nAvantatge: Mantenir el control de l’empresa\nUn banc presta diners a una empresa en funció del valor de l’empresa i de la seva capacitat percebuda per atendre el préstec efectuant pagaments a temps i en la seva totalitat. A diferència del finançament de renda variable, on l'empresa emet accions, els bancs no prenen cap posició de propietat a les empreses. El personal del banc tampoc no participa en cap aspecte de la gestió d’un negoci al qual un banc concedeixi un préstec. Això vol dir que heu de mantenir la gestió i control total del vostre negoci sense interferències externes.\nAvantatge: el préstec bancari és temporal\nUn cop un prestatari empresarial ha pagat un préstec, ja no hi ha cap obligació o implicació amb el prestador bancari, tret que el prestatari vulgui contractar un préstec posterior. Compareu-ho amb el finançament de renda variable, on la companyia pot pagar dividends als accionistes durant el temps que existeixi el negoci.\nAvantatge: els interessos són deduïbles per impostos\nEls interessos dels préstecs bancaris comercials són deduïbles per impostos. A més, especialment amb els préstecs a tipus fix, en què el tipus d’interès no varia durant el curs d’un préstec, els pagaments de servei del préstec continuen sent els mateixos durant tota la vida del préstec. Això facilita que les empreses puguin pressupostar i planificar pagaments mensuals de préstecs. Fins i tot si el préstec és un préstec de tipus ajustable, els propietaris d’empreses poden utilitzar un senzill full de càlcul per calcular pagaments futurs en cas de canvi de tarifes.\nDesavantatge: difícil de qualificar\nUn dels majors desavantatges dels préstecs bancaris és que són molt difícils d'obtenir tret que una petita empresa tingui un historial important o garanties valuoses com ara la propietat immobiliària. Els bancs tenen cura de prestar només empreses que puguin amortitzar clarament els seus préstecs i també s’asseguren que siguin capaços de cobrir les pèrdues en cas d’incompliment. Es pot exigir als prestataris empresarials que proporcionin garanties personals, cosa que significa que es poden confiscar els actius personals del prestatari en cas que l’empresa falli i no pugui amortitzar totalment o parcialment un préstec.\nDesavantatge: altes taxes d'interès\nEls tipus d’interès dels préstecs per a petites empreses de bancs poden ser força elevats i la quantitat de finançament bancari per a la qual qualifica una empresa sovint no és suficient per satisfer completament les seves necessitats. L’elevat tipus d’interès per al finançament que rep una empresa sovint atura la seva expansió, ja que l’empresa no només necessita atendre el préstec, sinó que també ha de fer front a fons addicionals per cobrir els fons no proporcionats pel banc. Els préstecs garantits per l’Administració de petites empreses dels Estats Units ofereixen millors condicions que altres préstecs, però els requisits per optar a aquests préstecs bancaris subvencionats són molt estrictes.


Després d’inaugurada l’autopista... - Diario de Mallorca\nDesprés d’inaugurada l’autopista...\nDilluns 17 de maig em vaig tornar a posar la camiseta groga d’ «Autopista Mai». L’ocasió s’ho pagava. Era el dia de la inauguració oficial de l’autopista Llucmajor-Campos. De camí cap a Llucmajor no podia deixar de pensar en els llargs mesos d’activisme per aturar aquesta gran barbaritat en tots els sentits (mediambiental, econòmic, de model de societat, polític, etc.), i en l’oportunitat perduda de, en temps d’emergència climàtica, capgirar el model de mobilitat basat en el foment de l’ús del cotxe privat. Va ser un trajecte fins al punt de trobada amb els i les altres activistes de la Plataforma Antiautopista acompanyat del neguit de si la perduda de coherència, credibilitat, i dignitat per part de «l’esquerra» i «l’esquerra de l’esquerra» institucional per mor d’aquesta absolutament innecessària obra viària serà alguna vegada recuperable, més enllà de la dinàmica del «mal menor».\nTenia la sensació de dirigir-me a una acció testimonial de resistencialisme davant una derrota, i no a una acció de protesta d’aquelles que ajuden a albirar models de futur pels quals val la pena continuar lluitant. Em vaig equivocar. La inauguració de l’autopista Llucmajor-Campos es va convertir en un seguit d’ensenyaments per incorporar a la caixa d’eines de les lluites emancipatòries. Vet aquí alguns d’aquests ensenyaments:\nI.- En l’època de les «fake news», dels populismes postfeixistes, del menyspreu per la veritat en la vida política..., resulta imprescindible reivindicar a Michael P. Lynch. El seu text de 2004 intitulat «La importància de la veritat per a una cultura pública decent» és rabiosament actual. En aquesta esplèndida defensa filosòfica de la idea que la veritat importa, Lynch ja ens advertia que «el cinisme sobre la veritat està molt estès, però no és inevitable». I, no obstant això, els i les responsables del, contextualitzant-lo històricament, major atemptat contra el territori de Mallorca mai perpetrat, continuen entossudint-se en la inevitabilitat de les mentides sobre, entre d’altres assumptes, l’alt índex de sinistralitat de la carretera de Llucmajor- Campos, o en relació amb els canvis operats en el projecte executat, en contrast amb l’originalment projectat pel PP. L’expressió «carretera de la mort» ja és un tòtem del demagògic populisme negacionista de la imprescindibilitat de posar límits, i la senyora Mercedes Garrido ja és, a casa nostra, un exemple totèmic de representant institucional que no ha volgut entendre que veritat i decència són inseparables. Almenys ho són des d’una perspectiva emancipatòria.\nII.- L’existència d’una mena de «Deep State» en l’àmbit de les infraestructures viàries és una greu anomalia democràtica. Una anomalia que es va fer present en l’acte d’inauguració del passat 17 de maig. El representant d’aquest «estat profund» va tenir un protagonisme discursiu equiparable a la representació de les institucions democràtiques. Mentre els i les activistes reafirmàvem que «Qui estima Mallorca no la destrueix», el representant de l’equip tècnic del Departament de Carreteres del Consell de Mallorca elogiava la «museïtzació» del paisatge, i dels sentiments lligats a la «mare terra», i, en al·lusió als que protagonitzàvem l’acció de protesta, no es va estar d’afirmar alguna cosa semblant a què «el progrés ha vingut sempre acompanyat de protesta» (sic). Pura ideologia del creixement sense límits; ignorància o negacionisme del fet que a Mallorca hem progressat de veritat a cop de protesta popular guanyada (des de l’àmbit ecològic, al social, passant pel cultural), i hem retrocedit quan les protestes guanyades han sigut les de les elits, a tall d’exemple força significatiu, la derogació de l’ecotaxa que va fer el convicte i confés corrupte Jaume Matas. Segon ensenyament: Existeix una «modernització regressiva» defensada principalment pel «Deep State» no combatut pel progressisme institucional.\nIII.- S’ha defensat «ad nauseam» la bondat de l’Autopista Llucmajor-Campos per la unanimitat en la seva aprovació. Però la pregunta clau és si va ser una unanimitat en valors, o una unanimitat a base de renúncies d’una part. Altrament dit, unanimitat en el bé comú, o creació d’un sentit comú neoconservador asfaltador? Tercer ensenyament: La nostra dreta pro autopistes de tota la vida podrà parafrasejar, en matèria d’infraestructures viàries, tantes vegades com vulgui a Margaret Thatcher, que en 2002, en preguntar-li quin havia estat el seu major assoliment polític, va respondre sense dubtar: «Tony Blair i el nou laborisme. Obligàrem als nostres rivals a canviar les seves posicions».\nIV.- El quart ensenyament que ens deixa l’acte d’inauguració de l’autopista Llucmajor-Campos és que qualsevol imatge que pugui reforçar la cantarella que «totes les persones que es dediquen a la política institucional són iguals» és nefasta per a la democràcia. La imatge patètica de la presidenta del Consell de Mallorca, i altres representants institucionals pertanyents al PSOE-PSIB, confraternitzant únicament amb la dreta mallorquina més pròxima a aquella expressió del feixisme italià de «me ne frego» va ser, en el millor dels casos, un mini aquelarre bipartidista d’un sistema de torn polític del passat.\nV.- S’han compromès al fet que aquesta autopista ara inaugurada serà l’última. La credibilitat del tripartit que, des de fa sis anys, governa en el Consell de Mallorca és menys que zero en aquesta matèria. El cinquè ensenyament és, doncs, que caldrà lluitar per a l’urgent aprovació d’un Pla de Mobilitat que garanteixi aquesta afirmació. Tornant a Michael P. Lynch «el concepte de veritat cobra rellevància social».\nVI.- Tanmateix, l’ensenyament fonamental de tot plegat és la urgència d’anticipar un ordre polític alternatiu (em nego a continuar xerrat del polisèmic terme «canvi de model econòmic») que disputi el (sense)sentit comú negacionista dels límits. Fóra bo que les institucions democràtiques d’aquest petit país prenguessin en consideració d’una vegada allò que tan encertadament apunta Pierre Rahbi: «el nostre gran repte avui és prendre consciència de la nostra inconsciència».


RESTAURANTS AQUEST ESTIU: Terrasses, menjar per emportar, servei a domicili... - Pànxing\nRESTAURANTS AQUEST ESTIU: Terrasses, menjar per emportar, servei a domicili…\nEstablida, fa uns dies, la reobertura al públic dels establiments d'hostaleria i restauració, nombrosos restaurants del Maresme s’han anat adaptant a la nova situació. Tots amb el seu estil, més tradicional alguns, d’altres més avantguardistes i creatius; però tots compartint una característica: la nova situació i normativa per oferir un servei segur i acurat per tal que aquest estiu puguem gaudir de la gastronomia maresmenca!\nLa restauració del Maresme s’ha anat preparant, amb les mesures necessàries, per obrir la temporada! Atípica sí, però no per això menys desitjada!\nEl paisatge càlid i humit de les platges de la nostra comarca, els dies més llargs i xafogosos, les nits més intenses, i les temperatures més suaus i agradables fan la combinació perfecta per sortir i gaudir de l’oferta gastronòmica. Després de mesos de confinament, tancats a casa, el que més ens ve de gust és sortir al carrer, gaudir del clima estiuenc, del l’aire, de prendre el sol en una bona terrassa fent el vermut, de dinars o sopars fora de casa, capvespres amb una copa, tot amanit de riures i complicitats en llargues sobretaules, amb familiars i/o amics. Qualsevol excusa és bona!\nAl Maresme disposem d’una àmplia gamma de restaurants amb raconets al lleure, destinats a gaudir de les agradables temperatures de l’estiu, tot fent un vermut acompanyat d’unes bones tapes, o assaborint una de les múltiples possibilitats culinàries que ens ofereixen els restauradors de la comarca i gaudint d’aquelles persones que les darreres setmanes només les hem vist a través de la tecnologia. Tot i les enormes ganes de reunir-nos al voltant d’una taula en una terrassa o guingueta, haurem de ser conscients i seguir fil per randa les normes de seguretat. Així doncs, tot i que la responsabilitat és de cada un de nosaltres, no hem d’oblidar igualment seguir les mesures de seguretat que ens recomanen els propietaris.\nI quan aquells dies plujosos o aquelles nits més fresques, no ens permetin gaudir del lleure o simplement busquem el caliu d’un interior, no oblidem la gran varietat de restaurants maresmencs que ens ofereixen racons idíl·lics i decoracions tan adaptades a la comarca. Tot i que l’obertura de portes ha estat més tard, molts dels seus propietaris s’han enginyat la manera de seguir amb la seva activitat a través de serveis a domicili o amb encàrrecs del menjar, per emportar-te’l a casa, activitats que segurament continuaran oferint al llarg de l’estiu. Ara ja podem gaudir-ho, al lleure o al menjador d’un restaurant, d’un vermut, de la cuina de mercat, d’un menú, d’un pica-pica, d’unes pizzes, entrepans o hamburgueses, acompanyats d’un bon vi, cervesa o refresc, encara que sigui amb limitacions, ja tenim les portes obertes dels nostres restaurants i “xiringuitos” preferits! Això sí, t’aconsellem que prèviament facis una reserva per no quedar-te sense taula! Bon profit!


Incògnita sobre l’acord entre l’FC Andorra de Piqué i MoraBanc - El Periòdic d'Andorra\nPublicat el Dimarts, 9 d'abril de 2019 | 04:45 h\nL’FC Andorra i el CF Igualada en el partit de la darrera jornada de Primera Catalana. | FCA\nEl MoraBanc segueix apostant per l’esport nacional i en els pròxims dies es farà oficial un acord amb l’FC Andorra, tot i això, encara és una incògnita saber en què consistirà aquest patrocini. En aquest sentit, el dijous hi haurà una roda de premsa amb el fundador i president de Kosmos, Gerard Piqué i el Director General de MoraBanc, Lluís Alsina on es donaran a conèixer els detalls d’aquest acord i tot el que envolta el futur del club.\nEl passat desembre, després de l’aprovació de la Llei de l’Esport, Kosmos es va fer amb el club i des de llavors, no ha parat de créixer, fet que ha implicat molts canvis a dins de l’entitat. En aquest context, el que ja es pot assegurar és que el Restaurant Beluga deixarà de ser el patrocinador principal del club. De fet, des de fa unes setmanes les rodes de premsa ja no se celebren a les seves instal·lacions, sinó que ara tenen lloc a AnyósPark, on els jugadors entrenen dues vegades a la setmana.\nCal recordar que un dels temes que encara s’han de donar a conèixer és si l’FC Andorra tindrà un segon equip i una base de cara a la temporada vinent, un fet que si s’arriba a efectuar, implicarà que el Govern doni una subvenció al club, que de moment està congelada.\nS’ha especulat molt amb què implica la compra del club per part de Piqué per al país i un dels temes que es comenta des del desembre és la possibilitat de construir, a llarg termini, un camp de futbol o un estadi, però aquest fet, segueix sent una incògnita, així com la seva possible ubicació. És per això que el que més factible és que es facin modificacions al Prada de Moles, camp on ara per ara competeix i entrena el club després que s’arribés a un acord amb el Comú d’Encamp, tal com ja va avançar aquest mitjà.\nAquests canvis s’estan produint perquè l’ascens a Tercera Divisió és imminent. Jornada rere jornada, l’equip està retallant distàncies, i, el club ja va explicar des del primer moment que aquest és l’objectiu prioritari de cara al futur.\nEn aquest sentit, caldrà veure com afecta aquest possible pacte al Bàsquet Club MoraBanc Andorra que quan va arribar a la Lliga Endesa, va percebre un acord de patrocini durant 10 anys per valor de 5.284.000 euros. Així mateix, MoraBanc és un banc que aposta obertament per l’esport del país i és patrocinador de la Federació Andorrana de Muntanyisme i d’alguns equips de la Federació Andorrana d’Esquí.


Blog del Màrius Domingo, Ca la Gallineta: Les orenetes fan els nius.\nLes orenetes fan els nius.\nDiumenge, per primer cop enguany, observem com les orenetes cuablanques, Delichon urbicum, ja estan bastint els seus nius.\nNo es pot dir que no siguin treballadores, acaben d'arribar i ja es posen a treballar. Es preparen per deslliurar-nos de mosques i mosquits!\nA Gualba ja se les ha vist voltant els antics nius...\n1 d’abril de 2015 a les 9:54\nBenvingudes les orenentes, Màrius, però on és que han arribat?\nAmb aquesta profusió de blogs, no sé si en tens algun de principal i si és aquest, però aquest està molt bé.\nNo sé si has vist que l'Albert t'ha contestat.\n1 d’abril de 2015 a les 17:54\nEstan arribant a tot arreu del Camp de Tarragona. Aquesta foto en concret és de Bonastre, al Tarragonès.\n1 d’abril de 2015 a les 21:55\nA Duesaigües (Baix Camp) també han arribat i estan enfeinades a arranjar els nius que tenen als ràfecs de les cases.\n3 d’abril de 2015 a les 19:10


Envelliment i despoblament auguren un futur demogràfic problemàtic al sud de Lleida\nterritoris.cat 21:04 02/05/19\nlleida futur sud despoblament auguren i+\nImatge dels conreus i activitat ramadera a la demarcació de lleida\nL'estudi Anàlisi demogràfica i projecció de la població dels municipis rurals catalans 2002-2027 elaborat pel professor Joaquim Recaño, per la Fundació del Món Rural, revela que l'envelliment i la despoblació afectaran el món rural de manera desigual en els pròxims anys. En el cas concret de Lleida es detecten àrees al sud de la demarcació amb piràmides envellides, baixa mobilitat i escàs poder d'atracció, el futur demogràfic de les quals es presenta problemàtic.\nL'estudi del professor del Centre d'Estudis Demogràfics de la UAB, defineix un territori dinàmic, menys envellit i amb una estructura demogràfica optimitzada per al mercat laboral, ubicat a Girona i en alguns sectors del Pirineu localitzats a Aran i Cerdanya. En general, l'estudi remarca l'amortiment del ritme de creixement del nombre d'habitants a Catalunya, cosa que afectarà en especial les zones rurals. Aquestes veuran una contracció del nombre de persones joves a causa de la caiguda de la immigració -fet que atorgarà un pes relatiu molt important a la franja d'edat entre els 45 i els 59 anys-, així com una tendència a l'alça de la població d'edat avançada, segons l'estudi.\nLa despoblació dels moviments migratoris\nPer altra banda, l'estudi assenyala problemes de despoblació en una gran extensió del país. Atès que l'evolució recent dels fluxos migratoris a Catalunya està vinculada a l'evolució de la conjuntura econòmica, i que la forma dominant en les entrades i sortides dels municipis catalans és la migració que es dirigeix a altres municipis de la comarca, les comarques amb poca capacitat d'atracció patiran més aquestes conseqüències.\nEl document situa una regió amb un escàs nivell relatiu d'intercanvis migratoris, en un continu que s'estén cap al sud, des del Ripollès, continua en els sectors rurals del Berguedà cap al Solsonès, la Noguera, la Segarra, l'Urgell, les Garrigues, la Conca de Barberà, el Priorat, la Ribera d'Ebre i la Terra Alta. En aquest eix que discorre de forma gairebé diagonal des del Pirineu de Girona fins als límits amb l'Aragó és on es localitzen els espais amb majors problemes d'envelliment i despoblació de Catalunya.\nEl treball també s'endinsa en el terreny de la prognosi demogràfica amb vista al període 2017-27 de Catalunya. Concretament, presenta quatre escenaris de projecció de població -alt, mitjà, baix i sense migracions-, que es mouen en una forquilla de saldos demogràfics que va des d'un decreixement de 69.235 persones (escenari sense migracions) i un creixement màxim de 648.245 persones (escenari de creixement alt).


L'article 50 (Carles Boix)\n5 min. 05/11/2013 00:00\nEn el procés polític actual a Catalunya els silencis de polítics i empresaris compten tant o potser més que les pressions públiques de l'Estat i les manipulacions dels mitjans de comunicació moderats . El president del Parlament Europeu, el Sr. Martin Schultz, de visita a Catalunya la setmana passada, va deixar clar que el procés d'autodeterminació català "no és un tema europeu, és un tema de Catalunya i Espanya que cal resoldre aquí". Per descomptat, això no es deu a cap mena d'ignorància o menysteniment perquè, com va dir a les seves declaracions, tot i que "la qüestió [catalana] és un tema que es debat contínuament a Brussel·les", "per nosaltres com a Unió Europea és impossible prendre posició". En altres paraules, la UE ha de callar perquè tant els catalans i els escocesos com els espanyols i els britànics són ciutadans europeus.\nAquesta posició d'exquisida neutralitat l'honora. De la mateixa manera que els posicionaments públics del Sr. Barroso i d'algun altre comissari fan tot el contrari. A la Comissió i al Parlament no els pertoca interpretar la llei. Si de cas, ho ha de fer el Tribunal de Justícia de la UE (TJUE) -com ho va fer el Tribunal Suprem del Canadà, a petició del Parlament canadenc, sobre el cas del Quebec.\nEl que més s'acosta a una interpretació jurisprudencial dels tractats europeus sobre aquesta qüestió és, ara per ara, un article publicat per David Edward, exjutge del TJUE i, segons les seves paraules, unionista moderat, al Fordham International Law Journal aquest juliol. Com recorda Edward, el TJUE va aclarir (quan era Tribunal de Justícia de la CEE, a la sentència Van Gend & Loos) que el dret europeu té com a subjectes tant els estats membres com els ciutadans d'aquests estats. I que si els tractats no regulen una matèria expressament, cal acollir-se al seu esperit i a la seva estructura general per resoldre els problemes que se li plantegin a la UE.\nPer això, davant de processos com l'escocès o el català, cal aplicar, en primer lloc, l'article 2 del Tractat de la Unió Europea (TUE), que estableix que la UE està fundada en el respecte per la "dignitat humana, llibertat, democràcia [...] i els drets humans, inclosos els drets de persones que pertanyen a minories". En aquest sentit, l'article 2 manté una certa proximitat amb l'article 1.1 del Pacte Internacional de Drets Civils i Polítics (ratificat per Espanya l'any 1977), que reconeix el dret d'autodeterminació dels pobles. I cal, en segon lloc, recórrer a l'article 4.3 del TUE, que estableix que, d'acord amb el principi de cooperació sincera, la Unió i els seus estats membres s'ajudaran entre si "amb un respecte mutu complet" i "evitaran prendre cap mesura que pugui fer perillar l'assoliment dels objectius de la Unió".\nLa doctrina Barroso (i els diversos articles que els moderats catalans i espanyols han escrit als diaris) es basa a utilitzar l'article 49, que demana un acord unànime per admetre un nou estat, per concloure que els tractats deixarien d'aplicar-se a la part d'un estat membre que es declarés independent. Edward recorda, però, que el problema és que després de l'article 49 hi ha, efectivament, l'article 50. I l'article 50 indica que si un estat membre volgués sortir de la UE, primer hauria de notificar-ho al Consell Europeu, i que, sota la direcció d'aquest òrgan, la UE hauria de negociar els termes de la sortida. L'acord de sortida exigiria l'aprovació del Parlament i la majoria qualificada del Consell. I els tractats deixarien d'aplicar-se en la data especificada a l'acord negociat. Tanmateix, en cas de no haver-hi acord, només se suspendrien dos anys després de la notificació de la voluntat de sortida.\nUn cop considerats conjuntament els articles 49 i 50, que en cap cas regulen explícitament un cas d'"ampliació interna" a la UE, la doctrina Barroso deixa de ser raonable. Davant d'un supòsit d'autodeterminació, conclou el jutge Edward, l'exclusió d'un nou estat és discutible i, en tot cas, no podrà ser mai automàtica. Primer, perquè els principis de la UE impedeixen castigar aquells que voten democràticament. Segon, per raons pràctiques: si l'article 50 imposa un procés de negociació i si estableix un termini de dos anys (en cas de desacord) és perquè la UE és un sistema normatiu extraordinàriament complex i delicat.\nLa negociació hauria de fer-se, a més a més, de forma cooperativa i amb bona fe perquè "mantenir la integritat política i territorial de la UE i els drets adquirits dels seus ciutadans és més important que l'acceptació cega de doctrines discutibles de dret internacional públic". Aquesta realitat, acaba Edward, hauria d'estendre's a Catalunya fins i tot si Espanya considerés la separació de Catalunya com a constitucionalment impossible. ¿Deu ser per això que el Sr. Schultz, imbuït de la mateixa cultura democràtica, afirma a la seva entrevista que "el que passi a Catalunya no afectarà l'estabilitat d'Europa"?