La Colla Castellera es trasllada a Ger i es marca com a repte la gamma de set pisos - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nL'entitat inicia la segona temporada renovant les juntes organitzativa i tècnica i amb l'objectiu de créixer\nredacció 21.02.2020 | 19:53\nEl primer assaig de la Colla Castellera de Cerdanya, dilluns a Ger COLLA CC\nEl primer assaig de la Colla Castellera de Cerdanya, dilluns a Ger\nUna de les últimes actuacions de la colla cerdana, el 2019 a Martinet\nLa Colla Castellera de Cerdanya ha iniciat aquesta setmana la segona temporada, després que el juny de l'any passat la consecució de les primeres construccions de sis pisos li donés el reconeixement oficial per part de la Coordinadora de Colles. Els de la camisa verd-blau han traslladat la seva seu d'assaigs a Ger i han fixat com a objectius tècnics per a la nova campanya els castells de set pisos.\nLes obres de remodelació del teatre d'Alp han empès la colla a obrir una nova etapa en la seva itinerància per la vall en tant que projecte comarcal. Després de la primera etapa a Llívia i, des del segon semestre del 2018, a Alp, l'entitat ha arribat a un acord amb l'Ajuntament de Ger per utilitzar el poliesportiu municipal. L'acord, que es plasmarà en un conveni, parteix de la voluntat de les dues parts de col·laborar en la cessió dels espais per a la colla i les actuacions i activitats que pugui fer al municipi. Els assaigs han quedat fixats els dilluns i els divendres al vespre.\nL'entitat ha renovat la cúpula de les juntes organitzatives i tècnica amb l'aprovació de Saulo Pujolàs com a president i Alba Pérez i Jordi Ventura com a caps de colla. En aquest sentit, la Colla Castellera de Cerdanya s'ha fixat com a objectiu social continuar creixent per eixamplar la base, per a la qual cosa té previst posar en marxa un programa d'activitats i tallers a la comarca. A nivell tècnic, la colla s'ha fixat com a reptes la consolidació de la gamma alta dels castells de sis pisos amb les formacions amb agulla i la torre de sis; i aixecar també els primers castells de set pisos i el pilar de cinc. A nivell econòmic, l'entitat s'ha proposat ampliar els convenis de col·laboració amb les administracions locals i comarcals i ara sumar-hi també els acords amb el sector privat de la comarca.\nLa colla cerdana compta actualment amb la participació d'unes 120 persones. En els primers assaigs hi han pres part uns setanta membres.\nDel ferratge a la serralleria de la nova Cerdanya.\nEl ple del Consell Comarcal dona llum verd al nomenament de Laura Vilagrà com a gerent.\nEl Parc Olímpic del Segre renova les instal·lacions pels Campionats de Piragüisme.


Unes quantes reflexions entorn de la noció de valor - Viquitexts\nUnes quantes reflexions entorn de la noció de valor\nLa noció de valor és al centre de la filosofia. Tota reflexió basada en la noció de valor, en una jerarquia de valors, és filosòfica; tot esforç de pensament basat en un objecte que no sigui el valor és, si l’examinem de prop, estrany a la filosofia. Per això, el valor de la filosofia és fora de discussió. Car de fet la noció de valor és sempre present a l’esperit de tothom; tothom orienta sempre els pensaments i les accions vers algun bé, i no pot fer altrament. D’altra banda, el valor és exclusivament un objecte de reflexió; d’experiència, no ho pot pas ser. En un sentit, la llei de la vida humana és: primer filosofar, després viure; car la tria entre la vida i la mort, en una situació determinada, implica una comparança de valors. Gairebé mai, és veritat, els homes no adrecen la reflexió als valors que orienten els seus esforços; però és perquè creuen tenir prou motius per a adoptar-los.\nUn criteri sobre els valors, per a tot home, és la suprema necessitat; però és també el que cap home no pot mai atènyer. Car tot coneixement humà és hipotètic; les demostracions procedeixen de teoremes anteriorment demostrats o d’axiomes, i els fets constatats pels òrgans dels sentits només són admesos com a fets en la mesura que s’encadenen amb altres fets; el valor, en canvi, no pot pas ser-ho, matèria d’hipòtesi. Un valor és una cosa que s’admet incondicionalment. Car, de fet, a cada instant la nostra vida s’orienta segons algun sistema de valors; i un sistema de valors, al moment que orienta una vida, no és pas acceptat amb condicions, sinó purament i simplement acceptat. Essent el coneixement condicional, els valors no són susceptibles de ser coneguts.\nPerò no podem pas renunciar-hi, a coneixe’ls, car seria renunciar a creure-hi, cosa que és impossible, perquè la vida humana no pot no ser orientada. Així, al centre de la vida humana hi ha una contradicció.\nAquestes consideracions semblen abstractes a causa de la dificultat d’expressar-les per mitjà de la llengua. Aquesta contradicció, tanmateix, constitueix contínuament, sota diverses formes, el drama de tot ésser humà, i se’n poden posar fàcilment tants exemples concrets com es vulguin. Així, tot artista sap que no hi pot haver criteri que permeti d’afirmar amb certesa que tal obra és més bella que tal altra. Això no obstant, tot artista sap que hi ha una jerarquia de valors estètics, que hi ha coses més belles que d’altres, o que hi ha coses que són belles i d’altres que no ho són. Si no ho sabés, no faria pas l’esforç necessari per a acabar una obra, no corregiria, no continuaria pas. Aquesta condició de l’artista, obligat a tendir sens parar vers una bellesa que ignora, afegeix un matís d’angoixa en tot esforç de creació artística. Tota situació humana pot ser objecte d’una anàlisi anàloga.\nTot el que és susceptible de ser pres com a fi s’escapa així de tota definició. Els mitjans –com ara el poder i els diners-- es deixen fàcilment definir, i és per això que tants homes s’orienten exclusivament a l’adquisició dels mitjans. Però llavors cauen en una altra contradicció, car hi ha contradicció a prendre per fins allò que són simples mitjans. Aquesta contradicció és sentida per tots els [...]\n(ací hi manca un fragment de manuscrit)\n[...] intuïció de l’esperit i sense raonament.\n¿Què més pot demanar un esperit que estableix un tal ordre entre els valors? ¿Ha de respondre encara a la qüestió: ¿És segur que hi ha alguna cosa de valor? ¿No és pas tot igualment sense valor? Una qüestió com aquesta és buida de sentit, no solament perquè no hi pot haver mètode per a cercar-hi resposta, sinó per una raó més profunda. El poder de posar una tal qüestió reposa enterament en el poder d’ajuntar mots; però l’esperit, verament, no la pot pas posar, aquesta qüestió; verament, no pot pas tenir-la, la incertesa de si la noció de valor és quelcom fictici o no. Car l’esperit és essencialment, sempre, es disposi com es disposi, una tensió vers un valor; la noció de valor, no se la pot pas mirar com a incerta sense mirar com a incerta la seva pròpia existència, cosa que li és impossible.\nPel que fa a l’ordre establert entre els valors per la reflexió, ¿quina incertesa podem remarcar-hi? El principi d’aquest ordre impedeix que se n’hi pugui remarcar cap. Car, des que un ordre m’apareix entre els pensaments, com per exemple que el valor d’un cert judici és una condició del valor de tots els altres tret dels que vénen abans que ell i que conec, ¿què més puc demanar? ¿Puc suposar cap altra idea, ignorada de mi, més verdadera que aquelles que he posat al capdavant de la classificació i que potser les contradigui? Una comparança de valor entre dues idees implica un mateix esperit pensant-les totes dues; la idea suposada doncs ha de ser concebuda com a podent ser pensada per mi; però llavors jo la concebria com a podent ser classificada en la jerarquia de les idees, després de les primeres, i no tindria pas més valor que elles. Com que el valor és un caràcter del meu pensament, la jerarquia que percebo entre els valors és certa; res exterior al meu pensament no podria desmentir-la; res exterior al meu pensament no pot intervenir en la noció de valor. I per a veure ben bé l’abast d’això, cal recordar que la veritat és un valor del pensament. El mot veritat no pot tenir cap més sentit.\nAixí, el rigor i la certesa de la investigació filosòfica són tan grans com ho puguin arribar a ser; les ciències no s’hi acosten pas, ni de lluny. ¿Cal concloure’n que la reflexió filosòfica és infal•lible? Sí, és infal•lible en la mesura en què s’exerceix. Però la condició humana fa que l’exercici de la reflexió, en el sentit rigorós del mot, sigui quasi impossible. Car, com que l’esperit és una tensió vers algun valor, ¿com s’ho faria per a desprendre’s del valor vers el qual tendeix per a considerar-lo, judicar-lo i posar-lo a lloc en relació amb els altres? Aquest despreniment exigeix un esforç, i tot esforç de l’esperit és una tensió vers un valor. Així, per a operar aquest despreniment, l’esperit ha de veure el despreniment com el valor suprem. Però per a veure en el despreniment un valor superior a tots els altres cal haver-se’n ja desprès, de tots els altres. Hi ha aquí un cercle viciós que fa aparèixer l’exercici de la reflexió com un miracle; el mot de gràcia l’expressa, aquest caràcter miraculós. La il•lusió del despreniment és freqüent, car hom pren sovint per despreniment un simple canvi de valor. El jugador, en la plena excitació del joc, panteixant i angoixat, no s’ho demana pas, per què vol guanyar, en quina mesura té raó, de voler guanyar; no ho pot pas fer, de demanar-s’ho. Després d’unes quantes hores d’angoixa, la qüestió potser apareix al seu esperit; no és pas que se n’hagi desprès, és que per efecte de l’esgotament el valor ha passat a ser el repòs i ja no el guany. El despreniment exigit per la reflexió filosòfica consisteix a desprendre’s no sols dels valors adoptats una hora abans, ahir, ara fa un any, sinó de tots els valors sense excepció, compresos aquells vers els quals actualment es tendeix. Un jugador que, al moment en què panteixa a l’espera del guany, posés el guany al mateix nivell que el repòs, la voluptat del bon menjar, la feina ben feta, l’amistat o no importa quin altre objecte de desig possible, i comparés imparcialment aquests diversos objectes, és aquesta la imatge del despreniment. Es tracta ben bé d’un miracle.\nPer això es veu prou bé que la filosofia no consisteix pas en una adquisió de coneixements, a diferència de la ciència, sinó en un canvi de tota l’ànima. El valor és una cosa relacionada no sols amb el coneixement sinó amb la sensibilitat i l’acció; no hi ha reflexió filosòfica sense una transformació essencial de la sensibilitat i de la pràctica de la vida, transformació que té el mateix abast tant en les circumstàncies més ordinàries de la vida com en les més tràgiques. No essent el valor altra cosa que una orientació de l’ànima, posar un valor i orientar-s’hi són una sola i mateixa cosa; si pensem alhora dos valors, cosa que pot produir un esquinçament, tendim més vers el que posem en primer lloc. La reflexió suposa una transformació de l’orientació de l’ànima que anomenem despreniment; té per objecte establir un ordre en la jerarquia dels valors i, doncs, a més, una orientació nova de l’ànima. El despreniment és un renunciament a tots els fins possibles, sense excepció, renunciament que al lloc de l’avenir hi posa un buit, com faria la proximitat imminent de la mort; és per això que en els misteris antics, en la filosofia platònica, en els textos sànscrits, en la religió cristiana i molt probablement sempre i pertot, el despreniment ha estat sempre comparat amb la mort i, la iniciació, amb la saviesa vista com una mena de pas a través de la mort. Aquesta idea es troba en els textos més antics que posseïm sobre el pensament humà, els d’Egipte, i és sens dubte tan antiga com la humanitat. Així, la nostra recerca de la saviesa és orientada vers la mort. Però el despreniment de què s’hi tracta no és pas buit d’objecte; el pensament desprès té per objecte l’establiment d’una verdadera jerarquia entre els valors, entre tots els valors; té doncs per objecte una manera de viure, una vida millor, no pas en uns altres lloc i moment, sinó en aquest món i tot seguit, car els valors posats en ordre són valors d’aquest món. En aquest sentit, la filosofia s’orienta a la vida, apunta a la vida a través de la mort. Ara, l’ordre de valors establert per la reflexió no és pas establert d’una vegada per totes; l’ànima només s’hi conforma en la mesura que el pensa, i només el pensa per un esforç de reflexió. Així, la saviesa és una pulsació contínua que va de la mort a la vida millor i de la vida millor a la mort; sense aquesta pulsació hi hauria decaïment.\nL’afirmació que la reflexió filosòfica és infal•lible és absolutament contrària a l’opinió comuna; hom generalment hi veu només conjectures, en la filosofia. El que motiva aquesta opinió són les contradiccions entre els sistemes i dins de cada sistema. Hom creu generalment que cada filòsof té un sistema que contradiu els altres. Doncs bé, ben lluny que això sigui el cas, hi ha una tradició filosòfica versemblantment tan antiga com la humanitat que, cal esperar-ho, durarà tant com ella; en aquesta tradició, com en una deu comuna, s’hi inspiren no pas certament tots els qui es diuen filòsofs, sinó força d’entre ells, de manera que els seus pensaments són aproximadament equivalents. Plató és el representant més perfecte d’aquesta tradició; la Bhagavad-gita s’hi inspira igualment, i fàcilment trobaríem textos egipcis i xinesos per a posar-hi al costat. A Europa, als temps moderns, cal citar Descartes i Kant; entre els pensadors més recents, Lagneau i Alain a França, Husserl a Alemanya. Aquesta tradició filosòfica és el que ací en diem la filosofia. Ben lluny que se li puguin retreure les variacions, és una, eterna i no susceptible de progrés. L’única renovació de què pugui ser capaç és la de l’expressió, quan l’home se l’expressa a si mateix o als qui l’envolten en termes relacionats amb les condicions de l’època, de la civilització, del medi on viu. És desitjable que una tal transposició s’operi d’època en època, i és l’única raó per la qual pot valdre la pena d’escriure d’un tal tema després que Plató ha escrit.\nLa identitat profunda d’aquests filòsofs és amagada per diferències aparents provinents de dificultats de vocabulari. El llenguatge no és pas fet per a expressar la reflexió filosòfica; la reflexió només pot fer servir el llenguatge mitjançant una adaptació dels mots que en transformi el sentit, sense que la seva nova significació pugui ser definida amb mots; aquesta significació només es fa aparent pel conjunt de fórmules per mitjà de les quals l’autor expressa el seu pensament. Cal doncs no tan sols conèixer totes aquestes fórmules, sinó percebre-les com un conjunt, i a aquest efecte considerar-les des del mateix punt de vista de l’autor, situar-se al centre del pensament de l’autor. Una obra filosòfica és com certs quadres; només són un munt informe de colors fins que hom s’ha situat en un cert punt des d’on tot s’ordena. Així, comparar les afirmacions de diferents autors no té cap sentit; si hom vol comparar-los, cal que es posi al centre del pensament de cada un, i llavors ho veurà, si les seves obres procedeixen del mateix esperit o no. Així, pot molt ben ser que un filòsof, aquest esforç, no el faci amb els seus predecessors i per tant ignori que és com ells. Que ho ignori o que ho sàpiga, però, no importa pas gaire.\nÉs veritat que hi ha autors que no s’hi inspiren, en aquesta tradició; no té res de sorprenent, perquè la reflexió filosòfica implica el despreniment, i el despreniment és una mena de miracle. Molts autors que es creuen filòsofs i hi són tinguts són incapaços de reflexió, en el sentit rigorós del mot, o no en són capaços de manera prou sostinguda perquè tota la seva obra s’hi inspiri; tanmateix, d’aquests autors n’hi ha de gairebé primer ordre, i les seves obres mereixen el més gran interès. I, a més, els autors que practiquen la reflexió no s’hi inspiren pas contínuament i en tots els punts; el seu pensament té defallences, i aquestes defallences causen de vegades les divergències entre pensadors de la mateixa raça.\nPel que fa a les contradiccions, tot pensament filosòfic en conté; lluny de ser una imperfecció del pensament filosòfic, n’és un caràcter essencial, sense el qual només hi ha una falsa aparença de filosofia. Car la verdadera filosofia no construeix res; el seu objecte és donat, són els nostres pensaments; com deia Plató, en fa només l’inventari; si durant l’inventari hi troba contradiccions, no depèn pas d’ella de suprimir-les, sota pena de mentir. Els filòsofs que proven de construir sistemes per a eliminar aquestes contradiccions són els qui justifiquen en aparença l’opinió que la filosofia és una cosa conjectural; car aquests sistemes poden variar fins a l’infinit, i no hi ha raó per a triar-ne un abans que un altre. Ara, des del punt de vista del coneixement, aquests sistemes estan just per dessota de la conjectura, car les conjectures són pensaments inferiors, i aquests sistemes no són pensaments. No es poden pensar. I no es poden pensar perquè, si es pogués, ni que fos un instant, eliminaríem durant l’instant les contradiccions de què es tracta, i no es poden eliminar. Les contradiccions que la reflexió troba al pensament quan en fa l’inventari són essencials al pensament, comprès el pensament dels fabricants de sistemes; són presents al seu pensament mentre elaboren o exposen els seus sistemes; però fan un ús dels mots no conforme al seu pensament i, això, per excés d’ambició. Així, els qui neguen la realitat del món exterior, al moment en què diuen que la neguen, tenen de la realitat de la seva taula i de la seva cadira el mateix sentiment que qualsevol camperol. Per posar-ne un exemple encara més clar, dir que una ratlla té una certa longitud i que alhora conté un nombre infinit de punts implica contradicció; és pensar la mateixa cosa com a finita i com a infinita. Els grecs que deien que una ratlla és composta d’un nombre finit de punts només hi eren empesos pel desig d’eliminar aquesta contradicció; no ho pensaven pas, el que deien; no es pot pas pensar. Una part de ratlla, repetida dins la ratlla un nombre finit de vegades, no es pot pensar altrament que com una longitud; no la podem pensar, una longitud indivisible. La contradicció que es volia eliminar reapareixia; més hagués valgut exposar-la. Faríem un progrés decisiu si ens decidíem a exposar honestament les contradiccions essencials al pensament en comptes d’intentar vanament de bandejar-les; un gran nombre de fórmules buides de sentit desapareixerien així no sols de la filosofia sinó també de les ciències, fins de les més precises. Pel que fa als sistemes complets construïts amb la intenció d’eliminar totes les contradiccions essencials del pensament, es comprendria llavors que si tenen cap valor, només pot ser poètic; és ací que l’afirmació de Valéry1 és completament justa.\n(¿pàgina esbarriada, la que segueix?)\n[...] gràcies a Parmènides i a Heràclit la naturalesa essencialment contradictòria del pensament, i havien creat l’art de demostrar amb una igual facilitat una tesi i la seva contrària, no en concloïen pas que no cal demostrar res, sinó que cal demostrar el que és útil. Sota la seva influència, tots els joves grecs ben dotats desitjaren d’esdevenir dictadors. Ara, tendir a la utilitat, tendir al poder, és creure en un bé, posar un ordre de valors; cosa que fornia a Sòcrates, contra ells, una resposta fàcil. El pensament és susceptible de tenir un valor; és el que ningú no pot negar, si no és amb paraules. I a partir d’ací el criteri de la veritat és senzill de definir: és veritat tot el que a l’esperit li és impossible de no pensar com a veritat. Car si el que m’és impossible de no admetre és fals, el meu pensament sencer no té valor, car continua admetent l’error. Aquest criteri no és altre que el de Descartes; és el que va anomenar, potser força malament, la claredat. És veritat tot el que l’esperit no pot rebutjar. Però aquest criteri no és pas fàcil d’aplicar; car per a ser aplicat cal que l’esperit faci l’esforç d’apartar de si totes les seves creences sense excepció, a fi de distingir les que pot rebutjar i les que no. Un doble perill l’amenaça; pot adherir-se tan fortament a una creença que la pensi essencial a l’exercici del pensament, quan no ho sigui; i pot creure rebutjar-ne una altra que en realitat continuï acceptant, car els mots permeten de negar-ho tot; els mots “no pas” es poden inserir en qualsevol frase. A més, abans d’així apartar ben lluny els pensaments, cal haver fet l’esforç de formar-los; un home no pot pas estar realment insegur de si 2 + 2 fan 4 o 5, però sí, per exemple, de si 67 x 28 fan 1876 o 1976; pot indiferentment admetre o rebutjar l’un o l’altre nombre fins que hagi fet l’operació, i fins i tot llavors pot suposar que l’ha errada.\nObtingut de «https://ca.wikisource.org/w/index.php?title=Unes_quantes_reflexions_entorn_de_la_noció_de_valor&oldid=129217»\nDarrera modificació: 3 oct 2019 a les 21:35


Alternativa Ciutadana de Rubí » 2015 » març\n27 març 2015 | Cap comentari\nUs deixem els precs que ACR ha realitzat en el ple de març 2015:\nPregunta recorrent: Casino: De l’última noticia sobre l’edifici del Casino ja fa uns mesos. Temem, com ja vam dir en el ple passat, que s’acabarà el mandat, i serà un altre cas inacabat. La pregunta és com estan els tràmits sobre el tema de l’edifici del Casino?\nUna altra pregunta recorrent: documentació sol·licitada: El 10 de febrer, ja fa un més i mig, vam sol·licitar tot un seguit de documentació referent a temes sobre un equipament esportiu, sobre un conveni, sobre uns contractes laborals i sobre patrimoni de Rubí. Pensem que el temps de resposta hauria de ser molt més curt. Quan podrem tenir aquesta informació? I perquè es triga tant en facilitar informació a l’oposició?\nI una altra pregunta també recorrent: subterrani biblioteca: Pel que sabem el subterrani de la biblioteca ja està en condicions perquè s’hi puguin traslladar l’arxiu i altres dependències previstes. La pregunta és per què no es duu a terme aquest trasllat?\nPregunta: Finca Font del Ferro: Per què no s’ha tornat a reunir la taula de treball per a la viabilitat de la Finca Font del Ferro? I per què no s’ha informat a totes les parts en quin estat estan els projectes que s’estudiaven des de la Taula?\nPregunta: Torre Bassas: Un cop assumida la gestió per part de l’Ajuntament, sembla que els canvis han produït una baixada gran del nombre d’usuaris. La pregunta és quina programació s’està gestionant actualment?\nPrec: Pla de Mobilitat: Ja que ha sortit durant el Ple, també tenim un prec sobrevingut. Pel que ha dit la regidora Sr. Meneses ja se li ha lliurat el Document de Propostes del Pla de Mobilitat al grup de ICV-EUiA. Nosaltres l’hem demanat en diverses ocasions. Els preguem que ens el facin arribar el més aviat possible.\n21 març 2015 | Cap comentari\nArticle per a Ràdio Rubí: El 20 de març, la ciutadania de Rubí ha de dir no a un nou abocador de residus\n16 març 2015 | Cap comentari\nArticle d’ACR per a Ràdio Rubí:\nLa data del 20 de març de 2015 pot marcar (i ha de fer-ho) un abans i un després en la reivindicació d’un Rubí que deixi de ser un lloc propici per fer negoci amb els abocadors de residus. I no perquè sigui la primera vegada que la ciutadania de Rubí, amb la solidaritat dels nostres veïns de Castellbisbal, atura una instal·lació d’aquest tipus. No cal recórrer a èxits de plataformes contra la imposició d’abocadors de residus d’altres poblacions: a Rubí ja hem viscut una victòria en aquesta lluita, concretament contra el projecte que la Generalitat encara presidida per l’ex molt honorable Jordi Pujol havia pactat a finals del segle passat amb el govern municipal rubinenc. (més…)


Funcionament del cercador d'entitats. Departament de Treball, Afers Socials i Famílies\nLa cerca pot acotar-se mitjançant una sèrie de filtres que són acumulatius i que fan referència als camps següents:\nTipologia d'entitat: aquest camp permet triar una tipologia d'entitat segons sigui d'iniciativa pública, mercantil o social.\nNaturalesa jurídica: aquest camp permet triar una naturalesa jurídica en concret (ex: fundació, associació, municipi, etc.).\nNúmero de registre del servei: aquest camp permet accedir a una entitat en concret si coneixem el número que li va ser assignat un cop es va autoritzar al Registre ( ex: E0000).\nComarca o altra agrupació territorial fora de Catalunya: aquest camp permet triar totes les entitats que estan ubicades en una comarca determinada.\nMunicipi: aquest camp permet triar totes les entitats que estan ubicades en un municipi determinat.\nDistricte: aquest camp permet triar totes les entitats que estan ubicades en un districte determinat del municipi de Barcelona.\nCodi postal: aquest camp permet triar totes les entitats que estan ubicades en un codi postal determinat.\nLes dades del resultat de la cerca poden veure's per separat, és a dir, entitat a entitat o bé descarregar-se en format de full de càlcul (Excel), la qual cosa permet llistar totes les que acompleixen els criteris que prèviament s'han seleccionat, amb els respectius serveis dels quals són titulars.\nL'ordenament de les dades és el següent: comarca, municipi, districte, tipologia d'entitat i finalment nom de l'entitat en sentit alfabètic.\nCercador d'entitats titulars de serveis socials


Dimarts i dijous es realitzaran nous cribratges massius amb test d’antígens oberts a tota la població de Manresa a partir de 16 anys\nEl Servei d’Informació i Atenció a les Dones i el Servei d’Atenció Integral LGTBI promouen un vídeojoc per detectar actituds masclistes\nL'objectiu és fer arribar als més joves un recurs on, a través del joc i el repte, es detectin aquelles actituds masclistes que mai s'haurien de donar a la nostra ciutat. La iniciativa forma part de la campanya al voltant del Dia Internacional per a l’Eliminació de la Violència envers les Dones. Ja s’ha fet arribar a tots els centres de secundària de Manresa. També està disponible a l’Oficina Jove i al Casal de Joves La Kampana.\nL’auca té un total de 16 vinyetes il·lustrades per Jaume Gubianas\nL’acord entre l’Ajuntament de Barcelona i la Generalitat de Catalunya preveu treure la parada de la línia de Manresa fora del centre de la ciutat comtal. La decisió obligarà als usuaris a fer transbord, la qual cosa implicarà sumar temps al recorregut i, per tant, tenir un transport públic menys competitiu. El regidor d’Urbanisme i Mobilitat de Manresa i conseller comarcal de Territori i Mobilitat, David Aaron López Martí, demana que es reconsideri una proposta que, assegura, s’ha pres sense tenir en compte ni escoltar el territori.\nDilluns vinent la façana de l'Ajuntament s’il·luminarà de vermell per sensibilitzar sobre l'abolició de la pena de mort\nEl consistori de la capital del Bages dóna suport a la campanya Ciutats per la vida, Ciutats contra la Pena de Mort que té com a objectiu aconseguir l’abolició universal de la pena de mort arreu del món.\nL’Ajuntament de Manresa impulsa un conjunt de mesures per a la professionalització de les persones treballadores de la llar i les cures


Viatge a Rússia estiu 2017 – Conxita Tarruell Llonch\nViatge a Rússia estiu 2017\n18 Mai 2020 conxitat Experiencies de Viatges, General 4 comentaris\nJa feia temps que tenia ganes d’anar a Rússia, des de l’any 1991 que hi van anar els meus pares i em varen explicar experiències intenses que van viure quan encara no hi havia gaire turisme. Per altre banda m’agradava la pel·lícula El Doctor Zivago que quan la mirava em transportava per aquelles terres. De jove havia llegit llibres de Dostoievski, Tolstoi i Gorki, que em van acostar més aquest país. També volia conèixer més de prop l’espiritualitat ortodoxa. En parlar del projecte de viatge amb la meva amiga Dolors, em va dir que tenia un conegut, el Pável que vivia a Sant Petersburg i que ens podria acompanyar durant l’estada. Tot plegat em va fer decidir per anar-hi i també visitar Moscou. Amb les meves amigues viatgeres Rosa i Dolors, l’estiu de 2017 varem emprendre la ruta cap a Rússia.\nDe Sant Petersburg\nLa ciutat la va fundar l’any 1703 el Tsar Pere el Gran per estar més a prop d’Europa. Ha canviat de nom tres vegades: Sant Petersburg, Petrograd, Leningrad i de nou Petersburg. La ciutat va viure un temps de gran esplendor, però després ha passat èpoques difícils com el setge de nou-cents dies durant la Segona Guerra Mundial i també en l’època soviètica va viure un temps d’estancament. Finalment a l’any 2003 en motiu del tercer centenari de la fundació es va realitzar un restauració i recuperació del centre històric per convertir la ciutat en la finestra de la nova Rússia funció per la que originàriament va ser creada.\nVista panoràmica de Sant Petersburg\nVisitem el Palau de Peterhof, construït a l‘època de Pere I on hi ha unes trenta sales decorades amb grans obres d’art. Passegem pel parc amb uns jardins harmoniosos i bells. El que m’impressiona més són les fonts que amb els jocs de l’aigua es pot percebre una simfonia aquàtica.\nParc del Palau de Peterhof\nLa construcció de la catedral de Sant Isaac, va ser una obra complicada ja que els fonaments es van haver de recolzar amb vint i quatre mil pilones de fusta de pi sobre el terreny pantanós del lloc. Es va construir a la segona meitat del segle XVIII per superar l’esplendor de qualsevol de les esglésies de la ciutat. Les quatre portades estan formades per cent dotze columnes monolítiques de granet vermell. Quan entro admiro la gran abundància de frescos a les parets i al sostre.\nLa catedral de Sant Isaac, és la més gran, sòlida i sumptuosa.\nLa fortalesa de Sant Pere i Sant Pau va ser la primera edificació del nucli antic de la ciutat, projectada per Pere el Gran com a defensa de sortida al Bàltic. Per altre banda el centre de la fortalesa es va convertir en catedral, erigida al lloc de la primera església de fusta on hi ha enterrats gran part dels tzars. Al cap d’un temps es va convertir en presó, on hi van tancar conspiradors polítics. Durant la revolució d’octubre de 1917 la fortalesa va caure en mans bolxevics. El creuer Aurora va disparar una salva com a senyal i els canons de la Fortalesa van disparar trenta obusos al Palau d’hivern. De sobte he fet un crit, de l’ensurt que he tingut quan he sentit que disparen un canó, es veu que ho fan cada dia a les dotze. Aquesta practica existeix des de l’època de Pere el Gran.\nLa fortalesa de Sant Pere i Sant Pau\nLa catedral de Kazan vol imitar la columnata de Sant Pere, per això té cent quaranta quatre columnes que estan situades directament al carrer, de manera que es crea un pas tranquil cap a l’interior de l’església. Situada al centre hi ha una icona de la Verge de Kazán a qui li tenen molta devoció. Observo com una llarga fila de dones amb mantellina al cap, fan els seus ritus religiosos i canten com àngels.\nL’església del Salvador sobre la Sang Vessada, es va construir al lloc on el Tsar Alexandre II va ser assassinat, víctima d’un atemptat l’any 1881 a causa d’una bomba, per això en el centre sagrat hi ha un templet amb baldaquí, en record del Tsar. Em quedo meravellada observant l’increïble riquesa dels mosaics que brillen amb tots els seus colors a la llum del sol.\nNaveguem amb vaixell pel riu Neva i els canals fins arribar al mar Bàltic. M’ ha encantat veure els voltants del riu, amb grans edificis i jardins. Hem passat per sota els ponts, alguns s’obren quan passen els grans vaixells. He vist el vaixell Aurora i també he reconegut l’ agulla daurada que sobresurt de la Fortalesa de Sant Pere y Sant Pau. Durant tota la travessia hem vist un noi que ens saludava des de cada pont que passàvem, ens ha estranyat que ens seguís, però ens diuen és una costum que tenen per guanyar alguns diners, corren d’un pont a l’altre perquè quan arribem els hi donem una propina.\nNaveguem amb vaixell pel riu Neva\nM’emociono quan estic a davant de l’Ermitatge en veure tanta grandesa. Està situat al centre de Sant Petersburg, fa uns cent cinquanta anys per voluntat de Nicolau I es va convertir en museu, però quasi un segle abans havia estat residencia oficial dels Tsars de Rússia. Les col·leccions d’obres d’art del museu de l’Ermitatge estan repartides entre cinc edificis diferents: el Palau d’hivern, el Teatre, el Petit, el Nou i el Gran Ermitatge.\nVistes de l’Ermitatge\nL’edifici més impressionant de l’Ermitatge, és el Palau d’hivern que es va construir entre l’any 1754 a l’any 1762. Quan camino per la sala malaquita, em deixo portar pels sentits i quedo al·lucinada quan veig les pintures i la decoració de les parets i el sostre de diferents estils, realment és preciós i posar de manifest la riquesa del Palau dels Tsars i grandesa de l’imperi Rus.\nSopar de comiat a Sant Petersburg, amb la Rosa, el nostre guia Pável , l’autora, i la Dolors\nLa capital es percebuda pels russos com el cor de Rússia, símbol de l’estat i exponent de l’esperit rus. El Kremlin és la part central i més antiga de la capital, està situat al turó del Pinar i al marge esquerra del riu Moscova. Al costat del murs on s’aixequen vint torres i es troba la tomba del soldat desconegut on hi ha una flama eterna. Per entrar-hi haig de passar per controls de seguretat i unes ratlles pintades marquen per on no es pot passar.\nEl primer que veiem és la campana Zarina i el canó. Anem fins a la plaça de les catedrals visitem la de Sant Miquel Arcàngel on enterraven els Tsars. Són molt boniques les pintures de les parets i sostre, no queda ni un pam sense pintar.\nKremlin i catedral\nQuedo impressionada en trepitjar la Plaça Roja que s’estén a l’est de les muralles del Kremlin. És immensa però està plena de gent passejant, és un lloc on es celebren actes multitudinaris i desfilades militars. Fan molt goig els jardins amb flors molt ben cuidats i al fons la bonica església de Sant Basili.\nEl Metro de Moscou, també conegut com el Palau de poble. La primera línea de metro es va estrenar l’any 1935 i per la construcció hi van treballar molts voluntaris. En l’actualitat compta amb dotze línees i cent setanta estacions. Els passadissos subterranis semblen un museu, ja que estan decorats amb un veritable luxe de conte de fades. He quedat al·lucinada de la grandària de cada estació i de com estan adornades amb pintures murals, escultures i vidrieres de colors.\nEstació de metro de Moscou\nLa Catedral Crist Salvador es va acabar de construir l’any 1883 convertint-se en l’edifici més elevat de Moscou. L’any 1931 va ser dinamitada perquè en el solar que ocupava s’havia projectat construir el Palau dels Soviets, una torra de 315 metres d’alçada coronada amb l’estàtua de Lenin, que mai es va arribar a construir. Després de la Segona Guerra Mundial, es va construir allà una piscina descoberta d’aigua calenta. Finalment, en l’època de la Perestroika es va començar a reconstruir entre els anys 1994 i 1997. És impressionant amb el poc temps que van aconseguir acabar-la. En l’actualitat després de tants contratemps és un espai per pregar molt agradable i acollidor.\nCatedral Crist Salvador\nLa Galeria Tretiakov posseeix un riquíssima col·lecció de pintura russa del segle XVIII al XX. Hi ha també un museu d’ icones del segle XII-XVIII. Tinc la sorpresa de veure l’original de l’any 1430 de la icona de la Trinitat que em connecta amb Taizé i m’he quedat una estona meditant.\nlcona de la Trinitat\nFem un passeig pel llac on segons diuen es va inspirar Txaikovski per compondre la música del ballet del Llac dels cignes. A prop es pot veure el Monestir de Novodevichi o de les donzelles novícies, rodejat per una pintoresca muralla amb dotze torres i maons amb ornamentació de pedra blanca.\nMonestir de Novodevichi\nDel monestir Sant Sergi\nHem anat al monestir de San Sergi, un dels principals santuaris de l’església ortodoxa russa, fundat el segle XIV per Sergi de Rádonezh. S’ha convertit en el centre espiritual de peregrinació de Rússia. He pogut comprovar la devoció de parelles i famílies fent cua per pregar al sant. També he vist molts novicis joves. La majoria d’esglésies estan plenes de creients que participen a les cerimònies i que canten als cors.\nMonestir Sant Sergi\nAquest viatge a Rússia ha estat una experiència diferent d’altres viatges, però molt interessant. Es pot copsar més obertura, perquè són els organitzadors del mundial de futbol del 2018. Durant les visites que he fet a les esglésies he pogut entendre i valorar més l’espiritualitat dels ortodoxes. He observat que els russos són cada vegada més religiosos, després de tants anys d’estar prohibida. Ara hi ha més joves que són creients. He trobat un contrast entre el tracte amb la gent gran que es mostra molt seriosa, suposo que tenen por i desconfiança dels que venim de fora, doncs han patit molt. En canvi els joves els veig més oberts a conèixer noves persones i es mostren somrients i alegres.\nPrevious Post: Viatge a Myanmar estiu 2019\nNext Post: Viatges compartits amb la Rosa Pi de 2011 a 2020\n19 Mai 2020 a les 23:23\nUn molt bon record de la nostra estada per aquestes terres.\nCONC ha dit:\n20 Mai 2020 a les 15:39\nDolors amb tu i la Rosa ho vàrem passar molt bé en aquest viatge a Rússia! A Sant Petersburg amb el Pavel vàrem coneixer coses molt interessants.\n23 Mai 2020 a les 3:19\nLes fotos són precioses i un text molt complet del viatge que vam fer amb tu, la Dolors i jo. M’agrada veure El Pavel que ens va fer de guia per San Petersburg i ens la fer estimar.\n23 Mai 2020 a les 16:28\nSi Rosa, em va encantar Sant Petersburg! Amb el Pavel vàrem tenir oportunitat de conèixer racons encantadors.!\nRespon a CONC Cancel·la la resposta


La Petita Llibreria: 06/03/13\nL’aniversari secret és el nou regal que ens fa Kate Morton, una autora que ha conquistat el cor dels lectors amb les seves novel·les anteriors “La casa de Riverton”, “El jardín olvidado” i “Las horas distantes”.\nUna autora amb una sensibilitat especial que tracta amb molta cura i respecte les histories familiars i que va entreteixint un tapis ple de vida i colors gracies a uns personatges molt sòlids i ben construïts que ens mostren la seva vida i ens acompanyen plana a plana fins a poder tallar l’últim fil del teixit.\nEls seus personatges principals acostumen a ser dones, en aquestes recau la força narrativa. Molts pensaran que potser aquest fet indica que són novel·les per dones, però s’equivoquen, el llenguatge de Kate Morton és universal, i entre la seva legió de fans hi ha homes i dones.\nAcompanyats per una narrativa que adequa el tempo a l’acció i al temps, i a uns diàlegs rics en dinamisme, el lector podrà gaudir d’uns paisatges i d’uns temps passats i presents com s’hi la seva ànima es pogués ficar sota la pell dels personatges, fins a tal punt que no se’ns fa estrany acabar les seves novel·les amb joia i tristesa, la tristesa ens acompanya al tancar una novel·la que ens ha aportat nous sentiments i el luxe d’haver gaudit d’una bona historia, però també joia en pensar que la següent novel·la que escrigui Kate Morton ens sorprendrà.\nCrec que “L’aniversari secret” és una de les seves millors obres, que el fet de dividir la historia en quatre parts dedicant especial èmfasis a quatre personatges diferents aporta un ventall més ampli de visió de la historia, podrem comprendre millor la Laurel, la Dolly, la Vivien i la Dorothy.\nA més gaudireu amb l’alternança entre èpoques, viureu els anys trenta, els cinquanta i l’actualitat, amb les seves llums i amb les seves ombres. La història comença presentant-nos la Laurel del 1959, una jove adolescent vivaç que viu en una granja a Suffolk, una jove encapritxada per un noi, en Billy i amb somnis de grandesa que l’haurien de dur a Londres, quan el destí la porta de la ma a presenciar un crim que la canviarà per sempre.\nHan passat els anys i la Laurel ha aconseguit els seus somnis, és una actriu cèlebre, però el seu passat la persegueix, és com el monstre que amaguem dins un armari, mentre és petit el pots mantenir amagat, però el pas del temps el fa més fort i pesat i acaba trencant la porta i et ve a saludar. La Laurel decideix tornar als seus orígens i descobreix l’inici d’una historia que no la deixarà indiferent, que la cridarà i li xiuxiuejarà secrets de temps passats. Una historia on la vida de tres desconeguts queda lligada durant la Segona Guerra Mundial.\nUna novel·la que atrapa, amb un començament pausat però que ràpidament agafa embranzida, realment sap combinar a la perfecció els secrets, els misteris i un amor capaç de sobreviure al pas del temps.\nSi encara no heu descobert cap de les seves novel·les, l’Editorial Suma de Letras us les ofereix totes, i d’aquesta us oferim les primeres planes.


Legislació: Real Decreto Legislativo 6/2015, de 30 de octubre, por el que se aprueba el texto refundido de la Ley sobre Tráfico, Circulación de Vehículos a Motor y Seguridad Vial - Inici - eSam\nImprimeix Legislació: Real Decreto Legislativo 6/2015, de 30 de octubre, por el que se aprueba el texto refundido de la Ley sobre Tráfico, Circulación de Vehículos a Motor y Seguridad Vial\nAprovar el Text refós de la Llei sobre Tràfic, Circulació de Vehicles a Motor i Seguretat Vial.\nEs deroga el text articulat de la Llei sobre Tràfic, Circulació de Vehicles a Motor, aprovat pel Reial decret Legislatiu 339/1990, de 2 de març, així com les lleis que l'han modificat, incloses les disposicions de les lleis modificatives que no es van incorporar a aquell.\nAls tres mesos de la seva publicació en el BOE.\nNo obstant això, el capítol V «Intercanvi transfronterer d'informació sobre infraccions de tràfic» del Títol V «Règim Sancionador», així com els annexos V, VI i VII, entraran en vigor l'endemà al de la seva publicació en el BOE.\nBOE núm. 261, de 31 d'octubre de 2015.\nReial decret legislatiu 6/2015, de 30 d'octubre, pel qual s'aprova el text refós de la Llei sobre Tràfic, Circulació de Vehicles a Motor i Seguretat Vial


Beques Fulbright — Gabinet de Relacions Internacionals — UPC. Universitat Politècnica de Catalunya\nEl proper 3 de desembre a les 13h tindrà lloc una sessió informativa als alumnes d'últim i penúltim curs sobre les beques Fulbright. Són beques de 2 anys de durada per cursar estudis de postgrau en universitats d'Estats Units en qualsevol disciplina i estan destinades a titulats superiors interessats en programes de Master i P.h.D. La dotació de la beca inclou: matrícula, viatge, compra de llibres i materials; manutenció, assegurança mèdica i d'accidents.\nTrobareu més informació aqui.


Subvencionaran la plusvàlua als veïns reubicats dels Merinals - El diari digital de Sabadell - iSabadell\nEls Merinals, Habitatge, Ple municipal, Política, Sabadell\nSubvencionaran la plusvàlua als veïns reubicats dels Merinals\nL’Ajuntament subvencionarà els propietaris de pisos afectats per patologies estructurals al barri dels Merinals que han d’afrontar l’impost de la plusvàlua al canviar de pis. El veinat es queixava que, mentre uns 500 veïns no havien pagat res, ara el govern els girava l’impost (més info: ‘Sorpresa i malestar als Merinals pel pagament de la plusvàlua‘).\nEl govern municipal ha portat a ple una línia de subvencions pels propietaris afectats, amb la finalitat. L’encara regidor de Serveis Centrals, Albert Boada, ha recordat que l’antic Institut Català del Sòl s’havia compromès a eximir els propietaris dels pagaments, però que finalment els propietaris havien de fer front a les despeses “sense gaires explicacions”. La Generalitat no assumirà el cost i “per intentar tancar aquest tema i evitar un perjudici” s’invertiran 90.000 euros de les arques municipals. Rebre una subvenció serà tingut a nivells de renda dels veïns “però és la solució menys dolenta”, ha reblat Boada. La línia de subvencions s’ha aprovat per unanimitat.\nEn total, hi ha 32 llars afectades per uns imports d’entre 70 i 2.600 euros. Es preveu que fins una trentena més se’n puguin beneficiar. Són propietaris que encara viuen als pisos antics dels Merinals i s’han de reallotjar. Les bases de la convocatòria de subvencions es publicaran properament.\nFoto portada: bloc de pisos als Merinals, al número 70 del carrer Fuerteventura. Autor: David B.


Lacaba reclama un jutge suplementari i un funcionari al jutjat de les clàusules sòl - Diari de Girona\nLacaba reclama un jutge suplementari i un funcionari al jutjat de les clàusules sòl\n?El TSJC ofereix una plaça en comissió de serveis perquè un magistrat català pugui comptabilitzar la seva feina habitual amb la celebració de judicis un dia a la setmana ?Exigeix al Departament de Justícia que disposi també un administratiu\njesús badenes 17.09.2017 | 00:36\nEl president de l´Audiència, Fernando Lacaba, ha demanat suport.\nLa sala de govern del Tribunal de Superior de Justícia de Catalunya ha demanat reforçar el jutjat especialitzat en abusos bancaris de Girona davant el devessall de casos que està rebent. El jutjat de Primera Instància número 3 de Girona, que té un àmbit provincial, en té sobre la taula 473, el que significa que rep una mitjana de cinc demandes al dia des que es va posar en funcionament el passat 1 de juny. El president de l'Audiència de Girona, Fernando Lacaba, adverteix que a més d'un jutge de suport es necessita almenys un funcionari perquè el servei que presta als ciutadans pugui fer-se amb normalitat i les sentències es puguin notificar.\nEls quatre jutjats de Catalunya, un per província, han rebut 5.850 demandes des de l'1 de juny fins dijous passat, segons les dades que va facilitar el mateix Lacaba. El de Barcelona n'ha registrat 4.650; el de Girona, 473; el de Tarragona, 572 i el de Lleida, 155. Les xifres confirmen les previsions dels jutges, que esperaven un devessall d'assumptes.\nEl Consell General del Poder Judicial es va comprometre a nomenar més jutges quan el jutjat excedís de nou-centes demandes, encara que fonts judicials van explicar que fins a la celebració dels primers judicis realment no fan falta. El jutjat de Girona començarà aquesta setmana les audiències prèvies.\nPer aquest motiu, el president de l'Audiència de Girona, Fernando Lacaba, ha demanat suport a la tasca que fins ara porta a terme el jutge David Torres Pindado. La fórmula que ha proposat la sala de govern del TSJ ofereix «una plaça en comissió de serveis sense revelació de funcions perquè algun magistrat de tot Catalunya pugui venir a Girona a celebrar judicis un dia a la setmana».\nFernando Lacaba considera que el nombre de demandes diàries obliga a celebrar un alt nombre de judicis, el que significarà també un important nombre de sentències.\nPer aquest motiu, a més d'oferir una plaça de jutge en comissió de serveis, també s'ha sol·licitat al Departament de Justícia que disposi d'un funcionari de reforç per poder agilitar la tasca administrativa. Lacaba tem que en cas que es puguin accelerar els procediments judicial, després no es pugui donar la mateixa celeritat en donar forma a les sentències i en comunicar-les. «Si no resolem la feina dels funcionaris, hi haurà la mateixa sobrecàrrega», diu.\nEl procediment a seguir\nEl Consell General del Poder Judicial va apuntar que molts dels jutjats especialitzats van començar al juliol a celebrar vistes prèvies, en les quals es fixa l'objecte del litigi, les parts proposen prova i el jutge admet les que considera procedents per resoldre el plet plantejat. Si les parts proposen únicament prova documental, l'assumpte queda vist per a sentència en aquest moment, i només en cas contrari és necessari que se celebri el judici.\nEl Consell General del Poder Judicial va indicar que en les pròximes setmanes mantindrà noves reunions de coordinació amb les administracions per avaluar la marxa del pla i les possibles necessitats i va assenyalar que es manté en contacte amb els presidents dels Tribunals Superiors de Justícia i els jutges degans.


Paluzie insta el Parlament a fer «un acte de sobirania» per investir Puigdemont | NacióDigital\nPaluzie insta el Parlament a fer «un acte de sobirania» per investir Puigdemont\nLa presidenta de l'ANC assegura que les resolucions per legitimar el líder de JxCat "esdevindran paraules al vent si no es tradueixen en fets"\nper Redacció , 28 de març de 2018 a les 01:09 |\nElisenda Paluzie, després de ser escollida presidenta de l'ANC Foto: ACN\nLa flamant presidenta de l'ANC, Elisenda Paluzie, ha instat el Parlament a fer "un acte de sobirania" per investir Carles Puigdemont. La dirigent independentista ha assegurat que les resolucions que s'aprovaran al ple d'aquest dimecres, que recorden que Puigdemont té els drets polítics intactes, "esdevindran paraules al vent si no es tradueixen en fets". Així, ha assenyalat els partits com els responsables de donar resposta a la situació actual.\n9. Creiem que la millor resposta és política i està a les mans dels partits. Les resolucions recordant que el President Puigdemont té els drets polítics intactes esdevindran paraules al vent si no es tradueixen en fets. Cal un acte de sobirania del Parlament investint-lo.\n— Elisenda Paluzie (@epaluzie) March 27, 2018\nEn un fil a Twitter aquesta matinada, Paluzie ha fet una crida a "mantenir la calma" després de l'ofensiva repressiva de l'Estat, amb els empresonaments de divendres, i de la detenció de Carles Puigdemont a Alemanya. Uns fets, ha assegurat, que "busquen la humiliació" de l'independentisme. Des de l'entitat, Paluzie ha demanat "aplicar sempre els principis de la no-violència en les legítimes accions de protesta. Alhora, ha denunciat l'acció policial "desproporcionada" per "reprimir" les accions de resistència pacífica que s'han fet arreu del territori. "Demanem al cos dels Mossos que no malbaratin el prestigi que s'havien guanyat", ha reclamat.\nAixí mateix, Paluzie ha refermat el compromís de l'ANC amb la manifestació del 15 d'abril i amb l'Espai Democràcia i Convivència. "És positiu que contra la repressió hi hagi fronts amplis", ha assegurat, però ha deixat clar també que "això no condicionarà en res el posicionament polític" de l'entitat.\n«És l'únic polític en actiu que ha declarat la República»: manifest a favor d'investir Puigdemont\nRufián defensa que la mesa «s'ho jugui tot» per investir Puigdemont\nPolítica, procés català, presos polítics, investidura, Carles Puigdemont, Elisenda Paluzie, ANC\nPer Carles Viñals Casado el 28 de març de 2018 a les 13:53\nNo esperis d'ERC una actuació que des del 30 de gener demostra no voler fer, ja sigui per interés partidista, per por a les conseqüències penals o pels dos motius a l'hora. No, si des de la societat civil i concretament des de l'ANC que presideixes no promoveu una recollida de signatures entre els partidaris d'investir Puigdemont, per fer-les arribar el més aviat possible a ERC, on, que jo sàpiga, només el Sr. Rufián s'ha manifestat públicament a favor de la investidura. Cada día que passa sense fer aquest pas (i ja n'han passat massa), és un reconeixement tàcit de la victòria de la repressió i de l'autoritat de l'estat damunt la voluntat dels catalans; en resum, de la nostra rendició a través de la d'ERC. Així com "les resolucions del Parlament esdevindran paraules al vent si no es tradueixen en fets", també aquestes paraules teves se les endurà el vent si no les traduïu en actes com el que us vinc demanant. La democràcia, Elisenda, no consisteix només en votar cada quatre anys, sinó en fer possible que poguem fer-ho cada vegada que ens calgui fer sentir la nostra veu. Si no podem fer-ho així, no hi haurà democràcia ni tan sols entre nosaltres i, sense democràcia, no hi haurà independència. I si la recollida de signatures no hi pot arribar a temps, convoqueu la vostra (nostra) gent a demanar la investidura de Puigdemont davant la seu d'ERC.


Notícies - Les activitats extraescolars més originals per als nens i nenes de Sant Cugat\nCirc, programació, teràpia amb cavalls i percussió són algunes de les extraescolars alternatives que es poden fer a la ciutat\nLa percussió és una de les activitats extraescolars que es poden fer a Sant Cugat / Foto: Batuescola\nel 25/gener Sara Bella Societat PDF\nHi ha vida extraescolar més enllà del futbol, el tennis, la gimnàstica i l'anglès. Així ho demostren les activitats que hem seleccionat de tota l'oferta santcugatenca actual. Tot i que aquestes darreres setmanes han estat molt marcades per les restriccions, especialment en el sector de les extraescolars, que s'han hagut de suspendre, aquest tipus d'activitats aviat es tornaran a activar. A continuació trobareu algunes de les propostes més originals de Sant Cugat.\nTaller integral de circ a l'Escola de Circ Aire\nEl taller integral de circ és una activitat per a nens i nenes a partir de tres anys que inclou activitats tan variades com l'acrobàcia aèria amb teles i trapezi, l'acrobàcia a terra, l'acrobàcia en grup, les malabars, l'equilibri sobre objectes i el 'clown'. És una pràctica esportiva i artística a la vegada.\nA banda de circ, amb aquesta extraescolar també es treballen valors com la companyonia, la no competitivitat i la superació dels propis límits. També ajuda a enfrontar-se a les pors i a conviure amb la frustració. A més, com que té una faceta artística, també hi ha un component de creixement personal.\nÉs una activitat extraescolar ideal per a nens i nenes amb la creativitat a flor de pell i amb moltes ganes de moure's i de no parar quiets.\nAl taller de circ s'hi fan activitats tan diferents com acrobàcia, trapezi i clown, entre d'altres / Foto: Agustina Monczar\nPer adaptar-se a les restriccions de la pandèmia, a banda de les mesures bàsiques de seguretat, com l'ús de la mascareta i el manteniment de distàncies, han hagut d'evitar les activitats grupals i han adaptat algunes classes a online. De forma telemàtica es prioritza la preparació física, l'acrobàcia a terra, l'estudi de l'anatomia, la construcció d'objectes per fer malabars i la creació de personatges de clown.\nProgramació i pensament computacional a Codelearn Sant Cugat\nAquesta activitat es basa en el mètode Codelearn, una plataforma gamificada que integra diferents llenguatges de programació. Tots els nens i nenes treballen a partir del mateix projecte, però amb una versió adaptada a la seva edat i coneixements. A més, cada alumne pot escollir una activitat complementària, com el modelatge 3D o la creació de vídeojocs, entre d'altres.\nA més de la programació, l'alumnat de Codelearn desenvolupa la seva creativitat i la intel·ligència computacional. Aquest tipus d'intel·ligència fa referència a desengranar problemes, buscar-ne diferents solucions i crear-ne de noves. A partir d'un problema, l'alumne s'ha d'inventar la manera de resoldre'l.\nÉs una activitat que es pot fer a partir dels set anys i és perfecta per a nens i nenes molt curiosos i que mostren interès per la tecnologia i la programació.\nAmb el mètode Codelearn, nens i nenes de diferents edats aprenen a la vegada i amb la mateixa plataforma / Foto: Irene Recio\nEn aquest cas, les activitats extraescolars no s'han vist afectades per la pandèmia, ja que són un tipus de classes que es poden fer amb total normalitat de forma telemàtica. Les famílies i els alumnes, en general, han acollit molt bé a la modalitat online del curs.\nHipoteràpia al Club Hípica Severino\nLa hipoteràpia és una activitat amb base neurofisiològica en la qual el cavall és l'instrument terapèutic. S'aprofita el moviment tridimensional que fa el cavall quan es mou per estimular els músculs i les articulacions del pacient.\nA banda de muscular, els nens i nenes que participen en aquesta activitat també noten millores psicològiques, ja que el contacte amb el cavall aporta benestar, i també avenços cognitius i comunicatius.\nLa hipoteràpia és adequada per a nens i nenes amb paràlisi cerebral, distròfia muscular, problemes psicomotors, síndrome de Down, autisme i altres problemàtiques que impliquin una mobilitat reduïda.\nEl moviment tridimensional que fa el cavall al moure's facilita la musculació dels nens i nenes / Foto: CC0 - pxhere.com\nLa pandèmia no ha afectat al desenvolupament normal de les classes. Amb les mesures adequades i tenint en compte que l'activitat és a l'aire lliure, el risc de contagi és molt baix o gairebé nul.\nPercussió i sensibilització musical a la Batuescola\nAquesta és una activitat de batucada i música de percussió que posa el focus en els processos col·lectius que es desenvolupen pel fet de formar part d'un conjunt instrumental. Com a centre no convencional, la Batuescola reivindica la música com a element present en el lleure i en la vida social de les persones, per millorar el benestar i potenciar el creixement personal.\nMés enllà d'aprendre música, aquesta extraescolar té també una perspectiva social i ajuda a treballar els valors de l'educació en el lleure com la definició de rols, el treball en equip, la cooperació o la solidaritat.\nAquesta activitat es pot fer a partir dels tres anys i és adequada per a tots els nens i nenes que vulguin gaudir de la música, siguin com siguin i vinguin d'on vinguin.\nL'oferta de la Batuescola està diversificada per edats / Foto: Batuescola\nLes restriccions de la pandèmia han afectat molt durament la Batuescola. Tot i que ofereixen una alternativa online a les classes presencials, pel tipus d'activitat que organitzen es valora molt més la presencialitat. Dels 48 grups que van arribar a portar el curs passat, aquest curs només n'han quedat dos. No obstant això, els grups s'obren mensualment, així que esperen tornar a créixer quan acabin les restriccions.\nTota la informació de les preinscripcions escolars, a l'especial de Cugat Mèdia\nEl 8-M reivindica el paper de les dones durant la pandèmia: "A primera línia cuidant, lluitant i resistint"\nSant Cugat: Una dècada amb ulls de dona\nL'Ajuntament de Sant Cugat referma el compromís amb el feminisme en una pandèmia que ha augmentat desigualtats\nEls bars i restaurants agafen aire amb un horari ampliat ininterromput fins a les 17 h\nAïda Fernández (presidenta de Sant Cugat Comerç): "Tinc botiga en línia des de fa 10 anys"\nDavid López: "L'Handbol Sant Cugat lluitarà per la fase d'ascens fins a les darreres jornades"


«Boni», el guitarrista i veu de Barricada, mor als 58 anys - Diari de Girona\n«Boni», el guitarrista i veu de Barricada, mor als 58 anys\nefe/ddg. pamplona 09.01.2021 | 02:29\n«Boni», el guitarrista i veu de Barricada, mor als 58 anys Diari de Girona\nEl guitarrista i veu de la banda de rock Barricada Javier Hernandez, Boni, va morir ahir Pamplona als 58 anys, dos anys després de diagnosticar-li un càncer que el va apartar dels escenaris. El 2018, ell mateix va anunciar a les xarxes socials la pèrdua de la seva mítica veu després de l'operació de laringe a què va ser sotmès en detectar-li la malaltia, l'aparició de la qual va coincidir amb la seva gira Requiem, amb la que desenvolupava la seva carrera en solitari després de la separació en 2013 del grup Barricada.\nBoni va ser el 1982 un dels fundadors del grup al costat d'Enrique Vila-real, El Drogas, als quals poc després es va sumar Alfredo Piedrafita, pilars de Barricada durant tres dècades. La notícia de la mort del guitarra i veu del grup, feta pública per la seva família, va inundar les xarxes socials de missatges de dol, entre elles les dels seus companys de grup.


Campanya «Docència Compromesa amb la Ciutadania» – EQUÀLITAT, participació i igualtat\nCampanya «Docència Compromesa amb la Ciutadania»\n29 enero, 2021 CampañasEQUÀLITAT\nEl Centre de Formació Professional Verge de Cortes, amb el seu implicat equip, i junt amb el nostre #equipequàlitat, segueix apostant per l’educació en valors i el bon govern mitjançant el projecte ‘̀ ’.\n✅ L’equip directiu ha comptat amb el suport econòmic de la Regidoria de Transparència i Govern Obert de l’Ajuntament de València per a impulsar aquest meravellós projecte.✨\nEs tracta d’una iniciativa enriquidora on s’emmarquen diverses accions gràfiques i audiovisuals, protagonitzades per l’alumnat i l’equip de professionals que conformen aquest centre.\n▶ Tot això, amb l’objectiu d’involucrar i conscienciar a les famílies i al professorat en pràctiques de ̀ , on es representa la importància de la convivència i l’educació per transmetre estos valors democràtics a les i els joves i a les persones estudiants del centre.\nEn concret, hem desenvolupat una campanya d’impacte gràfic en Govern Obert: ‘ ❓’\nEn aquesta, s’aborden valors tan importants com la transparència familiar, la coeducació, la justícia social, la contribució personal, la codecisió, la rendició de comptes, la coherència i el lema ‘tots a una veu’. ‼\nVoleu veure com ha quedat? Solament heu de fer CLICK ací\n← Campanya d’Infància-Ajuntament de Benaguasil\tSubvenciones Economia Sostenible-Generalitat Valenciana 2021 →


La Generalitat demana a l'Estat que autoritzi el confinament de tots els catalans a casa seva | L'Alerta Canal\nEs reduiria el transport públic al 10% i només es podrien desplaçar al lloc de treball els serveis essencials\nLa Generalitat ha enviat al govern espanyol una proposta de resolució perquè l’aprovi i que obligui a confinar-se a casa seva a tots els catalans a causa del coronavirus durant almenys 15 dies. La proposta, elaborada pel consell assessor del pla de Protecció Civil de Catalunya, estableix que el transport públic només funcionarà al 10% de la seva capacitat d’un dia feiner, i prohibeix els desplaçaments al lloc de treball excepte pels que siguin considerats serveis essencials. A més, aquest confinament general deixaria sense efecte el confinament de la Conca d’Òdena decretat fa uns dies.\nEn una roda de premsa per videoconferència, el conseller d’Interior, Miquel Buch, ha explicat que ell i la consellera de Salut han signat la resolució i esperen que el govern espanyol l’aprovi. Si no existís el decret d’estat d’alarma, la resolució hauria de ser avalada per l’autoritat judicial, ha dit Buch, ja que restringeix drets fonamentals.\nSegons Buch, el consell assessor del Procicat s’ha basat en les experiències de França, Alemanya i sobretot Àustria, i recomana tant el confinament domèstic com el perimetral d’un territori, ja que s’ha passat de la fase de contenció a la de mitigació.La proposta de decret de la Generalitat prohibeix la circulació dels ciutadans a peu, en vehicle privat o en transport públic excepte en diversos casos de serveis essencials.\nEl Procicat ha definit els serveis essencials que haurien de continuar funcionant\nEs tracta dels serveis de producció, emmagatzematge, distribució i venda d’aliments, serveis de seguretat, emergències i sanitaris, funcionaris de presons i justícia juvenil, serveis socials, forenses, empreses funeràries, serveis meteorològics, gestors de transport, treballadors de ràdios i televisions en missió de servei públic, subministrament d’energia i aigua, òptiques i ortopèdies, telecomunicacions, residus, neteja, indústria química i subministraments sanitaris.\nNo podrien obrir els espais comercials públics o privats que no estiguin dins d’aquestes categories.Pels ciutadans que no puguin sortir a treballar, podran sortir de forma individual a comprar aliments i begudes, medicaments i combustible. Els desplaçaments seran individuals, excepte en el cas de menors i persones dependents, i seran del mínim temps imprescindible.\nLes restriccions durarien 15 dies, prorrogables en funció de l’evolució de les dades epidemiològiques. L’incompliment comportaria sancions. Buch ha criticat que el govern espanyol hagi optat per “subordinar” en comptes de “cooperar”, i ha assegurat que la proposta de la Generalitat està feta per tècnics i metges, “no té ideologia política”.\nAra “no és l’hora de proclames ideològiques i patriòtiques”, sinó de “mesures reals i efectives”.\nPer la seva banda, Vergés ha afirmat que els professionals sanitaris són els “grans herois” en la pandèmia i considera que la societat ha entès que s’ha de protegir i cuidar el sistema sanitari i altres serveis essencials amb mostres com els aplaudiments des dels balcons.\nAra bé, la consellera ha insistit en la necessitat que les persones es quedin a casa per reduir els contactes i que segueixi les recomanacions, com rentar-se les mans sovint o tossir tapant-se la boca amb l’avantbraç. Vergés ha remarcat que aquest dilluns comença l’inici d’un assaig clínic a Catalunya amb l’objectiu d’aturar les cadenes de transmissió del coronavirus i que els resultats del qual s’esperen en 21 dies.\nTags: #buch #confinament #coronavirus #COVID-19 #estat d'alarma #verges


Tornen les tecnificacions d’alevins i pre-infantils del TGN Bàsquet! -\nHome / Activitats / Tornen les tecnificacions d’alevins i pre-infantils del TGN Bàsquet!\nAquest any hi haurà tres oportunitats d’assistir a les tecnificacions que organitza el Club: el diumenge 1 de maig, el diumenge 22 de maig i el diumenge 19 de juny al Pavelló del Sagrat Cor, per als nens i nenes nascuts l’any 2010, 2011 i 2012.\nEl TGN Bàsquet fa anys que aposta per fer aquests entrenaments adreçats no només als jugadors i jugadores de la casa, sinó també a aquells alevins i pre-infantils de fora que vulguin millorar les seves qualitats en aquest esport que tant ens agrada. Aquest any, el Club ha decidit ampliar la convocatòria amb una data extra respecte els darrers anys.\nEn les tecnificacions els jugadors aniran passant per una sèrie d’estacions on es treballaran aspectes concrets del bàsquet sota la supervisió d’entrenadors i entrenadores del TGN. La tecnificació es farà en dos torns. Els alevins – masculins i femenins – de 10.00 a 11.30 hores i a continuació els pre-infantils d’11.30 a 13.00 hores. La durada prevista de l’activitat és d’una hora i mitja. L’accés és gratuït i es farà per la porta del pavelló del Sagrat Cor, que està a l’Avinguda Marquès de Montoliu. És necessària la confirmació prèvia de l’assistència a aquest correu: administracio@tgnbasquet.com, per tal de controlar el nombre de jugadors i jugadores que vindran.


MARKETcons – L'Informatiu\n6 de juny de 2021 per Jordi Marrot\nUna eina per a la reutilització de productes de la construcció\nA finals de la dècada dels 60 i principis dels 70 de segle passat, es va iniciar la preocupació planetària sobre la continuïtat del model de desenvolupament existent. Tot això va suposar un gran impacte, del qual tots hem hagut de prendre consciència, encara que les decisions que comporta estan evolucionant d’una forma lenta i tortuosa, provocant una crisi ambiental global, que també té components socials i econòmics.\nAquesta crisi és conseqüència de la forma particular en la qual els humans ens hem relacionat amb el planeta Terra i això ens ha conduït a la insostenibilitat del model, basat en el creixement sense límits. Un dels reptes més preocupant que hem d’afrontar, és el ritme de consum de recursos naturals que està esgotant els no renovables del planeta, bàsicament abiòtics, i posant en perill el cicle de reposició de molts dels que sí que es consideren renovables.\nAmb aquests recursos naturals, extrets generalment de la litosfera, es fabriquen, transporten i consumeixen productes que després s’acumulen a la biosfera en forma de residus. En tot aquest procés es consumeix energia i s’emet CO2. Per corregir aquest despropòsit s’han plantejat diferents models com són “l’economia circular” o l’estratègia de “residu zero”, que afecten i afectaran de forma directa a la construcció, per ser un dels sectors productius amb els pitjors indicadors en consum de recursos i generació de residus.\nConscients de tot això, s’estan iniciant i impulsant accions que permet afrontar aquest important repte. En aquest article es presenta un projecte d’economia circular, relacionat amb la reutilització de productes de l’edificació, amb el qual es pretén aportar un granet de sorra en aquest àmbit. El seu nom és MARKETcons.\nLa petjada ambiental dels europeus és molt elevada, ja que consumim els recursos naturals de tot un any en poc més de quatre mesos\nUn model en transformació\nLa petjada ambiental dels europeus és molt elevada, ja que consumim els recursos naturals de tot un any en poc més de quatre mesos, generant de mitjana, més de 2.500 milions de tones de residus. El sector de la construcció és un dels sectors que més hi contribueix, consumint prop de la meitat dels recursos naturals i generant poc més d’un terç del total dels residus. Per produir els productes que consumim es requereix energia i aquesta ha de ser la mínima i el més barata possible. Europa no té molts recursos naturals, ni fonts energètiques fòssils abundants, per la seva extracció, transformació, producció i transport de forma econòmica. Això fa que sigui menys competitiva globalment arribant també a generar, en alguns casos, problemes geopolítics. Amb aquesta conjuntura, és imprescindible una gestió eficient, mitjançant una aposta decidida per la reducció del consum de recursos naturals, incloent l’energia, amb l’objectiu de crear un sistema de producció i consum que generi pocs residus i mantingui els productes i materials en ús durant el major temps possible.\nAixò permetrà ser més competitius internacionalment i més resilients davant les crisis econòmiques i ambientals. Reduint la dependència dels recursos externs, també s’aconseguirà un major grau d’inclusió i justícia social, particularment intergeneracional, a una escala global.\nArribats a aquest punt, cal una aposta decidida per la transformació del model i és per això que la Comissió Europea ha adoptat un pla d’acció amb el que vol contribuir a accelerar la transició d’Europa cap a una economia circular que impulsi la seva competitivitat i promogui el desenvolupament econòmic sostenible, generant nous llocs de treball. Per impulsar aquest canvi disruptiu ha desplegat diferents fons financers per mobilitzar una gran quantitat de diners.\nImatge de les etapes del cicle de vida d’un producte de la construcció segons la norma UNE- EN ISO 14040:2006\nEl model d’economia circular neix per oposició al model d’economia lineal, basat en extreure recursos, elaborar productes, consumir i rebutjar-los. Aquest model lineal és irresponsable, ja que el 80% dels productes no es recuperen, essent això un problema molt greu i per això ha arribat a la seva fi, no podent-se aplicar de forma indefinida en un planeta amb els recursos limitats.\nPer oposició, l’economia circular planteja una proposta regenerativa que tanca cicles de forma similar al que passa en la natura, on res es desaprofita, perseguint recuperar tots els productes el màxim de vegades possible, reduint al mínim els residus i l’ús de recursos naturals. Els indicadors europeus assenyalen que la construcció és un sector clau per l’economia circular, ja que malgasta entre el 10 i el 15% dels materials a causa de la ineficiència dels sistemes utilitzats, el 60% de les oficines no s’usen i 11 milions d’habitatges estan buits, etc.\nTotes aquestes dades plantegen molts reptes i un posicionament nou del nostre sector que comportarà canvis importants, els quals afectaran molts processos com la titularitat dels edificis, la reconversió del sector ransformador de sòl cap a un model de reciclatge de ciutat existent, la modificació dels processos que afecten la licitació de les obres, la relació entre els agents de la construcció, la forma de projectar els edificis, el disseny dels sistemes constructius, els tipus de materials que s’utilitzaran, la forma com es deconstruiran els edificis, la prevenció de residus, etc…\nEl model d’economia circular neix per oposició al model d’economia lineal, basat en extreure recursos, elaborar productes, consumir i rebutjar-los\nLa legislació actual defineix la prevenció com el conjunt de mesures a adoptar abans de què una substància, material o producte acabi essent un residu. En qualsevol política estratègica que persegueixi ser eficient és fonamental la prevenció i per aquesta raó, s’ha convertit en la principal estratègia política de gestió de residus de la Unió Europea, davant el reciclatge i la valorització de residus, ja que prolongar el cicle de vida dels productes significa un benefici ambiental, energètic i econòmic de primer ordre. És per tot això que la prevenció és la base de la jerarquia de residus.\nLa jerarquia de residus\nTota jerarquia és l’ordenació d’algun aspecte segons un criteri de major o menor importància o rellevància. En aquest sentit, l’any 1975, la Unió Europea va establir per primera vegada una jerarquia en la política de residus, mitjançant la Directiva 75/442 / CEE. Aquesta jerarquia posava l’accent en la importància de la minimització dels residus, la protecció de l’entorn i la salut humana. El 1989 es va convertir en una jerarquia d’opcions per a la gestió de residus i l’any 2008, el Parlament de la Unió Europea va introduir una nova jerarquia formada per cinc etapes, que es recull en la Directiva 2008/98/CE. Aquesta jerarquia ha estat traslladada, pels estats membres, a les diferents legislacions nacionals, on la prevenció de residus és la base i la primera prioritat, no formant part del concepte residu, sinó del producte. La segona prioritat de la jerarquia és “la preparació per a la reutilització”, que inclou operacions de revisió, neteja o reparació, per a les quals es prepara un producte o els seus components, que s’han convertit en residus, perquè puguin ser reutilitzats sense necessitat de cap altra transformació posterior. La prevenció i la preparació per a la reutilització són jeràrquicament prèvies al reciclat i a altres tipus de valorització.\nLa reutilització de productes\nLa reutilització de productes és una estratègia de prevenció de residus que persegueix allargar la vida dels productes per aconseguir reduir la necessitat d’haver de consumir més productes nous. En el cas de la construcció és especialment important, tal com es desprèn de l’anàlisi dels indicadors ambientals. En la tesi doctoral de Gerardo Wadel, es quantifica en un 60% el total de recursos del planeta, biòtics i abiòtics, que són usats en el sector de la construcció. A més, estima que es necessiten 6 tones de recursos materials per cada metre quadrat construït en un edifici i que es generen 0,8 tones/m2 per superfície edificada. L’estudi de ECORYS, per la direcció general de medi ambient de la Unió Europea, sobre eficiència de recursos al sector de la construcció, estima que a nivell europeu l’energia incorporada en 2011 en els productes de construcció va ser de 1,9 milions de tera joules. L’acer i l’alumini junts són responsables d’aproximadament el 51% de l’energia incorporada, i el formigó és responsable d’un altre 17%. El 2010 l’energia de funcionament en edificis residencials era gairebé 7 vegades l’energia incorporada en tots els materials de construcció de nova producció. No obstant això, aquesta proporció es va reduir en 2007 a 4,5, i anirà disminuint cada cop més degut a l’impuls de les estratègies d’eficiència energètica centrades en l’energia operacional d’ús dels edificis. En aquest mateix sentit, la comunicació 445/2014 de la UE, assenyala que entre el 5 % i el 10% del consum total d’energia a la UE està relacionat amb la producció de productes de construcció. A més, les emissions de gasos d’efecte hivernacle que porta incorporada van en augment i poden suposar un percentatge significatiu de les emissions totals de gasos d’efecte hivernacle.\nTotes aquestes dades, fan veure que hi ha una necessitat d’actuar en el sector de la construcció, on no s’ha incorporat, ni s’ha assentat la idea, que la “economia circular” pot significar un avantatge econòmic i competitiu. Per aconseguir-ho seran necessaris molts canvis, com és el millorar la durabilitat dels edificis i els seus productes, incloent canvis semàntics, on el concepte “residu” tendeixi a desaparèixer, donant pas a la concepte de “recurs”. Aquests aspectes són importants, perquè ajuden a visualitzar els edificis i les infraestructures existents com les pedreres dels nous edificis i de l’obra civil. En línia amb aquests plantejaments s’insereix el projecte MARKETcons.\nLa reutilització de productes és una estratègia de prevenció de residus que persegueix allargar la vida dels productes\nQuè és MARKETcons\nEl projecte MARKETcons és una iniciativa, de el Col·legi d’Aparelladors, Arquitectes Tècnics i Enginyers de l’Edificació de Barcelona, que pretén implementar en el mercat un nou servei per crear, impulsar i difondre un punt de trobada entre usuaris per a la reutilització de productes de la construcció presents en els edificis existents mitjançant un portal web i una APP per smartphones.\nLa versió web és accessible a la pàgina web de l’Agenda de la Construcció Sostenible. L’APP en versió per Android es pot descarregar gratuïtament des del Play Store i la versió iOS es pot descarregar des de l’App Store.\nA la primera pantalla d’accés es dona informació sobre l’aplicació i a través del menú podem accedir als diferents apartats: el més destacat, publicar anunci, els meus anuncis, sobre MARKETcons, usuari i idioma, que avui està disponible en català, castellà i anglès.\nEl primer pas per publicar un producte és registrar-se com a usuari. Es realitza des de l’apartat “usuari”, amb els camps següents: nom i cognoms, adreça, codi postal, municipi, correu electrònic i fotografia de l’usuari. Un cop registrat ja es pot publicar l’anunci d’un producte de la construcció que pugui ser reutilitzat, mitjançant l’accés a l’apartat “publicar un anunci”. Les dades necessàries són un títol amb el qual s’identificarà el producte, la categoria a la qual pertany el producte, que s’ha de triar en un menú desplegable, una descripció del producte, el preu, el pes aproximat del producte, indicació sobre com es realitzarà l’enviament o recollida del producte, l’adreça on es troba el producte i finalment les imatges i documentació (en cas que n’hi hagi).\nNo tots els productes existents en l’edificació poden disposar d’una segona vida i ser reutilitzats, però la quantitat i tipologia és molt alta. El MARKETcons està pensat per utilitzar-lo en la fase inicial d’un projecte de rehabilitació o d’una auditoria de residus, on s’ha de fer un llistat exhaustiu dels tipus de productes que s’hi poden incloure, com ara: portes, poms i manetes, panys, arcs i brancals, mènsules de pedra, peces ornamentals, finestres, fallebes, vidres, persianes, tendals, reixes, baranes, escales, esglaons, mosaics, teules, pises de pissarra, mecanismes elèctrics, llums, aixetes, sanitaris, aigüera, mobles de cuina, radiadors, conductes d’aire, barrets, dipòsits, canalons, tanques de parcel·la, bancs, paperera, fanals, fonts de jardineria, gelosies, elements ornamentals, etc.\nAmb aquest projecte s’aconsegueixen objectius qualitatius genèrics i objectius qualitatius sectorials que poden ser molt interessants per al nostre sector.\nAlguns objectius qualitatius genèrics que podem destacar són:\n• Allargar la vida de referència dels productes.\n• Reduir el volum de residus de la construcció provinents del sector de l’edificació.\n• Reduir el consum de matèria primera per a obtenir nous productes.\n• Reduir el consum d’energia per obtenir nous productes.\n• Reduir les emissions de gasos d’efecte hivernacle. Especialment de CO2, a causa de la reducció del consum energètic per obtenir nous productes.\n• Reduir altres impactes ambientals que es generarien a l’utilitzar productes nous.\n• Sensibilització i conscienciació creant una cultura de conservació i manteniment dels productes i en l’eficiència en l’ús dels recursos. La reutilització de productes és una possibilitat que avui no està fortament arrelada en la nostra cultura de consum. En aquest sentit, el projecte també\npersegueix sensibilitzar i conscienciar socialment, modificant la forma de pensar dels usuaris i tècnics que treballen en aquest tipus d’intervenció, afavorint la seva aproximació a l’economia circular i fomentant una cultura\nque doni valor als productes existents en els edificis donant-los una nova vida en un altre emplaçament.\n• Econòmicament permet generar una economia vinculada a la durabilitat dels productes, aconseguint generar beneficis econòmics als propietaris dels productes per la seva venda i un estalvi en els costos de gestió dels residus.\nAltres objectius qualitatius sectorials que podem destacar són:\nObjectius en la rehabilitació i manteniment d’edificis.\n• En la fase d’ús dels edificis es realitzen una multitud d’intervencions per allargar la seva vida útil. En aquestes intervencions es substitueixen alguns productes que poden continuar usant per part d’altres usuaris en un altre\nedifici amb la mateixa finalitat per a la qual van ser concebuts. Algunes d’aquestes decisions estan motivades per qüestions de moda, tendència, estil, etc. Si avancem aquesta operació en una fase inicial dels treballs de\nrehabilitació, es podrà aconseguir la reutilització de productes i evitar que aquests productes no siguin convertits en residus.\nObjectius en la professionalització i generació de valor.\nAquesta iniciativa és impulsada pel col·legi professional que agrupa els arquitectes tècnics a la província de Barcelona, la qual cosa comporta un plus de seguretat a aquesta operació de reutilització dels productes de construcció, ja que la nostra professió té per missió el traslladar els coneixements tècnics i científics al seu àmbit professional, el sector de l’edificació. Una part important d’aquest col·lectiu professional exerceix la seva activitat de forma única i especialitzada en la fase d’ús dels edificis (interioristes, consultors de manteniment i tècnics en rehabilitació, directors facultatius, auditors de residus, etc…), essent els primers en assabentar-se de les possibilitats de reutilització d’aquests productes. Això ens permet avançar temporalment les decisions i possibilitar les millors opcions de reutilització de productes. Al mateix temps, els arquitectes tècnics som per formació, perits en materials i experts en control de qualitat de les obres d’edificació, donant rigorositat a l’operació de reutilització de productes. D’altra banda, els arquitectes tècnics exercim diferents perfils professionals en el sector de l’edificació, de manera que conferim moltes possibilitats de difusió a una iniciativa com aquesta. És per tot això que aquesta iniciativa, vinculada al nostre col·lectiu professional, permet professionalitzar-la i aportar valor a un àmbit professional que ho requereix i avui encara no el té.\nPer poder mesurar de forma efectiva qualsevol estratègia és necessari disposar de dades. Les dades serveixen per quantificar i ajudar a prendre decisions. En aquest sentit, l’eina MARKETcons té previst de generar anualment uns indicadors sobre els impactes ambientals que s’han evitat amb l’ús d’aquesta eina i que es faran públics a la pàgina web de l’Agenda de la Construcció Sostenible. Els càlculs seran possibles a través del pes dels productes que s’han inclòs al portal MARKETcons, essent els indicadors inicialment previstos els següents:\n• Consum energètic encastat en els materials que s’han evitat.\n• Emissions de CO2 evitades.\n• Esgotament de recursos evitats.\n• Consum d’aigua evitats.\n• Epíleg final\nEl sector de l’edificació requereix canvis estratègics significatius per acostar-se a la sostenibilitat. Un dels principals canvis té a veure amb l’ús dels recursos que té al seu abast i el més pròxims possibles. Resoldre aquest repte i generar un canvi de sistema que impliqui allargar la durabilitat dels productes i prevenir la generació de residus serà un objectiu important de el sector durant els propers anys, la qual cosa implicarà un retorn a un model orgànic de tancament de cicles materials, ja sigui usant la biosfera o usant el mateix sistema tecnològic. Un retorn que comportarà reptes importants amb repercussions socials i culturals, tan transcendentals com va ser el pas de les societats tradicionals a la societat industrial actual.\nEls agents del sector tenim la responsabilitat de liderar aquest canvi i al qual el projecte MARKETcons pot ajudar-hi. Esperem i confiem que el col·lectiu professional s’ho faci seu i s’utilitzi tant àmpliament com sigui possible en el dia a dia.\nPer desenvolupar aquest projecte, l’any 2018 es va sol·licitar una subvenció pública a l’Agència de Residus de Catalunya, havent estat valorada com el segon millor projecte dels 78 sol·licituds presentades. Per això volem agrair a l’Agència de Residus de Catalunya la seva confiança i col·laboració, sense la qual aquest projecte no hagués estat possible.\nCap a una economia circular. Comissió Europea.\nInforme de posicionament de GBCe sobre economia circular.\nWadel, Gerardo (2009) La sostenibilitat en l’arquitectura industrialitzada: la construcció modular lleugera aplicada a l’habitatge. UPC.\nMarrot, Jordi (2020) Auditories de residus de construcció i enderrocs.\nBlog de l’Informatiu


David Carabén de Mishima ens parla de 'L'ànsia que cura'\n© Alberto PoloMishima\nDavid Carabén ens parla de 'L'ànsia que cura' (2014), un disc entre el desig de canvi i la voluntat de conservar el que s'ha aconseguit\nA David Carabén li agraden les contradiccions. Mireu els últims àlbums publicats per Mishima: encara ara costa decidir què és millor, si enganxar-se o no a allò que ens donarà una insaciable 'Set tota la vida' (2007); el títol d''Ordre i aventura' (2010) parla per ell mateix, i 'L'amor feliç' (2012) no existia, esquinçat per la tensió entre el romanticisme i la vida en parella. Ara el quintet de Barcelona torna amb 'L'ànsia que cura', títol contradictori per al disc més arriscat i més conservador alhora de Mishima des que van iniciar la trilogia de Cadis que formen els seus últims treballs.\n"Era com casa nostra, i al Paco li teníem tanta confiança que ja no li fèiem tant de cas". A més, el grup tenia la percepció d'haver aconseguit una fita. "Havíem arribat a un punt amb L'amor feliç en què, més enllà, ja no podíem anar". Els calia fer un canvi per continuar creixent. Havien de tornar a abandonar la zona de confort, i aquest cop el viatge els va portar a França.\nEstirant el fil de Dominique A\nAls Mishima els va agradar molt 'Vers les lueurs' (2012), l'últim disc de Dominique A, a qui el grup va anar a veure en directe quan va tocar l'any passat a l'Apolo, i a qui Carabén va conèixer una nit a l'Heliogàbal. Estirant aquell fill, Mishima van anar a parar a l'estudi Black Box de Peter Deimel, a prop de la vall del Loira, on han gravat Anna Calvi, The Wedding Present i el francès Miossec, entre molts altres.\nBuscaven un lloc on poguessin gravar-se tocant tots junts, perquè una de les coses que volien aconseguir amb el canvi d'estudi era capturar en l'àlbum un so més semblant al del seu directe. "Als concerts la meva veu s'entén millor, la banda sona més contundent i hi ha una claredat en què el públic pot entendre la guitarra del Dani Vega i d'on surt cada so -explica Carabén-. I la banda economitza. El Vega no grava quatre guitarres: tria una línia i hi aposta". Just al contrari del que passava en les produccions de Paco Loco, en què les capes de so se superposen en l'estela del mur de so de Phil Spector.\nDe Peter Deimel explica Carabén que "ve de l'escola de gravació de l'Steve Albini -productor estrella des dels 90-, amb qui són íntims amics i han treballat junts molts anys, i té una aproximació molt pura a la gravació. Es tracta que l'instrument soni bé sense falsificar res. Ell demana que l'execució sigui tan perfecta com sigui possible per captar la realitat, per fer un autèntic retrat del grup en aquest moment". Ben bé el que buscaven Mishima.\nEntre el risc i l'instint conservador\nLa paradoxa és que arriscar-se a gravar a l'estranger amb un productor que no coneixien ha fet de 'L'ànsia que cura' un disc més clàssic que 'L'amor feliç', en què les cançons agafaven tombants inusuals. És una altra conseqüència de la recerca de la instantània que el grup fa amb el nou àlbum. "Per provocar un altre canvi, no vaig portar les cançons a la banda fins que va faltar poc per anar a gravar -explica Carabén-. Volia que fossin una cosa poc viscuda per la banda, que hi hagués certa urgència. Això ens permetia ser més pop, però també menys innovadors".\nLa tensió entre el risc, el canvi i l'instint conservador és així un dels eixos de l'àlbum. A 'La brisa', el tema que l'obre, el canvi és "l'ànsia que cura" del títol, però genera sentiments tan ambivalents com allò sobre el que el David cantava a 'Qui n'ha begut', cançó amb la qual té certs paraŀlelismes. Apunta Carabén que segueix la tradició de les cançons que fan servir el vent com a metàfora del canvi, com 'Blowin' in the wind', de Bob Dylan, i 'Al vent', de Raimon.\nUn canvi en la societat al qual Carabén fa referència amb una altra metàfora, el zàping. "És una idea molt més poderosa que el mer canvi de canals -explica-. Expressa la vida com la vivim avui, el canvi de parella, el canvi de mobles d'IKEA, el canvi de feina, el canvi en la relació entre la privacitat i allò públic que suposen les xarxes socials... Són canvis que en una altra època es veurien com revolucionaris i que ara ens empassem com qui compra una barra de pa. Abans tot era per sempre".\n¿I què és el que David Carabén voldria que fos per sempre? Ho canta a 'El corredor', un altre dels temes importants de l'àlbum, en què agraeix al públic i a la seva banda que li segueixen fent costat, des de la consciència que "tot penja d'un fil". "Sóc molt feliç amb la meva vida, però aquesta felicitat sempre sembla en perill". El corredor és el corredor mediterrani, "el lloc on Mishima hem estat feliços, on fem gires, on jo puc ser músic, on la gent es creu les meves cançons i les entén. És el paradís que no surt als mapes".\nRepresentacions del paradís\nEl paradís és el gran tema de l'àlbum, Carabén ho ha volgut i ho ha buscat de manera deliberada. Però, de nou, s'hi manifesta amb ambivalència, com una realitat, una aspiració o un record. A 'Mentre floreixen les flors' és l'illa de Lampedusa, on es contraposen dues visions del paradís.\n"Els occidentals van a un lloc que els sembla exòtic a passar les vacances i els africans entren a Europa"; un record poètic als gairebé 400 immigrants ofegats intentant arribar a l'illa siciliana el 2013, amb què Carabén ha volgut combatre la seva tendència a no escriure sobre l'actualitat. També s'ha volgut provar com a compositor a Ja no tanca els ulls, abordant el subgènere de les 'teen tragedy songs', en què joves a la flor de la vida moren en accidents de trànsit, i que li ha permès "fer una instantània d'un moment gloriós de joventut".\nA la portada i la contraportada, unes flors marcides i un Volvo abandonat -fotografiat per Alberto Polo a l'exterior de l'estudi on van gravar l'àlbum- exerceixen de natures mortes, de memento mori, "de paradisos perduts", diu Carabén. A ell li agrada la contradicció inherent en la foto d'unes flors marcides o d'un cotxe de luxe desballestat.


Tots Sants - 31/10/2014 » La Cala RTV\n31 . Oct, 2014 a les 10:38\nper gfigueres a Ajuntament\nJa arriba el temps de menjar castanyes, diu la popular cançó. I així també serà a l'Ametlla de Mar. I és que aquest divendres 31 de novembre es podran trobar diverses paradetes on comprar les tradicionals castanyes i moniatos. El CO Discapacitats posarà una paradeta a la Plaça Catalunya de 10h a 13h . L'AMPA de la Llar d'Infants també posarà paradeta a la Plaça Nova a la tarda a partir de les cinc, i els alumnes de l'Institut Mare de Déu de la Candelera ho faran pels carrers més cèntrics del municipi. De fet es podran trobar paradetes a la Plaça Nova, Plaça Catalunya, Plaça de l'Olivera i una altra als Quatre Cantons i contribuir així al viatge de final de curs dels alumnes de l'Institut.\nTambé es podran degustar tot tipus de panellets i s'aprofitarà per visitar els difunts. De fet, el cementiri està obert al llarg del dia per acollir les visites dels familiars durant aquest Tots Sants.\nA més, aquest dissabte 1 de novembre el Poliesportiu acollirà la festa de Halloween a partir de els 2.30h de la matinada. La festa comptarà amb la Dj Mireia de Gracia i el Dj Marc Sorolla. El preu de l'entrada és de 5 euros, consumició inclosa, a taquilla 7 euros més consumició.\n0 respostes a "Tots Sants"\nDescarrega'l (1,36 MB)\nTots Sants a ...\nTot a punt pe...\nSortim a l'es...\ntots sants i castanyada