Activitat - Insectes Socials: Aprenentatges comuns i pol·linització pel canvi | MACBA Museu d'Art Contemporani de Barcelona\nInsectes Socials: Aprenentatges comuns i pol·linització pel canvi Art, ciència i tecnologia\nRetransmissió prevista en directe a partir de les 10 h.\nEl MACBA i el CCCB proposem una jornada teòrica i pràctica de xerrades, tallers i documentació sobre projectes excepcionals en una confluència entre art, ciència i tecnologia que incita a l'acció i a la participació ciutadana.\nVols posar en pràctica una activitat multidisciplinària al teu centre educatiu? Vols conèixer com art, ciència i tecnologia poden passar a l’acció per afrontar plegats reptes socials immediats? Vols aprendre d’iniciatives comunitàries que podrien tenir un impacte directe al teu barri? O potser… vols contribuir amb l’artista Natalie Jeremijenko a un projecte per combatre el canvi climàtic des del Raval però que té les seves arrels a Nova York?\nDurant la jornada, prop de vint veus de matisos ben diferents compartiran els seus projectes favorits, parlaran de les seves pròpies iniciatives, llegiran sales d’exposicions amb ulls diferents o ens incitaran a participar en activitats per pol·linitzar cervells, carrers i escoles amb llavors pel canvi, l’impacte social i l’acció col·lectiva. Noves formes d’entendre l’aprenentatge i el coneixement aptes per qualsevol actor de l’àmbit educatiu es desplaçaran, conviuran i s’adaptaran a dues institucions i a un barri amb un format mòbil, fràgil i mutant. Almenys per un dia, ens transformarem en insectes socials capaços d’intervenir col·lectivament sobre qualsevol espai, àmbit o context.\nJornada comissariada per Josep Perelló, líder d'OpenSystems Research de la Universitat de Barcelona.\nActivitat adreçada a educadors, artistes, mediadors, treballadors socials, científics i qualsevol persona interessada. Aquesta Jornada vol donar continuïtat a la línia iniciada al MACBA amb el programa per professorat Sistemes oberts entorn a l’interès de descobrir i examinar la hibridació i la convergència entre les pràctiques artístiques i científiques. Des del CCCB s’ha iniciat un programa experimental de activitat i recerca (2016-2017) sobre com treballar la qüestió del canvi climàtic des de les institucions culturals.\nResum de la jornada "Insectes Socials: Aprenentatges comuns i pol·linització"\nTecnoartista i enginyera, viu entre Nova York i San Diego\nEn els seus projectes artístics utilitza les últimes tecnologies per desenvolupar alternatives per a un futur tecnològic i generar una crítica institucional. El seu objectiu és demostrar el poderós paper que la tecnologia té en la cultura contemporània: guia les nostres accions, dirigeix les nostres opinions i dramatitza les nostres vides.\nUtilitzant robòtica, enginyeria genètica i digital, electromecànica i sistemes interactius per visualitzar dades i facilitar sistemes naturals, crea experiments en l'espai públic a gran escala, ‘"espectacles de participació", vídeo i instal·lacions multimèdia. Els seus aparells es basen en una "arquitectura de la reciprocitat", en contrast amb les tecnologies que condueixen a una monitorització completa i a un poder i control asimètrics.\nPeriodista, comissari especialitzat en cultura digital, art i tecnologia\nActualment duu a terme diversos programes d’investigació, com ara "Visualizar" (Medialab Prado, Madrid). És comissari de Sónar+D, àrea d’ innovació del festival Sónar (Barcelona), i és membre de l’equip de curadors de FutureEverything Festival (Manchester).\nHa comissariat múltiples simposis i exposicions sobre art multimèdia, ciència i disseny: "Máquinas y Almas" (2008, Museo Reina Sofía), "Arcadia" y "Habitar" (2009, 2010, Laboral Centro de Arte), "Invisible Fields" (2011, Arts Santa Mònica) o "Playtime: Game Mythologies" (2012, Maison d’Ailleurs).\nEfraín Foglia. Interaction Design + Research + Open Networks\nMembre de guifi.net, la xarxa de telecomunicacions autogestionada més gran del món. És promotor de les Xarxes Obertes a Espanya, Mèxic, el Brasil i el Regne Unit, on dissenya juntament amb CreativeCoop una xarxa telemàtica enfocada a la millora social de la població gal·lesa de Merthyr Tydfil, Valley.\nDoctor en Belles Arts per la Universitat de Barcelona. Especialitzat en NewMedia Art perla Bauhaus-Universität Weimar. Llicenciaten Disseny dela Comunicació Gràficaperla Universitat Autònoma Metropolitanade Ciutat de Mèxic. El 2014 iniciarà un projecte postdoctoral ala Universitat Estaudal Paulistade São Paolo, enfocat al disseny d’interfícies inclusives.\nEl 2011 funda Mobilitylab, plataforma per al disseny d’interaccions físiques i digitals. És professor de Disseny experimental a la Universitat de Barcelona i professor d’Art digital i Infografia a la Universitat de Vic.\nOriginari de Ciutat de Mèxic, viu a Barcelona des de l’any 2003.\nMonica Bello és comissària independent amb un interès particular en art i ciència\nÉs llicenciada en Història de l’art, amb un màster en Comissariat artístic i un màster en Filosofia de la ciència (en curs). Actualment és directora artística de VIDA, Concurs Internacional d’Art i Vida Artificial, fundat el 1999 per la Fundación Telefónica. Ha comissariat exposicions, seminaris i programes dedicats a la trobada entre art i ciència. Entre el 2005 i el 2008 duu a terme la seva activitat a Barcelona a Capsula com a cofundadora, una plataforma curatorial que explora el terreny híbrid entre art, ciència i naturalesa, i a Res-qualia, un projecte web de recerca. El 2008 s’incorpora a l’equip de Laboral Centro de Arte, Gijón, com a responsable de Programes educatius, en el qual posa en marxa programes experimentals al voltant de la creació digital i l’educació, la recerca de nous formats per promoure la producció artística, i també posa en marxa col·laboracions entre el centre i la universitat, el resultat de les quals són el programa de postgrau «Innovació en cultura: art, mitjans digitals i cultura popular» amb la Universitat Oberta de Catalunya (UOC) i acords de col·laboració amb la Universitat d’Oviedo. Participa en diferents comissions assessores, ha publicat sobre la intersecció de l’art i la ciència, i sobre els nous modes curatorials i educatius.\nAlina Mierlus és una geek i activista per la tecnologia oberta\nHa treballat i participat en comunitats a favor del programari i de la cultura lliure des de fa uns quants anys. El seu interès se centra en l'impacte de les tecnologies web en la nostra cultura i la nostra vida social, sobretot en l'educació i el desenvolupament de les comunitats. Actualment col·labora en projectes com Mozilla, Softcatalà o Wikipedia.\nMàster en Societat de la Informació i el Coneixement per la Universitat Oberta de Catalunya, on és professor col·laborador dels Estudis de Multimèdia\nForma part de l'equipo dinamitzador de Goteo.org, una plataforma de finançament col·lectiu per a projectes oberts, i és subdirector de l'Observatori per a la CiberSocietat, on ha dirigit projectes com el IV Congrés de la Cibersocietat.\nAnteriorment havia treballat com a coordinador de l'àmbit de Ciutat i Col·laboració a Citilab-Cornellà i com a coordinador de continguts en línia de la xarxa Infonomía, i també havia implementat projectes d'eLearning i recursos educatius oberts per a diverses institucions.\nCol·labora amb Mozilla en l'àmbit educatiu amb les proves i la implementació del projecte Hackasaurus.\nLíder del projecte de Creative Commons\nDoctor en Física per la Universitat de Barcelona. Responsable de la Unitat de Recerca i Innovació del CRAI de la Universitat de Barcelona on dirigeix l'Oficina de Difusió del Coneixement. Des de l'any 2003 és el líder del projecte de Creative Commons a l'Estat Espanyol.\nDoctor en Física (2000). Professor agregat al Departament de Física Fonamental de la UB. Membre del comitè de Complexitat.cat.. Actualment, secretari del degà de la Facultat de Física.\n10 - 11 h Benvinguda i xerrada inaugural\nL’artista Natalie Jeremijenko ens repassa la seva trajectòria i la seva aproximació als projectes a través de la idea de col·laboratori.\nJeremijenko és una artista, científica, enginyera i inventora centrada en temes ambientals i urbans. És professora als departaments d’Arts Visuals i de Ciències de la Computació de la Universitat de Nova York. La pràctica multidisciplinària de Jeremijenko es desenvolupa en el camp emergent del disseny de sistemes socioecològics en l’anomenat Antropocè, la nova era en què estem immersos des de la Revolució Industrial. Jeremijenko utilitza atraccions i espectacles de recerca participativa en curs que aborden el repte de reimaginar la nostra relació amb els sistemes naturals, especialment en entorns urbans. La seva aproximació integra diverses estratègies per redissenyar l’energia i els aliments a fi de contribuir al bé comú i millorar la salut humana i del medi ambient.\nActivitat en anglès amb traducció simultània\n11 - 12 h Presenta un projecte que no és teu\nAmb només 5 minuts, diversos actors locals presentaran un projecte que els hagi resultat francament inspirador.\n12.30 - 14.30 h Museus i exposicions caminades\nLloc: Sala d’exposició 2 del CCCB i Sales de la Col·lecció MACBA.\nEns deixarem portar de la mà d’artistes, científics i activistes que llegeixen per nosaltres l’espai expositiu d’una manera participativa i anòmala.\nA càrrec del col·lectiu biohacker DIYBio Barcelona a través de l’exposició +Humans. El futur de la nostra espècie del CCCB.\nA càrrec de Jordi Ferreiro i Antoni Hervàs a través de les sales del MACBA.\n16 - 19 h Tallers (*cal escollir-ne un)\nSessions pràctiques en grups reduïts on es presentaran eines, estratègies, metodologies, tecnologies i fins i tot la possibilitat de treballar de forma activa en un projecte liderat per l’artista Natalie Jeremijenko.\n*Aquelles persones que s’inscriguin a l’opció jornada complerta rebran un correu electrònic posterior per escollir quin dels tres tallers volen dur a terme.\nLloc: Estació Beta del CCCB\nEl col·lectiu desenvolupa i compartirà amb nosaltres eines immersives Creative Commons que aporten solucions innovadores per a la investigació en processos cognitius i de comportament humà.\nNatalie Jeremijenko, TREExCLOUD (en anglès)\nLloc: Espai Taller del MACBA\nL’artista resident Nova a York ens proposa i ens farà treballar en un conjunt d’accions concretes per combatre el canvi climàtic de forma productiva, col·laborativa i a una escala local pel barri del Raval.\nDomestic Data Streamers, jugant amb dades\nLloc: Auditori Convent del MACBA.\nEl col·lectiu de dissenyadors ens proposa una activitat amb la que buscarem col·lectivament maneres de representar dades d’origen ben divers amb l’ajuda d’objectes quotidians.\nMuseu de Futurs Naturals MACBA es viu\nInsectes Socials: Aprenentatges comuns i pol·linització pel canvi. Xerrada inaugural a càrrec de Natalie Jeremijenko (en anglès)\nSON[I]A #224. Natalie Jeremijenko. Escenes eliminades


La Seu Universitària i l'Ajuntament de Torrevella analitzen la Ciència i la Filosofia a través del cine. Actualitat Universitària\nLa Seu Universitària i l'Ajuntament..ia i la Filosofia a través del cine\nLa Seu Universitària i l'Ajuntament de Torrevella analitzen la Ciència i la Filosofia a través del cine\nLes jornades “Distòpia. El pitjor dels mons possibles” tractaran pel·lícules i sèries de ciència ficció com Black Mirror, Westworld, Ex Machina, Blade Runner o The Walking Dead\nAlacant. Dimecres 28 de febrer de 2018\nLa Seu Universitària de la UA a Torrevella amb la col·laboració de la Regidoria de Joventut de l’Ajuntament de la localitat, organitzen les jornades “Distòpia. El pitjor dels mons possibles”, una trobada, d’accés lliure, que tindrà lloc al Centre d’Informació i d’Animació Juvenil (CIAJ), de l’1 al 3 de març. La jornada, promoguda per Metròpolis Cooltural, té com a objectiu fer una mirada reflexiva al cine contemporani, i intentar acostar temes científics i conceptes filosòfics, dins del gènere de la ciència-ficció.\nAquest cicle tractarà el concepte de distòpia, com el pitjor dels mons possibles, a través de l’anàlisi de sèries i pel·lícules de gran actualitat, com Black Mirror, Westworld, Ex Machina, Blade Runner, The Walking Dead, entre d’altres. Els conferenciants aprofundiran en qüestions metafísiques com l’ànima, l’ésser, el límit de l’humà, la intel·ligència artificial i les nostres relacions amb aquesta, com seran les societats del futur, etc.\nCinc xarrades integren aquesta proposta, i constaran de projeccions de fragments del tema que serà tractat i un debat posterior.\nLa jornada començarà el pròxim dijous 1 de març, a les 19:30 hores, amb dues xarrades; "La evolución de la Inteligencia Artificial (IA) y nuestra relación con ella", impartida per Francisco Javier Martínez, professor del Departament de Física, Enginyeria de Sistemes i Teoria del Senyal de la UA i "¿Un mundo feliz? Filosofía vs ciencia" a càrrec de Federico Gadea, llicenciat en Humanitats i Gestor Cultural.\nEl divendres 2 de març, a les 20 hores, Jaime Molina, catedràtic d’Història Antiga de la UA, oferirà la xarrada, "Replicantes y ovejas eléctricas: los límites del ser humano" i Alba Varón, experta en Llengua i Literatura, parlarà de "Sociedades distópicas, hacia el fin del mundo". El cicle acabarà el dissabte 3 de març, a les 18 hores, amb la projecció de la pel·lícula Metrópolis i la ponència d’Israel Gil, coordinador de l’Aula de Cine de la Universitat d’Alacant.


Roses programa una vintena d’espectacles a peu de carrer, mostres florals i gastronomia durant la Fira de la Rosa — Ajuntament de Roses\nRoses programa una vintena d’espectacles a peu de carrer, mostres florals i gastronomia durant la Fira de la Rosa\nRoses programa una vintena d’espectacles a peu de carrer, mostres florals i gastronomia durant la Fira de la Rosa Avui s’ha presentat la cartellera de la a VI edició de la Fira de la Rosa (27 i 28 de maig) que, com a novetat, oferirà de forma gratuïta concerts, teatre, circ, pallassos, dansa, màgia i mappings, a banda d’una amplia oferta gastronòmica i les tradicionals mostres florals. A la roda de premsa, que s’ha dut a terme a la Ciutadella de Roses, s'ha comptat amb la presència de Montse Mindan, alcaldessa de Roses; de Fèlix Llorens, regidor de Promoció Econòmica; i Laia Risques, sobre qui ha recaigut l'encàrrec de les decoracions florals al casc antic de l'edició d'enguany. http://www.roses.cat/noticies/roses-programa-una-vintena-d2019espectacles-a-peu-de-carrer-mostres-florals-i-gastronomia-durant-la-fira-de-la-rosa http://www.roses.cat/@@site-logo/escut.png\nAvui s’ha presentat la cartellera de la a VI edició de la Fira de la Rosa (27 i 28 de maig) que, com a novetat, oferirà de forma gratuïta concerts, teatre, circ, pallassos, dansa, màgia i mappings, a banda d’una amplia oferta gastronòmica i les tradicionals mostres florals. A la roda de premsa, que s’ha dut a terme a la Ciutadella de Roses, s'ha comptat amb la presència de Montse Mindan, alcaldessa de Roses; de Fèlix Llorens, regidor de Promoció Econòmica; i Laia Risques, sobre qui ha recaigut l'encàrrec de les decoracions florals al casc antic de l'edició d'enguany.\n18/05/2017 14:38 -\nTal i com ha destacat el regidor de Promoció Econòmica, Fèlix Llorens "la Fira de la Rosa d'aquest 2017 aposta per la incorporació d'una important programació lúdica i cultural, amb la realització de nombrosos espectacles que durant les dues jornades ompliran els carrers del centre de Roses"\nDISSABTE. La marató d’activitats començarà al Rentador de la Rambla amb l’obra de teatre Jugant amb els motius de Roses (11h) de la companyia local Jubiteatre i continuarà (11.30h) amb el clown Claudio Levati i el seu espectacle d’interacció amb el públic MeMIX . Al migdia (12 a 14 h), se celebrarà a la Plaça Catalunya la segona edició dels exitosos Tastets Gastronòmics, en què una selecció de restaurants, vins amb DO Empordà oferts per una vinateria local i la cervesa artesana d’un elaborador de la contrada oferiran degustacions a preus populars.\nDes de la tarda i fins passada la mitjanit, una desena d’activitats es repartiran en paral·lel a dos escenaris (un a la Rambla Ginjolers i l’altre a la Plaça de Sant Pere) perquè el públic pugui escollir el que més li agrada. La programació està feta de manera que tothom pot acabar gaudint de tots els xous. Claudio Levati repetirà (16h ) MeMIX per als que se l’han perdut al matí, mentre que a la mateixa hora un altre conegut clown com Dos Perillas, presentarà el seu xou de crítica social Este país es un circo. Tot seguit, doble proposta altra vegada, el Màgic Txema, presentarà (17h) el número d’il·lusionisme Mr Màgic, mentre que els alumnes de l’Escola de dansa Sílvia Busquets primer (17h) i els de Dansa GimRos després (17.30) mostraran les seves darreres coreografies. La festa seguirà (18h) amb les acrobàcies còmiques de la companyia Ni Cap Ni Peus i el xou Circ Vermut; una segona oportunitat per descobrir l’humor del pallasso Dosperillas (19h). El primer concert del dia serà (19h) a ritme de jazz i swing amb La Madam Boogie, una proposta oberta a tots els que vulguin ballar lindy hop.\nJa al vespre, la companyia Bot Project, presentarà (20h) l’espectacular xou d'acrobàcies, equilibris i salts Collage. Tot seguit (21h), la companyia de teatre local Jubiteatre repetirà l’obra Jugant amb els motius de Roses . I ja a la nit (22.30h), i seguint l’exitós debut de l’any passat, es durà a terme una sorprenent projecció de mapatge (mapping) a la façana de la Ciutadella. Tancaran la jornada (23h) el soul i jazz de la big band The Soul Beam amb les seves versions de Wilson Pickett, Aretha Franklin o Amy Winehouse, a la Plaça de les Botxes.\nDIUMENGE. Al llarg de la jornada (d’11 a 14 h i de 16 a 18h) s’habilitarà un espai per a tallers i jocs infantils a Rambla Riera Ginjolers. La primera actuació (11.30h) serà també de caràcter infantil amb el xou de teatre i dansa Un dia a càrrec de la companyia Roseland. Mentrestant (12 h) La Banda Forània oferirà una fanfàrria musical itinerant pel cas antic de Roses. Aquells, però, interessats en la cultura podran gaudir de la conferència La Rosa d’Alexandria. Montalban detectiu culinari, que Joan Juanola oferirà (12h) a Ca l'Anita. I el matí es clourà (13h), amb una segona oportunitat de gaudir del xou infantil Un día.\nLa tarda començarà amb una doble exhibició de dansa, primer (17h) amb l’Escola de Sara García, i tot seguit (17.30h), amb l’Escola Gabriela Martín. A les 18h, es durà a terme per segon any consecutiu i després de la bona collida de la primera edició, la Desfilada de pentinats amb motius florals, aquest any, a càrrec de la Perruqueria Marina amb la col·laboració de NutxyBi de Flors Mateu i l’organització de Roses Comerç. Els actes es clouran (19h) amb la tercera oportunitat de poder gaudir de Jugant amb els motius de Roses de la companyia Jubiteatre.\nMOSTRES FLORALS. En l’aspecte floral,　es podrà gaudir, com en les darreres edicions, d'una　exposició de roses i composicions florals　a càrrec de l'Associació Amics de les Roses de Sant Feliu de Llobregat i floristes de Roses a Ca l’Anita; una　exposició de fotografies　de cinc artistes locals vinculades al tema situada en uns gran plafons a la Riera Ginjolers;　decoracions　a una desena d’espais del casc antic;　un Mercat d'artesania del col·lectiu Afiter a la plaça de Catalunya; i una　instal·lació artística de Boris Moerker　entre els dos espigons. Una de les novetats d’aquest any és　que les decoracions que fins ara es feien a l’església, es traslladaran a la festivitat del Corpus.\nLaia Risques, de Risques Arquitectes i Interioristes, ha estat l'encarregada d'explicar l'itinerari floral que s'instal·larà des de l'Oficina de Turisme fins a Ca l'Anita, "i al llarg del qual es decoraran 10 espais amb composicions florals i aèries, bàsicament façanes que formen part del patrimoni rosinc. L'actuació, a més de tenir un objectiu ornamental, permetrà al públic descobrir i posar en valor elements arquitectònics del patrimoni rosinc que normalment poden passar desapercebuts".\nCONCURS INSTAGRAM. Entre les 10h del dissabte 27 i les 21h del dilluns 29 de maig es convoca un concurs fotogràfic a la xarxa social Instagram on aquells que vulguin poden publicar fotografies de la Fira de la Rosa 2017 amb l’etiqueta #firarosa2017 . El guanyador del concurs rebrà 100 euros en metàl·lic.\n1000 ROSES A ROSES. A la campanya gastronòmica "1.000 Roses a Roses", el consistori rosinc convida 1.000 dones que es diguin Rosa (Rosita, Roser, Rosor o Rusó, o els compostos, Maria Rosa, Rosa Maria...), a degustar un Menú de la Rosa en algun de la trentena de restaurants participants　entre el 26 de maig i el　4 de juny de 2017. Les reserves　dels val-invitació estaran obertes a partir del 19 de maig. Podeu trobar tota informació de com formalitzar les reserves al document adjunt.\nL'alcaldessa de Roses, Montse Mindan, ha tancat la presentació agraint l'esforç de tots els implicats que fan possible la realització d'aquesta fira, destacant que " la Fira de la Rosa es consolida i segueix creixent en cada nova edició, englobant patrimoni, oci, gastronomia, cultura, activitats familiars... tot sota el paraigües de la rosa, esdevenint una oportunitat única per donar a conèixer tots els atractius i possibilitats que ofereix la vila.


Assumpció Feliu Torras. María-Milagros Rivera Garretas. Les Colònies Industrials.\nEstás en Inicio Obras Moments històrics de les dones a Catalunya Les colònies industrials.\nObras al cuidado de Assumpció Feliu Torras\nLes colònies industrials (Catalán)\n1. Les colònies industrials, d'Assumpció Feliu Torras i María-Milagros Rivera Garretas\nLes colònies industrials, d'Assumpció Feliu Torras i María-Milagros Rivera Garretas\nLes colònies industrials de la Catalunya dels segles XIX i XX foren una invenció del capitalisme d’aquella època per a conciliar dues necessitats conflictives de la industrialització: que la mà d’obra estigués prop de les fàbriques i que la família patriarcal no es trobés debilitada a la classe obrera per la independència econòmica incipient que les dones podrien aconseguir en guanyar un salari, ja que es pensava aleshores que un home treballa millor si viu en família. Sense excloure la filantropia, és una prova de l’existència de les dues necessitats conflictives esmentades la inversió privada en diners i en creativitat per construir i mantenir les colònies, algunes de les quals esdevingueren veritables obres d’art. En aquestes colònies, les dones, tant si hi treballaren com obreres o no, humanitzaren l’espai i contribuïren a atenuar les conseqüències de la duresa de les relacions de producció capitalistes; i ho feren orientades pel seu sentit femení de la justícia social. Humanitzar un espai vol dir crear-hi i sostenir-hi relacions, la mesura de les quals és l’amor més que els diners.\nI és que les nenes i les dones, per regla general, vivien i treballaven a la colònia mateix. I és així que la vida no era la mateixa per als homes i les dones, per a les nenes i els nens.\nEn els orígens de les colònies industrials, una part important de les dones eren camperoles que acudien al treball des de les masies, properes o no tan properes, a vegades a més d’una hora de camí. Per salvar aquesta dificultat, i per reduir el risc de violència per ser dones, es començaren a construir les anomenades “casa de les noies” en els recintes industrials. Les treballadores acostumaven a anar a casa els diumenges, per tornar després a la colònia. En realitat, el percentatge més important de treballadors de les colònies el constituïen dones, sobretot a les conques dels rius Ter i Cardener, on la principal indústria era la tèxtil. Per mitigar els riscos de la seva independència per al patriarcat, les dones cobraven sous més baixos. Tècnicament se les anomenava “jornaleres”, que volia dir treballadores a preu fet. Durant molt de temps, el seu contracte va ser verbal, i en cas d’acomiadament, només tenien dret a una indemnització equivalent a un dia de treball o, si de cas, al d’una setmana. En els anys 1910 - 1920 , una noia podia guanyar dotze pessetes al mes; el seu allotjament corria a càrrec de la família per la qual treballava.\nLes famílies que arribaven a les colònies estaven formades, generalment, per homes i dones que desitjaven deixar enrere la pobresa, que augmentava en aquells moments al camp, o que havien sofert les conseqüències de les guerres carlistes. Quan arribàvem a la colònia, entaulàvem una relació jeràrquica amb els seus directors, els capellans i les monges, els metres i les mestres. Elles i ells s’encarregaren d’adoctrinar i ensenyar els obrers i les obreres, com també en premiaren la fidelitat i la productivitat.\nEn les colònies industrials, els amos imposaren una forma de govern paternalista, amb un objectiu, l’anomenada pau social. Pau social és una idea importantíssima del segle XIX, que inclou tant les lluites que es deriven de la injustícia en les relacions de producció del moment, com els conflictes entre dones i homes a l’interior de la família patriarcal. Per aconseguir la pau social, els amos de les colònies les estructuraren al voltant de l’església i l’escola, els dos principals instruments de control dels obrers i les obreres. En algunes colònies proliferà la figura de la mainadera, que tenia cura dels fills i filles de les obreres mentre aquestes treballaven a la fàbrica. Eren generalment noies de pagès que intentaven d’aquesta manera introduir-se a la fàbrica; oferien els seus serveis a canvi només de manteniment.\nA les escoles de les colònies va ser important l’oferta d’ensenyament a les dones, en allò que els moralistes anomenaven les tasques de la llar. Per exemple, a la Colònia de Cal Pons de Puig-reig, al riu Llobregat, es va fundar a la dècada de 1880 la Escola de la Llar Managé, del francès ménage, que significa tasques de la llar. La portaren en un primer moment monges franceses, que ensenyaven a les noies a ser bones estudiants, mestresses de casa, mares o esposes, i a saber cuinar i cosir. A les dones ens incomoda aquest tipus d’escola perquè testimonien una pèrdua històrica de relació entre una filla i la seva mare en allò relatiu als fonaments de l’existència humana; però hagueren de ser necessàries a conseqüència de la masculinitat de l’organització de la fàbrica. A Cal Pons (Puig-reig) s’explica avui la vida en les colònies industrials del Baix Llobregat (www.parcfluvial.cat).\nCarta de Carme Guri, treballadora de la Colònia Borgonyà, a Modesta Ferrer, amb data del 14-7-51. Vers de la postal. (Publicat per: http://chimevapor.wordpress.com/2008/12/14/la-colonia-borgonya-en-el-recuerdo/）\nLa Colònia Borgonyà. Recto de la postal enviada per Carmen Guri a Modesta Ferrer el 14-5-51, indicant la localització de la seva casa. (Publicat per: http://chimevapor.wordpress.com/2008/12/14/la-colonia-borgonya-en-el-recuerdo/）\nRosa Serra Rotés, Colònies tèxtils de Catalunya. Manresa, Caixa de Manresa y Angle Editorial, 2000.\nCristina Borderías, ed., Les dones i la història al Baix LlobregatLes dones i la història al Baix Llobregat. Barcelona, Abadia de Montserrat, 2010.\nObreres de la Colònia textil de Balsareny. (Foto propietat d’Isabel Morales)\nLes colònies industrials. (esta obra).


ARTS I EXPERIÈNCIES EXTRAESCOLARS AL PLA D’EDUCACIÓ COMARCAL – Pirineus TV\nARTS I EXPERIÈNCIES EXTRAESCOLARS AL PLA D’EDUCACIÓ COMARCAL\nEl món de les arts tindrà un paper rellevant dins la 20a edició del pla comarcal Jussaeducació que es presentarà al públic el proper 30 de novembre. La lectura, la fotografia, el cinema, la música, la dansa, la pintura o l’escriptura creativa seran algunes de les disciplines que es treballaran dins l’oferta del pla. L’objectiu és que l’alumnat de la comarca tingui accés a l’art contemporani i, sempre que es pugui, fent-ho de forma tan vivencial com sigui possible. Així per exemple, es plantegen visites a exposicions de pintura amb el guiatge dels propis autors, entre altres experiències. Entre les propostes del pla també hi ha el Passaport Edunauta, que tornarà a acompanyar els i les alumnes al llarg del curs. El del Pallars Jussà és l’únic consell comarcal que participa en aquesta iniciativa que va funcionar com a pla pilot el curs passat. Es tracta d’un passaport que els joves han d’anar omplint amb les diferents experiències educatives en les que participen, majoritàriament fora de l’horari escolar. La previsió és que sigui un curs on, poc a poc, es torni a les dinàmiques prèvies a la pandèmia per gaudir plenament amb iniciatives com ara teatre fòrum, teatre en anglès, descobertes del patrimoni natural i cultural de la comarca, jornades relacionades amb la recerca o l’emprenedoria i formacions a docents, entre altres.


Ets a: Portada > Notícies del circ > La Jornada de Visibilització de centres de formació de Circ s’ajorna a la primavera 2021\nLa Jornada de Visibilització de centres de formació de Circ s’ajorna a la primavera 2021\nAmb motiu de l’agreujament de la situació sanitària i la impossibilitat de celebrar-la de forma presencial\nA causa de l'agreujament de la situació sanitària, el Centre de les Arts del Circ Rogelio Rivel ha decidit de comú acord amb l'Arts Santa Mònica, ajornar la Jornada de visibilització de centres de formació de Circ (prevista pel 14 de novembre), a la primavera. Aquesta jornada forma part de la mesura de Formació del Pla d’Impuls del Circ 2019-2022 i té com a objectiu donar la màxima visibilitat als centres formatius de circ de Catalunya, "conèixer i donar-se a conèixer", així com fer créixer la xarxa establerta entre aquests.\nL’entitat coordinadora d’aquesta mesura de formació, el Centre de les Arts del Circ Rogelio Rivel, lamenta la cancel·lació de la trobada en la data prevista. Ajornar-la s’ha fet necessari perquè reunia nombroses persones i alumnes d’arreu de Catalunya en uns dies en què s’està recomanant la reducció de la mobilitat i a més es complicava la logística d'organització (aforament, càtering)\nEs proposa doncs la celebració de la jornada per la primavera pròxima.\nDe totes maneres, des de la coordinació de la mesura proposen que els espais de circ continueu enviant els vostres vídeos i fotografies, de cara a agilitzar l’organització de la trobada.\nEls videos han de complir aquests requisits\n-Durada máxima de 5 minuts\n-Pes màxim de 200 MB\n-Resolució: 16:9 accepta de 190X1080px a 720x575px\nAquesta mesura de Formació és una de les 11 mesures incloses al Pla d’Impuls del Circ 2019-2022, una iniciativa del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya i l'Associació de Professionals de Circ de Catalunya (APCC).


De Barcelona, al món/Xile.: #somiserem\nDoncs no ha pogut ser no... el Barça no arribarà a Munich!\nPerò tampoc no perdem el món de vista... mentres veia el futbol, amb la meva habitual necessitat de fer 2000 coses alhora, també escoltava en Pou per internet (els comentaristes d'aquí són mooooolt madridistes), llegia els comentaris de twitter i comentava el partit per whatsapp amb el grup de "Mallorca".\nEn el moment en que ha marcat el primer gol el Chelsea, per twitter han començat a aparèixer tot de retweets que feia un twittaire de gent que deia coses com (i ara iaia m'hauràs de perdonar pels tacos que llegiràs) "joderos ijos de p**a catalanes" , "joderos p**a farsa" i mil barbaritats més que no vull ni recordar... cal?\nEn primer lloc, si insultes com a mínim fes-ho sense faltes, i en segon lloc barrejar futbol i política realment és un error (tot i que la majoria ho fem), però cal arribar a aquests nivells? De totes maneres realment no cal donar-hi més importància, de gent inculta i mal educada n'hi ha a tot arreu i de tots els colors: madridistes, culers, periquitos...\nTot i així, us he de confessar, que el meu sentiment catalanista s'ha despertat ja fa temps gràcies a tota aquest tipus de gent! I fa uns anys a Praga i ara aquí a Xile està creixent! Si en un lloc que no m'hi volen... marxo!\nFelicitats als que heu anat al camp i heu cridat fins a l'últim moment, jo aquí m'he quedat sense ungles per uns dies! Després de dubtar si anar al bar o no, el Pablito (cosí xilè) m'ha dit que el feien en obert i he optat per veure'l a casa amb la Lucy, que tot i no agradar-li el futbol, sabia que l'"Alesis" era xilè i ha estat veient com jo li cridava a la tele. El que més m'ha agradat ha estat quan m'ha preguntat "hay alguno que tire el balón con efecto?" No sabia què respondre!\nJo, marxo a "tomar onze", que és la manera que tenen els xilens de dir berenar/sopar!\nAvui més que mai: Visca el Barça i visca Catalunya!\nPublicat per karlunx a dimarts, d’abril 24, 2012\nEtiquetes de comentaris: Barça, Twitter\nMontse 25 d’abril de 2012 a les 3:05\nBon dia, tarda o nit, princesa!\nAcabo d'escriur a RAC1 recomanant el teu blog. Apa, a veure si un dia d'aquests el recomanen.\nMontse 25 d’abril de 2012 a les 3:08\nper cert, ja has visitat al Paseante?\nkarlunx 25 d’abril de 2012 a les 12:44\nMontse! si que he visitat al Paseante, de fet després de visitar-lo i saber que ell em visita em sento més presionada a cada post!\nAnònim 25 d’abril de 2012 a les 7:37\nanònim: VISCA EL BARÇA I VISCA CATALUNYA. a mi tambè em va saber greu que fosim sliminats, peró que hi farem amb els jocs un es vegades es guanya i altres es perd i s'ha de ser comprensiu i continuar am b la mateixa ilusió. Estàs millor del costipat?, espero que si. Un petó molt fort per totes dues i fins un altra ratet, IAIA FINA\nkarlunx 25 d’abril de 2012 a les 12:45\nEstic millor del costipat! Ara només tinc mocs i algun esternut!! jeje


CCOO-PV opta pel continuisme i tria Arturo León com a nou secretari general\nEl fins ara secretari d'Organització i número dos de Paco Molina s'ha imposat a Jaume Mayor per 170 vots a 131 (quatre vots en blanc)\nEl nou secretari general de CCOO PV, Arturo León\nArturo León ha sigut triat secretari general de CCOO-PV en el XI Congrés Confederal de CCOO-PV, que s'ha celebrat aquest dimarts i aquest dimecres a València, en haver obtingut 170 a favor d'un total de 305, enfront dels 131 que ha rebut Jaume Mayor que encapçalava la llista alternativa.\nAixí mateix, la candidatura que encapçalava León ha obtingut 164 vots a favor per a la Comissió Executiva, la qual cosa suposa una representació de 15 membres en l'adreça del sindicat, enfront dels 11 que tindrà la llista de Mayor que ha obtingut 136 vots.\nArturo León es presentava a secretari general de CCOO-PV i liderava la candidatura 'oficialista' després que el fins ara líder de l'organització sindical a la Comunitat Valenciana, Paco Molina, decidira no optar a la reelecció per les disputes per a ocupar els llocs de responsabilitat de les diferents secretàries.\nD'aquesta manera, Arturo León, que ha sigut responsable de l'àrea de Sanitat i Sectors Sociosanitaris de la federació, s'ha imposat a la proposta alternativa que liderava el secretari d'Acció Sindical, Jaume Mayor, que proposava major "participació i transparència" a l'organització.\nLeón ha explicat que el seu objectiu és centrar l'acció política amb la mirada posada "cap a fora tenint com a referents a les persones que estan en la desocupació, no poden pagar la lletra del mes i són desnonades o no tenen recursos bàsics i per a aquells que treballen com a falsos autònoms".\nAixí, s'ha compromès a defensar als col·lectius més vulnerables com els joves, les dones que han d'aconseguir una igualtat de drets reals i LGTBI. "Aqueix va a ser el nostre treball fonamental i, tot açò, combinat amb la negociació col·lectiva i amb el nostre intent de recuperar drets", ha subratllat.\nAfiliat a CCOO des de 1988\nNascut l'any 1963, Arturo León es va afiliar a CCOO l'any 1988 i es va iniciar en el món del treball en una empresa de vendes per catàleg i en l'hostaleria. Posteriorment, va accedir mitjançant oposició a personal estatutari de la Conselleria de Sanitat en diferents categories. Actualment és tècnic en prevenció de riscos laborals de la Unitat Perifèrica de Prevenció de l'Hospital General Universitari d'Alacant.\nAls 24 anys va ser triat delegat de la Junta de Personal del Departament de Salut de la Marina Baixa i posteriorment del d'Elda. Des de llavors, ha exercit diferents responsabilitats en la Federació de Sanitat i Sectors Sociosanitaris de CCOO-PV, com per exemple Salut Laboral, Negociació Col·lectiva, Formació i la Secretaria General durant tres mandats.\nAixí mateix, ha sigut membre de la Comissió de Seguretat i Salut en el Treball de la Comunitat Valenciana, del Patronat de la Fundació per a la Prevenció de Riscos Laborals de la Comunitat Valenciana, del Consell d'Administració de l'Agència Valenciana de Salut i del Comitè Territorial de la Dependència. Actualment és membre del Consell de Salut de la Comunitat Valenciana.


Taller de 'Funàmbulus' al festival Circ Cric Taller de 'Funàmbulus' al festival Circ Cric\n17/04/2016 Taller de 'Funàmbulus' al festival Circ Cric\nEl diumenge 17 d'abril, a les 12h, va celebrar-se un taller a partir del conte Funàmbulus, un àlbum infantil amb text d'Àlex Tovar i il·lustracions d'Àfrica Fanlo, publicat a la col·lecció Petit Fragmenta. L'acte va tenir lloc en el marc del Festival Circ Cric a la seva carpa del Camí de la Serra de Can Vilatort 10, a Sant Esteve de Palautordera.\nÀlex Tovar i Àfrica Fanlo ens van explicar el seu conte Funàmbulus, una història sobre l'art de viure en equilibri. Una aventura per caminar, vèncer pors, ser lliure, somiar, superar proves i arribar a un destí ple d'amics. Només cal estirar un fil...\nVam descobrir el conte a través de la veu dels autors, vam provar de caminar sobre una corda imaginària i vam construir el nostre propi funàmbul a partir d'un tap de suro i de pals de broqueta.\nL'acte s'adreçava especialment a famílies amb nens de 3 a 8 anys.\n03/04/2016 · Contacontes-taller amb 'Funàmbulus' al Monestir de Pedralbes


Compromís reclama mesures urgents i excepcionals per previndre i lluitar contra els incendis – Compromís\nEl grup parlamentari Compromís ha presentat en Les Corts una Proposició No de Llei per a exigir al Consell la posada en marxa de mesures urgents i excepcionals per previndre i lluitar contra els incendis.\nEl portaveu adjunt de Compromís, Juan Ponce, ha assegurat que “l’incendi que ha començat hui a Pedralba se suma als que s’han produït de manera constant les darreres setmanes. Les condicions meteorològiques que venim patint juntament amb les retallades del PP aplicades tant a la prevenció com a l’extinció en els darrers anys auguren que anem a tindre un estiu molt complicat”.\nEn els pressupostos de l’any 2011 de la Generalitat es realitzà una dràstica reducció d’efectius i mitjans de prevenció i extinció d’incendis. En l’estiu del 2012 en el territori valencià patirem els pitjors incendis del que va de segle, amb més de 60.000 ha afectades. “Per a prevenir que circumstàncies similars a les de l’any 2012, com són la carència de dotacions pressupostàries adequades i, per tant, de mitjans humans i materials suficients, i una climatologia especialment desfavorable, puguen contribuir a tindre nous incendis devastadors com els de eixe any des de Compromís reclamem mesures urgents i exepcionals”.\nEntre estes mesures Compromís reclama que no es permeta, de forma immediata, tota activitat susceptible d’incrementar greument el risc d’incendis, prohibint en terrenys forestals i en la franja de 500 metres que els envolta, la qual cosa inclou la prohibició de tot tipus de focs, excepte els que tinguen lloc en zones recreatives i expressament autoritzats; l’abocament de brosses i restes vegetals i industrials de qualsevol tipus que puguen afavorir l’inici de qualsevol foc, el llançament de qualsevol objecte encès o que continga focs com a coets, globus, focs artificials o altres artefactes, així com la prohibició d’utilització d’eines en obres susceptibles de produir focs, sense autorització expressa.\nRecuperar el número adequat de Brigades d’ Extinció (Tragsa), considerant-se el número de les mateixes de l’any 2010, com el mínim per a protegir adequadament els nostres boscos. Adequar el nombre d’efectius aeris, mitjans terrestres i mitjans humans, per a poder possibilitar una resposta realment efectiva en els primers minuts, quan els incendis encara són abordables.\nPotenciar les Campanyes d’Informació i Vigilància per a la Prevenció d’Incendis Forestals desenvolupades pel Voluntariat Ambiental destinant una partida pressupostària d’un milió d’euros.\nAixí mateix Compromís amb esta Proposició insta el Consell a aprovar la creació d’un comitè independent i permanent d’experts de provada solvència científica i professional, que avalue la política de prevenció y extinció d’incendis, a qui s’encomanarà l’elaboració d’un pla d’actuacions als municipis i comarques amb terrenys rurals cremats, particularitzat per a cada zona afectada consensuant els seus integrants a través d´un procés real de participació en el qual deuran estar presents institucions acadèmiques, professionals, sindicats i representants d’organitzacions ecologistes i conservacionistes, tots de reconeguda i extensa trajectòria. Aquest comitè s’haurà d’encarregar també de dissenyar els corresponents plans de desenvolupament socioeconòmic de cadascuna d’estes zones, amb l’objectiu de revertir el progressiu deteriorament i els processos d’abandonament de l’àmbit rural pels seus habitants, causa determinant dels incendis forestals.


La Comunitat Valenciana recicla 15 milions de litres d'oli usat en un any | Valencia Extra\nSigaus, el sistema encarregat a Espanya de la gestió de l’oli industrial usat, ha aconseguit reciclar 15 milions de litres durant 2018 en la Comunitat Valenciana, amb recollides en prop de 6.700 punts diferents.\nL’oli lubrificant amb el qual funcionen els vehicles i que s’utilitza en la indústria es converteix, al final de la seua vida útil, en un residu “perillós i dels més contaminants que existeixen”, perquè conté substàncies tòxiques i metalls pesants. No obstant això, ha explicat Sigaus en un comunicat, “pot recollir-se i reciclar-se al cent per cent, generant amb ell noves matèries primeres o energia”.\nEl resultat d’aquesta activitat va ser que quasi sis milions i mig de litres nous de lubrificants van tornar al mercat en la Comunitat Valenciana i es van estalviar 26.000 tones de CO2.\nEn 2018, es van recollir 15.566 tones brutes, inclosa l’aigua i sediments amb els quals l’oli usat sol presentar-se, la qual cosa equival a 63 tones cada dia laborable de l’any.\nD’aquesta forma, 6.658 establiments valencians van generar olis usats en 2018. El 80 per cent d’ells van ser establiments que van generar xicotetes quantitats d’oli usat (un màxim de 2.000 quilos a l’any). Per tipologies, més del 59 per cent de punts generadors van ser tallers de reparació de vehicles.\nAl costat d’ells, es va recollir residu en més de 1.000 indústries i diversos milers més d’instal·lacions de divers tipus, des de construcció a agricultura, hostaleria o altres serveis. En total, es van realitzar 18.671 recollides (76 recollides cada dia laborable de l’any). Les més freqüent va ser la de 695 quilos, aproximadament tres bidons i mig d’oli usat.\nRECOLLIDES EN EL 99% DE LA POBLACIÓ\nQuant a la dispersió territorial, va ser necessari recollir oli usat en 378 municipis valencians que abasten el 99 per cent de la població de la Comunitat. Aquest còmput inclou 148 municipis situats en el medi rural, en els quals el sistema de recollida articulat per Sigaus “contribueix a la protecció de l’entorn en aqueixes zones de major despoblació, prestant un servei de valor per al teixit econòmic local”.\nA més, en els espais protegits de la Comunitat Valenciana se situen deu establiments que l’any passat van generar 22 tones d’olis usats. Com a exemple, es van apilar deu tones d’aquest residu perillós al Parc Natural de L’Albufera, gràcies a la recollida en quatre establiments generadors d’olis usats.\nNOVA VIDA DE L’OLI\nUna vegada recollit, mitjançant una flota de camions cisterna de diversa grandària, l’oli usat es trasllada a una de les 24 instal·lacions de recollida, emmagatzematge i tractament en la Comunitat que participen amb Sigaus. Hi ha dos tipus de tractament diferents que atorguen al residu una nova vida, ja siga com a base lubrificant o com a combustible industrial. En tots dos casos, un correcte emmagatzematge i lliurament fa possible que el residu siga cent per cent aprofitat.\nLa quantitat d’oli usat net finalment gestionat i valorat per part de SIGAUS en la Comunitat Valenciana va ser de 14,8 milions de litres. Un 65 per cent es va destinar a regeneració, el tractament prioritari que permet extraure olis base per a la fabricació de nous lubrificants que poden aconseguir característiques similars als de primer refinament.\nAmb l’oli usat recuperat en la Comunitat es va poder retornar al mercat 6,4 milions de litres de nous lubrificants. A més de matèries primeres, gràcies a la gestió a la Comunitat Valenciana es va evitar emetre a l’atmosfera 25.877 tones de CO2.\nEl segon possible tractament per a l’oli usat és la seua descontaminació per a fabricar combustible d’ús industrial, que evita la utilització d’altres combustibles tradicionals com el fuel. Gràcies a això es va obtindre una energia equivalent 51 GWh, similar a la consumida en usos elèctrics per 14.491 llars.\nEn paraules del director general de Sigaus, Eduardo de Lecea, la gestió dels olis industrials usats en la Comunitat és un “bon exemple de projectes d’Economia Circular que estan funcionant ja de forma eficaç i sostenible”.\n“Ho fem possible amb un residu complex, i de costosa gestió, gràcies al compromís de les empreses involucrades, a l’impuls de l’Administració, i a la consciència ciutadana. Entre tots, hem de continuar avançant cap a aquest nou model de creixement, més innovador i intel·ligent, en el qual els residus que es recullen a les ciutats i als pobles d’Espanya es converteixen en recursos. El camí ja no té marxa arrere”, ha conclòs\nEcologistes i veïns protesten per a exigir a Ábalos que paralitze la duplicació del bypass de la A-7


La Generalitat obri un expedient a l'empresa Cecryon per a evitar un frau al consumidor\nLa Generalitat ha obert un expedient informatiu a l’empresa Cecryon, que ha anunciat l’obertura a Riba-roja de Túria de les primeres instal·lacions d’Europa que permeten criopreservar un cadàver, per a “evitar que acabe en un frau al consumidor”.\nAixí ho ha assegurat aquest dilluns el director general de Comerç, Natxo Costa, qui ha indicat que les conselleries d’Economia i de Sanitat s’han coordinat per a inspeccionar l’empresa, que encara no ha començat la seua activitat, i obrir un expedient informatiu d’ofici sobre aquest tema.\nCecryon ofereix criopreservar el cadàver del client a 196 graus sota zero almenys durant cent anys fins que la tecnologia permeta retornar-li la vida, un servei que costa 200.000 euros més IVA si s’abona al comptat, o pot finançar-se a través d’una companyia d’assegurances.\nSegons ha assegurat Javier Tapa, directiu de l’empresa, l’expedient informatiu, que considera “té poc recorregut”, ha sigut obert perquè “no estem fent publicitat de l’empresa” i ha assenyalat que encara no s’ha signat cap contracte mercantil i encara s’està condicionant el centre, que es finança amb inversió dels socis.\n“Atenem la premsa però no estem realitzant activitat ni cap publicitat”, ha assenyalat Tàpia, qui ha agregat que no es pot obrir un expedient sobre una empresa “abans que comence la seua activitat mercantil”.\nSegons Javier Tapia “anem de cara, de front. Estem encantats de facilitar el contracte mercantil dels clients, que deixa clar què es pot fer, tot en legra gran perquè siga conscient de la decisió que presa”.\nEl director general de Comerç ha assenyalat que ara com ara “és una activitat que no està en marxa, sembla ser més fum que foc i simplement els tenim en el radar comprovant que en tot moment compleixen la normativa, tant en la preservació de cadàvers com en la informació al consumidor”.\nSegons ha explicat, la inspecció es va realitzar a la fi del passat any d’ofici, i no després d’una denúncia, després d’informar alguns mitjans de comunicació de l’obertura d’aquestes instal·lacions.\nEn elles es van personar inspectors d’Economia i de Sanitat per a comprovar què pretenen posar en marxa i “controlar que complisquen en tot moment amb la legalitat vigent”.\nSegons ha explicat Natxo Costa, en aquests moments l’empresa no té activitat i, per la qual cosa ha pogut comprovar la inspecció, la instal·lació “no compleix amb els requisits per a aquesta suposada criopreservación”.\nPer tant, afig, “no hi ha més enllà que les declaracions als mitjans de comunicació i una pàgina web on, de forma molt asèptica, informen d’un possible inici d’activitats. No hi ha activitat i, per tant, tampoc és objecte de sanció”.\nSegons Costa, no veuen “molta probabilitat d’estafa” perquè l’empresa ha anunciat uns preus “que la majoria dels ciutadans no pot pagar, amb la qual cosa no estaríem parlant en cap cas de cap mena d’alarma social”.\nA més, afig, l’empresa informa en la seua pàgina web que no existeix la tecnologia adequada per a la descongelació, amb la qual cosa “si arribat el cas algú signara aqueix contracte, per descomptat frau al consumidor no hi ha hagut perquè ja li estan informant que no existeix la tecnologia”.\nPer això, ha reiterat, “estem una mica en el radar, vigilant que no es puga produir l’estafa però tenint en compte que no podem sancionar a empreses que no realitzen activitat”. Natxo Costa ha indicat que s’ha fet un requeriment a l’empresa perquè informe de quin és l’objecte de la seua activitat, encara que aquesta ja els ha facilitat tota la seua documentació legal.\n“Els tenim sota control i si al final l’activitat és lícita, es podrà fer, i si no compleix amb la normativa, no la podran realitzar i es prendran les mesures oportunes arribat el moment”, ha subratllat el director general de Comerç.\nL’acta signada per un inspector dels serveis territorials de Comerç i Consum assenyala que Cecryon “encara no ha començat la seua activitat” i tampoc disposa de “fullets publicitaris ni de tancs o càpsules de criogenizació” i assenyala que esperava rebre el primer prototip el 14 de desembre de 2018.


La Biblioteca de Torreforta, poc espai i molta empenta | Reusdigital.cat diari de Reus. Notícies i actualitat del Camp de Tarragona\nInaugurada l'any 1990, l'única biblioteca dels barris de Ponent de Tarragona ha quedat petita\n01 de Febrer de 2019, per Enric Garcia Jardí\nImatge d'una de les activitats organitzades a la Biblioteca de Torreforta\nImatge d'un club de lectura.\nL'estrena, el juliol de 1990, de la Biblioteca de Torreforta, va esperonar els ànims dels veïns d'aquest barri tarragoní, que van començar a travessar la plaça del Tarragonès carregats de llibres per a donar-los a la biblioteca. Amb la inauguració d'aquest equipament, s'havia assolit, d'una vegada per totes, una de les reivindicacions històriques del barri. La directora de la Biblioteca de Torreforta, Montserrat Recasens, recorda com, en aquells temps primerencs, els 337 metres quadrats que ocupa l'espai eren vistos pel personal bibliotecari com una immensitat. “Ara se'ns ha quedat petita”, assegura, en canvi. Durant el passat 2018, la Biblioteca de Torreforta va rebre 75.767 visites.\nLa de Torreforta continua sent l'única biblioteca ubicada als barris de Ponent de Tarragona, un nucli de població que, si ens atenem a les dades demogràfiques de 2016, compta amb més de 40.000 habitants. El Mapa de la Lectura Pública de Catalunya, actualitzat el 2014, ja va advertir de les mancances de la ciutat en aquest àmbit. A banda de la creació de les biblioteques de proximitat de Campclar, Sant Pere i Sant Pau, Sant Salvador, Llevant, el centre i la part baixa de la ciutat, el Pla de Biblioteques de Tarragona (2017-2022) també preveu el trasllat de la Biblioteca de Torreforta a una zona en desús del mercat del barri, una mesura que, de fet, es va aprovar en ple municipal l'any 2015. Segons fonts del consistori, en les pròximes setmanes s'hauria de licitar la redacció del projecte d'adequació de la nova biblioteca.\nLa Biblioteca de Torreforta és, en aquest context, un far de la lectura a la ciutat. Mancat d'espai, és ben cert, però replet de l'empenta i la il·lusió de les persones que hi treballen. “És un luxe treballar en un lloc que fomenta la imaginació i la creativitat”, manifesta Recasens, que també remarca la importància de la biblioteca en la cohesió d'una societat que sembla reflectir uns usos com més va més individualitzats. “La biblioteca no és un equipament aïllat, sinó que ha d'estar molt vinculat a l'entorn”, afirma la directora, que amb l'onada migratòria de l'any 2005 va comprovar com el perfil dels usuaris de la biblioteca es transformava per complet. “L'altre dia, en un club de lectura sobre Maria Aurèlia Capmany, estàvem reunides persones de fins a 12 països diferents. Vam aprofitar per a parlar del paper de l'home i la dona en cadascuna de les nostres societats d'origen. Va ser molt enriquidor”, explica Recasens. La biblioteca d'aquest barri de Ponent és també un punt de trobada intercultural i intergeneracional. Així ho demostren, per exemple, el programa Tecnoyayos, en el qual adolescents del Col·legi la Salle de Torreforta ajuden un grup de persones grans a aprendre a utilitzar les noves tecnologies, i els tallers familiars, en els quals els nens comparteixen lectures amb els seus pares.\nUna de les propostes de la qual Recasens està més satisfeta és el club de poesia amb la gent gran, entre la qual figuren persones que no van ser escolaritzades. Es fa difícil resumir en poques línies el conjunt d'activitats que es porta a terme des de la Biblioteca de Torreforta al llarg d'un sol any: exposicions, clubs de lectura, visites escolars, conferències, presentacions, tallers, cessió de llibres a les escoles de Ponent... A Torreforta, tenen el costum, fins i tot, de decorar la sala infantil cada any amb els motius d'un conte infantil. Enguany l'espai per als infants està presidit per la Hilda, un personatge femení d'una obra de l'escriptora Bel Olid que ajuda a desmuntar tòpics sobre els rols de gènere. A la Biblioteca de Torreforta d'iniciativa no en falta pas. Usuaris i personal, no obstant, coincideixen a declarar que urgeix disposar d'un equipament adequat, amb més metres quadrats.


Climent Picornell | Estiu de ple, amb serps i espluga-bous\njcmllonja | 24 Agost, 2017 17:22\nUn menja mosques m’observa de damunt els seus posadors. Té una dotzena de llocs i va canviant, ara su’quí, ara su’llà. Encalça un borino, una mosca, un papalló... fa feina a escarada. Però no és d’aquesta casta d’aucells que xerren per la vila, sinó d’uns altres. El cant (?) d’uns quants lloros té entretenguda tota una illeta de cases. Se veu que uns externs, que han triat el poble per viure tenen una gàbia amb quatre lloros que quan comença a clarejar ja han partit a barrejar i a fer aquells remiulos que fan els lloros. La gent dels corrals, que tots se donen, està cabrejada, ha donat part a l’autoritat, però l’ordenança municipal no està massa clara i continuen sense poder dormir a pler.\nD’aquest discurs es passa al dels externs que han vengut amb cans. Que si no els duen fermats, que sis són de raça perillosa i no duen el morral posat i, llavors, que les aceres del poble estan plenes de merdes. Que si ells al seu país o a Ciutat no ho farien i en canvi aquí...\nFaig un parell de piscines el matí, per recomanació mèdica i per estar en forma. La piscina els matins de prest, abans de que arribin els nins de l’escoleta d’estiu és un racó de pau. Les dones, jubilades, pocs homes o quasi cap, tothom gorro posat –les normes són les normes- fins que, poc a poc, va arribant gent més jove, alguns, fills de magrebins, fins que a les dotze arriba la lul·lea de nins amb les seves monitores.\nSón dies calorosos de juliol i quan refresca un poc són vespres de conversa a la fresca, ja sia a les rotllanes davant les cases, ja sia als cafès de les places del petit poble: la plaça Nova, la Vella o la del Pesador dels Porcs. En aquests llocs és on millor es posa a prova el canvi, la nova multiculturalitat de la vila, entre negres, blancs, rossos i més morenos. Externs, estrangers, forasters, sudamericans, moros, ciutadans i turistes que ocupen les cases amb piscina que han fet gent del poble per llogar. Quin canvi quan un pensa que els únics forasters que hi havia fa uns anys eren els guàrdia-civils del quarter!\nLes converses a la meva rotllana són erràtiques, des d’en Joan Sineuer que afirma taxativament que als mostels els agraden els caquis madurs fins a n’Andreu de Rotaula que informa que a Gossalba han sembrat centenars d’oliveres i s’ha transformat en agro-turisme o que a sa Bastida hi fan obra per transformar-la en un hotel rural de vint-i-cinc habitacions. “No és més que es procés de decadència” afirma “de ses grans possessions, que aquí al poble començà quan es Calderers –es gran casal emblemàtic de sa ruralia potent- es va transformar en un parc temàtic per a visita de turistes”. Tothom li dona la raó.\nS’asseu en Joan des carrer Curt emprenyat perquè una serp s’ha menjat el seu canari de dins sa gàbia. “No, i quan el s’havia engolit, llavors no ha poguda sortir. Allò havia engreixat, amb s’aucell a dins sa panxa, i sa reixa de sa gàbia era massa estreta. L’he morta i li he tret es canari de dins sa panxa, tot llemicós, però ja era ben mort”. “Se tornen!”, diu n’Arnau de son Dardut “ses mallorquines quan les afines fugen, aquestes noves, forasteres, se tornen cap a tu i te voldrien mossegar”. “Hauríem de calar foc a una vorera des camí de son Pillaró que n’està ple”. “Alerta amb so foc en s’estiu!”. “No! Més envant quan hagi plogut”. “Aquí ses serps vengueren amb aquelles oliveres velles, que dugué en Tià Camioner, de sa Península”. “No”, replica en Miquel Soper “vengueren d’Artà; on n’hi ha més és per Horta i Horteta i pes pla de ses Veles, per sa zona de Llevant, vengueren d’Artà”.\n“I parlant d’animals nous, espluga-bous veig que els diuen, aquests aucells blancs, grossos, de bec groc que qualcun s’encamella damunt ses ovelles, abans no n’hi havia i ara quan llaures o passes ets esterrossadors venen darerra, darrera des tractor. Però una putada! Uns estols grossos! I són àgils i hàbils pareix que els has d’enganxar i no. Quan remous sa terra, on hi ha hagut garbes, solen sortir molts de ratolins, Idò tú, els enganxen amb so bec, els sacsegen fins que els tenen en bona posició i... per endins! Tot sencer, el veus com davalla pes coll fins al gavatx”.\nEn Miquel diu que té quinze mil tomatigueres de ramellet sembrades; en Tomeu que el motocultor l’esclata “sempre seguit has d’alçar i alçar, m’esbraona, què vols que te digui”; en Joan Hortalà informa que n’Omar, un dels primers moros que dugué en Pep des Conhort, primatxel·lo i bigotut, és mort, a Barcelona; era àrab, no berber, deia ell, bevia alcohol i anava de dones i dormia on podia o on l’hi deixaven: per sa Bastida, dins una caseta a fora-vila, damunt els seients d’un camió abandonat... Arran de què surt en Pep des Conhort un conta el seu accident, quan esflorà el cotxe devers una paret de Carrutxa. “Quan en Miquel Escolanet va arribar, en Pep només deia: “Mon pare me matarà, me matarà, me matarà”. En Miquel li repetia que si estava bé, era lo més important. Però en Pep –filòsof dins sa desgràcia- li envergà: “Miquel i que no saps que és més bo de fer un fill que no comprar un cotxo nou! Me matarà, he dit!”.\nEn Sion Perecates reclama més beure al cassiner, i ja va ben esquinçat. “Si dónes beure, ja saps a lo que t’exposes”. “No beguis pus” li diu el cassiner “que moriràs podrit!”. I en Sion li respon, autoritari i seriós: “Tu aboca, que podrit pot ser que sí, però corcat no!”. “Au, au, au” li diu el cassiner que li demana: “On és el Papa?”. “A Roma!” contesta en Sion. “Idò” diu el cassiner “cadascú a ca seva!” . “I els cans a Can Coll!” li replica en Sion que plega veles cap a son Dormes.


La seducció ambiental, de Jordi Sargatal\n26 de gener de 2022 by Sònia Duñach Deixa un comentari\nEl 26 de gener és el Dia Mundial de l’Educació Ambiental i el bon amic Bernat Garrigós, màxim impulsor de la Fundació Alive, de la qual tinc el privilegi de ser membre del seu Patronat, em demana un article sobre educació ambiental.\nLa Fundació Alive té com a objectiu principal la difusió de coneixements sobre la Natura, especialment sobre el medi marí, per ajudar a conscienciar sobre els seus valors i problemàtica, així com contribuir a la seva conservació. Per tant, l’educació ambiental és una eina bàsica per aconseguir aquests objectius.\nCom a primer director del parc natural dels Aiguamolls de l’Empordà, del 1984 al 1998, ens vàrem enfrontar a un problema greu: després de molts anys de degradació d’aquest espai i persecució de la seva fauna, realment hi havia pocs ocells aquàtics per ser observats. Milers d’escolars i visitants en general venien encuriosits per visitar aquella zona humida protegida, finalment, després d’una llarga campanya de defensa. Durant aquests anys, un gran percentatge d’aquests visitants se n’anaven realment decebuts per no haver vist res que, al seu criteri, meresqués la visita.\nLa primavera del 1986, per pura casualitat, ens va arribar als Aiguamolls un pollet de cigonya de pocs dies. La que més tard es va convertir en la famosa i emblemàtica cigonya Guita. Per a qui no sàpiga o no recordi la història de la Guita, val la pena fer-ne cinc cèntims.\nLa cigonya Guita va néixer en una incubadora d’una granja de pollastres el 12 d’abril del 1986, ja que els quatre ous del niu d’Albalate de Cinca varen ser baixats del campanar per poder fer-hi unes reparacions absolutament imprescindibles. Els adults de cigonya varen abandonar el niu, però la gent del poble va salvar els ous, com a mostra d’estima cap a l’espècie. Per sorpresa del propietari de la granja, el 12 d’abril varen néixer dos pollets de cigonya, que va encomanar a Matilde Cabrera, una biòloga de la “Diputación General de Aragón”.\nL’amiga Matilde, sabent del nostre interès per les cigonyes, ens va dir si les volíem. La resposta va ser ràpida, i precisament en Bernat Garrigós, que aquell any feia una estada com a voluntari als Aiguamolls, i en Robert Pradell, varen sortir d’urgència cap a Saragossa. Malauradament, un pollet ja havia mort, i vàrem adoptar l’altre, la Guita. El nom li ve de les entranyables coces que feia de petita.\nSegons el llibre de família, els pares de la Guita varen ser en Jordi Sargatal i en Bernat Garrigós, i els padrins en Robert Pradell i la Rosa Llinàs.\nVa viure la infància a la Plaça del Bruel, seu del Parc en aquell moment, i a Tortellà, a casa de la família Garrigós Castro. Quan tenia dos mesos, amb molta pena, la vàrem ingressar a l’aviari del zoo de Barcelona, per tal que comencés a agermanar-se amb 4 exemplars que el Parc Zoològic ens havia cedit.\nEl 22 de març del 1987 la Guita i les seves quatre amigues varen tornar als Aiguamolls. Va ser el dia de la cloenda d'”Encara soc viu”, el cap de setmana en què 2.100 nois i noies dels Minyons Escoltes i Guies Sant Jordi de Catalunya, es varen dedicar a treballar voluntàriament per la conservació. A part de les cigonyes, aquell cap de setmana també varen arribar els cignes, regalats per Pasqual Maragall com a alcalde de Barcelona, fent així la seva primera vinguda oficial als Aiguamolls, que seria seguida de tota una altra sèrie de visites privades i en família.\nDurant els anys següents es varen fer festes per celebrar els aniversaris de la Guita, es va publicar un llibre amb text de Jordi Jané i dibuixos de Ramon Pujolboira, i el guitarrista i compositor Toti Soler li va dedicar una cançó.\nCom que havia sigut criada per humans i sense contacte les primeres setmanes de vida amb altres cigonyes, va quedar impremtada d’humans i, per exemple, quan arribaven escolars al Cortalet, entrava al Centre d’Informació, s’enfilava al taulell i saludava als nens. Clar, aquells nens i nenes quedaven absolutament seduïts per la cigonya, i llavors era molt més fàcil transmetre missatges d’educació ambiental. Així vàrem descobrir la tècnica de l’atracció de la fauna de cara als escolars. A aquesta disciplina la vàrem batejar com a Seducció Ambiental, com a tècnica introductòria de l’educació ambiental.\nSeducció ambiental, una tècnica d’atracció de la fauna\nDe fet, qui ja havia descobert la Seducció Ambiental, sense anomenar-la així, havia estat el gran comunicador que va ser Félix Rodríguez de la Fuente, amb els seus programes televisius, que varen canviar la mentalitat de tots els habitants de l’Estat. Als Aiguamolls vàrem anar afinant aquesta disciplina amb el pedagog i bon amic Quim Franch.\nPosteriorment, vàrem aprofitar la consolidació de la població de cigonyes a l’Empordà, i sobretot la reintroducció de la llúdriga, per avançar molt més en la Seducció Ambiental. Cadascuna de les llúdrigues alliberades ho era a un poble diferent de les conques de la Muga i del Fluvià, i sempre convocant els escolars, a qui prèviament s’havia explicat la història de la reintroducció i podien veure la llúdriga dins la caixa de transport.\nA la una foto on es veu una llúdriga sortint de la caixa i anat cap al riu, davant d’un grup d’escolars. Aquells nens i nenes fan una cara d’íntima satisfacció, que segur que els marcarà en positiu per la resta de les seves vides. Això és la Seducció Ambiental.\nFont: Jordi Sargatal. Moment de l’alliberament d’una llúdriga\nAquesta Seducció Ambiental és la que ja està aplicant també la Fundació Alive amb la fauna marina, un gran món, el marí, encara per descobrir per la majoria de gent. De petits tots hem gaudit buscant animalons entre les roques o a la sorra de les platges. Es tracta de potenciar aquesta curiositat per ensenyar, fer estimar i ajudar a conservar, ja que també és un món que es troba en perill i cal ajudar a gestionar millor.\nTotes les espècies tenen el seu interès i mereixen atenció, però és evident que és més fàcil seduir el gran públic amb un dofí o una foca, que amb un petit crustaci, per meravellosa que pugui ser la seva vida i adaptacions. El gran avantatge d’aprofitar les espècies emblemàtiques, també anomenades espècie paraigua, és que sota seu s’aixopluguen i s’aprofiten de la protecció totes les altres.\nFent Seducció Ambiental amb les llúdrigues, per exemple, també s’aprofitaven de la consciència ambiental i de la millor protecció dels rius, aconseguida per aquesta espècie emblemàtica, totes les altres espècies que viuen als mateixos hàbitats de rius i estanys.\nAl nostre Mediterrani tenim diversos projectes de reintroducció que poden suposar un gran impuls per la Seducció Ambiental, com poden ser el de les tortugues marines, l’àguila pescadora i la foca mediterrània o vell marí.\nPoca gent sap que la foca mediterrània es trobava encara a la costa mediterrània ibèrica fins als anys 70 del segle XX i, per tant, és totalment viable la seva reintroducció. Vaig tenir el privilegi de visitar les colònies de Cabo Blanco, a l’antic Sàhara espanyol. Em vaig creuar la mirada amb dues femelletes joves que em varen venir a veure, encuriosides, a pocs metres de distància. Puc garantir que qualsevol persona que pugui observar les foques, quan les tinguem als tancats de prealliberament si prosperen els projectes, quedarà absolutament enamorada de l’espècie i es convertirà en una gran defensora del mar.\nLa Fundació Alive té molta feina per fer. De moment ja n’ha fet molta i de molta qualitat, o sigui que està molt ben encaminada. Segur que aprofitarà al màxim els ressorts de la Seducció Ambiental per incidir, també al màxim, en la necessària educació ambiental, i esperem que sigui per molts anys!!\nBatet de la Serra, gener del 2022


El Cercle Africà | CEC Digital\n02. des, 2010 0 Comentaris\nEl Cercle Africà acaba de convocar una consulta sobre lideratge religiós i immigració, com a part del projecte que està desenvolupant a diversos països europeus i amb un ampli suport institucional i internacional.\nL’objectiu del fòrum és debatre quin és i quin ha de ser el paper social del líder religiós immigrant. La iniciativa, a més de resultar interessant, resulta absolutament necessària. Tant per la dimensió que cada dia tenen les minories religioses d’aquest país com per la seva àmplia implantació en l’àmbit de la immigració.\nEl perill d’aquest tipus d’iniciatives és que es vulgui, des de la societat civil, establir quin ha de ser el perfil o la formació del líder religiós però, si s’aconsegueix superar aquest obstacle, s’obre una porta plena de possibilitats.\nÉs evident que, en una societat on les Comunitats Religioses tenen cada dia una més àmplia presència, els seus líders també tenen una dimensió social que cal conèixer, reconèixer, estudiar i canalitzar.\nTambé és evident que molts d’aquests líders religiosos sorgits de les esglésies filles de la immigració encara no disposen del coneixement necessari per interpretar el context en què viuen.\nUna de les preguntes que cal formular-se és si les administracions locals estan obertes a adonar-se que la pluralitat religiosa és una realitat amb la que cal entrar en diàleg. Aquest tipus de trobades pot fomentar aquesta obertura.\nAquestes, i moltes més, han estat les preguntes que s’han formulat en aquesta trobada on, a més d’escoltar els ponents, s’han escoltat les veus tant dels representants de l’administració com dels líders religiosos. Ambdós han tractat d’establir uns criteris comuns sobre quines han de ser les bases per treballar plegats d’una manera estable.\nResulta obvi que d’una primera trobada només cal esperar l’impuls necessari per a una segona convocatòria que permeti ampliar el cercle de les persones que s’apuntin a difondre aquesta iniciativa.\nLa virtut d’aquesta iniciativa és deixar constància que el diàleg entre les administracions i els líders de les minories religioses ja és una realitat entre nosaltres i que el millor que podem fer és dissenyar com volem que sigui aquest diàleg en lloc de deixar-ho a la improvisació de cadascú.\n2011: Tot a punt!


Encara ens farien morir de riure: hi ha qui, a propòsit de la pel·lícula feliçment triomfant Boom Boom parla de miracle, excepció o casualitat. Ja al festival internacional on es va presentar va tenir l'èxit que compta: va ser comprada per diverses empreses de diversos països per gust, per ganes i sense que hi hagués interessos de "jo et compro perquè tu em compris", impropis de cinemes com el produït aquí, desproveïts d'aparell que els faci seus.\nBoom Boom es va vendre molt bé a l'exterior, abans de presentar-se a l'interior, i la notícia no va ser equitativament ressaltada. Molt bé, hi ha poc a dir, ja se sap que les notícies, si no vénen avalades, i aquesta no hi venia, costen de trobar damunt de la taula del redactor. I sortir al carrer a buscar la notícia, ¡és tan incòmode!\nPotser aquesta mateixa raó, la incomoditat, ara en un sentit psicològic, fa que, damunt de la qualitat i la bona acollida del simple espectador, els líders d'opinió nostrats parlen de miracle, els més de bona fe, excepció, els més fets malbé, i casualitats, els supersticiosos. És que ha de resultar molt incòmode reconèixer la pròpia inaptesa, la pròpia ignorància en el camp que es diu dominar; i resulta impossible de reconèixer el propi i ignorat provincianisme.\nSense que s'hagués d'esperar un encert segur, perquè això ho impedeix la més elemental de les precaucions, sí que semblava obligatori, per als professionals del ram, haver d'estar atents a la gestió, realització, muntatge i exhibició del film, vist el currículum dels seus principals motors.\nEm limitaré a recordar els trets de coneixement obligat de dos d'aquests motors que més conec, Rosa Vergés, la directora, i més, i Jordi Beltran, guionista.\nRosa Vergés, de la família d'editors Vergés, ha viscut i conviscut, fins i tot a casa, amb el cinema. De la relació a professió cinematogràfica, el seu nom s'ha llegit, en lletres més o menys petites, en bona part de les peces de cinema produïdes i vistes aquí els darrers i ja bastants anys. Els professionals se suposa que n'haurien d'haver esperat prou, d'algú amb aquestes preparacions.\nJordi Beltran és coautor, com a mínim, dels programes de televisió Arsenal i Atlas, i dels radiofònics Clàxon i Plàstics dràstics. Qui com ell.\nL'èxit de Boom Boom no ha estat una sorpresa per a tothom. I sí una gran alegria.


El Born i la Rivera | Meet Barcelona\nEl barris medievals del Born i la Ribera han aconseguit una combinació gairebé perfecta entre passat i futur. S'hi poden trobar les darreres tendències de moda entremesclades amb arquitectura gòtica, o tastar plats futuristes sopant en un palau medieval. Caminar pels seus carrers és tenir la ment oberta a la novetat, però també deixar-se emportar per la història, present a tot arreu.\nUn retorn a l’edat mitjana\nCaminar sense rumb per les places i carrers del Born i la Ribera transporta a l’època medieval, quan aquesta zona era un dels barris principals de la ciutat, ple de palaus i cases senyorials que van construir els mercaders adinerats. Amb recintes gòtics imponents com la Llotja, on es feien els negocis que els mantenien vius, però també amb una forta presència d’artesans humils, gremis i mariners, que van ser capaços de construir l’església de Santa Maria del Mar, el millor exponent de l’art gòtic català, en només 55 anys i sense l’ajuda de les classes poderoses.\nEl barri medieval va patir la desfeta durant la Guerra de Successió del 1714, i va ser mutilat. En memòria dels caiguts en aquella guerra, es manté encesa una flama al Fossar de les Moreres, a tocar de l’església de Santa Maria del Mar. I per conèixer la història d’aquella època cal anar al Born Centre Cultural, un mercat modernista convertit en museu on es conserven les restes de part de la ciutat desapareguda sota les bombes.\nBarri d’artistes d’ahir i d’avui\nLa Ribera era, i encara ho és, un barri de contrastos. Avui dia, els palaus del carrer Montcada, antigues residències senyorials, estan ocupats per museus i sales d’art, entre els quals destaca el Museu Picasso, amb l’obra de joventut d’aquest genial pintor. Picasso havia tingut el seu taller al barri i, com ell, els pintors Rusiñol i Casas. De fet, van ser tants els artistes que es van instal·lar pels barris de la Ribera i el Born que aquesta zona es va arribar a considerar com un Montmartre barceloní. Aquest pòsit es manté en l’actualitat, ja que s’hi apleguen molts creadors nous ubicats en espais emblemàtics, que fan conviure les noves tendències amb les restes medievals i el record de comerciants i mercaders. Convertit en un dels barris més moderns i cosmopolites de Barcelona, els showrooms de moda més fashion conviuen amb botigues gurmet i amb les últimes tendències en restauració.\nLa Casa de la Caritat (CCCB)\nEl Born CCM acull valuoses restes arqueològiques trobades l’any 2001.


La primera empresa espanyola que crea un protocol per a evitar contagis és valenciana - À Punt\nLa primera empresa espanyola que crea un protocol per a evitar contagis és valenciana\nSesderma dona consells a les 800 persones que integren la plantilla per a limitar l'expansió del coronavirus.\nVÍDEO | La primera empresa espanyola que crea un protocol per a evitar contagis és valenciana\n25 de febrer 2020 - 22:54\nLa primera empresa espanyola que crea un protocol per a evitar contagis és valenciana. Sesderma, amb seu a Puçol (Horta Nord), ha donat consells als seus 800 treballadors i treballadores per a limitar l'expansió del coronavirus. Així mateix, treballa des de l'inici de l'epidèmia durant 24 hores per a dissenyar i fabricar productes específics que impedisquen que es contraga el Covid-19.\nLa companyia és especialista en productes per a la pell basats en nanotecnologia, una tècnica que encapsula els components perquè siga més efectiva. Des que es va iniciar l'epidèmia Sesderma treballa a destall per aconseguir productes basats en la proteïna Lactoferrina, per a evitar contagis.


Es posen desenes de denúncies per 'botellons' i es viuen aglomeracions\n4 min. Barcelona 18/10/2020 19:49 Traduccions: Cat Cas\n651x366 Diverses persones utilitzant aquest migdia els aparells esportius situats davant l'Hospital del Mar de Barcelona / Maria Ortega Diverses persones utilitzant aquest migdia els aparells esportius situats davant l'Hospital del Mar de Barcelona / Maria Ortega\nSi tenim en compte les imatges i les denúncies del primer cap de setmana de restriccions pel covid-19 a Catalunya, les mesures no s'han acabat de seguir. Els incompliments que s'han produït no han sigut puntuals, sinó massius. Per posar alguns exemples, els Mossos d'Esquadra han denunciat 75 persones aquest dissabte a la mitjanit que participaven en un botellón al mirador de Torre Baró, al districte de Nou Barris de Barcelona. A la mateixa ciutat, la Guàrdia Urbana ha desallotjat aquesta mitjanit 573 persones per incomplir les mesures. N'ha denunciat 37 per beure alcohol a la via pública i la nit de divendres a dissabte ja havia sancionat 75 persones més per botellons. La Guàrdia Urbana també va sancionar dissabte un restaurant de l'Eixample amb clients consumint dins el local.\nEn un altre punt de Catalunya, els Mossos han denunciat aquesta matinada l'organitzador d'una festa amb 130 persones en una masia del Catllar, al Tarragonès. Segons la policia, els participants s'han enfrontat als agents i han tingut una actitud hostil. La convocatòria s'havia fet per les xarxes socials amb la intenció d'allargar la festa fins aquest dilluns al matí. Els Mossos han comprovat que els assistents no portaven mascareta ni respectaven cap mesura sanitària. La policia ha explicat que part dels participants ballaven i consumien begudes. Els agents també han intervingut els equips de música i han aixecat dues actes: una per no respectar les restriccions i una altra per drogues. De fet, han detingut un home que tenia bosses amb cocaïna i LSD, pastilles d'èxtasi i marihuana per un delicte contra la salut pública.\n🔴 Cues de més d’una hora i amb poca distància a Diagonal Mar per accedir a una botiga de roba https://t.co/gPS0ztj1XL pic.twitter.com/Bdf2Pr8B1k\n— btv notícies (@btvnoticies) October 17, 2020\nAl marge de les actuacions de la policia, a Barcelona s'han pogut veure aquest migdia davant l'Hospital del Mar –com mostra la foto d'aquest article– diverses persones que ignoraven el cartell que recorda que està prohibit utilitzar els aparells esportius situats a l'aire lliure. Un equip de Betevé va enregistrar dissabte a la tarda com es produïen llargues cues amb poca distància de seguretat al centre comercial de Diagonal Mar i s'han vist més pícnics, una activitat no permesa, per exemple al Parc de la Ciutadella. També s'han viscut aglomeracions al Parc Natural del Montseny: tot i la crida a reduir la mobilitat, la Diputació de Barcelona ha parlat de "massificació" i "comportaments incívics". Malgrat això, entre divendres i dissabte van sortir un 8,6% menys de vehicles de l'àrea metropolitana de Barcelona respecte al primer cap de setmana d'octubre. La disminució s'ha mantingut aquest diumenge perquè fins a les 20.00 h han tornat un 11,9% menys de vehicles, segons el Servei Català de Trànsit.\n651x366 Grups de persones fent pícnics aquest diumenge al Parc de la Ciutadella de Barcelona / ALBERT CADANET / ACN Grups de persones fent pícnics aquest diumenge al Parc de la Ciutadella de Barcelona / ALBERT CADANET / ACN\nUnes mesures més intensives?\nSobre la possibilitat d'implantar a Catalunya el "toc de queda", una opció que el conseller d'Interior, Miquel Sàmper, no descarta si se n'observa "l'eficàcia" a França, el president substitut i vicepresident del Govern, Pere Aragonès, ha assegurat aquest migdia que la mesura "no està sobre la taula". Però ha admès que no es poden deixar de preveure "mesures més intensives en el futur": "Dependrà de l'evolució epidemiològica". La investigadora Clara Prats considera que el toc de queda és una mesura que es podria plantejar si les restriccions actuals no funcionen. "Abans que un confinament total, potser es podria provar el confinament parcial en el temps, que sona millor que toc de queda", ha dit.\nLa massificació @montseny i comportaments incívics fa que:\n❌Tanquem les àrees de lleure\n👀Augmentem nombre d’informadors\n⛔Reforcem senyalització x evitar vehicles mal aparcats\n🚌Augmentem freqüència #Busparc\n🙌🏻Iniciem campanya sensibilització\nParcs naturals sí, però amb civisme pic.twitter.com/zwbhWMaEJs\n— Diputació de Barcelona (@diba) October 18, 2020\nEn canvi, el metge i investigador Salvador Macip ha defensat que no s'hauria de descartar un confinament temporal a Catalunya com a "últim recurs". En declaracions a Catalunya Ràdio, Macip ha opinat que "és difícil predir" si la mesura de tancar bars i restaurants tindrà un impacte en l'evolució de la pandèmia perquè dependrà del comportament dels ciutadans. "Si no anem als restaurants però fem festes a les cases, estem igual", ha apuntat. Al seu parer, "no s'haurien de descartar" petits confinaments puntuals, "com a últim recurs", per afrontar l'augment de contagis, com està passant a pràcticament tot Europa.\nCatalunya arribarà en 10 dies als 500 positius de covid per 100.000 habitants


...NIMFA DE ROCA I GLAÇ...TEMPLE DE VENERACIÓ: de setembre 2011\nPas de segadors francesos que venien a treballar als camps catalans i aragonesos.\nPas de fusta de les valls d'Àneu cap a França, a través d'un telefèric del qual en resten construccions i estructures.\nPas d'exiliats fugint del feixisme.\nPas del ferrocarril que es quedà en projecte, aturat a la Pobla de Segur al vessant sud.\nI ara per ara pas d'excursionistes i de gent compromesa, que cada any celebra un aplec per rememorar les antigues relacions entre Catalunya i Occitània.\nEl camí, que al ascens variem pel Bosc de San Joan, és d'aquells ben fresats, i que superen el desnivell a base de llargues marrades. Tot i la comoditat de la pujada, la calor apreta i el sol és implacable quan se surt del bosc.\nCarretera amunt del poble de Salau, s'obre a llevant asquesta ample i profunda vall del riu eth Salat, boscada de fageda a la fondalada, i tota herba fins els cims.\nEls ramats bovins dominen els prats d'alçada. L'ombra és inexistent, però amagant el cap entre les roques deuen sentir-se com si hi fossin sota, potser rememorant la freca de la nit.\nDes del Port de Salau tenim el davant el massís de Bonabé i de Marimanha, que proporcionaven la fusta de pi que es transportava amb el telefèric, del qual queden els arcs de pedra que en suportaven l'estació superior.\nSon molt interessants les imatges antigues d'aquest bloc, de l'industria de la fusta que es desenvolupà al voltant d'aquest pas, i que contrasten amb les actuals.\nEl concepte de Prepirineu es fa extrany al vessant nord de la serralada, doncs la seva transició cap a la plana és ràpida i brusca.\nAl cor de l'Arieja, el Pirineu es desfà en verds i frondosos turons, entre els quals hi viu una població que no es dedica només al turisme, com passa a l'altre banda.\nTravessem el silenci dels carrers d'Oust i caminem per carreteretes locals cap als paratges de Palouard i Mounetou.\nLa cria de porcs a camp obert deu ser una activitat força important en aquesta zona. Arreu trobem camps tancats amb porcs de totes les edats i mides, que campen, dormen i s'enfanguen a voluntat.\nDesprés de Mountenou, el camí entra en un d'aquesta camps, reservat a inmenses trujes cadascuna d'elles envoltada de 10 o 12 garrins ben petits, que juguen i s'ens apropen cusiosos. La tendresa que desperten els garrins contrasta amb la por que fan les trujes, que sense cap mala intenció només s'acosten a veure si els donem alguna cosa per a menjar.\nEl paisatge ramader i humanitzat, viu i habitat, deixa pas al fosc bosc de faigs, que fa equilibris per poblar el fort pendent del Bosc de Mirabat.\nPer grans llaçades, que d'altre manera seria impossible, el camí puja humit i enfangat fins les runes del castell.\nLes vistes al Montvalier son inmillorables.\nEtiquetes de comentaris: a mig camí, Arieja, diapositives, França, Prepirineu


L' Escola Pàlcam, escola concertada, ofereix formació des d'Educació Infantil fins a Batxillerat i Cicles Formatius al barri d'Horta-Guinardó de Barcelona, molt a prop de la Sagrada Família Notícies » Sortida dels grups de Reflexió\nEnsenyament de qualitat i servei a les famílies\nPàlcam en xifres\nNoves tecnologies a l’aula\nSortida dels grups de Reflexió\nEl dimarts 11 de juny els alumnes dels grups de reflexió de Secundària de l’Escola vam fer una sortida lúdica de final de curs al Bowling Pedralbes per celebrar l’acomiadament de tot un any treballant valors. Malgrat el dia gris i plujós vam passar un matí molt animat ple de strikes i de somriures.\nAgenda Veure tots els esdeveniments\nFestiu de lliure disposició\nÚltim dia abans de vacances\nTweets d' Escola Pàlcam\nEscola Pàlcam- C/ Rosalía de Castro, 30-34- C/ Castillejos, 361 08025 BARCELONA Tel. 93 435 97 49\nCopyright 2017- Tots els drets reservats - Avís legal - Política de Privacitat- Política de cookies\nAquesta web utilitza 'cookies' pròpies i de tercers per oferir-te una millor experiència i servei. Al navegar o utilitzar els nostres serveis, acceptes l'ús que fem de les 'cookies'. De tota manera, pots canviar la configuració de 'cookies' en qualsevol moment.


Carmen Borrego deixa 'Sálvame' per tornar a passar per quiròfan\nCarmen Borrego a 'Sálvame' | Telecinco\nper Jennifer Navarro Redactora 14 de març de 2019 17:07\nLes Campos van arribar a fer-se les reines de 'Sálvame'. María Teresa tenia un espai a Telecinco molt potent amb '¡Qué tiempo tan feliz!', el que li va permetre moure fils per col·locar Terelu com a col·laboradora de l'exitós programa de tafaneries de les tardes. I d'aquí, a ficar-hi també la seva filla Carmen Borrego. La presentadora mare va ser apartada de la cadena quan van cancel·lar el programa que presentava, però això no ha impedit que les filles segueixen entre la plantilla de 'Sálvame'.\nTerelu va abandonar la seva plaça en ser diagnosticada, per segon cop, amb un càncer de pit. La seva germana anava compartint les novetats des de plató durant la seva absència; fins fa un parell de mesos quan Terelu va poder tornar a treballar. Ara les dues seuen juntes moltes tardes, però aquesta coincidència durarà poc. Per què? En anunciar Carmen que deixarà temporalment el programa.\nCarmen ha tingut un paper bastant protagonista durant aquests mesos, ja que ha acceptat sotmetre's al 'Desafío Borrego'. Es tracta d'una secció que la posa a prova i intenta ajudar-la a què baixi de pes. El canvi que va fer gràcies a una televisada operació estètica va ser espectacular, però sembla que encara no està contenta.\n"Passaré una altra vegada per quiròfan", deixava caure. La bomba era molt inesperada, tal com reflectia la cara de sorpresa de Jorge Javier Vázquez. Què vol fer-se aquest cop? La papada torna a ser la protagonista: "Se m'han despenjat els músculs de la papada en haver aprimat tant així de ràpid. Així que el meu metge m'ha recomanat apujar-me el múscul".\nPer això es retirarà durant uns dies dels platós, el que tornarà a envoltar-la d'expectació mediàtica -que, segurament, és el que realment busca-. De ben segur que l'ofereixen un 'Sábado Deluxe' especial per mostrar els resultats...\nEls col·laboradors van aplaudir aquesta decisió, encara que van deixar caure que segurament aprofitarà aquesta operació per retocar-se alguna cosa més. Què més li queda per operar-se? Ja s'ha fet la papada, les parpelles, les celles i les dents. Sembla que el seu cirurgià plàstic ha encertat amb aquesta clienta.


In Tarsi - Club TR3SC\nAmb aquest espectacle la Compañía de Circo "eia" reflexiona, amb un llenguatge dirigit a tots els públics, sobre la transformació; d'estar trist a alegre, de passar de petit a gran, de trobar-se acompanyat o sol, dels encontres i desencontres de les relacions humanes, dels sentiments que mai no són els mateixos. Un viatge proper -els artistes acompanyen l'espectador- per un món familiar amb trossos de vida que tots podem reconèixer.\nAquest és el seu segon muntatge. Amb el primer (Capas), han viatjat per dotze països i van guanyar els premis Ciutat de Barcelona (2011) i Zirkolika (2011), entre d'altres.\nReserva el teu 2X1 via web TR3SC i paga a taquilles.


Publiquen «Cavalls salvatges», la novel·la gràfica creada per Jordi Cussà i Jaume Capdevila | NacióBerguedà\nper Redacció, Berga, Catalunya | 8 de setembre de 2021 a les 10:23 |\nCavalls salvatges, de Jordi Cussà i Jaume Capdevila | ACN\nPagès Editors acaba de publicar “Cavalls salvatges”, una novel·la gràfica creada a quatre mans pel duet berguedà que formen el desaparegut escriptor Jordi Cussà i el dibuixant Jaume Capdevila “Kap”. Es tracta del segon títol de la nova col·lecció de còmic en català de l'editorial, Doble tinta, dirigida pel sociòleg, periodista i escriptor Jaume Barrull. La col·lecció es va estrenar el passat mes d'abril amb la novel·la “8Hores” i és la primera en l'àmbit editorial a Catalunya que ofereix novel·la gràfica/còmic per a adults en català. “Cavalls Salvatges” es presentarà aquest divendres a dos quarts de set de la tarda en el marc de la Setmana del Llibre en Català.\nAra, vint anys després de l'aparició de l'emblemàtica novel·la, i tal com diu l'escriptora Tina Vallès a la contraportada, "ja tenim -negre i vermell sobre blanc- els cavalls salvatges desbocant-se per les vinyetes". "És una nova lectura de les -diguem-ne- aventures, en un sentit ampli i alhora obscur, d'una colla de personatges que viuen o malviuen com si no fossin mortals i les drogues, l'alcohol i els seus riscos no els importessin", afegeix.\nPerò, com explica al pròleg l'escriptor Llorenç Capdevila, Cavalls salvatges és una novel·la "carregada de realitat i, sobretot, de veritat, que va molt més enllà de ser el retrat -desacomplexat i antropològic- d'una generació marcada per les drogues". "És una novel·la immensa, extraordinària, un festival creatiu, un viatge al fons de l'ànima, una meravella del llenguatge i un autor que anava molt més enllà de la maledicció i la contracultura", explica. "Les pàgines dels seus llibres mostren un geni creatiu excepcional, un artista d'un talent incommensurable. Són un cant a la intel·ligència i a la llibertat", afegeix.\nI és que, tal com expliquen des de l'editorial, Cussà va ser el primer autor català capaç d'escriure molt bé i amb coneixement de causa sobre el món de les drogues, sobretot de l'heroïna, ja que la seva vida va quedar marcada pels deu anys d'addicció a aquesta substància. Però, tal com explica també al llibre l'escriptor Matthew Tree, Cavalls salvatges "més que una novel·la autobiogràfica -sempre negava que ho era- és una destil·lació fictícia d'una passió incipient i d'un infern posterior que el Jordi va viure i sobreviure, feta literatura contundent".\nEl que aquest nou títol ofereix és doncs aquest peculiar cant a la vida de Cussà que per a molts ja s'ha convertit en una obra de culte, i que ara Pagès Editors presenta adaptada al format de còmic per a adults gràcies a la col·laboració de l'escriptor amb Jaume Capdevila “Kap”, destaquen des de l'editorial.\nTot i ser una adaptació, per a Capdevila aquesta publicació es pot considerar una òpera prima en el sentit que Cussà va fer pràcticament tot en el món literari, narrativa, teatre, poesia o traducció però mai havia fet un còmic. I ell, Kap, ha dibuixat milers de vinyetes publicades en premsa els darrers 25 anys, i moltes historietes d'una, dues, quatre o com a molt setze o vint pàgines, però mai un àlbum complet, una novel·la gràfica sencera, afegeix.\nTambé és una obra nova en el sentit que, tot i ser una adaptació de la novel·la de Cussà, el duet va decidir que l'autor reescrivís tota l'obra, no pensant en termes literaris sinó en els avantatges d'explorar les possibilitats que ofereix el llenguatge gràfic. Així, aquesta versió, "és una nova mirada a les històries i als personatges de “Cavalls Salvatges”, molt fidel a l'esperit de la novel·la original tot i que alhora amb grans diferències que permeten que funcioni molt bé com a còmic", segons explica Kap.\nPer tot això es podria dir, doncs, que el còmic de Cavalls Salvatges és una òpera prima. "Una òpera prima que ens ha sortit gruixuda", destaca Kap, ja que el llibre compta amb més de 200 pàgines d'historieta en la qual ell i Cussà hi han abocat el seu talent i experiència.\nD'altra banda, de la mateixa manera que la novel·la original és un gran fresc literari composat amb les veus de diversos personatges que detallen les seves experiències i reflexions, la novel·la gràfica igualment emfasitza aquest aspecte, dotant cada personatge amb el seu propi tractament gràfic. Des de l'editorial destaquen que Kap sorprèn desplegant diversos grafismes que es posen al servei de la història, lluny de l'estil humorístic que li és característic. El conjunt dels capítols es presenta en un format que vol recordar i homenatjar les historietes underground dels anys 1970 i 1980 i alguns dels seus personatges més característics (El Víbora, Makoki, o d'autors com Crumb, Shelton, Nazario o Gallardo) també fan una petita aparició en algunes de les vinyetes.\nUn dels plantejaments principals quan van decidir fer el còmic, diu Kap, a banda d'intentar fer la millor obra possible, va ser, per damunt de tot, gaudir del procés de fer la historieta "i per això ens vam posar també a desbarrar, a provar coses, a embolicar la troca, a no quedar-nos amb l'opció més fàcil o evident". Per tant, "no et diré que hàgim descobert la sopa d'all, però sí que hi ha pàgines que són agosarades, que tot està molt ben pensat, molt cuidat", destaca. "El Jordi va anar destil·lant les frases del guió original fins a aconseguir que gairebé cada sentència fos una perla. I jo, jo vaig fer el que vaig poder per depurar també el grafisme de cada pàgina. Algunes pàgines les he arribat a dibuixar i redibuixar cinc o sis vegades", confessa.\nPer la seva banda, el director de “Doble Tinta”, Jaume Barrull, destaca que aquesta novel·la es va començar a gestar ja fa quatre anys, "quan el Jordi va acceptar el repte i va engrescar el Kap en aquesta aventura", recorda.\nMalauradament, la pandèmia va endarrerir un any la publicació del llibre i tot fa pensar que sense aquest contratemps Cussà hagués pogut veure acabada la novel·la. "Amb la seva mort hem perdut una de les veus més sòlides de la literatura catalana contemporània i aquest llibre, a contracor de totes les persones que hem ajudat a fer-lo possible, també s'ha convertit en un homenatge", apunta Barrull.\nCultura i Mitjans, literatura, Cavalls Salvatges, novel·la gràfica, Jordi Cussà, Kap, Jaume Capdevila, còmic, Pagès Editors, publicació


La UA porta a Alcoi un curs d'ús de fonts orals per a la recuperació del passat | ARA Multimèdia\nLa UA porta a Alcoi un curs d'ús de fonts orals per a la recuperació del passat\nActe de presentació de la programació cultural de la UA.\nMés informació i preinscirpció per al curs.\nLa preinscripció està oberta fins al 9 de febrer.\nEscrit per Redacció 8 febrer 2019\nEl curs se centra en la introducció a l'ús de la font oral en les recerques, el coneixement i aplicació de mètodes i tècniques en l'ús de la font oral. Tindrà lloc els dilluns de l'11 de febrer al 15 d'abril de 18 h a 20 h a les instal·lacions de la UA en Alcoi (c/Sant Francesc. 10). És part de la programació cultural del Campus d'Alcoi de la Universitat d'Alacant.\nEl curs es marca quatre objectius: la introducció a l'ús de la font oral en les recerques; el coneixement i aplicació de mètodes i tècniques en l'ús de la font oral, amb especial atenció a l'entrevista intensa; la vinculació de la font oral amb la recuperació de la memòria de l'entorn i amb la recerca de diversos temes de la cultura local; i l'anàlisi de les possibilitats d'aplicació de les fonts orals a l'estudi correcte de la cultura d'Alcoi i el seu entorn pròxim.\nEls professors que participaran són Raquel Ferrero i Gandía; Mercedes Guijarro Anton; Angel Beneito Lloris; Josep Lluís Santonja Cardona; Mª Carmen Agulló Díaz.\nAquest curs està obert al públic en general, però està especialment indicat per a alumnat dels Graus d'Educació, Humanitats, Geografia, Història, Turisme, Economia i investigadors sobre qüestions d'història i cultura local.\nAlcoi acollirà un congrés internacional sobre Juan Gil-Albert


Amanida d'escamarlans | Cuina tradicional\nLa casa on no hi ha dona no és casa\n250 g d'escamarlans\n1 manat de cebes tendres blanques\nEls escamarlans es posen a coure en aigua salada durant uns 10 minuts. Després es pelen, i es deixen amb closca els dos més bonics, per guarnir la plata. Es couen totes les verdures, les mongetes i les pastanagues tallades a trossets, i les cebes i els pèsols es deixen refredar. Es neteja l'enciam. Es fa una maionesa amb els dos rovells d'ou, l'oli, la mostassa i el suc de llimona, la sal i el pebre. Es barreja la maionesa amb la macedònia de verdures i els escamarlans pelats. En una plata una mica fonda es posa l'enciam amanit amb una mica de suc de llimona; s'hi posen rodanxes de tomàquet i de llimona partides per la meitat. Es guarneix amb els dos escamarlans sencers que hem guardat.


Laura Chaverri – Pàgina 4 – RestaurantMiramar\nEl biestrellat xef Paco Pérez converteix el seu restaurant en hotel de luxe\nEl restaurador construeix cinc suites de luxe amb vistes al mar al costat del premiat Miramar de Llançà, a Girona.\nGastronomia i disseny a Miramar, l’hotel amb encant del xef Paco Pérez a la Costa Brava\nLes cinc suites de l’hotel tenen nom d’alga o planta marina, anomenant-se així Posidònia, Laminaria, Gracilaria, Aonori i Wakame. Cadascuna està decorada d’una forma diferent, encara que en totes es...\nPetites històries 2017\nEl geni no està en el llum, sinó en la cuina. Aquest any Miramar ens explica petites històries. Històries fresques, subtils, saboroses i delicioses. Paco Pérez narra els seus viatges,...\nPetites Històries plenes d’emoció\nPaco Pérez presenta un menú degustació de Petites Històries plenes d’emoció Paco Pérez (5* Michelin) estrena temporada i menú degustació en el seu restaurant insígnia, Miramar (Llançà, Girona), sota el...\nPaco Pérez cuina amb poesia\nEl xef que va passar de la pizza de la pizza al forn al sol com un nen a la incorporació de la impressió en 3D a la gastronomia és...\nMiramar i Paco Pérez, estètica, producte i sabor\nMIRAMAR, va sonar amb força com a candidat a la tercera estrella Michelin durant les jornades anteriors a la presentació de la Guia a Girona. Paco Pérez, el segon cuiner...\nEls clàssics de Paco Pérez a Singapur\nEl xef català cinc estrelles Michelin Paco Pérez va tancar dues sessions gastronòmiques ‘Miramar a Singapur’ al restaurant BAM, del seu amic Pepe Moncayo, al qual ha traslladat les seves...\nLes cuines comercials aconsegueixen un gust 3-D als àpats\nDe la granja a la taula 2.0. El cor d’aquest concepte és la tecnologia d’impressió 3-D, encara en les seves primeres etapes, però que ofereix la promesa d’una major eficiència...\nSopar, dormir i menjar: El Miramar es renova\nPaco Pérez mai va triar entre tradició i avantguarda. El resultat és que pocs restaurants combinen una proposta de tots dos estils de cuina com la qual el xef ofereix...\nA gastronomic safari through Catalonia\nAmb tot des de restaurants amb estrelles Michelin fins a parades de peix al costat de la platja, l’actual “Regió Europea de la Gastronomia” és l’escenari ideal per a un road...