Moviment Franjolí per la Llengua: 2017\n"L’altra part del món", per Joaquim Gibert\nL'escriptor mequinensà Jesús Moncada. Font\nL’altra part del món\nVa ser a partir d’una cançó. Francesc Ricart, nat i criat a Fraga, només tenia 14 anys, quan l’estiu de 1964, de la mà de mossèn Serramona, va escoltar les cançons del primer disc de Raimon (Al vent, Som, La pedra, A colps... ): «em vaig quedar embadalit pel crit que embolicava Al vent, va ser una mena d’encantament, en la meua llengua algú cantava coses diferents que m’emocionaven amb una mena de familiaritat agraïda, allò que deia, cantava i cridava Raimon em descobria un món familiar, identificable, que seria des d’aquell moment el meu món, el món català.»\nVa ser a partir d’una ensenyant. Carme Giménez, havent fet els estudis bàsics a El Torricó, La Llitera, d’on és filla, la família la va matricular a Lleida per proximitat geogràfica. Els primers mesos no van ser fàcils. I és que es va sentir rebutjada quan s’expressava en la seva llengua materna: «se me’n reien». Un dia la tutora va convocar als castellanoparlants de la classe. I la Carme s’hi va afegir per l’eliminació. Atès que estava convençuda que allò que parlava no era català. En veure-la, la docent li va fer saber que s’havia confós de grup perquè ella també era catalanoparlant. I que el català de La Llitera era tan digne com qualsevol altre. Entre elles dues es va establir un vincle respectuós que va ser determinant per tal que la Carme pogués clarificar la vera identitat lingüista.\nVa ser a partir d’una novel·la. Francesc Serés, natural de Saidí, Baix Cinca, explica que a ran de les classes en català a l’Institut Ramón J. Sender de Fraga va saber que hi havia gent que havia escrit en la seva llengua. En l’assaig La pell de la frontera assenyala que els llibres de Jesús Moncada i de Mercè Ibarz van arribar per ocupar un lloc que d’altres havien conquerit abans: «El meu imaginari l’havien descrit els escriptors espanyols: no hi havia cap altra alternativa (...) Era tot el que m’arribava d’un lloc més enllà del qual s’estenia una abstracció, un país que era estrany, Espanya, i una història llunyana.» Serés afegeix que la lectura de Camí de sirga ho va canviar tot: «el títol era premonitori de tot que el passaria en els propers anys. Camí de sirga significava la meva entrada en un altre món, que fins aleshores m’havia estat aliè (...) el Camí de sirga de Moncada s’infiltrava allà on fins i tot jo desconeixia que hi havia camins. De sobte, per tot arreu vaig veure buits. Delibes, Cela, Aldecoa i Machado explicaven una part del món, no la totalitat del món. En aquell llaüt que sirgava Moncada, hi venien Pla, Sagarra, Rodoreda, Sales... Va ser com si de l’est arribessin no tan sols textos, sinó el full on es veu el calc i el calc mateix, una nova manera de mirar tot el que m’envoltava».\nRicart, Giménez i Serés, entre d’altres, van haver de refer la seva representació del món. I és que el relat cultural, polític, educatiu..., a la Franja de Ponent, no concorda amb els dels tres franjolins. En conseqüència, tant el de Fraga com la d’El Torricó i el de Saidí, poques vegades poden compartir, amb el veïns del Baix Cinca i de La Llitera, els episodis que els van connectar amb el seu àmbit lingüístic. La cultura imperant, a la Franja, fa callar. I és que qui viu instal·lat en l’esmentat relat cultural no és capaç d’escoltar l’altra «part del món».\nQuim Gibert, psicòleg i coautor d'Elogi de la transgressió\nPublicat per Os a 11:23 Cap comentari:\nLa nostra Franja, la nostra llengua\nVEURE TOTES LES IMATGES A FLICKR DEL MF\nPont romànic de Sopeira (GFrancin)\nEl Pont de Montanyana (Carles Barrull)\nGinast (Eduard Trepat)\nBenavarri, cr. El Justícia de Ribagorça (Enric)\nBenavarri, castell del Comte (Enric)\nPanoràmica de la Terreta (Toni Coll Cugat)\nVista des de Mequinensa (J.R. Noguero)\nPanoràmica de Fraga\nFreixeneda (J.R. Noguero)\nFreixneda (J.R. Noguero)\nPena-roja de Tastavins (J.R. Noguero)\nBeseit (J.R. Noguero)\nPeralta de la Sal (Toni Coll Cugat)\nLes salines de Peralta (Toni Coll Cugat)\nGabassa (Toni Coll Cugar)\nCascada de Santa Anna, Peralta de Calassanç (Toni Coll Cugat)\nErmita del Vilet (Toni Coll Cugat)\nPublicat per Moviment Franjolí per la Llengua a 17:47 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: La Nostra Franja, la nostra Llengua\nJoaquim Gibert: "Existir en la nostra llengua val la pena" [Un país de cilidònies]\nQuim Gibert amb la seva filla escenificant un conte a un col·legi de Fraga\nUn país de cilidònies\n«M’obligues a fer-ho en català.» Semblava que m’esbroncava. Ho va repetir insistentment i alçant la veu quan em va veure, a la biblioteca infantil Gianni Rodari de Fraga. Jo estava assegut, al costat de ma filla, mentre enllestia els deures de l’escola, junt amb unes amigues. La biblioteca era curulla de xiquets i familiars. Es tractava d’una mare amb qui solia contar contes, a dues veus, tant en aquesta biblioteca com a l’escola de primària, on tots dos hi portàvem la canalla. Dues hores abans havíem estat assajant, com de costum, a casa seva. L’amplitud del menjador ens ho permetia. A diferència d’altres ocasions, aquella tarda, des del sofà estant, va fer de públic una seva tieta arribada d’Andalusia. Que la llengua de les rondalles fos el català va incomodar a l’andalusa: va fer morros però no va gosar, en aquell moment, dir ni ase ni bèstia.\nUna de les característiques dels contes és el conflicte entre el pobre i el ric, que solen representar la humilitat i l’arrogància respectivament. L’enginy personal és l’única eina del pobre per sacsejar l’adversitat. Si els relats desprenen màgia és perquè desvetllen com s’ho manega, contra pronòstic, el protagonista per girar la truita. Vet aquí la raó per la qual les rondalles em treuen el son. Tot cercant l’empatia i la tendresa, ho havia tractat de compartir amb aquesta mare.\nEn les sessions de contes per a escolars, el català a Fraga ocupa el seient del parent pobre. La majoria de pares, molts d’ells catalanoparlants, els conten en castellà. No senten desesperació pel tracte marginal que rep la llengua. Hi ha un espai en l’univers per a nosaltres, però és precís desitjar ocupar-lo. Existir en la nostra llengua val la pena. És un gest contracultural: trenca aquesta dinàmica alienadora. Contant contes auscultem el talent d’altres èpoques per a entendre millor el present i per possibilitar la transformació del món actual.\nContes en català a Fraga. Foto: Quim Gibert\nA ran de la reacció irracional de la meva parella d’escenari, em ve al cap el discurs que fa el protagonista del film El ciudadano ilustre, abans d’acomiadar-se d’una breu estada en el seu poble natal, quan confessa que no està tan malament tenir detractors: «sento una íntima satisfacció.» I afegeix: «vostès segueixin així, segueixin igual, que aquí mai canviï res, segueixin sent una societat d’hipòcrites i estúpidament orgullosa de la seva ignorància i de la seva brutalitat. Em sap greu haver causat tants trastorns. Segueixin amb la seva plàcida vida.» En aquesta mateixa línia, Roger Mas, en una de les seves cançons, també diu estar fart «dels set-ciències de bar i de l’orgull pagès.»\nMesos abans del trist episodi de la biblioteca, ingènuament havia proposat a aquesta mare de dir-nos cilidònia en tant que duet. Cilidònies és tal com són anomenades les magdalenes a Torrent de Cinca. De fet, observar com un forn a 180 graus, en 20 minuts, transfigura una massa fina de farina, iogurt, rovell d’ou, sucre, ratlladura de llimona, mantega..., més les clares i el llevat, en una magdalena, és visualment impactant, sobretot entre la quitxalla. A més, la citada mare va néixer i créixer a Torrent de Cinca. Torrent és a pocs kilòmetres de Fraga, en plena Franja de Ponent. I és que Cilidònia sona a nom de país imaginari, allà on tot pot sobrevenir i ser respectat.\nQuim Gibert, psicòleg i coautor Removent consciències.\nPublicat per Os a 10:25 Cap comentari:\nPublicat per Moviment Franjolí per la Llengua a 9:43 Cap comentari:\nPublicat per Moviment Franjolí per la Llengua a 9:56 1 comentari:\nDes de la Franja, amb Catalunya [Manifest]\nDesenes de persones i entitats de la Franja de Ponent signen un manifest de suport al dret d'autodeterminació dels catalans i les catalanes i de la celebració del referèndum del proper 1 d'octubre. El manifest, impulsat pel Casal Jaume I de Fraga, també rebutja la vulneració dels drets civils de la societat catalana per part de l'Estat espanyol.\nEl Moviment Franjolí per la Llengua s'ha adherit a aquest manifest.\nPosteriorment a la publicació del manifest, l'Associació Cultural l'Encenall s'ha adherit al manifest.\nPublicat per Moviment Franjolí per la Llengua a 17:35 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Catalunya, Fraga\nActe públic a Lleida sobre el futur polític de la Franja\nEl pròxim divendres 8 de setembre, a les 19:30, a la Sala Jaume Magre de Lleida l'organització política Poble Lliure-Ponent ha organitzat un debat sobre un hipotètic encaix de les comarques de la Franja de Ponent en un projecte d'articulació dels Països Catalans de tall confederal, on hi participen per part franjolina els companys Marcel Pena i Francesc Ricart.\nLA FRANJA DE PONENT EN UNS PAÏSOS CATALANS CONFEDERALS. COM HO FEM?\nTaula de Debat amb:\nTONI INFANTE. Coordinador de la Plataforma pel Dret a Decidir al País Valencià\nANTONI LLUÍS TROBAT. Periodista mallorquí i membre del CIEMEN.\nMARCEL PENA. Corresponsal de Ràdio Terra a la Franja\nFRANCESC RICART. Casal Jaume I de Fraga\nPublicat per Moviment Franjolí per la Llengua a 23:43 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Lleida, Marcel Pena\nCap de Setmana amb activitats a nord i sud de la Franja\nPublicat per Moviment Franjolí per la Llengua a 23:50 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Camins de terra de Cruïlla, Matarranya, Ribagorça\nPublicat per Moviment Franjolí per la Llengua a 10:07 Cap comentari:\nLes Falles de la Ribagorça, per Antoni Coll Cugat\nFoto: *Núria Castells\nEl nostre col·laborador, n'Antoni Coll Cugat, ens fa una petita explicació de les Falles a la Ribagorça, que es celebren aquesta setmana per Sant Joan.\nPodeu trobar a la nostra pàgina de facebook una galeria de fotografies sobre les falles de la Ribagorça al facebook i també un enllaç on podeu veure un vídeo amb una cançó inèdita sobre aquestes falles.\nUs faré cinc cèntims sobre les falles del pirineu, una tradició molt antiga que coincideix pels vols del solstici d'estiu. Tradicionalment era una manera de celebrar la bona collita, de donar gràcies els déus. Era, per tant, una festa pagana: la festa del foc.\nUn mes abans abans comencem els preparatius, tallem alguns pins per preparar el faro en un lloc de la muntanya elevat i visible. Allà serà on encendrem les falles.També allà prepararem les falles, una espècia de torxa.\nArribat el dia a la tarda la gent puja al faro, es fa un sopar de germanor i quan es comença a fer de nit s'encén el faro. Llavors el fadrí dóna l'ordre de començar la festa i tothom encén la falla. Acte seguit es comença a baixar fins el poble on farem una gran foguera, beurem, menjarem coca i ballarem.\nHi han tres classes de falles.\n1 - La falla, es construeix a partir de trossos de teia .\n2 - El rantiner, és d'una sola peça.\n3 - L'aro, típics de les valls occitanes.\nPont de Suert, que durant uns anys va perdre la tradició, ara encapçala la baixada de falles més turística amb rècord de participants l'any passat. La mateixa nit també es troba la trilogia fallaire: Montanui, Vilaller i Casos, on des de qualsevol de les tres viles es poden veure a la vegada les altres dos en directe. Totes són diferents i autèntiques, desde les valls araneses a la vall de Barraves i la vall de Boí. Les primeres a Durro i les últimes les de Llesp, un circuit de falles, rantiners o aros, que hom pot gaudir.\nAquí aquesta tradició està partida per una frontera imaginària i administrativa, en canvi la festa és la mateixa i tots cridem FOC EL FARO!! Tant a l'Aragó com a Catalunya.\nAntoni Coll Cugat, membre del Moviment Franjolí per la Llengua\nPublicat per Moviment Franjolí per la Llengua a 9:52 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Falles, Ribagorça, Sant Joan\nNo amaguis el català! Mostrem el suport al català des de la Franja\nPublicat per Os a 16:10 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: campanyes, català\nDecàleg per la conscienciació lingüística del català a la Franja\nPublicat per Moviment Franjolí per la Llengua a 15:05 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: campanyes, Decàleg\nL'Octavi Serret a la llibreria Serret de Vall-de-roures\nHe preparat un PDF on incloc totes les recomanacions que faig per aquest Sant Jordi als meus clients. Però crec que els dos llibres que més es vendran són Argelagues de la Gemma Ruiz, a qui tindrem el dia 29 signant llibres a la llibreria, i La filla del capità groc de Víctor Amela. Aquest últim ha fet una edició especial per Sant Jordi, amb una guia amb el recorregut que es fa al llibre pels Ports de Morella, de Beseit i la resta de pobles del Matarranya.\nRecomanacions literàries per aquest Sant Jordi d'Octavi Serret\nPortal de la llibreria Serret\nPublicat per Os a 19:28 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: A la Fresca, entrevista, Marcel Pena, Matarranya, Octavi Serret\n5 anys de Moviment Franjolí per la Llengua\nEl passat 5 d’abril va fer cinc anys. Encara recordo quan vaig tenir la idea de crear el Moviment Franjolí per la Llengua, llavors no gaire més que un simple blog. Eren els anys de Luisa Fernanda Rudi i de la Dolors Serrat, la consellera d’Educació (d’origen català per a més inri) que va presentar el LAPAO i el LAPAPYP just quant, després de 30 anys esperant, havíem obtingut el reconeixement de llengua pròpia pel Català de la Franja. Fou el llunyà 2009 amb l’anterior govern i a corre-cuita, però es va fer realitat, tot i que fos efímera. Dos anys més tard nos lo van treure, sentint-nos com la riota de tota Europa. També recordo que en aquells temps es barallaven els governs català i aragonès per l’art sacre dels franjolins, per l’assistència mèdica a l’Arnau de Vilanova de Lleida i el govern aragonès “donava guerra” contra tot aquell que pensava que existia la Franja i la seua singularitat com a territori, i el seu pensar com a poble. Contra l’actitud normal de mantindre’s al marge de tota discussió, la nostra neutralitat en què l’única frontera era l’administrativa; quan un d’Almacelles s’ajuntava amb els de Tamarit i els de Fraga tenien relació amb els de Seròs o Alcarràs, o tot el marge nord de la Franja anava sense sentir-se’n foraster a Lleida, com un més, o els del sud anaven a Tortosa o Tarragona. Això feia nosa i ho volien treure, perquè tinguéssim que relacionar-nos amb unes capitals artificials que només existien per a la qüestió administrativa.\nEn aquestes circumstàncies va néixer el Moviment Franjolí; amb vocació de ser la veu a la xarxa de tots els nostres ciutadans i de les nostres associacions que defensen el català al nostre territori, mètode que estava per explotar en l’ àmbit del catalanisme franjolí. I encara recordo quan vaig conèixer al meu company de travessia, l’Òscar. Sent de Badalona, em va demostrar que tenia ganes de lluitar pel territori al meu costat i poder muntar alguna cosa nova en aquest aspecte. Sempre li he agraït lo que sempre ha fet per la causa i encara estic en deute emocional amb ell.\nAixò me demostra que ser de la Franja o de qualsevol altre lloc no és impediment per a defensar la nostra terra i la nostra llengua comuna, sempre pensant que la unió fa la força i que si estem dividits mai no ho aconseguirem.\nEls franjolins sempre hem anat a la nostra, de manera individual o cada grup de gent estava barallada l’una amb l’altra, per petits matisos: uns més aragonesos, altres més catalans... i les institucions d’Aragó sempre ha aprofitat això per fer valdre la seua idea d’un Aragó centralitzat en Saragossa i de manera castellana. Naltres hem fet molt per la nostra terra quan hem estat units, amb la Declaració de Mequinensa, lluitant per mantindre l’assistència sanitària a l’Arnau, que puguem veure TV3 a les nostres cases i moltes coses mes. Però no es suficient, hem de estar units per a que nos reconeguin com allò que som, i això significa que la nostra llengua sigui oficial, que el català tingui els mateixos drets que el castellà, hem de dir prou a l’ensenyament en castellà i a les dos hores voluntàries de català, no estem als anys 80! tenim dret a que nos ensenyin tant en castellà com en català. I això és només un exemple del que hem de defensar: la retolació en català dels carrers i dels pobles, que los nostres béns estiguin en les parròquies franjolines i no se les quedin a Basbastre, i un llarg etcètera.\nSeparats no aconseguirem res, naltres mereixem més i per això hem de caminar units. És una qüestió de drets, de drets lingüístics que no ens paren de trepitjar. La dignificació de la llengua encara espera passats aquests cinc anys, però astí som: en Moviment per la llengua i per la Franja. Amb veu pròpia, creixent.\nJosé Ramón Noguero de Llano, fundador del Moviment Franjolí per la Llengua\nPublicat per Moviment Franjolí per la Llengua a 16:17 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: editorial, Jose Ramón Noguero de Llano, opinió\nJoaquim Gibert: "Existir en la nostra llengua val...\n"La imatge especular d’Artur Mas", per Quim Gibert...\nActe públic a Lleida sobre el futur polític de la ...\nCap de Setmana amb activitats a nord i sud de la F...\nNo amaguis el català! Mostrem el suport al català ...\nDecàleg per la conscienciació lingüística del cata...\nOctavi Serret: "Estic rebent felicitacions per la ...


Nou tram de carril bici a l’eix nord-sud (2) – Tram de la Rambla d’Aragó\nHome » BACC Lleida • General • Notícies • Opinió • Política • Propostes per Lleida » Nou tram de carril bici a l’eix nord-sud (2) – Tram de la Rambla d’Aragó\nAdmin del web juny 12, 2018 BACC Lleida, General, Notícies, Opinió, Política, Propostes per Lleida No comments\nTal com vam fer l’octubre passat amb el tram de l’Estudi General i el Pont de la Universitat, des del col·lectiu En bici per Lleida – BACC us exposem una anàlisi exhaustiva del nou carril bici de la Rambla d’Aragó per tal de donar la nostra opinió sobre aquesta nova infraestructura ciclista a la ciutat, construida gràcies als Pressupostos Participatius de l’any passat.\nLògicament, un nou tram de carril bici sempre és una bona notícia, especialment quan aquesta obra, de fet, és una reforma del desafortunat i conflictiu carril bici anterior que tantes vegades hem denunciat. La importància d’aquesta via és bàsica per al futur eix nord-sud ja que es tracta del sector més cèntric de tot el recorregut i que -si es fan les adequacions corresponents- ha de permetre connectar-lo amb un carril a Lluís Companys i també al de Ramon y Cajal (que, per cert, també necessita una reforma…) per accedir a la part oest de la ciutat. Lògicament, a mig recorregut, aquest eix vertical es creua també amb l’eix del riu, el qual, malgrat algunes deficiències importants, ens connecta amb altres zones com Cappont, Pardinyes, Instituts etc… Per tant, es tracta d’un dels carrils bici més importants de Lleida i una reivindicació història del col·lectiu ciclista el qual, incomprensiblement, acumula errors, anys de retard i que encara presenta incògnites de futur.\nEn un breu article a la premsa escrita ja vam donar una primera impressió positiva general un cop inaugurat el tram però en aquest article volem exposar un seguit de consideracions amb més profunditat:\nAMPLADA: ja hem dit que aquest tram –com el de l’Av. Estudi General i el proper a l’Av. Catalunya- segueix el criteri que pensem que és el més correcte, és a dir, a nivell de la calçada, segregat dels vianants i dels cotxes. La llàstima és que, donada l’amplitud de la Rambla d’Aragó, el resultat és una mica estret (l’amplada de projecte era d’uns 2.40 m, que es correspon amb l’amplada real executada), aspecte que en un futur pot ser un problema. Lògicament, el més aconsellable serien dos carrils unidireccionals, un a cada banda de carrer, però també entenem que el volum de ciclistes encara no ho demana i que, de moment, té sentit un carril bidireccional però… què costava fer-lo de 2.50 m com a mínim, tal com vam demanar-ho i com indiquen les guies de disseny de vies ciclistes?\nComparat amb d’altres carrils bici de la ciutat, fa molta patxoca!\nCom podeu observar, l’amplada del carril frega els 2,40 m\nLa separació amb els vehicles en aquest cas està feta amb obra i no amb les “barres de pa” tal com hi ha als trams anteriors. Això ens aïlla dels cotxes aparcats i ens protegeix millor del problema de les perilloses portes que s’obren!!! El tema serà que, quan hi circulin més bicicletes, potser estarem una mica encaixonats entre les dues voreres (efecte túnel) i podrem tenir ensurts amb els pedals. Si fos més ample (2.50-3.00 m), seria difícil que es produís aquest efecte en el futur. Guanyar amplada pel carril bici també permetria reduir la dels carrils dels cotxes, afavorint que els conductors no “premin gaire l’accelerador” per l’efecte túnel que hem comentat; una mesura que segurament seria socialment més acceptada que els radars i que, a diferència d’aquests, no produeixen l’efecte en un sol punt, sinó al llarg de tot el tram. Posats a millorar-ho, seria encara més agradable si hi hagués algun tipus de vegetació!\nCONNEXIÓ: el tram neix amb un dels problemes sistèmics dels carrils a la nostra ciutat: la falta de connexió entre ells. Ens diuen que el proper tram d’Av. Catalunya es farà aquest estiu i així ho desitgem, encara que ens desespera la lentitud de les obres i els retards continuats en les execucions finals dels projectes els quals, això sí, surten diversos cops a les xarxes socials o a la premsa local com si s’haguessin fet dues o tres vegades!!\nAmb aquest tram, ara més que mai, es fa evident la necessitat de connectar-lo adequadament amb altres vies. Per exemple:\na) Primer amb el tram sud de l’Av. Catalunya. Aquí ens preocupa com es resoldrà el punt de la cruïlla amb Lluís Companys. Sembla que s’optarà per passar per darrere la font i caldrà veure com queda finalment aquesta connexió que no veiem del tot clara.\nEl tram del carril on encara no s’ha actuat.\nDe moment, el sector entre Canonge Brugulat i Lluís Companys (en el qual hi ha l’Escola Santa Anna) continuarà sent una autèntica gimcana per a ciclistes i vianants… (quin mal ens han fet els carrils damunt de la vorera en punts sensibles com aquest!!!! Mentre els cotxes aparquen impunement al mig del carrer…) Potser provisionalment, no es podrien suprimir els pocs aparcaments que hi ha per poder circular amb un mínim de condicions per aquest petit tram tot esperant la reforma definitiva de l’estiu?\nb) Segon, amb el tram nord fins a Ricard Vinyes. Aquí ja comencem amb un mini carril “fantasma” damunt de la vorera… que ni tan sols arriba a la cruïlla amb el carrer Joan Baget i, després, encara s’ha de solucionar la conflictiva cruïlla amb el carrer Vallcalent. Fa uns mesos se’ns va demanar consell sobre aquest punt i encara esperem la reforma… Per què no s’ha fet?\nFinal brusc del carril bici entre els carrers Ramon y Cajal i Joan Baget. Autor fotografia: Guillem Hernández Prat\nMés al nord tenim el correcte –però estret- tram de la Plaça Pau Casals (2 metres) i, malauradament, una nova vorera-bici a la part alta de Balmes que nosaltres ja vam rebutjar (vam col·laborar només en la millora de la senyalització en plena execució final del projecte) i que, a la llarga, caldrà reformar a nivell de calçada com és més lògic i segur, per no envair l’espai dels vianants entremig de terrasses –que no s’han mogut ni un mil·límetre!!!- en un lloc amb tanta gent passejant. Un altre error que caldrà fer dues vegades… Per cert, van prometre posar unes jardineres per millorar la seguretat dels vianants i encara no s’ha fet…\nFinalment, arribem a Ricard Vinyes on, tres petits senyals (que ens va costar més d’un any de negociacions) ens indiquen que és un espai compartit entre ciclistes i vianants.\nI després què???… Doncs sembla que La Paeria s’inclina per continuar al carril pel carrer Dr. Fleming per connectar-lo -no sabem ben bé com- amb el tram que va fins la Facultat d’Agrònoms. Nosaltres, sense rebutjar tampoc aquesta opció, pensem que la continuació més natural de l’eix seria per l’Avinguda Rovira Roure i allí connectar-lo amb un futur carril al Passeig de Ronda (quin altre gran error va ser fer no crear ja un carril bici amb la darrera reforma integral d’aquesta important via ràpida!) i un altre que continuï cap als hospitals, les Facultats de Medicina i Infermeria, l’INS Guindàvols… i, perquè no, fins a Alpicat! (del tema de les connexions ciclistes entre Lleida, les Partides i les poblacions veïnes –molt interessant- ja en parlarem un altre dia).\nLògicament, a Rovira Roure caldria eliminar algunes places d’aparcament o reformar els carrils del cotxes per continuar el carril bici… però veiem que això provoca molta resistència. Des d’aquí animem la classe política a tenir valentia per limitar l’ús massiu del vehicle privat i fer front a les pressions perquè no oblidem mai que la bicicleta ha de treure espai als cotxes (per això els carrils han de ser a la calçada) i no als vianants (per tant, no s’han de posar les bicis a les voreres).\nPer altra banda, alguns usuaris ens han comentat que troben a faltar un gual a l’alçada de l’edifici del Rectorat de la UdL per tal d’accedir-hi des del carril.\nSEGURETAT: i aquí arribem al punt clau de la nostra anàlisi. Malgrat les deficiències exposades anteriorment, quan es circula pel tram entre carrers el carril està francament bé ja que, a més a més, s’ha reasfaltat el malmès paviment anterior i es circula còmodament. El veritable problema el tenim a les cruïlles! Nosaltres vam insistir en què calia rebaixar el carril per deixar-lo a nivell de la calçada també en aquests punts i que calia deixar un espai ben delimitat per a les persones que, o bé esperen per creuar o esperen l’autobús (és l’únic lloc on així s’ha fet, afortunadament!!) però, per contra, això no passa als semàfors de les cruïlles amb Bisbe Messeguer i Ramon y Cajal en les quals no hi ha prou espai i hi haurà conflicte amb el vianant cosa que sempre és l’últim que volem!! La manca de pressupost ha estat el motiu pel qual sembla que no s’ha fet així i ens han dit que ho faran posteriorment. No entenem com es pot retallar en un aspecte tan crucial i, a més a més, quan se sap segur que hi haurà problemes i que tard o d’hora s’haurà de resoldre (i ja serà la 3a reforma!!!). De fet, com que havien de substituir els panots de la vorera per formigó de color vermell; amb la maquinària i el personal desplegat, segurament no s’incrementava tant la despesa de traslladar els guals dels vianants i crear unes illetes d’espera entre els carrils dels cotxes i el carril bici. Quina llàstima!!! De moment, doncs, esperem que es senyalitzi el millor que es pugui amb escaquers al terra i pilones verticals per tal de minimitzar els perills que suposen aquests punts. Demanem també als i les ciclistes prudència i sentit comú ja que els desnivells són sobtats i perillosos, especialment de baixada.\nCruïlla amb el C. Ramon y Cajal: és freqüent que els vianants s’esperin per creuar el carrer a sobre del carril bici, obstaculitzant el pas dels ciclistes. L’espai d’espera guanyat a la calçada mitjançant marques vials no transmet molta seguretat per esperar-se que el semàfor es posi verd.\nCruïlla que minimitza el conflicte vianant-bicicleta: com que el carril bici es manté a nivell de la calçada, els vianants no ho perceben com un lloc on romandre-hi gaire estona. També disposen d’unes illetes força generoses per tal d’esperar-se, de forma segura i sense obstruir el carril bici, que es posi el semàfor verd per tal de creuar el carrer. Font: “Protected intersections for bicyclists”\n4. SENYALITZACIÓ i SEMÀFORS\nEl tram neix amb dos senyals més d’obligatorietat per al ciclista perquè circuli pel carril bici. Nosaltres precisament vam demanar la supressió d’aquests senyals o en tot cas substituir-los per senyals informatius i és curiós que no compleixin una demanda que els faria estalviar diners… (aproximadament uns 70 €/senyal col·locat). Entenem que també tenim dret a anar pel carril dels cotxes i que no té massa lògica, per exemple, que un ciclista experimentat o que va a fer esport -els quals pràcticament no alenteixen el trànsit- es vegin obligats a anar per un carril que té més sentit per a les persones que fan un desplaçament urbà més curt. També, per exemple, un ciclista, en sentit pujada, que es dirigeixi a un carrer situat a la seva dreta, haurà de creuar a l’altre costat de la Rambla d’Aragó per tornar a creuar després? El carril bici hauria de facilitar la circulació de les bicicletes, no encotillar-la i, així com el carril bus no és obligatori pels autobusos, considerem que el carril bici no ho hauria de ser pels ciclistes.\nSenyal R-407a: indica a les bicicletes que és obligatori circular per la via ciclista.\nSobre els semàfors: a l’igual que ja vam dir a l’anàlisi del tram de l’Estudi General, hi trobem a faltar la silueta de la bici. En aquest cas caldria haver-la afegit als semàfors de vianants dels passos zebra que creuen els carrers de Ramon y Cajal, Bisbe Messeguer i Canonge Brugulat. De fet, tal i com està ara, si us salteu amb bici aquests semàfors NO us poden multar perquè són semàfors per a vianants i les bicicletes són vehicles –però que consti que no us incitem a fer res perillós, eh!- I també, perquè no dir-ho, és un detall estètic i de visibilització que demostra que la ciutat es preocupa per la mobilitat sostenible.\nAixí haurien de ser els semàfors: incorporant la silueta d’una bicicleta a més a més de la del vianant.\nEn resum, un petit tram més de carril bici sempre és una notícia positiva però lamentem que no s’hagi fet d’una manera més completa a les cruïlles. Per això demanem minimitzar el perill en aquests punts amb una correcta senyalització, a l’espera de les millores promeses (rebaixar el carril al nivell de la calçada i construir més espai entre els carrils de bicis i cotxes per al vianant) que esperem que arribin aviat i que no s’oblidin com tantes altres petites millores pendents.\nFinalment, volem recordar -una vegada més- que aquesta inversió només tindrà sentit real quan tot l’eix nord-sud estigui acabat i en ple funcionament. De moment, aquesta nova inversió per si sola no dóna prou solucions a les persones que volen desplaçar-se en bici i de forma segura pel centre de la ciutat per la manca de connexions amb altres carrils. Si teniu fills, per exemple, els deixaríeu anar en bici si després no tenen continuïtat segura per arribar a casa? Per tant, només hi haurà un increment de la mobilitat sostenible en bici (i tots els estudis en altres ciutats així ho demostren) quan tinguem una veritable xarxa de carrils per tota la ciutat, bàsicament a les vies ràpides, que estiguin ben connectats amb el centre des de tots els barris.\nEn bici per Lleida-BACC (maig, 2018)\nTags:carril biciEix Nord-SudEn bici per Lleida - BACCLleidaMobilitatRambla d'Aragó


Apartment - Sauna Sinnesfreuden Wildeschausen Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nRaiffeisenstr. 1, Wildeshausen, Wildeschausen, Alemanya, 27793 - Veure al mapa\nConvenientment situat a Wildeschausen, Apartment - Sauna Sinnesfreuden és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nApartment - Sauna Sinnesfreuden també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Wildeschausen. Els clients de l'hotel poden gaudir de magatzem d'equipatge, instal.lacions de barbacoa, premsa, caixer automàtic a l'espai, màquina venedora.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, servei de despertador, mini bar, llits extrallargs (> 2 metres), aparell de televisió LCD/pantalla de plasma per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de sauna, massatge, sauna. Apartment - Sauna Sinnesfreuden és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Wildeschausen.\nTots els tipus de viatgers (42) Parelles (32) Viatgers en solitari (8) Grups (2)


Capacitant les dones refugiades perquè augmentin la seva autonomia\nResum: Protegim els drets de les dones refugiades a Zarqa, Mafraq i Irbid, tot proporcionant-los assessorament legal, capacitació professional i atenció psicològica.\nEn col·laboració amb Arab Women Organization (AWO), treballem per protegir els drets de les dones refugiades sirianes i jordanes vulnerables, oferint-los un servei d’atenció psicosocial i legal.\nEl projecte s’ha dut a terme a les governacions de Zarqa, Mafraq i Irbid, al nord de Jordània, i té com a objectiu principal posar fi a tots els tipus de violència cap a les dones. Per aconseguir-ho, s’han realitzat tallers de sensibilització i prevenció a unes 6.000 dones, així com als seus familiars i a les seves comunitats d’acollida.\nTambé s’han dissenyat i organitzat tallers ocupacionals i terapèutics per a l’apoderament socioeconòmic d’aquestes dones. La participació en les sessions busca que les refugiades augmentin les seves capacitats i autoestima en un moment d’extrema vulnerabilitat, així com els seus coneixements professionals, que haurien de garantir, en un futur, la seva autonomia econòmica. Al mateix temps, la nostra acció pretén formar les tècniques d’AWO en la cultura de pau com a mètode de treball.\nS’ha inclòs així mateix la formació i sensibilització sobre drets de les dones, i s’ha fet incidencia en l’enfortiment de les associacions de dones amb l’objectiu d’aconseguir millorar la seva participació als espais públics i polítics.\nAmb aquestes intervencions, des d’ambdues organitzacions volem acabar amb les tensions que han sorgit entre la població nouvinguda i la local, i ajudar així a teixir una societat cohesionada i tolerant en què es respectin els drets de totes les persones.\nEl finançament del projecte ha anat a càrrec de l’Agència Catalana de Cooperació al Desenvolupament, l’Ajuntament de Barcelona, l’AECID i el Fons Català de Cooperació al Desenvolupament.


Casadelmar Portivechju França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nCasadelmarRoute De Palombaggia, Piccovaggia, Portivechju, França - Veure al mapaExcepcional9,4Basada en62comentarisCasadelmarVeure més fotosPiscinaVeure més fotosVeure totes les 40 fotosExcel·lent ubicació 9,6Veure al mapa9,6UbicacióParticularitats que li encantaranaire condicionatbalcó/terrassamini bar\nSobre l'allotjamentDescripcióDissenyat tant per oci com per negoci, Casadelmar està situat idealment a Porto-Vecchio; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Casadelmar també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Porto-Vecchio. Els clients de l'hotel poden gaudir de transport hotel/aeroport, aparcament de cotxes, servei de cangur, visites turístiques, recepció 24 hores. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara mini bar, aire condicionat, habitacions interconnectades disponibles, plat de dutxa, escriptori per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com spa, sauna, sauna, massatge, jardí que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Porto-Vecchio, faci de Casadelmar la vostra llar.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsaire condicionatCaixa forta a l'habitacióreproductor de DVD/CDassecador de cabellempolles d'aigua de cortesiaservei de despertadorbalcó/terrassaescriptoritelèfonbanyeramini bartelevisió de pantalla planabarnussosplat de dutxaTV satèl•lit/cableMostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantThe GPS coordinates for this property are 41.59526, 9.30973. Comentaris recents de clients\nHabitació Superior Doble Estada d'una nit en de maig de 2015


El Govern torna a tancar l'oci nocturn i recomana la mascareta al carrer davant l'explosió de contagis\nEs podran fer concerts a peu dret amb més de 500 persones si abans es fan tests d'antígens al públic\nJoves fent cua per entrar en una discoteca a Barcelona a finals de juny. Pau Venteo / Europa Press\nDues setmanes després de reobrir quan portava 15 mesos tancat , l'oci nocturn ha de tornar a abaixar la persiana a causa de l'explosió de contagis de covid-19, sobretot entre la gent jove . El Govern ha anunciat aquest dimarts que a partir de divendres i durant almenys 15 dies (tot i que es preveu que les restriccions s'allarguin una mica més) tots els locals que no tinguin accés a l'aire lliure com discoteques, sales de ball, karaokes, bars musicals o sales de festa hauran de tancar de nou. I l'horari de tancament s'escurça mitja hora, perquè ara serà a les 3 de la matinada.\n"No hi ha alternativa si volem tornar a controlar el virus", ha advertit la portaveu de l'executiu català, Patrícia Plaja. El subdirector de l'Agència de Salut Pública, Xavier Llebaria, ha explicat després que la decisió s'ha pres perquè l'oci nocturn és "un espai de risc" atès que l'elevada incidència de transmissió de la malaltia afecta especialment les persones que tenen entre 15 i 29 anys. El tancament, però, no afecta ni els establiments que tenen una zona exterior, que poden mantenir obert al públic aquest espai a l'aire lliure, ni tampoc els festivals de música, com el Cruïlla, que se celebra aquest cap de setmana i que se salva de les restriccions perquè forma part d'un programa d'investigació.\nUn campament per als tests d'antígens: la proposta dels locals de l'oci nocturn per frenar els contagis\nDe fet, es dona la paradoxa que mentre es tanca l'oci nocturn, el Procicat permet alhora esdeveniments musicals a l'aire lliure i amb persones a peu dret . Fins ara el Procicat prohibia qualsevol esdeveniment cultural si el públic no estava assegut, però a partir de divendres estaran permesos tots els "esdeveniments de caire musical", com concerts, activitats musicals i festivals amb més de 500 persones a peu dret, sempre que es garanteixi que els assistents tinguin un test d'antígens recent, una PCR o bé ja hagin completat la pauta de vacunació. Aquesta "capa de seguretat" addicional dels antígens, la PCR o la vacuna només es demanarà als actes amb més de mig miler de persones dretes o quan es pugui ballar, però no quan els actes tinguin tot el públic assegut. Així doncs, no s'aplicaria ni al Festival de Pedralbes ni al Grec, però sí en balls de festes majors o altres concerts que es puguin organitzar. Tampoc serà necessària als teatres, cinemes, concerts en espais tancats, congressos o competicions esportives, on s'aplicaran les mesures vigents d'aforament i seguretat; i ni tan sols a les discoteques a l'aire lliure, malgrat que precisament ahir la patronal proposés la creació de campaments per fer tests d'antígens abans d'entrar a bars i discoteques .\nAquesta tarda, el conseller de Salut, Josep Maria Argimon, ha explicat que els tests d'antígens els ha de realitzar l'entitat que promou l'esdeveniment i que no serviran proves realitzades 48 hores o 72 hores abans de l'esdeveniment, perquè actualment el risc d'infecció és molt alt. "Ser negatiu fa 48 hores no assegura que no se sigui positiu", ha insistit Argimon. De fet, aquest és el protocol que s'està seguint ja en festivals com el Cruïlla o el Vida. El conseller també s'ha referit al tancament de l'oci nocturn en espais tancats. Argimon ha admès que ha calgut un debat intens abans d'aplicar la mesura però considera que aquest "petit fre" servirà per garantir que més endavant es pugui "gaudir de l'oci més i millor". El titular de Salut també ha fet una crida a la responsabilitat individual i ha insistit que "la millor manera de poder prevenir i evitar la pujada de contagis és l'actitud de cadascú de nosaltres".\nL'oci nocturn recorre\nDavant les noves restriccions, el sector de l'oci nocturn ja ha anunciat que les recorrerà al Tribunal Superior de Justícia de Catalunya. El secretari general de la patronal, Joaquim Boadas, ha afirmat que les mesures són un "tancament de cara a la galeria". "Ara tenen un cap de turc a qui fer pagar els plats trencats", ha lamentat Boadas, que ha considerat la decisió de tancar els locals "totalment desproporcionada i contraproduent". Com ja van avisar amb el final de l'estat d'alarma, creuen que tenir els locals tancats aboca els joves a un oci nocturn il·legal i sense mesures de control. "La culpa és de l'administració, per la seva inactivitat els últims vuit mesos", ha lamentat Boadas, des de Salou.\nPrecisament a Salou, l'Ajuntament intensificarà les mesures de vigilància i control sobre els establiments d'oci nocturn que mostrin "una gestió irresponsable" de les mesures sanitàries. El consistori ho ha assegurat després que un grup de joves d'Aragó i Navarra hagin assenyalat dos establiments del municipi "com a focus de propagació i contagi", que haurien causat un macrobrot entre estudiants que ja arriba als 700 casos positius. L'Ajuntament recorda que alguns d'aquests locals ja van ser tancats fa un any per no aplicar les mesures i que els incompliments "suposen un greu atemptat a les persones i un perjudici tant per a l'economia del mateix sector al qual pertanyen com a la resta d'activitats". El consistori, però, ha intentat desmarcar la majoria del sector d'aquestes pràctiques i ha assegurat que en general els locals sempre han sigut "respectuosos i responsables".\nRecomanació de dur sempre la mascareta\nLa Generalitat també recomana a la ciutadania que faci ús sempre de la mascareta, també pel carrer i fins i tot quan hi ha distància de seguretat. Conscients que no poden imposar el seu ús a l'exterior perquè la normativa depèn del govern espanyol, Plaja ha explicat que cal que, preventivament, els ciutadans facin un "canvi de xip" i se la tornin a posar tant en entorns oberts com tancats. "Amb les dades que coneixem, la mascareta hauria de ser obligatòria a Catalunya", ha insistit, excepte quan s'estigui amb la bombolla de convivència. De fet, Plaja ha instat el govern espanyol a tornar a l'obligatorietat de l'ús de la mascareta davant la situació epidemiològica "extremadament complicada".\nEn aquest sentit, el Biocom-SC calcula que 1 de cada 40 joves acabarà infectat els pròxims dies. Llebaria ha atribuït l'augment de casos a les interaccions socials entre la gent jove durant les festes de final de curs i altres activitats socials coincidint amb el pont de Sant Joan. Segons ha dit, l'augment de casos està impactant molt en l'atenció primària i també s'està registrant un "degoteig" d'ingressos als hospitals i a les UCI .\nLa cinquena onada ja impacta en les urgències dels hospitals\ncovid oci nocturn Govern Restriccions a Catalunya


La secció sindical de CCOO a la UB demana el cessament del President del Consell Social\nComunicat de premsa de la Secció Sindical de la Universitat de Barcelona\nEls consells socials són els òrgans pels quals la societat participa en les universitats públiques. Per a la realització d'aquesta important missió, als consells socials els corresponen, entre d'altres funcions, supervisar les activitats de caràcter econòmic i promoure la col•laboració de la societat en el finançament de les universitats.\nEn el cas de la Universitat de Barcelona, i des que va prendre possessió com a president del Consell Social el Sr. Joaquim Coello (maig de 2007), estem assistint a unes actuacions per canviar el model d'Universitat Pública, però sense la participació de la mateixa Universitat, ni de les institucions democràticament elegides. Es tracta l'àmbit universitari com si fos un mercat on no existeixen criteris de servei públic, i on prima l'objectiu final de congelar i reduir plantilles.\nAlhora estem assistint a una total opacitat de la despesa produïda des del Consell Social, amb la negativa a facilitar la informació demanada. Aquest amagament de dades econòmiques de caràcter públic, entenem que suposa un malbaratament de la despesa pública d'aquesta Universitat: a tall d'exemple, la despesa produïda per l'Informe KPMG del 2008 per un "pla d'estabilització pressupostària", malgrat disposar ja de dos informes previs a la UB; la despesa de 50.000 euros per "seleccionar" un Gerent per a la UB; la negativa a facilitar les dietes per assistència abonades al 2009 als membres del Consell Social, i en aquest cas ens podem trobar amb pagaments de 25.000 i 30.000 euros per dietes individuals.\nFinalment, el president del Consell Social boicoteja l'aprovació d'un acord del Consell de Govern, el qual ratifica un Acord subscrit entre la Gerència i els representants sindicals, per modificar parcialment la relació de llocs de treball (RLT) i reconèixer tasques que es venen desenvolupant des de fa anys. La legalitat laboral queda anul•lada per voluntat d'aquest individu.\nPer aquestes raons, hem demanat el cessament immediat del president del Consell Social.


jugando con la creatividad: de gener 2012\nI malgrat tot.........\nSempre m’he preguntat per què és més noticiable el nombre de llocs de treball que es destrueixen que no pas els que es creen, o el nombre d’empreses que tanquen i no pas les que s,obren.\nUn exercici simple de posar en el buscador de Google la paraula “atur” ens dóna 16.900.000 referències, i en canvi la paraula “contractació” només ens en dóna 3.630.000; si fem el mateix exercici amb l,expressió “tancament d’empreses” trobem 6.360.000 entrades, mentre que “noves empreses” només ens porta a 3.740.000 referències. Tot un símptoma de la realitat, però també d’aquesta tendència a fer més notícia del que és negatiu que no pas del que és positiu.\nLes notícies diàries semblen competir per veure quines aconsegueixen deteriorar cada dia més el nostre estat d’ànim fins a fer-nos creure que el país està paralitzat i que cada dia centenars de persones es queden sense feina. Bona part d’això és cert, però també ho és que cada dia hi ha gent que troba feina i cada dia n’hi ha que la creen, però això no és titular.\nA la comarca de l’Alt Penedès, segons dades del Servei d’Iniciatives Econòmiques de a Mancomunitat Penedès Garraf,en el darrer trimestre es va arribar a 8.500 aturats a l’Alt Penedès (un 15,43%). Efectivament és una dada que no convida a l’optimisme, però també es cert que en el mateix període es van assolir més de 7.000 contractes. No puc fer la comparativa amb el nombre d’empreses que es van tancar i les que es van obrir en el mateix període simplement perquè no tinc aquesta dada i dubto que ningú la tingui.\nAixò ens indica que malgrat tot hi ha gent que contracta, n,hi ha que troben feina, n’hi ha que obren nous negocis, malgrat tot hi ha idees, hi ha projectes….i això s’ha d’explicar i s’ha d’explicar ben fort. És ben cert que la balança està avui descompensada, i pesa més el que es destrueix que el que es crea. Però potser per això encara té més valor cada contracte nou, i cada nova empresa.\nLa meva feina em porta a estar en contacte amb moltes persones que estan a l’atur, gent que hi porta mesos, alguns anys,o amb emprenedors que lluiten incansablement per tirar endavant els seus projectes. Gent tots ells que planifiquen, que pensen, que es relacionen, que busquen, que canvien, que fugen de la rutina, que posen en valor les seves habilitats i els seus coneixements, que s’atreveixen, que es formen, que cauen i es tornen a aixecar, que tenen objectius i que lluiten.\nPer què com deia Honoré de Balzac, malgrat que res no canviï, si nosaltres canviem, tot canvia!!\nPublicat per Maria a 11:29 Cap comentari:


LOGIGRUP BALAGUER SL és una empresa que va nèixer als anys 70 amb seu a València d’Àneu i delegacions a Balaguer i Lleida.\nInicialment va començar com una empresa de transport de mercaderies nacionals i internacionals amb una flota de camions i tràilers.\nL’any 2012 es diversifica el negoci de l’empresa i es decideix crear LOGIGRÀFIC, una empresa que es dedica a la venta i marcatge de producte tèxtil i publicitari.\nL’any 2013 es decideix crear LOGIESPORT, la primera botiga d’esports del grup que es dedicaria a la venta de material i roba esportiva. El setembre de 2015 vam obrir la segona botiga a Tàrrega, el setembre de 2016 vam obrir la tercera botiga a Artesa de Segre i el setembre de 2018 vam obrir la quarta botiga a Lleida.\nLa passió per l’esport dels socis de LOGIGRUP BALAGUER SL, amb uns interessos en comú que són l’esport i la natura, va fer que es fundés ÀLTAN WEAR la marca de roba del nostre grup. Va ser l’any 2017 i el nom neix d’Alt Àneu, municipi del Pirineu lleidatà que agrupa les poblacions d’Isil, Son, Sorpe i València d’Àneu.\nL’any 2019 es decideix fer un reenfocament empresarial de LOGIGRUP BALAGUER i es decideix tancar la part de transports per dirigir tots els esforços a LOGIGRÀFIC, LOGIESPORT i ÀLTAN.\nActualment tenim la seu social de LOGIGRUP BALAGUER a Balaguer on hi ha les oficines centrals del grup i on també tenim el magatzem i el taller de LOGIGRÀFIC i ÀLTAN.


Moore vs Lizaran Diari de Terrassa | MónTerrassa.cat\n‘Gloria Bell’ és millor en VOSE al Cinema Catalunya de Terrassa\nper Jordi Flores 06/05/2019 19:27h\nDivendres. Cinema Catalunya. Sessió de la versió original subtitulada a l’espanyol, 22:00 hores. Sala 1. Aforament: 420. Nombre d’espectadors: 8. La VOSE segueix sense seduir la nostra societat. És així com moltes conciutadanes i conciutadans s’han perdut la veu real dels intèrprets, aquell instrument imprescindible per a les actrius de text, l’univers sonor que surt de dins l’actor, i que el posseeix tan especial la Julianne Moore (1960), guanyadora d'un Oscar a la millor actriu per ‘Still Alice’, protagonista absoluta i interès primordial per anar a veure aquesta pel·lícula. Després tornarem a ella.\nD’entrada, una cinta que arrenca amb ‘Never Can Say Goodbye’ de la Gloria Gaynor i que acaba -en clares referències al personatge principal- amb ‘Gloria’ d’Umberto Tozzi, en la versió americanitzada de Laura Branigan, ja promet i denota un gran gust discogràfic. Una acurada selecció de música disco dels 70 i 80 amaneix les escenes de discoteca: ‘September’ i ‘Boogie Wonderland’ dels Earth, Wind & Fire o la deliciosa ‘Ring my bell’ d’Anita Ward, entre d’altres. Pel que respecta a la banda sonora original, composada pel músic anglès Matthew Herbert (1972), resulta sorprenent, atípica per un projecte d’aquest gènere i això la fa molt atractiva, melancòlica, summament emotiva i un dels punts forts del film. De fet, tota la musicalitat esdevé una coprotagonista més.\nEs tracta d’una història i una narrativa cinematogràfica naturalista, estèticament parlant; quasi costumista, en les dinàmiques i escenes familiars; i sense massa pretensions, gens grandiloqüent. Com de igual manera se’ns mostra la Moore. Al natural, més natural que mai, sense escarafalls ni floritures, tampoc artificis... en tot moment magistral i subtil quan plora a la pantalla amb una versemblança que commou.\nUna Julianne, que havia patit en el passat unes crítiques duríssimes i demolidores per els seus rols més comercials, ara ha assolit la maduresa interpretativa, convertint-se en una de les dames de l’actuació, que recorda molt a la nostra Anna Lizaran (1944-2013) en la seva etapa final, salvant les distàncies i les comparacions odioses. Si algun dia et deixes atrapar per la Gloria Bell, imagina, per un instant, en un món de fantasia, la Lizaran substituint en el seu paper la Moore i, de ben segur, que el bescanvi et quadra. No ho feu mai imaginar altres artistes en el lloc de les que esteu veient? Lizaran vs Moore! Moore vs Lizaran!


ERC aposta per la indústria del vehicle elèctric i la transició energètica com a eixos per la reindustrialització de l’Alt Penedès - El Cargol l El setmanari del Penedès l Societat l Política l Economia l Cultura l Vins i Caves l Món casteller l Entrevistes l Esports\n15 Setembre, 2020, 11:21\nERC aposta per la indústria del vehicle elèctric i la transició energètica com a eixos per la reindustrialització de l’Alt Penedès\nERC de l’Alt Penedès proposarà accions arreu per donar suport als treballadors i treballadores afectats pels tancaments de diverses empreses de la comarca i per impulsar el procés de reconversió industrial a la comarca. De moment, ERC ha anunciat que presentarà accions al Parlament, al Senat, al Consell Comarcal i a tots els ajuntaments de la comarca per oposar-se al tancament de Robert Bosch.\nOriol Solé, regidor d’Esquerra a Castellet i la Gornal va narrar com pas a pas la direcció de Robert Bosch ha anat aprimant la fàbrica, que va arribar a tenir 1200 treballadors, fins al punt d’anunciar-ne el tancament. Solé va remarcar l’esforç de la plantilla en reduir un 20% el seu salari per poder mantenir els llocs de treball. Pel regidor republicà, que també és treballador de la fàbrica, l’empresa ha actuat de forma egoista i deliberadament i és una mostra més del capitalisme salvatge imperant. En aquest sentit Solé va exigir la derogació de les reformes laborals del 2010 i 2012 aprovades pel PSOE i el PP i que han eliminat drets als treballadors per fer front als tancaments d’empreses.\nLa diputada Rut Ribas va demanar una resposta immediata, de caràcter econòmic i social, a totes les administracions per buscar solucions i evitar la fuga de les industries del Penedès. Ribas també lamentava la decisió de Robert Bosch per la seva manca de responsabilitat social perquè “no es pot tancar una empresa d’avui per demà i més si va bé”. D’altra banda també es mostrava preocupada pel futur dels joves de la comarca i la possibilitat de perpetuar l’atur juvenil en el temps.\nPer revertir la situació, ERC proposava diverses iniciatives per reindustrialitzar la comarca. Lluïsa Llop explicava que cal apostar per una industria neta i amb valor afegit. A més, remarcava la importància de conviure amb l’enoturisme i la tradició vitivinícola.\nPer la seva banda, Pol Pagès, anunciava que el proper ple del Consell Comarcal es presentarà una moció per sumar suports i plantejar solucions des de les institucions. Va anunciar la necessitat de ser pioners en la industria neta i centrar-se en la industria del cotxe elèctric.


Sant Vicenç Actiu - Programa Exporta 2016\nPrograma Exporta 2016\nEl proper dijous 26 de maig es posa en marxa a l’Ajuntament de Sant Vicenç dels Horts la Segona Trajectòria formativa en Exportació per a Petites i Mitjanes Empreses. Aquesta formació està dirigida a micro, petites i mitjanes empreses amb potencial exportador i la seva finalitat és que aquestes coneguin i apliquin tots els instruments necessaris per deixar llesta la seva empresa per exportar en finalitzar el curs. Es tracta d’una formació gratuïta que té una durada de sis mesos.\nEn la seva anterior edició, diverses empreses participants es van obrir a la internacionalització dels seus productes, després de la formació rebuda. Aquestes empreses han tingut l’oportunitat de rebre formació en Selecció de Mercats, Planificació, Documentació i tràmits per a la internacionalització, INCOTERMS, ... i han finalitzat la trajectòria realitzant una missió comercial conjunta a DUBAI, que ha estat tot un èxit. De fet, gràcies a l’èxit d'aquesta missió comercial, enguany se celebraran 3 missions comercials al llarg del curs. Dues d’elles seran dins la Unió Europea i una fora de la mateixa. L’Ajuntament es farà càrrec de l’obertura d’agendes i de la planificació logística i estaran obertes tant a empreses que participin en la trajectòria com a empreses que vulguin senzillament fer la missió comercial plantejada conjuntament a un grup d’empreses amb poca experiència en la Internacionalització i amb l’assistència In Situ del professorat del curs.\nEl professorat que impartirà el curs està dedicat també a l’assessorament a PIMES en l’exportació dels seus productes i compten amb una dilatada experiència en l’empresa privada, en formació com a col·laboradors a l’EADA (Escola d’Alta Direcció i Administració) i com a tècnics assessors de programes d’ACCIÓ dedicats a la Internacionalització.\nAquesta formació es farà en sessions quinzenals de 4 hores, els dimecres de 15 a 19h, a les instal·lacions del Molí dels Frares i no és necessari tenir coneixements previs en exportació. Les places són limitades i s’establirà l’ordre en relació a les bases aprovades al respecte.


Tots a judici\nDe la Mata proposa jutjar Neymar, els seus pares, Bartomeu, Rossell i l’FC Barcelona per corrupció\nNeymar Jr i el seu pare, abans d'entrar a delclarar per corrupció i estafa el passat febrer.\nActualitzada 08/11/2016 a les 07:12\nEl jutge José de la Mata va proposar ahir que fossin jutjats Neymar Jr.; els seus pares; l’actual president de l’FC Barcelona, Josep Maria Bartomeu; l’anterior, Sandro Rosell; i el mateix club, així com el Santos pel fitxatge del brasiler per l’equip blaugrana. D’aquesta manera, el magistrat de l’Audiència Nacional espanyola acordava la transformació en procediment abreujat de la investigació del cas Neymar arran d’una querella interposada per l’empresa DIS.\nDe la Mata va proposar que fossin jutjats per corrupció entre particulars i estafa impròpia Bartomeu, Rosell i el club, i només pel primer delicte el jugador, els pares i l’empresa N&N. Pel que fa a Odilio Rodrigues Filho, que va actuar com a dirigent del Santos en el traspàs, i el club brasiler, només haurien de ser jutjats pel segon delicte.\nSegons explicava el magistrat, el contracte firmat el 2011 pel qual Neymar rebria 40 milions d’euros per fitxar pel Barça en el futur “hauria alterat el lliure mercat de fitxatges de futbolistes”. L’escrit hi afegia que “si l’objectiu del contracte era directament alterar el mercat de fitxatges de futbolistes, segons estima la Sala, és raonable pensar que els directius que van intervenir en la firma van ser responsables d’aquesta decisió i conscients de la finalitat il·lícita”, va indicar el jutge.\nPel que fa a la sol·licitud del fiscal per arxivar el cas respecte a Bartomeu, De la Mata insistia que l’actual màxim dirigent del Barça “va tenir perfectes coneixements i va participar en tots els elements que la Sala considera que sustenta existència de delicte”. És a dir, va formar part de la signatura del “contracte il·lícit coneixent que s’infringien els reglaments de la FIFA i contribuint a mantenir el Santos i a DIS en la ignorància absoluta d’aquestes operacions contractuals”.\nResposta del club\nPer la seva part, la junta directiva del Barça es va reunir ahir i va tractar la decisió de De la Mata, per la qual interposaran un recurs contra la interlocutòria del jutge. La junta va expressar la seva “sorpresa i total disconformitat amb aquesta resolució i els seus raonaments” i recordava que el mateix magistrat va decidir sobreseure el cas de tots els investigats el mes de juliol passat, i que en el cas del president Bartomeu, el mateix ministeri Fiscal ni tan sols proposava la seva acusació.\nEl club concloïa indicant que “en el cas que s’incoï l’obertura de judici oral, l’FC Barcelona mantindrà les tesis que sempre ha defensat per demostrar la innocència de tots els investigats”.\nRONALDO DIU QUE NO ES RETIRARÀ FINS QUE TINGUI 41 ANYS\nEl Reial Madrid va celebrar ahir un acte amb motiu de la renovació del contracte de Cristiano Ronaldo fins al 30 de juny del 2021, quan ja tingui 36 anys. Tot i això, el portuguès va assenyalar que no serà el seu darrer contracte, ja que vol allargar la seva carrera professional fins als 41 anys. “És un dia molt important, el Reial Madrid està al meu cor, i no és l'últim contracte, que quedi ben clar. En tot cas serà el penúltim”, reconeixia el davanter del conjunt blanc. Les xifres sobre el seu nou salari no van filtrar-se, malgrat que alguns mitjans digitals espanyols especulaven que era de 23 milions d’euros nets per any, un menys que Leo Messi i un més que Neymar Jr.


Robert I de Normandia - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: Robert el Magnífic)\nRobert I de Normandia (c. 1000 - 22 de juliol de 1035), conegut com a Robert el Magnífic, Robert el Liberal i Robert el Diable. Pare de Guillem el Conqueridor. Fou el segon fill de Ricard II de Normandia i de Judit, filla de Conan I de Bretanya. Se l'acusà en reiterades ocasions d'haver estat al darrere de l'estranya morit del seu pare. Ostentà el títol de Duc de Normandia entre 1027 fins al 1035.\n(fr) Robert I de Normandie\nc. 22 juny 1010\n3 juliol 1035 (25 anys)\nRicard II de Normandia , Judit de Bretanya\nÉléonore de Normandie, Adélaïde de Normandie, Mauger de Rouen, Guillem d'Arques i Ricard III de Normandia\nEduard el Confessor (cosí germà)\nAjudà al seu senyor feudal, el rei Enric I de França, contra els seus germans rebels i, pel servei prestat, va rebre el territori de Vexin. També intervingué en els assumptes de Flandes, i féu costat al seu cosí Eduard el Confessor, exiliat a la cort ducal després de la submissió d'Anglaterra al rei danès Sven I. Pensà en una intervenció militar a Anglaterra.\nEn el terreny religiós cal dir que dirigí la reforma monàstica del ducat normand.\nEl 1034, quan una greu fam, féu estralls per tot Occident, i decidí pelegrinar a Jerusalem; abans de partir, nomenà al seu únic fill conegut, Guillem, que estigué sota la tutela d'Alain III de Bretanya. Marxà el febrer de 1035, però morí al camí de tornada a Nicea el 22 de juliol de 1035. La seva mort precoç submergí el ducat en una espiral de problemes i una llarga anarquia a causa de la disputa per l'herència, que es resoldrà anys més tard en la Batalla de Val-ès-Dunes.\n8. Guillem I de Normandia\n17. Poppa de Bayeux\n4. Ricard I de Normandia\n2. Ricard II de Normandia\n1. Robert I de Normandia\n12. Judicael Berenguer de Rennes\n6. Conan I de Bretanya\n3. Judit de Bretanya\n28. Folc II d'Anjou\n14. Jofré I d'Anjou\n7. Ermengarda d'Anjou\nRicard III Duc de Normandia\n1027–1035 Succeït per:\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Robert I de Normandia\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Robert_I_de_Normandia&oldid=22344922»\nDarrera modificació: 14 nov 2019 a les 23:22


L'Ajuntament de Manresa ha destinat 3,4 milions a l'emergència de la covid - Regió7\n15·10·20 | 17:48\nL’Ajuntament de Manresa ha destinat 3,4 milions a fer front a l’emergència generada per la covid-19. Les dades són del quart informe de seguiment sobre l’aplicació de les mesures incloses en el Pla local de Reconstrucció Social i Econòmica de Manresa que desenvolupa l’acord amb les «Bases per a un Pla local per a la Reconstrucció Social i Econòmica de Manresa» que el govern de la ciutat i tots els grups municipals van signar l’11 de maig passat.\nL’informe s’ha presentat al ple municipal que aquest dijous celebra l’Ajuntament de Manresa i que actualitza l’últim que es va presentar el passat 24 de setembre.\nDes de llavors fins a principis d’octubre hi ha hagut un increment de la inversió de més de 236.500 euros, que s’afegeixen als 3,2 milions comptabilitzats fins el setembre.\nL’augment s’ha produït bàsicament en l’àmbit social i sobretot per l’adopció de dues mesures. Per una banda, la introducció d’una nova actuació per oferir ajudes econòmiques per un valor de fins a 300 euros a les famílies amb fills de fins a 12 anys a càrrec que hagin de tenir cura d'ells durant el confinament o la quarantena a causa de casos de covid al seu centre escolar. Inicialment, s’ha previst una dotació de 135.000 euros per al curs 2020-2021.\nD’altra banda, la posada en marxa d’un projecte de prevenció i intervenció comunitària amb els joves migrats sols amb la contractació durant sis mesos de dos educadors socials, amb 42.000 euros de pressupost, en el marc d’un pla d'actuació per a la inclusió social d’aquest col·lectiu de joves que preveu també l’elaboració d’un protocol específic.\nUna altra novetat ha estat la incorporació de d’una nova oferta d’activitats física per a adults i gent gran més segura i adaptada a les mesures anti-Covid, amb una dotació de 39.167,70 euros.\nÀmbit laboral i foment de l’ocupació - 689.391,00 € - 20,02%\nL’Ajuntament, eina d’impuls econòmic - 12.921,41 € - 0,38%\nLa funció pública i l’administració local - 49.755,87 € - 1,45%\nEls espais municipals i les promocions públiques d’habitatge - 247.500,00 € - 7,19%\nÀmbit de a cultura, l’esport i el lleure - 323.140,66 € - 9,38%\nÀmbit de l’espai públic i la mobilitat - 327.337,65 € - 9,51%


Primers títols presents al Festival de Màlaga\nPrimers títols presents al <b>Festival de Màlaga</b>\n"Cerca de tu casa" i "La propera pell", al Festival de Màlaga 2016\n23/03/2016 - 13.20 Actualitzat 23/03/2016 - 15.28\nEl 19è Festival de Màlaga ha avançat tres pel·lícules que hi seran presents, dues de les quals amb participació de Televisió de Catalunya.\nEn la seva Secció Oficial, el festival ha seleccionat l'últim llargmetratge d'Eduard Cortés, "Cerca de tu casa" i "La propera pell", d'Isaki Lacuesta i Isa Campo, tots dos llargmetratges amb participació de TVC. El festival desplegarà la catifa vermella el 22 d'abril amb la projecció de "Toro", segon llargmetratge de Kiko Maíllo, que inaugurarà el festival i s'allargarà fins a l'1 de maig.\n"La propera pell" és un "thriller" dramàtic protagonitzat per Àlex Monner, Emma Suárez, Igor Szpakowski, Sergi López i Bruno Todeschini, entre d'altres, que tracta sobre la identitat i les relacions entre mares i fills, amb un punt de misteri. La pel·lícula explica la història d'en Leo, un jove adolescent que és en un centre de menors de França; té una amnèsia greu. Un dia rep la notícia que han trobat la seva família catalana i que l'acompanyaran per reintegrar-s'hi i recuperar la seva antiga vida. En Leo torna a casa després d'haver estat desaparegut durant sis anys, quan tothom el donava per mort, i s'afegeix a la família envoltat del misteri de la seva desaparició. De mica en mica, la seva mare es pregunta si aquell noi és realment el seu fill desaparegut o un impostor. Amb guió dels dos directors i Fran Araújo, "La propera pell" barreja dos mons i juga amb l'ambigüitat, ja que no acabem de saber mai si l'amnèsia que té en Leo és una simulació, una interpretació o una realitat. És una producció de Bord Cadre Films, Corte y Confección de Películas, Sentido Films i La Termita Films, amb la col·laboració de Televisió de Catalunya i amb el suport de l'ICEC i de l'ACC.\nEduard Cortés torna al festival de Màlaga amb "Cerca de tu casa", un musical que denuncia el drama de la crisi de l'habitatge, de la mà de la cantant Sílvia Pérez Cruz. A Pérez Cruz, que s'estrena com actriu, l'acompanyen en el repartiment Lluís Homar, Adriana Ozores, Ivan Massagué, Manuel Morón, Ivan Benet i Oriol Vila, entre d'altres. Arran de la bombolla immobiliària, l'any 2007 es van executar a Espanya els primers desnonaments. Allò va ser l'inici d'un veritable tsunami que va deixar sense habitatge milers de persones. Les primeres víctimes d'aquelles execucions hipotecàries no van ser conscients del que allò representava i van viure els desnonaments com a fracàs personal. "Cerca de tu casa" explica un d'aquells drames, el de la Sònia i la seva família. Els temes compostos i cantats per Sílvia Pérez Cruz pretenen elevar l'estat anímic dels moments més transcendents de la història." La cantant és la creadora de la música de la pel·lícula i els temes formen part del seu nou disc, "Domus". Sol Picó s'ha encarregat de les coreografies, que acaben d'arrodonir un llargmetratge entre el dolor i la tendresa. Eduard Cortés i Piti Español són els guionistes d'aquest film inspirat en molts casos reals. És una producció de Bausan Films amb la col·laboració de Televisió de Catalunya i TVE.


Ràdio Sarrià 87.6 F.M.: El sarrianenc l'Oriol Aymerich guanyador del UNIDESERT 2015\nEl sarrianenc l'Oriol Aymerich guanyador del UNIDESERT 2015\nEl sarrianenc l'Oriol Aymerich guanyador del UNIDESERT 2015. L’equip AX-MEN està format per un grup d’universitaris gironins encapçalat per els pilots Alvaro Tejero i Oriol Aymerich (Sarrià de Ter), estudiants d’enginyeria a la UdG. L’equip el formen Marta Recasens (estudiant de Treball Social), Jordi Garcia (Sarrià de Ter) (estudiant d’Enginyeria Electrònica Industrial i Automàtica), Gerard Garcia (estudiant d’Enginyeria Electrònica Industrial i Automàtica), Adriana Recasens (estudiant d’Arqueologia), Mar Huercio (estudiant de Medicina).\nL’equip es va formar arran del desig de buscar nous reptes, les ganes d’aventura i de començar en el món dels raids i a més poder ajudar a nens i nenes del Marroc, a partir de la donació de material solidari durant el recorregut d’aquest.\nLa UniDesert és un raid solidari on participen estudiants de entre 18 i 28 anys de tot Espanya. El raid es recorre amb cotxes de més de 20 anys amb una preparació mínima, durant 9 dies i a través del Marroc. Els equips, formats per dos persones, aporten un mínim de 30kg de material solidari, que s’entreguen a les poblacions més desfavorides del desert marroquí. Treball en equip, estratègia, esforç i ingeni són alguns dels valors que ofereix aquesta experiència en terres africanes, on neix la satisfacció d’haver superat un repte excepcional, i descobrir tant noves amistats, com nous punts de vista personals davant de futurs reptes personals. L'Oriol i l'Alvaro van sol·licitar la col·laboració de l'ajuntament de Sarrià i conjuntament varen buscar maneres per aconseguir material solidari per aportar a aquesta aventura\nEl raid va començar el dia 15 de febrer fins al 21 que va finalitzar a Marrakech, on l'Oriol i l'Alvaro van aconseguir la victòria.


Aprofitant que la Budellera passa per Tarragona\nXavier Puig A peu de carrer dijous, 19 de gener de 2017\nDiumenge vam tenir ocasió de compartir una emotiva excursió de 10km amb més de 600 veïns i veïnes de Tarragona per l'entorn de la Budellera i la Platja Llarga. La caminada venia organitzada per la Federació d’Associacions de Veïns de Llevant, a qui acompanyaven l’Associació de Veïns de Tarragona Centre, la Federació d’Associacions de Veïns de Tarragona (Ponent), Gata, Salvem la Platja Llarga, Gepec, Greenpeace i Setem, entre d'altres.\nDemanàvem posar en valor el territori de la Budellera com a patrimoni de tota la ciutat, en un itinerari que anava del Nàstic a la Platja Llarga, passant per Boscos. Considerem que la construcció d'una urbanització de més de 100 grans edificis (previstos al Pla Parcial 24), encara que legal, és una idea desmesurada i irreversible pels interessos de la ciutat i que, en conseqüència, requereix revisió, reflexió i diàleg.\nParlar de la Budellera és parlar de la qualitat de vida de cada cop més tarragonins que la passegen caminant, corrent o en bicicleta. I la veritat és que l'entorn bé que ho mereix, perquè és l’accés natural a l’anella verda des del centre mateix de la ciutat. Un racó immens i amagat que fa de Tarragona una ciutat distintivament bella i valuosa.\nDe fet, tant pel que coneixem com pel que intuïm, la Budellera és un tresor. Són nombroses les restes arqueològiques que hi testimonien la nostra història. Utensilis antics, viles, camins i pedreres romanes, capelles, cabanes de pedra seca, marges, ponts... És un retall singular del paisatge rústic de Tarragona, pedregós i mediterrani, farcit de garrofers, oliveres i pinedes, a les arrels de les quals s'hi amaguen insospitades joies del nostre passat ibèric, romà i medieval.\nDeixeu-me fer una pregunta, que crec que és “la pregunta”: quin sentit té fer créixer la ciutat per la seva zona de més valor intrínsec si tenim zones degradades que podríem arreglar per cohesionar una ciutat que està segregada? No poso en dubte l'interès comercial de l’operació. Però, i l'interès polític? I el social? I el patrimonial? I l'ambiental?\nVa, fem-ne una altra, de pregunta, que també és “la pregunta”: quin sentit té fossilitzar un planejament de ciutat que es va fer en ple boom econòmic, immobiliari i demogràfic, just abans de l’inici de la crisi més profunda des dels anys 30, si el podem revisar?\nDes d'ERC-MES-MDC volem parlar d'aquestes qüestions. Que ja s’ha debatut abans? Potser sí, però això era abans de la crisi. Es preveia que Tarragona arribaria a entre 196 mil i 258 mil habitants per a l’any 2026 i ara ronda els 131 mil habitants (i encara perdem població). Per altra banda, el Pla Local de l’Habitatge de Tarragona 2012-18 estima que tenim entre 15.000 i 18.000 habitatges buits. Està més que justificat, doncs, tornar-ne a parlar.\nTenim ganes d'explicar el nostre model de creixement. Volem revitalitzar el centre de la ciutat, fomentar la cohesió al voltant del riu i potenciar l’anella verda. Amb una paraula: construir centralitat. Això permetria conservar els espais de més interès patrimonial alhora que dignificaria el centre, relligant nord i ponent. Entenem l'urbanisme com la infraestructura literal de la justícia social i proposem fer del Francolí el pont i no el mur.\nAprofitem que la Budellera passa per Tarragona per aparcar els interessos particulars i atrevim-nos a entomar un diàleg necessari. L'Alcalde l'oferia fa pocs dies i nosaltres l'agraïm i l'acceptem de molt bon grat.