PressReader - La Vanguardia (Català): 2018-10-14 - El Déu de Tamames\nEl Déu de Tamames\nLa Vanguardia (Català) - 2018-10-14 - OPINIÓ - Norbert Bilbeny\nSi visqués Josep Pla i Tamames fos català, potser aquell li hauria dedicat un dels seus Homenots . O Miguel Delibes hauria escrit la novel·la El professor. Acabem de llegir el seu últim llibre, Buscando a Dios en el universo, i es reconfirma la impressió que Ramón Tamames, nascut a Madrid el 1933, és, a més d’un savi, una rara avis, si és que no són el mateix. En certa entrevista acaba dient: “Veig el turisme espacial amb enveja. A qui no li agradaria anar a la Lluna?”. Una visió, un sentiment, un desig: volar alt. Veure la Terra com una poma blava en l’espai, i pressentir, com confessa al seu llibre, que entre els passadissos del cosmos travessa Déu. “Ho vaig intuir”, diu.\nEl signe de Tamames és l’aire. La qual cosa sorprèn en algú que, com a economista (el més llegit d’Espanya), té la marca de la terra, i com a polític que va ser –per exemple, en la direcció del Partit Comunista d’Espanya– ha conegut de prop el foc (i la presó, per demòcrata). Tamames està ara en la primera línia de l’ecologisme i de l’ideal internacionalista, havent estat crític tant amb Aznar com amb Rajoy.\nEl llibre vol ser “una cosmovisió sobre el sentit de la vida”. Recull les principals teories sobre l’univers; recorda les claus sobre l’origen de la vida; destaca el paper privilegiat de l’ésser humà, i es pregunta, sense retòrica ni moralina, sobre el “sentit de la vida”. Vam sentir dir al filòsof Javier Gomá que la humanitat no es feia abans aquesta pregunta: donava per descomptat que la immortalitat de l’ànima, i amb sort el Cel, fan erm preguntar-se si la vida “en carn mortal” té sentit.\nDesprés de pensar en el llibre i el seu autor, aquest sentit de la vida no només sembla associat a la qüestió de Déu. En Tamames diria que està també en la lluita pel coneixement. El desafiament d’Adam i Eva va ser conèixer, com el de Prometeu. Van desafiar Déu. Però el mateix coneixement ens acosta també a Déu, van pensar Aristòtil, Spinoza, Einstein. Conèixer, conèixer que coneixem (nóesis noéseos), i lluitar per conèixer (la lluita, ideal de felicitat per a Karl Marx), fa que l’humà s’acosti al diví i gaudeixi d’una felicitat superior. De manera que si Déu fos només una creació de l’home, “fins i tot en aquesta teoria –sosté Tamames– jo diria que seria la millor invenció”. Lluitar per conèixer pot ser una manera de trobar-se amb Déu, encara que sigui de lluny, en els vastos infinits de l’àtom, de la ment i de l’univers. I això fa content.


El Fimpt busca el seu espai | Enderrock.cat\nEnderrock.cat | 25/06/2016 a les 07:00h\nArxivat a: Sons de la mediterrània, Vilanova i la Geltrú, Toti Soler, FIMPT\nToti Soler obrirà el XXXI Fimpt i versionarà Pere Tàpias. Foto: Juan Miguel Morales\nLa recuperació de la plaça de la Vila com a escenari principal o la concentració dels concerts a les tardes i les nits de tres dies, de divendres a diumenge, són algunes de les novetats d'aquesta edició d'un festival que en la seva llarga història ja ha passat per diversos formats i dates en el calendari.\nEs manté la tradició encetada fa uns anys d'encarregar a algun músic emblemàtic una versió particular del "Passeig del Carme" de Pere Tàpias, himne oficial del festival. Aquest cop recaurà en el guitarrista Toti Soler, que obrirà el festival al Teatre Principal amb el seu trio (divendres 14 d'octubre, 20 h) presentant el seu darrer disc, El temps que s'atura (Satélite K, 2015). El primer dia de festival es completarà a la plaça de la Vila amb la rumba de Sabor de Gràcia.\nDissabte, la segona jornada del FIMPT arrencarà amb vermut musical a càrrec de l'Orquestra Africana de Barcelona. I al vespre, una cobla diferent, La Cobla Catalana dels Sons Essencials de Marcel Casellas, presentarà el seu tercer treball, L'aloja (DiscMedi, 2016), on continua aprofundint en els patrons tradicionals i la combinació del so de la cobla amb les percussions ètniques, etc. amb la participació especial del Grup de Dansa de Vilanova i la Geltrú.\nDesprés d'un interludi amb la fanfàrria de les Balkan Paradise Orchestra, la nit de dissabte es rematarà amb un trio europeu de categoria, Une Anche Passe, integrat per Laurent Audemard (clarinet), Stefano Valla (piffero) i Dumitru Dobrican (taragot, kaval, flauta...).\nDiumenge al matí una nova edició del Firasac, la trobada de sacaires, flabiolaires i lutiers que acompanya el Fimpt, s'instal·larà a Vilanova, amb el concert dels occitans Lo Lop e la Lebre.\nFinalment, el diumenge a la tarda actuarà Questioni Meridionali Folk, el grup que encapçala Piero Pesce i que treballa els ritmes del sud d'Itàlia i, més en general, de la riba Mediterrània. I per cloure el festival, uns clàssics, els tortosins Quico el Célio, el Noi i el Mut de Ferreries, que actuaran amb la Banda de l'Escola de Música Mestre Montserrat.\n14:00 Albert Jordà, desconnectar per tornar a connectar\n11:30 Carquinyolis, cava i espelmes al nou videoclip de Mareta Bufona\n11:10 Colpir i nafrar\n09:20 Es cancel·la el Biocap Festival\n09/12 Guillem Soler reinventa «Silent Kiss»\n09/12 El festival Ítaca L'Escala, els èxits de la primavera\n09/12 Gertrudis i l'horitzó de voler-ho tot\n09/12 Endavant Kepa Junkera!\n3 El palmarès dels Premis ARC 2019\n5 L'eterna nit de Love of Lesbian al Palau de la Música\n6 Gertrudis: «Cal prendre partit també com a músics»\n8 Magalí Sare i Sebastià Gris, els triomfadors del Suns Europe 2019\n9 Brighton 64: «Per fi hem entès per què cantem en castellà»\n10 Manolo García en acústic al Tívoli


OBERTES LES INSCRIPCIONS AL PÀDEL TEMPLERS DEL 8 DE SETEMBRE\nInscripcions obertes per a les XII Hores de Pàdel Templeres per Equips\nEl Tennis Urgell acollirà, el dissabte 8 de setembre, la 9a edició de les XII Hores de Pàdel Templeres per Equips\nLa cita es desenvoluparà des de les 9 fins a les 21 hores, i està oberta tant a socis com no socis, prioritàriament majors de 14 anys. Les inscripcions es poden fer des del passat 25 d’agost a recepció, amb prioritat per als socis fins al dia 31. Els no socis estaran en llista d’espera. Les inscripcions es tancaran dijous 6 de setembre a les 15.00 hores. Divendres es farà el sorteig dels grups i els horaris.\nEl preu és de 42 euros per persona els socis i 47 els no socis. El preu inclou welcome pack, samarreta tècnica, esmorzar, dinar, sopar, dos consumicions més una copa de cava, sortejos, trofeus i premis. També hi ha la possibilitat que els acompanyats gaudeixin de la jornada, prèvia inscripció i pagament.


Vilanova torna a lluir amb les ballades de Caramelles — Ajuntament de Vilanova de Bellpuig\nVilanova torna a lluir amb les ballades de Caramelles\nVilanova torna a lluir amb les ballades de Caramelles Un centenar de persones va participar diumenge en aquesta tradició que enguany arribava a la seva 45a edició https://www.vilanovadebellpuig.cat/actualitat/noticies/vilanova-torna-a-lluir-amb-les-ballades-de-caramelles https://www.vilanovadebellpuig.cat/actualitat/noticies/vilanova-torna-a-lluir-amb-les-ballades-de-caramelles/@@download/image/IMG-20220417-WA0006.jpg\nUn centenar de persones va participar diumenge en aquesta tradició que enguany arribava a la seva 45a edició\nEl passat 17 d’abril, diumenge de Pasqua, Vilanova de Bellpuig va tornar a celebrar les tradicionals Caramelles, organitzades per l’Agrupació Sardanista amb el suport de l’Ajuntament. L’esdeveniment arribava enguany a la seva 45a edició.\nDesprés que l’any passat les Caramelles s’haguessin d’adaptar a la situació pandèmica amb un espectacle estàtic al poliesportiu, aquest 2022 les ballades han tornat a lluir amb tot el seu esplendor pels carrers i places de Vilanova.\nMés d’un centenar de dansaires, amb edats compreses entre els 3 i els 45 anys, van ballar vuit danses: El ballet del Rotlletó, Sant Ferriol, el Ball de Pedretes, l’Indiot, el ball de Cintes, ball de bastons (amb l’Esquerrana i Rigodons) i un espectacular Ball de Córrer de Vallespir, a càrrec dels dansaires més veterans de l’Agrupació Sardanista de Vilanova de Bellpuig. La festa va acabar a la plaça Pau Casals amb la representació de tots els grups. Abans de tancar la jornada, es van sortejar dues mones.\nLes Caramelles estan fortament arrelades a Vilanova. Un bon exemple són vàries famílies que actualment tenen dansaires en actiu de diverses generacions.\nFotografies de Marc Rovira\nAquí pots veure el reportatge elaborat per Pla d'Urgell TV\n« Anterior: Aprovat el nou Pla Local de Joventut\nSegüent: Tot a punt per gaudir diumenge de les Caramelles de Vilanova »


Hotel Corallo – Roma - Reserveu amb Rome30\nAquest hotel de 2 estrelles amb Wi-Fi gratuïta i aire condicionat gaudeix d'una ubicació meravellosa al centre de Roma, a 5 minuts a peu de l'estació de Termini. L'Hotel Corallo consta de 16 habitacions acollidores i cuidades. Totes estan equipades amb bany privat amb assecador, TV, telèfon, Wi-Fi gratuït, aire condicionat i calefacció. L'esmorzar, podràs gaudir a la bonica terrassa de l'última planta amb vistes a la ciutat, que compta amb una zona tancada i climatitzada proveïda de grans finestrals.\tMostra més Altres serveis de l'hotel són la recepció 24 hores, guardaequipatges, el bar cafeteria i l'ascensor. Des de l'establiment tindràs tot Roma al teu abast, ja que l'estació de metro de Castro Pretorio queda a només 4 minuts a peu. El magnífic Colosseu és a menys de 10 minuts amb metro, i en poc més de 20 podràs estar demanant un desig a la Fontana di Trevi. mostra menys\nbasat en 172 opinions ©2022 TripAdvisor LLC\nPuntuació i comentaris de TripAdvisor sobre Hotel Corallo\nUbicació i transport Hotel Corallo\nBus (diverses línies): 300 metres. Metro: Castro Pretorio (línia B), 300 metres. Tren: Roma Termini, 500 metres.


▷ ⭐Definició de obvietat⭐ - Significat, Exemples i Sinònims\nelcorrector.cat » Definició de obvietat\nDefinició de obvietat\nA continuació pots veure La definició i uns quants exemples de com utilitzar la paraula obvietat, en aquesta selecció de rectificacions ortogràfiques pots descobrir com es pot utilitzar en un text Veritable aquesta paraula i fer servir un dels sinònims que et recomanem de la llista completa que pots trobar aquí també veuràs la seva Definició perquè et sigui moltíssim més simple comprendre què significa obvietat.\n¿Cóm es diu obvietat en castellà? / ¿Cómo se escribre y se dice obvietat en catalán?\nSi vols aprendre com s’escriu en espanyol obvietat has de saber que la seva traducció és obvietat pots descobrir en la nostra lloc web més exemples en català perquè et sigui més fàcil contextualitzar-la en espanyol.\nExemples de com utilitzar obvietat\nque el temps passa i tots envellim és una obvietat.\nAquest procedir hauria de permetre, d’entrada, reubicar l’ONU dins de certa perspectiva històrica que sol ocultar-se, excepte quan es repeteix incessantment que el món ha canviat des de 1945, cosa que és una obvietat.\nSi les dades experimentals […] s’usen per recolzar els requisits d’activitat inventiva o no obvietat, ¿es poden presentar després del dipòsit inicial de la patent?\nEl legislador ha mantingut aquests articles en el text de la llei malgrat que el Consell […] d’Estat considerava que aquests textos […] constituïen una «obvietat que no té per […] què incloure en el codi Penal «calculant […]» que en aquesta matèria, és millor ser innecessàriament explícit que perillosament silenciós i ambigu «(Doc.\nLa primera d’elles és la Llei sobre Patents d’Utilitat (Utility Patent Act, Títol 35 USC § 101) en la qual la matèria susceptible de ser […] protegida és qualsevol invenció (producte o procés) que compleixi els [.. .] criteris de novetat, no-obvietat, utilitat i divulgació.\nL’obvietat de la resposta tanca el debat en la qüestió dels agrocombustibles.\nAquesta noció de limitació, al seu torn, dóna […] lloc a una segona obvietat essencial en la vida […] democràtica: la idea de quelos interessos […] en la societat no deberíanirsin representació.\nLa participació del jovent en la presa de les decisions que li són properes no es pot considerar com una obvietat.\nPotser es tracti d’una altra obvietat, però també cal […] dir-ho.\nAquesta declaració, d’una obvietat evident, no ha estat respectada en diferents aspectes i en ocasions diverses.\nSembla una obvietat, però la veritat és que, […] fins ara la TDT no ha estat més que una realitat tecnològica i una càrrega per a […] els operadors de televisió que ens vam veure obligats, des de març de 2002, ha efectuar unes emissions en tecnologia digital que, a la pràctica, es perden en l’espai radioelèctric sense que les rebi cap col·lectiu ressenyable, atès que, de moment, la TDT no forma part de les necessitats ni de les inquietuds dels teleespectadors.\nEl diari financer Cinco Días critica que aquests apostin per disputes recíproques amb fins electorals: «Davant el consens generalitzat que la unió fa la força i l’obvietat que el més productiu per sortir de la crisi econòmica és remar tots en la mateixa direcció, la pregunta és: ¿volen els dos grans partits espanyols un pacte contra la crisi després de set trimestres seguits en recessió?\nCelia Sarobe trenca aquests estereotips donant primacia a les seves veus interiors, […] rebutjant l’obvietat dir-ho tot […], a l’reservar-sempre un sentit de ambigüitat […] i misteri, propi de la naturalesa artística de el seu missatge.\nLa qüestió de l’obvietat del defecte pot […] ser més pertinent per determinar quan comença el termini raonable per al […] avís (és a dir, quan el comprador hauria d’haver descobert la falta de conformitat) que la qüestió de la durada del termini raonable.\nL’intens conflicte amb els requisits de totes i cadascuna de les indústries és per a nosaltres una obvietat, tant com un servei complet.\nEstat de l’art tot coneixement públic anterior […] a la data de prioritat, la qual pot ser rellevant per a la novetat i […] caràcter inventiu (no obvietat) de la invenció.\nQuan els informes dels Estats […] […] Parts esmenten aquests aspectes de la vida dels nens petits, resulta evident que el joc espontani i les activitats de pura diversió dels nens no són una obvietat.\nAixò pot semblar una obvietat, però la veritat és […] que és relativament fàcil desviar-se del camí amb fonts de dades […] interessants, o pel desig d’arreglar les debilitats en un conjunt de dades, el que ocasiona un allunyament del veritable objectiu de l’exercici.\nUna altra obvietat, que ha trigat a […] ser-ho, és l’afirmació que no hi ha un públic, sinó que hi ha públics, així, en plural.\nCalen requisits de novetat i distinció, però no existeix l’equivalent de la no obvietat (activitat inventiva) o utilitat (aplicabilitat industrial).\nTot i l’obvietat que l’home […] és subjecte obligat de les reproducció, així com a factor de la salut de la dona […] i dels seus fills, a la pràctica, no ha estat fàcil reconèixer que la qüestió reproductiva és tant masculina com femenina.\nUna obvietat: perquè hi hagi una Europa unida i forta, els estats membres han de renunciar a un cert grau d’autonomia d’acció exterior -en major mesura com més gran sigui el pes internacional del país.\nEn el cas de la Unió Europea és una obvietat que no hi ha un contribuent europeu, sinó contribuents nacionals.\nEs prega als grups que estudiïn els requisits de […] activitat inventiva o no obvietat en la seva jurisdicció.\nEn aquest sentit, resulta una obvietat esmentar que la gamma de productes que subministra GMG inclou perfils per a tots els estàndards d’impressió internacionals, com ISO, PSR, SWOP / GRACoL, 3DAP, etc., que han estat visual i colorimètricament optimitzats per [. ..] […] que compleixin les més exigents demandes.\nAixò, que és una obvietat, és complicat […] a l’hora d’escriure una consulta que faci aquest tipus de moviment amb el llenguatge […] SQL estàndard, mentre que amb SSAS i el seu llenguatge de consulta MDX és un passeig.\nSegons la seva opinió, l’article addicional proposat, amb el seu enunciat fart ambigu, bé podia interpretar-se com una obvietat, és a dir, que els projectes d’article s’han d’aplicar segons el context, o bé podria ser utilitzat per algunes organitzacions internacionals com un mitjà per evadir […] la seva responsabilitat.\nEl fracàs d’alguns vells «pols de desenvolupament» demostra fins […] a quin punt aquesta obvietat ha estat sovint […] ignorada.


Educació física a Vallmoll: ALIMENTACIÓ SALUDABLE PER A CELEBRACIONS INFANTILS\nALIMENTACIÓ SALUDABLE PER A CELEBRACIONS INFANTILS\nEl document proposa idees i receptes per gaudir amb begudes i aliments sans i saborosos en festes de cloenda de curs, actes esportius i aniversaris.\nPer veure el document feu clic aquí.\nL’Agència de Salut Pública de Catalunya ha elaborat un document en què recull una desena de recomanacions per facilitar un canvi en l’alimentació de les festes i celebracions infantils per tal que esdevinguin més saludables. El decàleg recull consells, trucs i receptes perquè els infants puguin gaudir de begudes i d’aliments sans i saborosos.\nDe la mateixa manera, també es pretén que els adults intervinguin restringint o limitant la ingesta d’aliments superflus, ja que no convé consumir-ne en excés. Introduir fruites i verdures fresques de temporada, prèviament rentades, és un dels consells, així com també poder oferir propostes atractives i originals, ja siguin salades (coca de recapte, patés d’oliva i d’albergínia i truites de patates) o dolces (bols de macedònia, pa de pessic i sorbets gelats de fruita).\nPel que fa a la beguda, es recomana servir aigua, llet, sucs de fruita naturals o batuts. En l’elaboració del pastís, s’aconsella escollir ingredients més saludables, com oli en lloc de mantega, i que contingui menys sucre.\nEl document reconeix la higiene i les normes de seguretat alimentària com aspectes rellevants a l’hora de preparar aliments per a infants, i apunta que caldria evitar elaboracions fetes amb ou cru o cremes i tenir en compte si els convidats tenen algun tipus d’al·lèrgia o intolerància.\nPer acabar, s’insta els adults a fer d’aquestes festes un espai de joc actiu i creatiu, amb materials i propostes atractives en què, per exemple, no faltin pilotes, pintures i estris per construir i crear, que, en definitiva, ajudin els infants a divertir-se i a aprendre jugant.\nAquest recull de consideracions vol, en part, augmentar el baix consum de fruites i verdures i reduir l’oci sedentari i l’elevada ingesta d’aliments rics en sucres, greixos i sal, factors que s’associen a un percentatge elevat de més pes en els infants.\nPublicat per vallrsanto a 15:23\nEtiquetes de comentaris: cicle inicial, cicle mitjà, cicle superior, educació física, Pla Català de l'Esport a l'Escola


Puig tancarà la Comunitat "si cal" abans del pont - Levante-EMV\nPuig tancarà la Comunitat "si cal" abans del pont\nEl president ha matisat que, en aquests moments, encara no s'ho plantegen, perquè volen veure com evoluciona la pandèmia\nValència | 27·10·20 | 19:23\nEl president de la Generalitat, Ximo Puig, ha recalcat aquest dimarts que "per descomptat" que es tancarà la Comunitat Valenciana "si cal" abans del pont de Tots Sants, però ha matisat que, en aquests moments, encara no s'ho plantegen, perquè, primer, s'ha d'estudiar com evoluciona la pandèmia i els efectes que té la implantació de la restricció de la mobilitat nocturna i la limitació de les reunions a sis persones.\nPuig, en una entrevista en 'Espejo público', recollida per Europa Press, ha recalcat, sobre aquesta qüestió, que "les mesures han de prendre's en el moment en què siguen més eficaces i hui dia estem veient com evoluciona el seguiment de les mesures restrictives, analitzarem permanentment la situació i s'adoptaran les mesures oportunes", ha garantit. Sobre aquest tema, ha recordat que la Comunitat Valenciana "s'hi va avançar", en aplicar les mesures restrictives a la mobilitat entre les 0.00 i les 6.00 hores perquè, encara que les dades epidemiològiques són "bones en comparació amb les d'altres llocs, són molt dolentes perquè tenim un índex de 171 casos per cada 100.000 habitants d'incidència acumulada en els últims 14 dies". "És evident que aquestes dades estan lluny de l'objectiu d'arribar a menys de 50", ha evidenciat. A més, ha advertit que les dades de la pressió hospitalària a la Comunitat són "molt preocupants", perquè han crescut un 50 % en una setmana. Puig ha recalcat que "des de la perspectiva de l'acció directa de la contenció bàsica, es van contractar més de mil rastrejadors a principis d'estiu i ara n'hi ha 1.500". No obstant això, "la propagació tan massiva fa que la traçabilitat es perda en molts àmbits". Per tant, caldrà adoptar "noves decisions restrictives si no som capaços de controlar la situació".\n"La Comunitat Valenciana està millor que països com França, els Països Baixos o Gran Bretanya, la qual cosa no ha de portar-nos a un missatge d'autosatisfacció"\nAixí i tot, ha destacat que la Comunitat Valenciana està "millor" que països com França, els Països Baixos o Gran Bretanya, la qual cosa "no ha de portar-nos a un missatge d'autosatisfacció".\nPer això, ha insistit que "per descomptat que es tancarà la Comunitat si es considera necessari" i que s'adoptarà "aquesta mesura i d'altres". Amb tot, ha explicat que s'ha de tindre en compte que la població valenciana ha seguit "rigorosament" el primer confinament, que es va complir al 92 % i, en la primera nit del toc de queda, es va observar "una voluntat manifesta de compliment". Per això, ha confiat "plenament" en "el desenvolupament d'aquestes mesures amb la corresponsabilitat".


confinament: Crida a la gent gran per preservar les seves receptes - Empordà\nCrida a la gent gran per preservar les seves receptes\nL'editorial Úrsula Llibres impulsa el projecte «Herència culinària» i en preveu fer un llibre\nCRISTINA VILÀ 13.04.2020 | 18:31\nL'arribada del coronavirus ha portat a viure situacions molt estranyes però, sobretot, ha obligat a un necessari aïllament de les persones per frenar la seva expansió. Els qui més pateixen l'aïllament són la gent gran, molts d'ells confinats en solitud o en parelles a les seves cases, d'altres en residències. Pensant en ells, en com fer que aquest temps els sigui més suportable, l'editorial Úrsula Llibres de Lladó ha llançat el repte #Herència culinària consistent a recollir les seves receptes, les que han fet tota la vida i, després d'una selecció, editar-ne un llibre. La idea ha tingut una bona acollida i la setmana passada ja havien rebut sis receptes des de Cabanes, Figueres i Lladó, una d'elles del director del Museu del Joguet de Catalunya, Josep Maria Joan.\nL'editor i fotògraf Jordi Puig, un dels responsables d'Úrsula Llibres, explica que tot va sorgir de forma casual quan la seva companya va proposar-li a la seva mare, que estava sola, que aquests dies escrivís. «Ella es va negar perquè deia que tenia el cap ple de coses negatives», reconeix Puig que, tot seguit, va animar-la –també a la seva pròpia mare– a aplegar les receptes dels plats que portava cuinant tota la vida.\nAquesta no és la primera incursió en els llibres de cuina d'aquesta petita editorial, que també és llibreria en línia especialitzada en art. Fa uns anys va reeditar Platillos de l'Empordà. Cuina casolana empordanesa, un recull que reivindicava aquesta cuina de cassola, els platillos, les picades i els guisats. Ja aleshores aquell va ser un exercici de recuperació d'un patrimoni col·lectiu, quelcom que ara també es repeteix. «Es tracta de passar els coneixements d'una generació a una altra i que quedi en un llibre», diu Puig, que afirma que és «la manera de donar valor» a aquesta saviesa preservada en el si de la família. «Si un patrimoni, que és com íntim, l'organitzem entre molts, passa a ser la cultura del poble», reflexiona l'editor.\nAnècdotes al seu entorn\nTotes les receptes s'han d'enviar seguint un patró. Han de ser receptes per a quatre persones, han d'incloure els ingredients amb les unitats i els grams i, finalment, com s'elaboren. La idea és que la recepta es conclogui amb anècdotes al seu entorn des de la seva procedència, qui li va ensenyar o a qui li recorda. Les poden enviar escrites amb ordinador, per WhatsApp, en paper i enviades pel mòbil, gravades en veu o en vídeo incloent-hi nom complet, edat, localitat i telèfon de contacte a receptes@ursulallibres.cat o a través de la pàgina de Facebook o el compte d'Instagram. «Aquest és un projecte senzill», assegura Puig, però molt emotiu perquè apel·la a la memòria i a l'herència rebuda. Una herència que ens connecta amb allò que som i també amb les generacions futures.\nÚrsula Llibres fa una crida per recopilar receptes familiars.


Escòcia 'té superat' el debat legal però li manca el 'suport majoritari' a la independència de Catalunya - VilaWeb\nDivendres 30.05.2014 19:39\nEscòcia 'té superat' el debat legal però li manca el 'suport majoritari' a la independència de Catalunya\nLa Queen Mary University de Londres ha analitzat avui els processos independentistes català i escocès\nCatalunya i Escòcia han estat avui l'objecte d'anàlisi d'una jornada de conferències a la Queen Mary University de Londres sobre els processos independentistes. Experts de l'àmbit acadèmic com el professor de la Universitat d'Aberdeen Michael Keating, la catedràtica Montserrat Guibernau, els periodistes Martí Anglada o Hugo Dixon i la doctora Dolors Feliu han comparat Catalunya i Escòcia i el seu futur dins de la Unió Europea. 'A Catalunya hi ha un suport majoritari a la independència que no existeix a Escòcia', ha destacat Keating. Segons ell, l'oposició de Madrid a fer la consulta fa que el debat català 'se centri només en la legalitat'. 'A Escòcia això ja està superat', ha remarcat.\nAquest divendres s'ha donat el tret de sortida oficial a la campanya electoral per al referèndum escocès del 18 de setembre. Una campanya en què hi haurà 'molta activitat i bon finançament per als dos equips', segons ha assenyalat l'expert en Sociologia de la universitat d'Edimburg David McCrone. L'acadèmic creu que els unionistes 'porten avantatge' en la campanya mediàtica, mentre que els nacionalistes 'guanyen' la que es lliura sobre el terreny.\nPer a Montserrat Guibernau, catedràtica de Ciències Polítiques de la Queen Mary University de Londres, el cas escocès és una 'lliçó' per a Catalunya, que 'sobretot', ha dit, ha de defensar la importància de viure dins del marc de la Unió Europea. 'És el que fa possible que catalans, escocesos i d'altres identitats minoritàries europees puguin expressar la seva voluntat', ha remarcat.\n'Els escocesos estan més orgullosos de la Unió Europa del que ho estan anglesos, nord-irlandesos o gal·lesos', ha assegurat l'editor de Reuters News i fundador de Reuters Breakingviews, Hugo Dixon. Al seu parer, és poc probable que els escocesos votin majoritàriament a favor de la independència, però en cas de ser així, ha vaticinat, 'les probabilitats que el Regne Unit voti en referèndum abandonar la UE creixeran'.\n'Suport majoritari' a Catalunya, però sense acord\nPer a l'expert de la universitat d'Aberdeen Michael Keating, la 'gran diferència' entre els processos independentistes a Catalunya i Escòcia és la legalitat. Mentre que 'els governs de Londres i Edimburg van acordar celebrar el referèndum i respectar els resultats', ha recordat Keating, a l'Estat espanyol no hi ha hagut acord.\n'El rebuig del govern espanyol a autoritzar la consulta fa que el debat a Catalunya se centri només en la qüestió constitucional', ha lamentat Keating. I això malgrat que 'hi ha un suport majoritari a la independència que no existeix a Escòcia', ha afegit. Aquest expert considera que a Escòcia el debat legal 'ja està superat' i, ara, és 'molt més interessant'. 'Tracta sobre les conseqüències, les implicacions socials, polítiques i econòmiques que la independència tindrà sobre el futur de la nació', ha explicat.\nEn el cas escocès, 'no tot són flors i violes', ha afirmat la responsable de Serveis Consultius de la Generalitat, Dolors Feliu, perquè 'la majoria d'escocesos reclamaven la 'devo-max', que és una espècie de pla Ibarretxe i, en canvi, els van oferir la independència'. Feliu també ha apuntat que 'el capteniment' d'estats com el Regne Unit 'de vincular la democràcia als desitjos de la ciutadania es veu molt diferent' respecte al que succeeix a l'Estat espanyol, 'que parla d'unitat indissoluble'.\nEl periodista Martí Anglada ha participat en aquesta jornada de conferències a Londres, on ha recordat els suports internacionals que el procès independentista català ha rebut tant de governs com de mitjans de comunicació internacionals, entre d'altres 'The Wall Street Journal' o 'The Guardian'. Anglada també ha destacat que 'no hi ha un sol govern occidental que s'hagi mostrat a favor de mantenir l'status-quo' a l’estat espanyol.


Les donacions de sang arriben a les 1.481 extraccions\nEls resultats demostren la implicació i sensibilització de la població\nLa Marató de sang va aconseguir 502 donacions\nAssolides les 1.500 donacions durant aquest any\nActualitzada 28/11/2019 a les 13:51\nL'última campanya de donació de sang, que es va dur a terme des del passat 25 fins el 27 de novembre a la sala d'actes del MoraBanc, suma 324 donacions a les 1.157 ja registrades de les tres convocatòries anteriors d'aquest any. Una quantitat que "permet arribar a un balanç anual molt positiu, en un moment on les reserves es troben en nivells molt baixos", ha explicat la Creu Roja Andorrana en un comunicat. Un total de 494 persones han ampliat la llista de donants al país.\nTot i això, des de la Creu Roja Andorrana s'insisteix en "la importància de seguir donant de manera regular" i anuncien que pel pròxim any ja disposen del calendari de campanyes que s'iniciarà el pròxim 28 de gener.\nEl negoci de l'plasma, algú pot desmentir que cada litre de sang són 60 euros?


Identificat el ciclista fugit en l'atropellament a la Diagonal de Barcelona | betevé\nEl ciclista nega la seva implicació però el reconeixement per part de la mare del nadó, que va parlar amb ell, ha permès identificar-lo\nCarmen Cortés Vidal | Marta Font Marsal | dimarts, 14 de maig del 2019, a les 15.11\nLa Guàrdia Urbana ha identificat el ciclista que presumptament va atropellar una dona i un bebè ara fa un mes a l’avinguda Diagonal, just davant del Palau de Pedralbes. Segons ha explicat la policia municipal, el detingut ha negat la implicació amb els fets i ha negat també que conduís la bicicleta en el moment de l’accident. Per identificar-lo ha estat clau la mare del nadó accidentat, que el va reconèixer “de manera tremenda i sense cap mena de dubte” quan li van mostrar una fotografia d’ell, ha narrat el sotsinspector de la Guàrdia Urbana, David Vázquez.\nL’arrestat va prestar declaració aquest dilluns i en els propers dies passarà a disposició del jutge, acusat d’un delicte de lesions per imprudència. Segons la Guàrdia Urbana, les imatges de què disposen permeten interpretar que l’accident va ser fruit “d’una conducció distreta i no d’una conducció a velocitat excessiva”. L’home va creuar l’avinguda Diagonal a l’altura de Pius XII i va començar a circular per la banda mar en sentit Llobregat. A l’altura de Palau Reial, a tocar de la marquesina del bus va topar amb l’àvia i el nadó. Aquell dia hi havia aglomeració de gent perquè hi havia partit al Camp Nou.\nLa mare del bebè va parlar amb el ciclista\nLa mare del bebè atropellat va arribar a parlar amb el ciclista durant uns minuts després de l’atropellament i per això “no hi ha dubte” de la seva implicació. La dona i l’àvia del nen, que també va resultar ferida, van explicar al ciclista que s’emportaven el menor a l’Hospital Universitari Dexeus. El ciclista va decidir aleshores que no l’acompanyava i va marxar del lloc dels fets. Per a localitzar el responsable de l’accident la Guàrdia Urbana va fer una crida a la col·laboració a través de les xarxes socials.\nEls fets es remunten al dissabte 30 de març, passats pocs minuts de les tres del migdia. L’acusat va envestir la dona i el seu net a la vorera mar de la via. L’impacte va deixar l’àvia lleument ferida, mentre que el nen va quedar ferit de gravetat i va ser ingressat a un centre hospitalari de la ciutat per un traumatisme craneoencefàlic. En un primer moment es va témer per la seva vida.\nLa Guàrdia Urbana en va obrir una investigació i va difondre imatges de l’home presumpte autor dels fets; fotografies que van captar les càmeres de seguretat i vigilància de la zona. La policia va fer una crida a la col·laboració ciutadana per localitzar-lo a través de Twitter.\n— accidents — avinguda Diagonal — bicicleta — Guàrdia Urbana


Espores - Un purificador d'aigua natural...i invasor\nUn purificador d'aigua natural...i invasor\nEl cactus Opuntia ficus-indica ha demostrat una qualitat tecno-orgànica sense precedents per la seua capacitat per a filtrar aigua i eliminar toxines, la qual cosa la converteix en un purificador natural de gran valor. No obstant açò, aquesta espècie oriünda de Mèxic està catalogada en alguns països com a Espècie Invasora. Espanya és un d'ells.\nDes de fa segles el cactus Opuntia ficus-indica ha sigut emprat per les comunitats indígenes de Centreamèrica. Aquesta planta, estesa després pràcticament en totes les latituds el món, és famosa per les seues propietats medicinals i gastronòmiques, que li han donat un valor econòmic i agrícola important al llarg de la història. A Mèxic, el seu país d'origen, a aquesta planta se li coneix popularment com nopal, i a Espanya s'usen per a referir-se a ella diferents denominacions que segur us resulten familiars: chumbera, figuera de moro o tunera són algunes d'elles.\nA nivell botànic Opuntia ficus-indica és una planta suculenta arbustiva pertanyent a la família de les cactàcies (Cactaceae) dins de la qual s'engloben més de 256 gèneres i 2.770 varietats originàries de les zones tropicals i subtropicals. A diferència d'altres cactus de la seua família, les pales que es desprenen de la Opuntia ficus-indica tenen la capacitat d'arrelar creant un nou individu, la qual cosa va facilitar la seua expansió per Amèrica del Sud en època precolombina.\nDesprés de l'arribada dels europeus al continent americà la planta es va acomodar pràcticament a tots els llocs del món, als quals va arribar per vaixell, i especialment a la conca del Mediterrani, on era popular plantar-la en les portes de les cases pels seus preuats fruits, les figues de moro. Després, la seua presència va començar a ser massiva i es va estendre de forma incontrolada en la costa mediterrània, el sud de la Península Ibèrica, Balears i les Illes Canàries, on avui és comuna veure-les en les fites de finques, en les vores de cultius, en matolls àrids o com a vegetació viària. El seu estat de naturalització és tal que ha arribat a ser invasiu per la seua capacitat de destrucció de la vegetació autòctona i per açò en el nostre país Opuntia ficus-indica està catalogada com a Espècie Exòtica Invasora i la seua introducció en el mitjà natural i el seu comerç estan prohibits.\nPossiblement una de les coses que més crida l'atenció d'aquesta cactàcia són les seues flors, exuberants i molt obertes, que abasten una àmplia gamma de colors vistosos que van del groc al porpra. Aquestes flors apareixen durant la primavera, i al llarg de l'estiu dóna lloc al fruit, la figa de moro o tuna, que comença a arreplegar-se a l'agost. Les figues de moro tenen un color ataronjat, són ovalats i estan coberts d'una pell gruixuda i estarrufada, perquè està plena d'espines que li protegeixen dels depredadors. Per dins, la seua carn és taronja, fresca i dolça, plagada de llavors cruixents. Poden menjar-se al natural i també s'empra per a fer compota, sucs i confitures. A Mèxic, els braços més joves de la planta es mengen també bullits, com a verdura, i en el nord d'Àfrica s'utilitzen com a farratge.\nMés enllà del seu ús gastronòmic la figuera de moro és famosa per les seues propietats medicinals. Tal com ocorre amb altres suculentes, les seues pales estan formades fonamentalment d'aigua (un 90%) i d'altres components entre els quals destaca una goma o bava semblant a la del Aloe vora amb propietats astrigents o cicatritzants. Açò ha fet que les pales, bullides o calfades al forn s'apliquen per la via tòpica per a tractar, per exemple, cremades. Aquesta bava també s'usa com espessidor, per a l'elaboració productes cosmètics i en la fabricació de vernissos i impermeabilitzants.\nPrecisament, un estudi realitzat per Norma Alcanta, professora del Departament de Química i Enginyeria Biomèdica de la Universitat del Sud de Florida en 2013, assegurava que aquesta goma produïda a l'interior de Opuntia ficus-indica tenia una capacitat molt alta per a netejar l'aigua, la qual cosa la convertia en un filtre natural que amb seguretat hauria sigut usat pels indígenes per a aquesta fi des de fa centenars d'anys. En aquesta recerca es va utilitzar aigua que contenia grans quantitats de sediments i bacteris Bacillus cereus a la qual se li va incorporar bava de nopal. Sorprenentment, les acció de la goma va fer que les partícules de sediment s'uniren precipitant-se al fons del recipient, mentre pràcticament el 95% dels bacteris va desaparèixer. Amb aquesta osmosi, podria recuperar-se més de dos terços d'un litre d'aigua bruta.\nFitxa Opuntia ficus-indica del Jardí Botànic de la Universitat de València\nMés en aquesta categoria: « L'art d'assaonar\tCom gorretes de bellota »


La cloenda del Congrés serveix per establir les bases de l'arquitectura del segle XXI | CONGRÉS D'ARQUITECTURA 2016\nPosar punt final a sis mesos de procés participatiu d'un congrés que se celebra cada vint anys era, si més no, un repte. La data escollida: divendres 25 de novembre, com a cirereta del pastís d'una setmana intensa de debats i conferències. El lloc, un escenari de luxe: el Mercat de Sant Antoni... en obres. Un espai privilegiat perquè poca gent hi havia accedit abans. En l'espai subterrani on es va celebrar la cloenda del Congrés quedaven al descobert restes arqueològiques de diverses èpoques, com la paret del baluard de Sant Antoni de l'antiga muralla de la ciutat i, paral·lelament, un tros del mur de contenció de les terres de la segona muralla, tots dos il·luminats durant tota la nit.\nEl 25 de novembre serà recordat per ser la data de clausura del Congrés d'Arquitectura 2016 però, sobretot, per establir les bases de l'arquitectura que ve. El degà de Col·legi d'Arquitectes de Catalunya, Lluís Comerón, va presentar davant de 800 assistents les conclusions d'aquests sis mesos de procés participatiu.\nComerón va celebrar que la Llei d'Arquitectura, actualment en tràmit al Parlament de Catalunya, deixa palès que "l'arquitectura revesteix interès general", evidenciant la seva necessària funció social en la millora del bé comú. Aquest caràcter "ha de ser compartit per tothom, institucions, professionals i ciutadania, fent necessaris nous instruments de difusió, ensenyament i comunicació", va destacar el degà. Els arquitectes "estem compromesos amb el desenvolupament de l'entorn urbà sostenible, equitatiu i inclusiu", va dir Comerón.\nEl degà del Col·legi d'Arquitectes va fer un repàs de totes les conclusions que han anat dibuixant, durant la setmana de síntesi del congrés i fruit del centenar d'actes celebrats i comunicacions rebudes durant aquests sis mesos, el futur de l'arquitectura. Així, el degà va parlar de la qualitat dels concursos d'arquitectura, "l'instrument necessari per a la preservació i millora del patrimoni col·lectiu públic", que reclama "processos de qualitat i transparents i la presència de jurats qualificats"; de les "potencialitats del planejament intermunicipal" per garantir la qualitat i continuïtat dels serveis que afecten un territori comú; de la rehabilitació com a "instrument per garantir les prestacions futures dels edificis"...\nEl degà també va destacar en el seu discurs el repte global de la mitigació del canvi climàtic, la Nova Agenda Urbana i el dret a l'habitatge, "que reclama mecanismes que garanteixin l'accés i l'estabilitat", com algunes de les prioritats. Lluís Comerón va tancar la seva exposició i va donar pas al president de la Generalitat, que fa fer el parlament institucional de cloenda del Congrés d'Arquitectura 2016.\nL'acte el va conduir el presentador -i enamorat de l'arquitectura- Òscar Dalmau, qui va destacar el pas endavant que ha fet el Congrés a l'hora d'incloure la ciutadania en el debat de l'arquitectura: "calia treure-la del búnquer i acostar-la a la gent". Per Dalmau, l'arquitectura és l'únic art del qual no et pots abstraure: "tot és arquitectura, des que naixem un hospital fins que morim en un cementiri, passant per l'escola, casa nostra, la feina..." i per tant, tos hem d'implicar-nos en els espais que vivim.\nDalmau va anar donar pas a totes les personalitats que van formar part de l'acte de cloenda, com l'arquitecte Dani Mòdol, regidor d'Arquitectura, Paisatge Urbà i Patrimoni de l'Ajuntament de Barcelona, el director del Congrés d'Arquitectura 2016, Roger Subirà, i els tres conferenciants: Juan Herreros, qui va parlar sobre l'interès general de l'arquitectura i els seus valors per millorar les ciutats, el territori i la vida de les persones, Enric Batlle i el desenvolupament del territori i l'espai públic i Beatriz Colomina, qui va parlar d'arquitectura i món digital.\nEl Congrés, sis mesos de procés participatiu\nAmb un format innovador, el Congrés d'Arquitectura ha ajudat a establir els fonaments de l'arquitectura del present i projectar-los cap al futur amb una clara vocació de servei a la societat. Un total de 4.000 congressistes inscrits i més de 600 conferenciants han pogut participar dels 6 mesos d'actes, conferències, exposicions, taules rodones.... S'han celebrat més de 100 actes en múltiples seus i s'han escrit 120 comunicacions que enfoquen diferents qüestions que s'han sotmès a debat i reflexió. També s'han enregistrat 70 entrevistes curtes que responen, des de múltiples opinions, quins són els nous reptes que ha d'afrontar l'arquitectura de cara al futur. Durant l'última setmana, en les jornades de síntesi, han passat pel COAC 115 ponents que han ajudat a resumir tots els temes tractats i determinar una mirada col·lectiva en un moment de canvi com l'actual.\nTots aquests esdeveniments i el material generat ha permès acostar l'arquitectura a diferents institucions, administracions, agrupacions i també a la ciutadania en general. La difusió del congrés ha estat molt positiva per transmetre les qualitats i expertesa dels professionals i el seu compromís amb el desenvolupament sostenible de les ciutats i el paisatge.\nEl sector ha dedicat una especial atenció al repte global de la mitigació del canvi climàtic. També a la generació d'una Agenda Urbana a favor de ciutats més equitatives, inclusives, resilients i saludables. A pensar en un nou codi deontològic així com un marc legal que permeti processos de qualitat i transparents per a la millora dels entorns urbans, el planejament intermunicipal per incidir en un territori comú, o en la nova Llei de l'Arquitectura que evidenciarà el seu interès general i la seva necessària funció social.\nTambé s'ha reflexionat sobre el dret a l'habitatge i la qualitat de l'habitabilitat. Sobre les actuacions en el patrimoni construït i com garantir-hi les prestacions necessàries en l'actualitat, amb la màxima eficiència energètica i mínima petjada ecològica, a la vegada que donant resposta al valor històric i cultural. L'arquitectura parteix de requeriments i necessitats concretes i evoluciona, a través de les idees i la creativitat, cap a noves expressions físiques que combinen l'expertesa tècnica amb la bellesa i l'emotivitat.\nTot plegat ha de permetre al col·lectiu d'arquitectes reorientar l'exercici professional cap a noves prioritats i en àmbits emergents, amb nous instruments professionals i assumint el canvi de paradigma esdevingut als darrers temps.


Falta de sensibilitat amb les bomberes\nActualitzada 21/10/2021 a les 08:21\nLa figura dels bombers voluntaris a les comarques de Lleida és fonamental per garantir una cobertura adequada davant de possibles incendis per la falta de parcs professionalitzats. Els voluntaris es comprometen a fer unes hores per les quals lògicament són compensats, però també són expulsats si no les compleixen com ha succeït amb tres bomberes, dos d’Agramunt i una d’Almacelles, que van ser apartades del cos perquè no havien cobert les hores obligatòries. El motiu era més que raonable: havien donat a llum, havien d’alletar els seus fills i no van poder complir o justificar el mínim d’hores que se’ls exigeix.\nEn una manca de sensibilitat clamorosa i una discriminació flagrant, Interior els va notificar l’expulsió del cos per no complir les hores fixades i fins i tot va rebutjar el primer recurs presentat. Després ha admès l’error, ha reconegut que es van equivocar, ha readmès les tres bomberes expulsades i s’ha compromès a revisar tots els casos per si hi hagués més errors. És el que haurien hagut de fer abans d’expulsar ningú, i més quan durant els últims mesos han apartat del cos uns dos-cents bombers, cinquanta d’ells a Lleida, mentre que, d’altra banda, com denuncia una de les implicades, busquen més bomberes per al cos.\nEn el cas d’aquestes tres afectades s’ha solucionat favorablement, però han hagut de recórrer i esgrimir una causa tan raonable com haver estat mares perquè la conselleria d’Interior rectifiqués.Una reforma necessària\nEl Consell de Ministres ha aprovat la reforma del reglament de la llei d’estrangeria per facilitar la concessió dels permisos de residència i de treball als menors estrangers no acompanyats i als immigrants extutelats per raons d’edat. Amb la mesura es pretén evitar el buit en què estaven aquests joves al complir els 18 anys quan es quedaven sense papers i amb problemes per regularitzar la seua situació, amb la qual cosa entraven en risc d’expulsió. És una mesura necessària i imprescindible per normalitzar la vida d’aquests joves i facilitar-los la integració social i laboral, suavitzant els requisits existents fins ara per aconseguir els permisos.\nLa reforma beneficiarà 15.000 joves a tot Espanya, dels qual vuit mil són menors d’edat i set mil, extutelats que tenen entre 18 i 23 anys, i a Lleida la Generalitat en té sota tutela 519, dels quals la meitat ja són majors d’edat. La novetat ha estat ben rebuda per les entitats socials, que parlen de pas històric, i rebutjada per la dreta, que alerta d’un possible efecte crida de la immigració, però l’important és que es normalitzi la situació d’aquests adolescents.


CiU i PNB es queden dins l'hemicicle però no voten\nDuran diu que és "absolutament pessimista" amb la possibilitat d'arreglar res al Senat\nMIQUEL CODOLAR Madrid Actualitzada el 02/09/2011 13:12\nAls moments previs a la votació definitiva hi ha hagut tensió al Congrés. Els diputats que ja havien anunciat que marxarien de l'hemicicle per manifestar el seu rebuig al fons i la forma de la reforma constitucional volien fer-ho després de la votació de les esmenes i abans de la votació final, però el president del Congrés, José Bono, els ha demanat que si volien marxar ho fessin abans d'iniciar totes les votacions.\nDesprés d'uns moments d'incertesa han marxat els diputats del BNG, Na-Bai, ERC i ICV. El diputat d'IU, Gaspar Llamazares, s'ha negat a marxar fins al moment de l'aprovació definitiva per tal de poder impedir la votació de dues esmenes transaccionals de contingut tècnic que CiU havia acordat amb el PSOE i el PP.\nAl final, Duran ha criticat la manca de cortesia de Llamazares, ha indicat que les transaccionals es podran incorporar al Senat però s'ha mostrat "absolutament pessimista" que es pugui fer alguna modificació important al Senat. Al moment de la votació definitiva, els diputats de CiU s'han quedat al seu lloc però no han votat ni sí, ni no, ni abstenció, tal com també han fet els del PNB per protestar.\nFinalment, amb 321 diputats a l'hemicicle, s'han produït 316 vots a favor, i 5 en contra. Els diputats del BNG, Na-Bai i ERC no han votat perquè havien sortit de l'hemicicle, mentre PNB i CiU tampoc ho han fet tot i trobar-se dins l'hemicicle. PSOE, PP i UPN han votat a favor de la reforma. CC, UPyD, IU i dos diputats del PSOE hi han votat en contra. Tres diputats del PSOE no han assistit al ple extraordinari d'avui.


Diàlegs Alcaldes.eu: “Eleccions municipals 2019: El resultat”Els partits polítics reclamen una reforma del sistema electoral - Alcaldes\nInici NOTÍCIES Diàlegs Alcaldes.eu: “Eleccions municipals 2019: El resultat”Els partits polítics reclamen una reforma del...\n20.6.19 – BARCELONA • Barcelonès\nDiàlegs Alcaldes.eu: “Eleccions municipals 2019: El resultat”Els partits polítics reclamen una reforma del sistema electoral\nLa majoria dels representants polítics que han participat al debat han demanat una reforma del sistema electoral perquè la gent no perdi la confiança en la política\n“La discussió en aquest país és la manca de democràcia i de drets que hi ha”\nMarc Sanglas, secretari de política municipal d’ERC\n“La gent de cada municipi ha triat pel seu projecte local i no nacional”\nXavier Amor, secretari coordinador de política municipal del PSC\n“Quan els resultats marquen que un ha tret molt més percentatge de vots i regidors i es tomba aquest alcalde es genera una frustració política”\nFerran Bel, responsable d’organització i territori del PdeCat\n“Aquestes han estat les eleccions en què menys s’ha votat en clau municipal pel judici, el procés i la confluència dels tres processos electorals que han fet que el discurs general predominés sobre el discurs local”\nRamón Arnabat, Coordinador de Catalunya en Comú\n“Estem en una situació de gran volatilitat electoral i no es pot donar res per segur”\nFrancesc Pallarés, catedràtic de Ciència Política i de l’Administració de la UPF\n“En el cas local es molt important l’equip, el programa i les inèrcies”\n“Els ajuntaments cometem l’error de pensar que allò que passa als plens és el que passa al carrer, i no és així”\n“Les eleccions municipals han posat en evidencia la trista imatge de la crispació que sovint es manifesta al nostre país”\nLluís Recoder, alcalde de Sant Cugat (1999-2010)\n“Una llista unitària hagués estat garantia d’alcalde i govern independentista a Barcelona”\nAquest matí, en el marc de debat dels Diàlegs organitzats per Alcaldes.eu juntament amb la Facultat de Ciències Polítiques i Socials de la Universitat Pompeu Fabra, sobre els resultats de les eleccions municipals 2019, s’han donat cita representants dels principals partits polítics, alcaldes, polítics i teòrics per debatre, en una taula rodona, sobre un període electoral intens en tots els sentits. Uns diàlegs que “són el sentit de la política” segons el degà de la Facultat, el Dr. Miquel Salvador.\nHi han participat Marc Sanglas, secretari de política municipal d’ERC, Ferran Bel, responsable d’organització i territori del PdeCat, Xavier Amor, secretari coordinador de la secretaria de política municipal del PSC i Ramón Arnabat, coordinador de Catalunya en Comú han estat els representants dels seus respectius partits polítics. El paer en cap de Balaguer, Jordi Ignasi Vidal i l’alcalde d’Amposta, Adam Tomàs, ambdós reelegits amb una àmplia majoria absoluta, Miquel Salvador, degà de la Facultat de Ciències Polítiques i Socials de la UPF, Francesc Pallarés, catedràtic de Ciència Política i de l’Administració de la UPF, Xavier Trias, alcalde de Barcelona (2011-2015) i Lluís Recoder, alcalde de Sant Cugat (1999-2010).\nEl comportament independent de les eleccions generals, municipals i europees i la capacitat dels electors de diferenciar-les clarament a l’hora de dipositar el seu vot a les urnes, “tot i estar a un pam una urna de l’altra” com ha apuntat el Xavier Amor, han estat dos dels temes recurrents en les seves intervencions. Malgrat les diferents ideologies polítiques representades hi ha hagut un tema en què ha coincidit la majoria dels ponents: la necessitat de fer un replantejament del sistema electoral el més aviat possible per tal que la ciutadania no perdi la confiança en la política. Una ciutadania que, segons el Dr. Francesc Pallarés, hauria de recuperar el poder de la política, la qual cosa passaria per un nou tipus de partits polítics. Aquesta reforma electoral torna a estar sobre la taula amb motiu, sobretot, del que ha passat a l’ajuntament de Barcelona, però també en d’altres municipis, on no ha acabat governant el candidat de la llista més votada com a conseqüència dels pactes entre partits.\nTant els representants de política municipal com els alcaldes han coincidit en destacar la importància de la persona i els projectes locals en les eleccions municipals, un argument que, segons ells, justificaria els pactes tan desiguals i, en molts casos sorprenents, que han tingut lloc en uns i altres ajuntaments. Temes com els diferents comportaments electorals per la conjuntura extraordinària que estem vivint, la defensa de les llistes cremalleres per aconseguir una paritat real i el posicionament a favor o en contra del independentisme s’han posat també sobre la taula.\nArticle anterior19 de juny del 2019\nArticle següentL’ARC convoca 200.000 euros en ajuts per a ens locals, entitats sense ànim de lucre i universitats


Cañizares alerta que ´les majories parlamentàries´ creen drets ´artificials´ - Cultura - Diari de Girona\nCañizares alerta que ´les majories parlamentàries´ creen drets ´artificials´\nEl cardenal diu que el divorci o el matrimoni homosexual prenen "la forma natural" de la família\nEl cardenal arquebisbe Primat de Toledo, Antonio Cañizares, va alertar ahir que "les majories parlamentàries i els grups d'interès" estan creant drets "de manera artificial", com el matrimoni entre persones del mateix sexe, l'avortament o l'eutanàsia.\nEn una conferència a l'Assemblea ordinària d'E-Cristians a Barcelona, Cañizares va considerar que la "plaga" del divorci o el matrimoni homosexual pren a la família la seva "forma natural". A més, va criticar els "atemptats contra la vida humana", com l'"injustificable terrorisme, els avortaments, la "fabricació" d'embrions, l'eutanàsia i el comerç d'òrgans", va dir.\nEl cardenal va subratllar la "ruptura antropològica cultural" establerta en el relativisme moral, basada en l'extensió de nous drets, en el laïcisme "radical" i en la ideologia de gènere, va comentar. "El laïcisme remunta i amplia la secularització del món i la de la pròpia Església, la més greu", va ressaltar, reiterant que "no és possible un Estat ateu, ja que porta a la destrucció de l'home". Tot i això, va afegir que la seva intenció no és propugnar una societat confessional, "tot i que tant de bo", va sentenciar.\nCañizares va lamentar que s'acosten "temps molt difícils per a l'Església", ja que la humanitat es troba en una de les revolucions "més insidioses" de la seva història, en les quals no se sap "el que és bo i el que és dolent", a causa de la fallida moral i l'escepticisme d'una societat "plena de ficcions i enganys", va indicar. "No hi pot haver una societat pròspera i lliure al marge de Déu", va evidenciar, i va destacar la necessitat d'atreure les noves generacions de cristians, "que no sucumbeixen al poder de seducció de la destrucció del món".


SOCIALISTES GODELLA: HOMENATGE ALS AFUSSELLATS EL 28 DE JUNY\nHOMENATGE ALS AFUSSELLATS EL 28 DE JUNY\n"Els de Godella moriren tots cantant l'internacional"\nEl pròxim diumenge 28 hi ha un homenatge al afussellats eixe dia fa 75 anys. Entre ells, Arturo Caballer Feliu, alcalde de Godella (IR), Vicente Rodríguez Ramírez, tinent d'alcalde; Vicente Hernández Berga, regidor (PSOE) i dos membres del Comité, Juan Contreras García y Vicente Llorens Casas. En la "saca " d'eixe dia hi havia gent significativa, Vicente Miquel Carceller, periodista i editor de "La Traca", Isidro Escandell Úbeda, President de la Federació Socialista de Valencia, Diputat a les Corts i President de l'Ateneu Mercantil de València, l'alcalde de Foios...un total de 33 persones.\nL'ajuntament de Godella anirà de forma oficial. En nom del Grup Municipal Socialista aniran Salvador Soler i Fernando Oliveros, regidors socialistes.\nSegons el testimoni escoltat per un amic a Grimalt secretari d' organització de Valencia del POUM, que comparti la nit amb els afussellats de Godella,al grit "los de Godella que salgan", moriren tots cantant l' internacional.\nTenim història, morts i força! Anirem al homenatge també com a partit!!\nPer anar al cementeri de Paterna hem quedat diumenge 28 a les 11:00h a la porta del Poliesportiu.


El claustre de Palamós és tan autèntic com altres monuments romànics coneguts, segons un nou estudi | Cultura | EL PAÍS Catalunya\nEl claustre de Palamós és tan autèntic com altres monuments romànics coneguts, segons un nou estudi\nLa Universitat de Salamanca publica un llibre que reobre el cas sobre les polèmiques arcades de Mas del Vent i la seva pertinença a la catedral d’aquesta ciutat\nClaustre a Mas del Vent de Palamós. MARCEL·LÍ SÀENZ\nBarcelona 19 NOV 2018 - 13:08\tCET\nAl novembre del 2014 la Generalitat de Catalunya va tancar el cas del claustre de Palamós i va assegurar que les arcades situades a la finca privada de Mas del Vent d’aquesta localitat de Girona no eren romàniques, com va defensar el professor de la Universitat de Girona Gerardo Boto, sinó que eren una recreació moderna que va impulsar un antiquari a Madrid als anys trenta. El 1958 van viatjar fins a la Costa Brava després que les comprés el potentat d’origen suís Hans Engelhorn per decorar la seva casa de l’Empordà. El Departament de Cultura, que va rebutjar frontalment l’antiguitat de qualsevol part del conjunt, va assegurar que no hi havia fonts documentals, ni materials ni artístiques, que permetessin reconèixer-ne l’autenticitat i que, per tant, es tractava de la falsificació més gran mai realitzada a Espanya, en termes d’escultura romànica. Amb el seu dictamen posava fi a més de dos anys durant els quals aquesta construcció havia ocupat un bon nombre d’informacions, des que se’n va anunciar el descobriment. També més tard, quan es va assegurar que la construcció era, en realitat, el claustre romànic que va estar a la catedral de Salamanca fins al segle XVIII. Després de l’informe negatiu, la Generalitat també va tancar l’expedient per protegir la construcció i no es va declarar Bé d’Interès Cultural.\nPerò el cas es va tancar en fals. Això és el que es desprèn del llibre voluminós que la Universitat de Salamanca acaba de publicar, en què s’insisteix en l’origen romànic dels arcs i en el fet que pertany a la catedral d’aquesta ciutat castellanolleonesa, tal com es desprèn del seu títol: Salamanca, Ciudad Lineal, Palamós. Las arcadas claustrales de Mas del Vent. En el llibre, en el qual han participat una dotzena d’investigadors, entre historiadors de l’art, geòlegs i arquitectes, coordinats per Boto, se sosté que 19 dels 44 capitells de la construcció (el 43% del total), el 37% dels cimacis (les estructures situades just al damunt dels capitells) i gran part del sòcol són romànics del segle XII. Aquestes proporcions són semblants a les d’altres claustres de l’època, com ara San Juan de la Peña, Aguilar de Campoo i San Pedro el Viejo de Huesca, l’origen romànic dels quals ningú posa en dubte. La resta d’elements, fins a completar l’enorme estructura quadrada de 23 metres de costat, possiblement es van copiar d’elements originals però que no es van poder inutilitzar perquè es van degradar de manera extrema pel trasllat que es va efectuar a Madrid a partir del 1931.\n“L’única metodologia d’execució és aquesta. Pot resultar inversemblant i indemostrable, però és l’única resposta a les preguntes que planteja aquesta construcció”, destaca Boto, que assegura que amb aquest llibre, que segurament serà polèmic, el tema del claustre de Palamós “no es reobre, sinó que entra en l’àmbit de l’academicisme, ja que es tracta del primer llibre publicat per una universitat sobre aquest assumpte”.\nSegons les fonts escrites consultades, en les quals detractors i defensors de l’autenticitat de l’obra coincideixen, el claustre romànic original es va desmuntar el 1785 amb la intenció de tornar a remuntar, cosa que mai va passar perquè es va decidir de construir un claustre nou. Pels que defensen que les arcades de Mas del Vent són falses, no es torna a saber res més d’aquestes pedres, de manera que constitueixen un cas insòlit fins avui, ja que no es conserven ni se sap que hi hagi elements d’aquesta construcció als magatzems, passadissos, voltes ni al museu. No hi ha cap basa, capitell o dovella que es puguin atribuir amb seguretat a aquest edifici romànic que es manté en peus fins a finals del segle XVIII. En el llibre s’argumenta que aquestes pedres, després que es desmuntessin i s’apilessin durant més d’un segle al Colegio de Calatrava o Seminario Conciliar de Salamanca, les va comprar Ignacio Martínez el 1917, juntament amb altres lots, amb la vènia del bisbe Julián De Diego, tal com va quedar constància en un assentament comptable de la catedral. Uns quants anys més tard, l’antiquari les va transportar en camions a un solar enorme a Ciudad Lineal, on es va començar a remuntar, amb l’ajuda d’Arthur Byne, un destacat intermediari entre antiquaris espanyols i magnats americans rics, com W. R. Hearts, Ciudadano Kane, com havia fet amb 65 enteixinats que li havia venut en molt pocs anys per decorar la seva residència de San Simeón, a Califòrnia.\nEls diferents treballs recollits en el llibre, estudien l’origen de la pedra, tota procedent de la de Salamanca Villamayor, tot i que a Madrid, en aquell moment, es feia servir la que procedia de Colmenar, més fàcil d’aconseguir i de treballar. Es repassa, detalladament, la manera com es va construir l’edifici amb tècniques medievals i com les peces presenten una degradació ambiental de diversos segles i danys induïts per desmuntatges anteriors al 1931, quan la Generalitat assegura que es va començar a crear ex novo a Madrid, i que en denoten l’origen secular. S’aborda l’estudi de quatre bigues de l’enteixinat de fusta que cobria els passadissos del pati original, que es conserven i que encaixen amb les dimensions de la construcció que avui es pot veure a la finca de Palamós i s’analitza el context del tràfic de peces d’art a Espanya entre la dictadura de Primo de Rivera i la II República. A més es parla dels agents, els antiquaris i les transaccions artístiques a la Salamanca d’aquella època que van possibilitar una operació com la compra d’aquesta enorme estructura desmuntada i el trasllat a Madrid perquè després es vengués als Estats Units per configurar part d’una escenografia burgesa assignada a alguna de les dues costes nord-americanes.


Els sindicats qualifiquen d'èxit la primera jornada de vaga dels tripulants de Finnair - Diari Jornada\nL'empresa adjudicatària del servei i els treballadors es reuniran dimarts que ve per a negociar\nEls sindicats qualifiquen d'èxit la primera jornada de vaga dels tripulants de Finnair\n| 19 d'ag, 2018 - 18:38\nEl sindicat USOC ha qualificat d'"èxit" les dues primeres jornades de vaga dels tripulants de cabina de Finnair que tenen base a l'Aeroport del Prat i que estan contractats per l'empresa de treball temporal Atlas-Adecco Outsourcing -adjudicatària del servei-.\nSegons informa l'ACN, a través d'un comunicat, el sindicat USOC ha explicat que els treballadors no afectats pels serveis mínims del 59% dictats pel ministeri de Foment han secundat les aturades. Aquest cap de setmana s'han anul·lat cinc vols de la ruta Barcelona-Hèlsinki a causa de la vaga, tres dissabte i dos aquest diumenge.\nL'empresa Atlas-Adecco Outsourcing i els treballadors estan convocats dimarts que ve al departament de Treball per seguir negociant un acord definitiu que eviti les vagues previstes pels dos pròxims caps de setmana.\nEls tripulants de cabina de Finnair, contractats per Atlas-Adecco Outsourcing, fan vaga per reclamar una millora de les seves condicions de treball "des del punt de vista professional i retributiu". Els treballadors amb base a Barcelona denuncien que l'empresa contractista els aplica la categoria professional d'auxiliars administratius, quan els correspondria la de tripulants de cabina.


Directiva (UE) 2015/720 sobre bosses de plàstic | Sistemas Medioambientales\nDirectiva (UE) 2015/720 sobre bosses de plàstic\nLa Unió Europea restringeix i regula l'ús de les bosses de plàstic.\nEl ple del Parlament Europeu va donar el passat 28 d'abril el seu vist-i-plau al text final de la coneguda com "directiva de les bosses de plàstic", l'ús serà restringit com una iniciativa en favor del medi ambient. La directiva busca acabar amb les bosses de plàstic a la Unió Europea (UE), que impliquen un enorme risc per al planeta donat el llarg període fins a la descomposició de la matèria.\nPer tal d'implementar la mesura, els països hauran d'optar per assumir objectius de reducció de l'ús de les bosses de plàstic d'un gruix menor de 50 micres, les més habituals a la UE, o obligar que els comerços cobrin per elles als clients sense excepcions.\nEls estats membres que trien la primera opció de prendre mesures per assegurar-se que, a partir del 2020, no s'utilitzin més de 90 bosses lleugeres per persona a l'any, per reduir encara més el seu ús a partir de 2026, fins a les 40 per persona .\nSi els països es decanten per posar-los un preu, s'han d'assegurar que, a partir de 2019, aquestes bosses no siguin ofertes de manera gratuïta als clients. Aquestes mesures no s'aplicaran a aquelles bosses extremadament lleugeres (de menys de 15 micres) que s'utilitzen, per exemple, per protegir els aliments.\nLes bosses de plàstic són un dels problemes més grans quan es tracten xifres relacionades amb els residus a la Unió Europea i per això els 28 països de la UE han d'adoptar almenys una d'aquestes dues propostes:\nGarantir que l'ús de les bosses es redueix a 90 unitats a l'any per persona fins al 2019 ia 40 unitats fins al 2025.\nIntroduir eines com prohibicions, impostos o multes per aconseguir restringir la distribució gratuïtes de les bosses lleugeres d'un sol ús en tots els punts de venda fins a final de 2018, a partir de llavors els consumidors haurem de pagar sempre per elles.\nEl Parlament Europeu està estudiant de manera exhaustiva l'impacte sobre el medi ambient de materials com el plàstic oxo-biodegradable que amb el temps es va fragmentant en petites partícules. Per a l'any 2017 la Comissió Europea haurà de proposar l'etiquetatge i el marcatge de productes de les bosses de plàstic biodegradables i compostables perquè siguin fàcilment recognoscibles. Els eurodiputats membres de la comissió de medi ambient han comentat que si el plàstic va revolucionar el nostre model productiu i de consum fa molt anys, el canvi i la revolució es farà cap a un model d'economia circular i sostenible.\nEn molts països les bosses de plàstic ja es paguen i ha quedat palès que és una bona eina per a la reducció del seu ús. A Europa la mitjana és d'unes 190 bosses a l'any, tot i que països com Dinamarca i Finlàndia estan només en 4 bosses per persona a l'any.\nLes bosses de plàstic es fabriquen en minuts, tenen una vida útil de minuts, però triguen un 500 anys a desaparèixer.\nVeure Directiva UE 2015/720


Anècdotes de Sandrabike: d’agost 2016\nEstic preparada per tornar en escena. Per tornar a sentir il·lusió, nervis, eufòria, motivació, rivalitat, competició i satisfacció per participar i acabar una marxa BTT.\nÉs necessari i vital per la meva recuperació.\nEm miro el calendari de la federació i la primera marxa BTT que hi ha a la vista és es Pollastre!\nUna marxa molt temptadora, que té molta nomenada, que no he fet mai ves a saber perquè i que és ideal per desfogar-me i sentir que estic viva i valenta per afrontar el que vingui...\nDe bon matí tinc els típics nervis de cursa que sempre m'acompanyen però més controlats. Crec que no estic tan neguitosa i impacient com altres vegades tot i que, m'he apuntat sense conèixer el recorregut... És sorpresa!\nArribo amb temps, recullo el dorsal, em preparo i començo a fer el hàmster per moure les cames, trobar el punt de sortida i veure si veig cares conegudes.\nDe gent coneguda en trobo molt poca i no veig el punt sortida...\nSom varis donant voltes intentant averiguar d'on sortim. Finalment preguntem i ens diuen que sortim de dins el poble.\nEm col·loco un xic endarrere de la sortida quan falten 10 minuts. Els ciclistes es van apilonant i es posen on poden. Em vaig fixant en les meves rivals, per davant meu n'hi ha vàries. Qui sap potser fan la llarga...\nDonen el toc de sortida i tot el pelotón avança per la carretera principal fins que ens desviem a l'esquerre i poc després per una pista a la dreta.\nAmb tota la gent que ha passat davant meu, s'ha format un bon núvol de pols. Una ploguda el dia abans hauria estat bé!\nPassat el Club de Golf Costa Brava veig la primera hòstia del dia. De què m'ha anat... Jo i dos més podem esquivar el noi que cau uns metres per davant nostre però tot darrere, ve en Ruscalleda del Club Ciclista Cassà i se'l menja!\nNoto nerviosisme, m'avancen per totes bandes, van com bojos. Ja no recordava aquesta sensació!\nEls nois que passen no m'importen, tard o d'hora trobaré el meu lloc i em posaré al seu nivell però quan veig que una noia, la Pergamino m'avança, això em motiva més per apretar i atrapar-la.\nPoc després m'avança una altra noia...\nM'haig de posar les piles de veritat!\nM'esforço, he millorat pujant però no és suficient, al contrari m'avança una tercera noia, la Fina que acompanya el seu fill. Ole tu com pugen!\nEls segueixo d'a prop fins que un noi que tinc per davant, sense voler fa caure el fill de la Fina i jo els deixo enrere.\nQuan portem uns 5km de pista, el pelotón ja està força desfet tot i que en una trialera que podria ser perfectament la pujada del pollastre, em trobo amb tota una renglera de ciclistes pujant a peu. Baixo de la bici i tots a peu. Avanço una de les noies!\nA la primera baixada tècnica els que tinc per davant van molt parats. Els segueixo d'a prop i miro per on adelantar. Van seguint el ritme de la Pergamino.\nJo amb la meva impaciència, em desmarco per l'esquerre, els adelanto a tots i els ensenyo per on es pot passar. No tarden gaire a seguir-me jejeje\nI tornem a pujar, he trobat el meu lloc tot seguint les passes d'un Cargol de les Gavarres.\nAra els nois es posen per davant però he aconseguit deixar enrere les dues noies.\nBaixem per pista i per un corriol molt abonyegat que alenteix una mica. El de darrere em demana pas i mentre li dic que ja m'aparto me'l trobo al costat i quasi em tira a terra.\nTinc males sensacions a la roda i paro a mirar, vaig punxada. No sembla molt greu però he perdut prou vent per inflar la roda i esperar que el líquid tapi el forat. Faig uns metres a peu fins que trobo un racó per no obstaculitzar a ningú.\nVan passant nois, alguns pregunten si necessito ajuda però ho puc arreglar!\nPassa una de les noies i jo que ja estic guardant la manxa, ràpidament la segueixo. Sortim del corriol i trobem una pujada. Noto que encara no hi ha prou vent, em patina la roda i em costa tirar.\nLa cosa és que vull reduir distància amb la noia però s'escapa.\nTornem a baixar, això em sona, per aquí hi he passat! Baixo fatal, la roda desinflada em dóna molta inseguretat i faig uns metres a peu mentre la Pergamino em torna a passar. Es desmarca altre vegada.\nFem una mica de planer i abans de tornar a pujar, torno a inflar la roda perquè així no puc anar! De genolls li demano que no em deixi tirada...\nPassem per corriols macos amb algún repetjó que ni amb carrerilla es puja. Per sort un noi que no porta dorsal m'estira la bici des de dalt. Merci!\nQuan sembla que amb la última inflada de roda vaig millor un tronc se m'enganxa a la cadena. Per sort paro en sec i reso perquè no hagi trencat la patilla.\nEl mateix noi que m'ha ajudat abans, també em treu el tronc. Sembla tot correcte!\nSegueixo pedalant corriol amunt, corriol avall, que ve que m'ho estic passant!\nA l'avituallament em paro, bec un got de coca-cola i pillo tres xuxes que em menjo de camí. Quan arranco arriba una altra noia que em va trepitjant els talons...\nEl xute de sucre i cafeïna em reactiva. Faig fent a bon ritme amb l'esperança de què en algun moment trobaré la noia i la Pergamino.\nEl que em faltava, en una baixada em quedo sense freno de davant. Quan m'adono de la situació tinc la sort que puc desviar-me per un camí planer i parar-me.\nNo entenc què li pot passar a la bici. Em plantejo baixar a peu sinó vull fotre'm una hòstia.\nAbans però, toco una mica el cable i torno a provar de frenar, sembla que torna en si i segueixo baixant sense embalar-me gaire. La bici fa un soroll nou que no tinc identificat...\nEn un corriol de pujada, fixant-me amb els de davant, gairebé em colo com ells. S' han passat de llarg...\nEl noi que tinc darrere fa el mateix gest que jo i baixem pel corriol correcte. Els altres que ens veuen, s'adonen que s'han colat i baixen per on poden.\nEntre ells hi ha la noia i ara la tinc per darrere!\nIgnoro el soroll del fre i baixo tant ràpid com puc. Passem per Solius fent alguna pujada més i llavors a un corriol, veig la Pergamino. Em poso darrere seu esperant el moment precís per adelantar. El corriol és estret i no hi ha manera. Això em perjudica perquè m'alenteix. La segueixo tant de prop que haig d'anar tocant el fre.\nMentre dura el corriol perdo el temps suficient perquè noti la presència de l'altre noia darrere meu.\nEstic super motivada, quin final. Som tres noies juntes jugant-nos un lloc a la general, no m'havia passat mai.\nSortim les tres del corriol. La Pergamino li fot gas però puc avançar-la. Tot darrere es desmarca la noia i es posa davant meu. Em sento com si estigués en una etapa del Tour seguint els passos dels professionals.\nLa segueixo a roda fins que puc ja que, trobem petits repetjons que com que no pillo prou embranzida, haig de baixar de la bici.\nDefinitivament, per pocs segons s'escapa.\nJust abans d'arribar veig en Xevi que ha vingut a veure'm.\nA l'arribada ens felicitem amb la noia, ha estat una final molt renyida i molt divertida! Enhorabona!\nDesprés de recollir l'entrepà i la beguda, miro el llistat de la classificació.\nHe quedat 59 de 94 de la general i, de vuit noies que hem fet la gallina, quarta.\nD'entrada em poso molt contenta però quan veig que de la meva categoria he sigut la última em fa ràbia. Les quatre que han quedat darrere meu, dues eren veteranes i les altres sub 23.\nNo em puc enfadar pel resultat, podria haver arribat abans si hagués tingut la bici en condicions i amb els mínims imprevistos. Tot i així crec que he fet un bon temps. Estic contenta!\nLa marxa ha sigut genial, m'ho he passat molt bé. Recorregut impecable, ben senyalitzat, avituallament correcte, bons regals... En definitiva us felicito, segur que repetiré!\nP.D: Els problemes tècnics i la insistència d'en Xevi en què sempre haig de revisar la bici, m'han fet reflexionar i actuar.\nPrimer hem revisat el fre de davant per averiguar què li passava. Resulta que havia perdut una pastilla de fre i frenava amb el pistó. A saber on la vaig perdre... Això és fàcil d'arreglar ja hi tinc la mà trencada, gasto moltes pastilles jejeje\nDesprés amb l'ajuda d'en Xevi, hem canviat els cables del canvi ja que, em costa pujar els plats i seria la següent cosa que petaria. Tampoc sembla tant difícil.\nI a la roda només li falta líquid, els neumàtics encara estan bé.\nJa tinc la bici apunt per la pròxima!\nPublicado por Sandra Fusté en 14:12\nPublicado por Sandra Fusté en 10:58\nEl meu estat de forma es recupera ràpid. Tant de bo el cap ho fes igual, però no és tant fàcil, necessito temps per pair la situació i poder tornar a pensar en un demà.\nAprofitant les vacances, amb en Xevi hem pogut fer-nos pinya, companyia i compartir uns dies de desconnexió a la Catalunya nord.\nAbans de marxar busquem vàries opcions, jo estic molt perduda, no sé què vull, on anar, què necessito, ... Tinc ganes de pedalar i caminar però no sé fins a quin punt aguantaré...\nAl final ens muntem un bon planning sense moure'ns gaire de la zona. Creem tres rutes per fer amb bici des de Vinça, una visita a Vilafranca del Conflent i acabar a Thues-Entre-Valls per anar a les Gorges de la Carança.\nArribem de nit a Vinça i ens instal·lem al costat d'una àrea d'autocaravanes. Pel matí veiem senyalitzacions de prohibit aparcar autocaravanes, sembla que ens obliguen a aparcar dins l'àrea i no per un mòdic preu.\nEns traslladem a Rodes on podem estacionar amb un termini de 24h i podem enllaçar el track que hem creat a cop de ratolí.\nSortim direcció a la presa del llac de Vinça per un caminet que va pujant suaument fins que ens adonem que, on hem marcat el track, està prohibit passar i no podem travessar el llac per la presa.\nRetrocedim i decidim fer el track a la inversa.\nTornem cap a Rodes i abans d'entrar al poble, ens desviem per un corriol que ressegueix un canal d'aigua i les Gorges de la Guillera.\nHi ha algun tram que fa una mica de iuiu per por a caure a l'aigua. Majoritàriament és ciclable tot i que, cal parar per gaudir de les vistes del riu, és preciós.\nDeixem el riu tot travessant camps de presseguers fins que sortim a la N-116. Hi pedalem uns metres i poc després ens desviem a la dreta agafant la D-16.\nÉs una carretera més tranquil·la que travessa Bouleternère. La deixem per endinsar-nos a una pista forestal.\nLa pista està en bon estat però entre que tenim vent en contra, que té unes rampes considerables i que tinc la bufeta plena, sóc incapaç de pujar-la sencera. Al replà faig una parada, buido i segueixo fins que trobo en Xevi esperant-me en una ombra.\nLa pujada es suavitza, fins i tot trobem una baixada que s'agraeix. Llàstima que dura poc... Deixem aquesta pista i seguim per un camí més divertit el qual és més exigent perquè hi ha pedra i requereix més atenció. No és difícil, la pujada és suau i es fa bé fins que arribem a una casa...\nPostura de la bici durant molta estona...\nPortem 2h 45 minuts pedalant, 18km de pujada i som a 680m d'altitud. Comencen les rampes impossibles, tot i que, en Xevi en puja unes quantes, però jo camino més que pedalo durant 2km fins als 1000m d'altitud.\nAixò diu de la duresa de la pujada...\nCap als 800m en Xevi em diu que s'ha acabat la ruta. Fins que no veig la seva bici no entenc què m'està dient. Ha trencat la patilla on Jesucrist va perdre l'espardenya!!\nAmb les meves gomes de cabell fa un apanyo per no arrossegar la cadena i seguim caminant que encara no som dalt.\nA falta de brides, apanyo per sortir del pas\nGairebé tocant el cel!\nQuan pujàvem ens preguntàvem si havíem d'arribar a una esplanada que es veia i, efectivament hi arribem.\nAmb la vegetació que hi ha, la pista és confosa però sembla ser que segueix tota la carena travessant camps de pastura.\nVista aèria del llac de Vinça, allà hem d'arribar!\nHa costat arribar però val la pena!\nA partir d'ara jo puc pedalar però en Xevi ha de continuar a peu excepte quan troba alguna baixada. Seguim per un corriol espès de falgueres i romegueres que ens deixa les cames ben esgarrapades, que juntament amb els cops de pedal que porto a la cama i una caiguda, vaig feta un cromo.\n1032m, punt més alt de la ruta!!\nBaixada en picat fins a 790m, tècnica, d'aquelles de posar el cul ben endarrere i no parar. Jo al tram final per controlar si en Xevi segueix bé, em paro i quan vull tornar a pujar em fa iuiu i en Xevi acaba avançant-me...\nArribem a Glorianes i comença una llarga pista asfaltada amb forces paelles on qui ha d 'esperar a qui, és en Xevi. La meva bici no avança tant ràpid tot i que pedalo...\nPassem per Rigarda, després Vinça i per la N-116 tornem a Rodes on tenim l'autocaravana. Als trams que s'ha de pedalar en Xevi s'agafa a mi i així avancem més ràpid.\nPer la tarda acabem l'estada a Rodes fent una ruta circular a peu fins al Castell i tornant per les Gorges de la Guillera.\nPanoràmica de Rodes des del Castell\nL'endemà en vistes de què ja no podem fer les altres rutes, avancem l'estada a Vilafranca del Conflent fent una visita a Fort Liberia on, des de dalt sospitem que hi ha un incendi en direcció on estàvem...\nVisitem també les coves Grandes Canalettes i per la tarda fem una sortida a peu seguint una ruta romànica marcada que surt de Joncet.\nQuan som al punt més alt de la ruta, acabem de confirmar que hi ha un bon incendi...\nA Flassa fem el cim\nFem nit a Thuès-entre-Valls per, de bon matí, fer la ruta de les Gorges de la Carança.\nLa caminada és espectacular. El camí, les vistes, les roques escarpades, les passarel·les i els ponts penjants que si tens vertigen fan una mica de iuiu i els trams de riu que seguim fins el refugi de la Carança a 1830m d'altitud. Quan retrocedim continuem la circular per les roques escarpades.\nHan sigut tres dies intensos, pedalant i caminant on hem arribat a la conclusió que, ens agrada molt caminar però estem fets per pedalar!\nDe tornada a casa donem gràcies de què es trenqués la patilla de la bici d'en Xevi ja que, el foc que veiem de lluny és va produir a la zona on havíem d'anar a pedalar i encara estan remullant la zona. Qui sap què ens hagués passat...\nUs deixo l'enllaç del track de la ruta BTT per si us interessa...\nPublicado por Sandra Fusté en 9:05\nSi fa unes setmanes estava contenta pel meu embaràs ara us puc dir tot el contrari.\nEstic trista i molt enrabiada.\nHe tingut un avortament. Abans d'anar de vacances el cor de la Isona va deixar de bategar. Un nus al cordó umbilical va causar la seva mort, i fins fa una setmana no ho hem sabut.\nDesprés de quatre dies molt durs, de pena, plors, ràbia, incomprensió i de comentaris inadequats, trec les forces amb un únic objectiu. Vull posar-me en forma per portar les cendres de la Isona al Puig d'Arques i fer un petit homenatge a les dues nenes que hem perdut en poc temps.\nSurto a pedalar amb moltes ganes, em sento preparada. Físicament em trobo bé i el cap farà el que jo mani. Pensem que un bon començament pot ser per pista fent una ruta tranquil·la per les ermites de la zona.\nPel carrilet anem cap a St Vicenç. Em sento bé tot i que, a les primeres pujades no tinc sensacions bones, encara em costa i en Xevi m'empeny una mica.\nNo em desanimo. Seguim cap a Sta Ceclina. Allà també hi ha una bona rampa però xino xano la vaig pujant, sembla que em trobo millor.\nSeguim direcció a St Iscle, però tinc ganes de provar un camí nou. Un camí que no sabem on ens portarà però sospito que podem acabar a l'ermita de Caulès. Un camí que puja, puja, puja i puja.... Em recorda a la pujada de la mort, un dels camins per arribar a St Miquel. Sóc incapaç de pujar-ho tot pedalant. El perfil de la pujada té rampes fins a un 21%. Amb raó no l'he pogut pujar!\nEl meu cap creu que cal continuar endavant per saber on ens porta el camí i donar per fet que estic fent un bon entrenament per pujar al Puig d'Arques.\nEfectivament arribem a Caulès, no anem a St Iscle i seguim cap a Terra Negra. Aquesta zona sempre l'he trobat molt interessant.\nQuan arribem a la carretera de Tossa, no en tinc prou. Perquè baixar per asfalt si podem continuar per pista. Així que seguim direcció al coll de la Mallorca. Una altra pujada de la mort que sé que no podré culminar sense posar els peus a terra, ja que, mai ho he aconseguit.\nI tot baixada fins a Llagostera per tornar pel carrilet.\nAmb la pedalada d'avui, aconsegueixo més del que m'esperava. El meu cap i el meu cos han estat a l'altura. He pedalat gairebé tres hores, deixant enrere la ràbia acumulada d'aquests dies, relaxant la meva ment i els meus plors per centrar-me en la meva recuperació i lograr el meu objectiu.\nPublicado por Sandra Fusté en 8:21


INTENTEM-HO !: Com piquen !\nEi al meu germà el va picar, i va tenir que anar a l'ambulatori, i li varen injectar una antiestaminíc, al pobre se li va quedar el braç ben inflat.\n13 de setembre de 2008 a les 20:12\nAquest estiu ha sigut la ostia!.\nDurant les vacances vaig estar a la comarca del Garraf, a Canyelles i allá hem estat atacats per la mosca negra.\nÉs una mosca aparentment inofensiva, petita, fosca, quan et pica no te n'enteres, però quan han passat unes hores. Ostres si que te n'enteres.\nI atenció la picada és molt semblanta amb la del mosquit tigre.\nVigileu de no confondre-les.\nSoposo que les pluges intenses de Maig han tingut alguna cosa a veure amb el tema dels insectes d'aquest estiu.\nRepetiexo aquest estiu ha sigut molt dolent amb el tema de les picades, em comenten des de Sitges que allá també han tingut moltes picades aquest estiu.\n13 de setembre de 2008 a les 23:18\nMenos mal que yo no tinc mosquits, y aixo que vic al camp, millor dit al hort. Mira, tots el finals de primavera, tirem una cosa per als tarongers, els arruxa una maquinaria pa la mosca y demes malaties. Y son les bones hores que no tenim mosquits, aixo si, les chicharres a Deu grasies canten fort.\nMalegre que estigues de bon anim.\nY perdona que escriga malament, pero en fa ilusió.\n14 de setembre de 2008 a les 20:15\nAixò dels mosquits fa molta mandra i fàstic. No has provat eixos aparells elèctrics antimosquits? Que et vaja millor amb les picades. ;-D\n14 de setembre de 2008 a les 23:46\nJo treballo a la falda del Tibidabo, i a un company de feina li va picar al peu, se li va fer com una bota, no podia caminar i la feina que va tenir per sortir de la feina i anar al ambulatori.\n15 de setembre de 2008 a les 11:07\nMontse: A un cunyat meu també el van injectar per no poder-se ni posar les sabates. El segueixen picant.\nPeretor: També estic convençuda que m'han picat mosquetes negres ja que de mosquits no n'he vist ni un. Tot i així el metge i el farmatèutic ténen clar que és el mosquit tigre. No ho sabré mai, però carai quina picor que fa.\nBlumun: Primer de tot, no escrius malament, escrius tal com saps igual que jo. De mata mosques i mosquits en tiro bastant i penso que morirem tots ofegats i els insectes seguiran vius.\nFrancesc: També tinc aparells elèctrics però han agafat el gust per la meva persona. Al meu marit i a la meva filla no els piquen. Són selectius.\nGarmir: M'alegra tenir comentaris teus ja que sé que és difícil per tu veure el meu bloc. Està bé que diguis que a Barcelona hi ha mosquits (o mosquestes) ja que les meves companyes de feina diuen que no. Tant de bó no en tingués ningú.\n15 de setembre de 2008 a les 19:30\nJo no h'he vist cap. Però clar a les meves cames peludes ja no hi volen anar. No són tontos. A la dona si que li piquen, però jo sóc massa lleig per ells. Són del morro fi.\nI jo que em queixava perquè aquest any em picaven un munt de mosquits! M'estimo més aquestes picades que les que expliqueu. Quina por.\n17 de setembre de 2008 a les 23:27


EL MEU BLOG: ELS MIRADORS\nEl dia d’ahir el grup de caminadors del CAP de la Sagrada Família, vàrem compartir la caminada vint persones, i vàrem anar al Mirador del Cardener, de tornada ho vàrem fer pel Mirador del Llobregat, tant un com l’altre, es pot gaudir d’unes vistes precioses com podreu constatar amb les imatges que hi deixaré.\nCom sempre també hi deixo el trac de Wikiloc per si us interessa consultar-lo i saber els detalls com els kilòmetres i el temps emprat.\nTenint en compte els dies de pluja que aquesta primavera ens regala, he de dir que ho hem fet un xic diferent de què és habitual, però no per això, menys atractiva. Hem sortit del CAP, com sempre i ens hem dirigit per l’Av. del Francesc Macià al c/ del Peix, per anar al camí dels horts que porta al barri de Sant Pau. Anem per creuar la C-55 i seguir per la pista ampla que hi ha la via del tren dels Catalans. Enfilem el sector del Mal Balç, per arribar a una torre de llum, que hi ha un corriolet que ens farà sortir a una pista ampla, la farem uns minuts i trobem un indicador que ens mena a un corriol per arribar al Mirador del Cardener. Aquí fem el petit recés per recuperar forces. Seguirem el corriol per anar a trobar la pista que porta a Castell Galí, que agafem per l'esquerre, i anirem via a Viladordis seguint el GR, que també està senyalitzat com pel camí de Sant Jaume i de l’Abat Oliva. Haurem fet una pujada una mica notòria, però si anem fent recta sempre, arribem a la carretera del Pont de Vilomara (BV 1224). La creuem i per precaució per les pluges com ja he esmentat abans, hem anat fins davant l’entrada de la Casa de Les Mercetes, que hi ha un trencant a la nostra esquerre que l’agafem, seguint recta i al final d’uns horts, hi ha una torre de llum i una figuera, a la nostre esquerre de nou, entrem, és un corriol que puja al polígon comercial dels Trullols. Un cop som a dalt ens dirigim a la rotonda del Decathlon, i per la dreta avall anem a trobar la carretera de Viladordis, al c/Sabadell, som al barri de La Font dels Capellans, ara ens atansem al CAP (ICS), per fer els estiraments de relaxació. Ja tenim la caminada feta, per consultar els kilòmetres i altres detalls consulteu el Trac que hi deixo de Wikiloc.\nGràcies per consultar el bloc. Si en sou seguidors caminadors, de veritat que em feu feliç de visitar el bloc. I si tan sols sou seguidors per conèixer caminades, encantat de poder ser-vos útil, desitjant-vos que algun dia si podeu en feu alguna, que de ben segur us agradarà i en gaudireu. No cal dir que si us voleu afegir al grup, estarem molt contents que ens hi acompanyeu.\nLA DEPURADORA D'AIGÜES\nPLANTA DE RECICLATGE (COMPOSTOS)\nVISTES DES DE EL MIRADOR DEL CARDENER\nTOT EL GRUP DE PARTICIPANTS\nALGUNA PUJADA NOTÒRIA PERÒ BÉ!\n2n OBJECTIU ASSOLIT\nTOTS ELS COMPONENTS AL MIRADOR DEL LLOBREGAT\nCAMINS UN XIC FERÉSTECS, PERÒ ENCISADORS\nEL PERE AMB LA 1a SAMARRETA QUE ES VA DISSENYAR PEL GRUP\nGRÀCIES PERE FELIU, PER FER DE MODEL I COMPARTIR LES CAMINADES\nPodeu seguir l'enllaç per saber més de la caminada:Manresa - Mir. Cardener i del Llobregat


La nova línia circular de bus podria allargar el recorregut a Andorra la Vella – Ràdio Valira\noients avui: 64\noients aquí avui: 64\nPublicat per Ràdio Valira el 14 de febrer de 2020\nEl ministeri de Presidència, Economia i Empresa, de la mà del ministre Jordi Gallardo, té la idea d’incrementar els quilòmetres que porta a terme la línia circular, que uneix les parròquies d’Escaldes-Engordany i Andorra la Vella.\nHo vol fer per la zona de la capital per on ara no circula, a causa de l’elevat nombre de peticions que ha rebut el departament pertinent. Aquesta proposta està en fase d’estudi per veure la incidència que podria tenir en la població.\nEl Govern té implementat un sistema de control, on sap en tot moment el nombre de persones que utilitzen cada una de les línies de transport, les parades més utilitzades i la recaptació de cada una d’elles. És per aquest motiu que, segons el ministre Jordi Gallardo, “hi ha més gent que està utilitzant el transport públic des de la implementació de les noves línies nacionals”. Gallardo ressalta que “estem treballant perquè hi hagi més cobertura i un millor servei dia a dia”.\nEl responsable de la cartera d’Economia té l’informe detallat de les valoracions de les línies nacionals. En aquest sentit, Gallardo explica que “és cert que a la línia circular hi ha menys afluència d’usuaris dels que voldríem, en relació a les altres línies, però és que el perfil és completament diferent”. El ministre ha afegit que “la línia circular té un perfil de gent gran, que tenien una falta de connexió amb la part alta d’Escaldes-Engordany i que necessiten anar a Andorra la Vella a fer gestions i compres”.\nGallardo continua amb la seva idea que “el transport públic sigui el més assequible per a la població” i és en aquest sentit que “no sé si podrem aconseguir que siguin a preu zero, però intentarem que sigui el més reduït possible”.\nProva pilot de l’app i de la marquesina informativa\nActualment, el Govern té en fase ‘beta’ una aplicació de mòbil que facilitarà, segons el ministre Gallardo, “el seguiment de les diferents línies amb la freqüència de pas”. Durant el primer trimestre del 2020 ha d’estar implementada, com també l’inici d’una prova pilot “d’un tòtem que donarà informació sobre el pas dels diferents autobusos”. El titular de la cartera d’Economia i Empresa també reconeix “cal veure com funciona el tòtem, si suporta les temperatures, si no és blanc del vandalisme, per després poder implementar-lo a la resta de parades o per contra optem per una pantalla informativa”.\nPersonal del ministeri d’Afers Exteriors assumirà la reforma dels estatuts de la CNAU


“TOM O DEE” (ทอม และ ดี็ ) La dona lesbiana a Tailàndia . | Jordi perdut per el Món!!!\nPosted: 13 Juny, 2010 in Tailandia\nBangkok, diumenge, 13 / juny / 2010\nTailàndia, és un país en el que el sexe és entès en una perspectiva molt diferent a la del món occidental, en termes culturals, sobretot. Es pot dir que no hi ha “tabús” (a primera vista) entre totes les persones que formen la societat tai, siguin heterosexuals, bisexuals, gay o lèsbic, etc… Tothom forma part del país, i per tant, té que ser respectat.\nLa dona lesbiana tai té uns ragues molt característics i molt definits des de fa uns 15 o 20 anys, (encara que, la dona homosexual tai ha estat representada i està representada culturalment a través de la història en murals o pintures en temples budistes). Des de llavors, quan algú et parla de “TOM o DEE” es refereix a una parella de dones lesbianes.\nQuè és “TOM”?\nTom, és la dona que li agraden les dones però que actua com un home, encara que es posiciona en contra de les dues identitats, home i dona. El “TOM” intenta vestir com ho fan els homes, actuar com ho fa un home amb la seva parella i intenta que les relacions amb parella siguin llargues. El terme “TOM” és extret de l´anglès “TOMBOY” que es refereix a la masculinitat d´una dona que li agraden dones “identificades” com a tals, les “DEE”, del terme anglès “LADY”. Un “TOM” permet que la seva parella s´involucri amb relacions amb altres “DEE” per demostrar, així, que no existeixen restriccions morals com és el cas de la dona heterosexual .\nQuè és “DEE”?\nÉs tot el contrari de la seva parella, actua i vesteix com una dona, és a dir, intenta ser molt femenina, es maquilla, porta sabates de tacó alt, etc… solen ser la majoria dones molt sexis .\nPer què he volgut parlar una mica d´aquest mon que no en soc bon coneixedor ?\nA Tailàndia no només tinc amics heterosexuals, també tinc que dir, i me´n sento molt orgullós, que tinc amics gays i amigues lesbianes entre d´altres bones amistats . Bé, fa uns quants dies vaig tenir el plaer de compartir un sopar amb un grup de lesbianes a Bangkok, amigues meves, en un local exclusiu per dones en que també pots sopar i escoltar música en directe. Era l´únic home aquella nit allà, em van permetre l´entrada i en dono les gràcies. Allà, vaig poder veure com actuen les lesbianes “TOM” i “DEE” per això he escrit aquest “post” dedicat a elles. Va ser una molt bona experiència, estic agraït a aquest col-lectiu l´oportunitat de compartir unes hores amb persones molt maques en aquell local-restaurant a Bangkok .\nTailàndia, m´encanta !\nOlga, Carol i Joan ha dit:\n20 Agost, 2010 a les 5:59 PM\nHola, Jordi que tal…\naqui són quarts de vuit del vespre, estem aborrint-nos a la botiga de Vic, i no tenim altre feina que gaudir del teu blog. Es una passada conéixer thailandia, la seva gent i els seus costums a traves dels teus ulls, i ens fas venir ganes de veure-ho amb els nostres…\nPer cert: ens encanta la foto que tens penjada amb el “gatet” de la teva mare…\nMolts records de les teves cosines Carol i Olga, i del teu cosí “postís” Joan, alias LO PUTO AMO!!!\nÀNIMS I ENDAVANT LES AXES!!!!\njordiindia ha dit:\n3 gener, 2011 a les 9:58 AM\nHola cosinets !\nMolt bon any nou 2011 !\nPerdoneu per el retard….quasi bé no tinc temps per dedicar al blog és per això que no he vist el vostre comentari fins avui .\nEspero que us agradi tot el que he anat “penjant” al blog durant els darrers anys .\nUna abraçada molt gran per a tots vosaltres des de Bangkok !\nLES HISTÒRIES D´IMMIGRACIÓ A BANGKOK.\nHosting Issues / Please use the lessons on Youtube Playlists for now 1 Mai, 2022\nPlease head here and use the Playlists on our Youtube Account to follow the lessons.Unfortunately our hosting provider upgraded the web server without our permission and broke several things on the website. They do not want to downgrade and we … Continue reading "Hosting Issues / Please use the lessons on Youtube Playlists for now"


Airbnb® | Eggenstein-Leopoldshafen: lloguers de vacances i allotjaments - Baden-Württemberg, Alemanya\nTroba llocs on allotjar-te a Eggenstein-Leopoldshafen a través d'Airbnb\nLloguers vacacionals a Eggenstein-Leopoldshafen\nLinkenheim-Hochstetten, Baden-Württemberg, Alemanya\nExperiències populars a Karlsruhe\nGràcies. Estem més que satisfets\nSón molt amables i atents, tot estava perfecte i l'estada encara que breu a estat molt còmoda i agradable.\nVa tenir bona experiència\nVam estar aquí al camí de Bèlgica, així que la ubicació ens va anar bé. Habitació i compartida Els banys estan molt nets. L’habitació i el bany estan separats de la cuina / sala d’estar amb un passadís que proporciona una sensació de privacitat. Vam passar una bona nit :)\nTot va anar genial, amb molt de gust!\nPerfecte per aturar-se ràpidament. Em vaig quedar una nit en una bonica habitació i comparteix un bany luxós. Tot perfectament net .. La comunicació amb la Nathi i la seva amiga va ser molt bona. Recomanat per a tothom!\nKarlsruhe, BW, Alemanya\nEttlingen, BW, Alemanya\nL'apartament era molt coherent amb les fotos i, per tant, clar, net i bonic. Perfecte per a la meva estada de pràctiques\nBonic i petit apartament amb balcó que condueix directament al verd\nL'apartament és el que es descriu. Molt ben equipat i en una ubicació fantàstica. Una cosa que falta en la descripció és que l'ascensor no va des de la planta baixa fins al pis. Hi ha 7 passos entre la porta d'entrada i l'ascensor i un altre pis (16 escales) entre el final de l'ascensor i l'apartament. No és adequat si teniu problemes de mobilitat.\nAixò és imprescindible si cal desplaçar-se per Karlsruhe. És el lloc ... tranquil, net i cèntric. Us dic que val la pena.\nL'apartament Philipps és perfecte per a dues persones, és ideal per a una visita a Karlsruhe i els seus voltants. És a prop de botigues i transport públic. Philipp està disponible i amigable.\nL'apartament era molt agradable. Tot estava molt net i tal com s'ha descrit. La ubicació és tranquil, es pot estacionar bé i hi ha botigues properes. El contacte amb Phillipp és molt agradable i senzill. No falten res, estem completament satisfets i tornarem de gust.\nConvenient per al mercat de Rewe, DM. A poca distància a peu de tramvia. Bons restaurants a Durlach. Net, confortable. Una segona clau seria bona per a la segona convidada, juntament amb una cafetera.\nLa comunicació amb Philipp no era senzilla i sempre ràpida. Des de l'apartament es troba a pocs minuts de la parada de tramvia o de l'estació de tren de Durlach, el Rewe i la fleca són a poca distància. Només la designació d'àtic amb estil s'adapta al 100% al meu punt de vista, ja ho podeu veure a les fotos que reflecteixen amb precisió l'estat actual de l'ampli estudi. Realment vaig gaudir del gran balcó durant les grans nits d'estiu. Les llençols i les tovalloles estaven perfumades, l'olor quan entrava bé. L'equipament de la cuina és molt bàsic, que no m'ha molestat, ja que no vaig cuinar a la nit. La propera vegada m'agradaria quedar-me aquí de nou.