Excursions guiades en caiac per la Costa Brava i el Cap de Creus. Activitats en grup.\nKayaking Costa Brava és una empresa dedicada exclusivament al caiac de mar. Oferim un ampli ventall d'excursions guiades a diferents punts de la Costa Brava, i ens adaptem a qualsevol nivell. Amb nosaltres podràs descobrir misterioses coves i racons amagats entre les roques, amb grups reduïts conduits per guies experts i una embarcació de seguretat.\nSortint des de Port-Lligat fem varies rutes pel Parc Natural del Cap de Creus, un espai natural de primer ordre dotat d'una peculiar configuració geològica, que juntament amb una climatologia específica formen un conjunt singular i abrupte.\nCap de Creus (mig dia)* - Excursió familiar pel Cap de Creus - Ruta pel Cap de Creus - Paratge de Tudela (un dia) - Cap de Creus (dos dies)\nLa zona de Tamariu es caracteritza per la seva abundant vegetació, presenta una costa retallada amb moltes entrades i sortides, coves i passos estrets, això fa que passejar-hi esdevingui atractiu i entretingut.\nTamariu Nord (mig dia)* - Tamariu Sud (mig dia)\nCala Montgó comprèn la costa del Massís del Montgrí, caracteritzada pels seus imponents penya-segats trencats per petites cales, esquerdes, túnels i coves de gran bellesa que justifiquen plenament el qualificatiu de Costa Brava.\nAl paratge de Castell - Cap Roig gaudim d'un entorn únic, que ofereix un dels conjunts de cales més paradisíaques i verges de tota la Costa Brava. Salvada 'in-extremis' de la urbanització, formen un paisatge de postal.


Santa Cristina, en nois, i Pescadors, en noies, guanyadors del S'Amorra Amorra 2018 | Nova Ràdio Lloret\nLes noies de Pescadors van ser les primeres de la femenina\nÉs un dels principals actes de la Festa Major de Santa Cristina.\nEls veïns de Lloret van gaudir ahir al matí, diada de Santa Cristina, de la processó i de la missa, com també de la regata S’Amorra Amorra. En homes, va guanyar clarament el club de rem Santa Cristina, seguit de Pescadors i Es Vano. Per part de la regata femenina, les guanyadores van ser Pescadors, seguides de Sant Romà i Santa Cristina. Van parlar a la ràdio Dani López (Santa Cristina) i Anna Carbó (Pescadors).\nArticle anteriorEl bisbat de Girona compta amb un exorcista oficial, que està convençut que ‘el mal existeix’\nArticle següentEl Ball de Plaça es va poder fer amb normalitat, tot i que mitja hora més tard, per la pluja


Quilt de Cas Concos – Amarar Creacions\nPublicat per Amarar el 15 de Juny de 2017 15 de Juny de 2017\nDesprés de mostrar-vos vàries coses que he fet per nins, avui vos duc el meu darrer quilt artístic. Ja heu endevinat què és?\nSé ben cert que alguns dels que heu entrat ho veureu tot d’una.\nFeia estona que tenia aquesta idea dins el cap i no tenia ni el temps ni trobava l’ocasió per fer-lo. Va ser quan ens varen convidar a unes noces d’un familiar proper que s’ha casat amb una al·lota alemana i se’n van a viure allà que vaig pensar que seria el regal ideal, un regal per recordar la terra estimada, el poble natal.\nI sí, és el plànol d’un poble, de Cas Concos, el poble on jo visc i on viva el novii abans de partir cap al nord. Crec que així mateix s’intueix de quin poble es tracta i a més, quan li vàrem donar, el va reconèixer tot d’una. Esper que els agradés i que els recordi i els faci tenir un poquet més present aquesta trosset de Mallorca que visiten de tant en tant.\nAra vos vull parlar una mica del quilt. Crec que ha estat el quilt que he fet fins ara al qual li he dedicat més hores. Va ser tot un repte muntar tots els trossets, i és que vaig intentar que representés el millor possible la realitat. Amb aquesta fita, vaig agafar el google maps i vaig fer una captura de pantalla que me va servir de plantilla per, amb un programa de dibuix, anar traçant tots els carrers, mançanes i trossos de terra que es podien distingir al mapa. Me vaig deixar un carreró que va per devora el poble però és que me resultava molt complicat posar-li. Així mateix, les cases que hi ha al quilt no són les reals, vaig fer una mica més grans el camps de futbol, l’església i ca ses monges i després vaig intentar col·locar les cases de manera uniforme arreu de tot el poble però sense carregar massa el quilt.\nEls colors que vaig triar varen ser dues tonalitats de grisos i el blanc pels trossos de terra, que formarien la base del quilt i que permetrien posar-lo a qualsevol habitació sense interferir molt amb els colors que hi tinguessin. Negre pels carrers, camins i carreteres, i per les cases quatre colors bàsics: groc, vermell, verd i blau, intentant repartir-les en nombre i sobre el plànol.\nQuan ja vaig tenir tot el dibuix preparat dins l’ordinador vaig imprimir-lo a tamany real i retallar uns patrons en paper de cada un dels trossos. No sé si és la manera més eficient de fer-ho però va ser eficaç. Amb els papers en mà, vaig retallar tots els trossets de tela per després anar-los unint per zones. Va ser un veritable trencaclosques!! crec que mai he cosit i descosit tantes vegades una cosa, però com que som molt caparruda i no ho vaig voler amollar finalment ho vaig aconseguir muntar tot!!! Les cases le vaig posar després amb la tècnica d’aplicació.\nJa muntat tot el top del quilt, vaig fer el sandwich amb la buata i la tela de darrere i vaig començar a embuatar. Per fer l’embuatat, vaig pensar que quedaria bé que cada trosset de terra tingués un dibuix diferent, i en la mesura del possible ens recordassin a un tros amb arbres, un de llaurat, un amb cereals sembrats, un de garriga, etc. així que gràcies als motius de brodat que me permet fer la meva nova aliada i uns quants motius d’embuatat lliure que ja havia practicat abans vaig embuatar tot el quilt. Als carrers, camins i carreteres els hi vaig fer una línia central, les cases unes ratlles i unes espines simulant terrats i taulades, i a les mançanes uns quadres com si hi hagués més cases.\nFinalment li vaig col·locar un bies negre al voltant perquè resaltàs l’interior, i ja va estar acabat!!\nVos anim a que el vos mireu amb deteniment i veureu els detalls dels embuatats. Crec que els quilts han de ser fets per cridat l’atenció i fer perdre-hi la mirada una bona estona descobrint a cada moment detalls i dibuixos nous.\nEstic molt contenta del resultat, ja que va ser un repte que me vaig proposar i, tot i les dificultats que m’hi vaig trobar pel camí, el vaig aconseguir acabar.\nEsper que vos hagi agradat!!! Aquest és el darrer quilt que tinc fet i per ara no en tinc cap d’altra de programat. Fins que no en faci d’altra, mem si a l’estiu tenc alguna idea, vos aniré mostrant més complement i jocs infantils que he fet al llarg d’aquest dos darrers anys.


Rostit de Nadal (Pollastre amb prunes i pinyons) - Calderí\nIniciReceptesRostit de Nadal (Pollastre amb prunes i pinyons)\n– 1 pollastre de pagès (ecològic millor)\n– 2 cebes trinxades\n– 100 g de llard de porc\n– 200 g de prunes amb pinyol\nComençarem per desfer una mica de llard amb una mica d’oli d’oliva, que ens servirà per enrossir el pollastre. En aquesta ocasió he aprofitat l’oli de fer un altre rostit d’ànec. Salem i empebrem tot el pollastre, després de rentar-lo be de sang, el daurarem a poc a poc.\nMentre es daura el pollastre, anirem tallant la ceba a trossos grans i els alls sencers, amb pell i tallats per la meitat. Sofregirem la ceba amb l’all i un branca de canyella, que deixarà anar gran aroma. El llorer també l’hi posem. Ho heu de sofregir 3 o 4 minutets, fins que agafi una mica de color tot plegat.\nA continuació, afegiu-hi tot el pollastre i barregeu-ho bé. Seguidament, hi posarem un got de brandi i al mateix temps un got de vi blanc també. Ho tapem i deixem que s’evapori l’alcohol durant uns 10-15 minuts a foc mitjà.\nA continuació, hi tirarem aigua calenta fins gairebé cobrir tot el pollastre. Deixarem que es cogui a foc lent durant 60-70 minutets. Tot dependrà del tipus de pollastre, però pot arribar a estar una hora i mitja.\nEl millor, sempre, serà tastar què tal està la carn. Tapeu-lo i vigileu sovint, que no hi falti aigua. Afegiu-ne si cal. Quan faltin uns 20 minuts per acabar definitivament la cocció del pollastre, hi tirarem els pinyons i les prunes. Ho remenarem una mica, sense malmetre les prunes, i rectificarem de sal.


L'Hospital Comarcal del Ripollès amb la Marató de TV3 - Consell Comarcal Ripollès\nL’Hospital Comarcal del Ripollès amb la Marató de TV3\nPortada » Notícies » Noticies » L’Hospital Comarcal del Ripollès amb la Marató de TV3\nPublicat el 17 de novembre de 2011 per ccripolles\nL'Hospital de Campdevànol encetarà aquest dissabte, 19 de novembre, els actes organitzats per col·laborar amb la Marató de TV3 d'enguany, dedicada a la regeneració i trasplantaments d'òrgans i teixits. Uns actes que giren entorn a un parxís solidari, que es jugarà a diverses poblacions de la comarca (amb un preu d'inscripció de 5 euros per parella) amb una partida final el 4 de desembre a Campdevànol. Uns actes en els quals col·labora el Consell Comarcal del Ripollès.\nAquest proper dissabte es donarà el tret de sortida als actes amb una sessió informativa sobre la donació de còrnies, el tipus de trasplantament que més es fa al centre sanitari campdevanolenc, a càrrec del coordinador del Banc d'Ulls, el Sr. Xavier Albuixech. Una xerrada en la qual hi participaran un donant i un receptor de còrnies i que començarà a les 7 de la tarda a la sala gran del Centre Cívic la Confiança de Campdevànol.\nA continuació es farà la presentació del primer segell dedicat a la Marató i de dos punts de llibre il·lustrats amb dibuixos de la ninotaire Pilarín Bayés, que també serà present en l'acte. Aquest material es posarà a la venda per tal de poder donar tots els diners recaptats al projecte solidari impulsat per la Televisió de Catalunya.\nEl delegat del Govern a Girona, Eudald Casadesús, el president del Consell Comarcal del Ripollès, Miquel Rovira, així com altres alcaldes del Ripollès seran presents en l'acte de dissabte i faran una partida inaugural i simbòlica del parxís solidari que a partir d'aquest dia voltarà per diferents poblacions.


El xiquet amb el pijama a ratlles - La vida versió Champions League\nEl xiquet amb el pijama a ratlles\nPublicat el 11 de març de 2008 per martainsa\nRetorne al bloc, del qual me n’havia apartat per raons de força major. I en retorne amb un llibre. El dissabte passat vaig anar a fer la visita a Cambridge, que, a més de ser una ciutat preciosa -bé, és un poble, més ben dit-, és el lloc amb més llibreries per metre quadrat que he vist mai. I clar, quan la temptació està situada en cada cantonada, té tres plantes, i a dins sofans i una cafeteria, és impossible resistir-se. I va ser Laura que em va trobar un dels llibres que volia llegir fa temps, i del qual me n’havien parlat entre llàgrimes: “The boy in the stripped pyjamas”.\nGeneralment m’agrada aproximar-me a la literatura des del que anomene “La teoria de la virginitat”; i que ningú se m’alarme. Em referisc a la virginitat intel.lectual de desconèixer de què tracta, de quin periode és, o de saber el mínim sobre l’autor. D’aquesta manera, com més verges partim, més pròpia és l’opinió que en tenim. Naturalment, després és bo constrastar aquesta opinio amb el que realment rodejava el llibre i no sabíem. És impossible partir d’una certa virginitat amb llibres com la sèrie de Harry Potter, Sherlock Holmes o La Iliada. Però potser no resulta tan complicat quan el que tenim ente mans és una novetat que va de camí de convertir-se en un clàssic, o en una recomanació imprescindible. I és el cas del xiquet del pijama a ratlles. Es tracta d’una historia de la qual és millor no saber-ne res, perquè impressiona més en el moment en que hom descobreix realment de què tracta. I això és tot el que pense dir del llibre. Això i que me’l vaig llegir en 2 hores, non stop, dissabte passat de 8 a 10, despres de tornar de Cambridge.\nPotser ara és hora de buscar alguna informació sobre l’obra; però em pose en el lloc dels crítics literaris, que són generalment els encarregats d’opinar sobre els llibres, i aportar informació al lector verge, i se’m fa complicat pensar què hauria fet si haguera hagut d’escriure una ressenya sobre “El xiquet del pijama a ratlles”. Probablement m’haguera limitat a passar-me 3.500 caracters dient alguna cosa aixina com: altament recomanable, per a grans i per a menuts.\n11 de març de 2008 a les 3:21 pm\nperdona, Marta, si un llibre ens el llegim en dues hores: ¿això no és “fast lecture”? potser igual com hi ha el “fast food”, també hi ha avui en dia una mena de “fast book”,\nel meu dubte és: ¿un “fast book” pot arribar a ser realment nutritiu per a l’esperit?\n12 de març de 2008 a les 8:39 am\nbé, jo en vaig sentir una crítica a la ràdio, d’aquest llibre, i crec que es pot ben dir que ara ja no sóc verge de cap manera: van explicar-ho tot, em temo… això sí, em van venir moltes ganes de llegir-lo igualment! i si tu també el trobes altament recomanable, pos encara me’n vénen més ganes.\nsobre la “fast lecture” només vull dir que una cosa és el temps que necessites per llegir un llibre i una altra de ben diferent, el temps que necessites per pair-lo.\n12 de març de 2008 a les 2:01 pm\nFa només uns quinze dies que vaig manprendre la lectura d’aquest llibre. No me’l vaig poder deixar fins haver-me empassat la darrera paraula.\nNo ho sé, però em remetia cada pàgina que llegia a una de les meues pel·lícules preferides: La vida és bella. Al llibre, faula innocentment despietada i simplement demoledora, li agraïsc tenir un final escrit amb els budells i no haver sucumbit al desenllaç edulcorat de la pel·lícula.\nConsidere que el govern hauria de subvencionar per a les escoles menys veritats incòmodes i més pijames ratllats.\nPS. Per cert, et promet que passe més temps intentant desxifrar el codi de comprovació que permet editar el comentari que redactant el text. Tal volta és un codi anglés?\nRespon a VK Cancel·la les respostes


“No serà definitiu” | Àlex Masana | barcelona / múrcia | Futbol sala | L'Esportiu de Catalunya\n“No serà definitiu” “No serà definitiu” “No serà definitiu” “No serà definitiu” + “No serà definitiu” E-mail\nbarcelona / múrcia - 16 febrer 2019 2.00 h\n“No serà definitiu”\nFutbol sala. Tot i que un triomf del Barça avui (13.15 h, Esport 3) a Múrcia deixaria encarrilada la primera plaça de la lliga, el vestidor blaugrana no fa volar coloms\nJuanjo, en l’última visita del Barça a Múrcia SILVESTRE SZPYLMA.\n“No serà definitiu” “No serà definitiu” “No serà definitiu” “No serà definitiu” “No serà definitiu” E-mail\nÀlex Masana - barcelona / múrcia\nLa darrera visita de Juanjo Angosto a Múrcia va ser de traca i mocador. A la casa on va créixer i on se li va donar l’oportunitat de ser professional als 16 anys, l’actual porter del Barça va coronar-se davant d’amics i familiars que el van a veure quan visita el Palau d’Esports. Va fer un partit memorable, va aturar tres penals i va segellar el bitllet per a la final a quatre de la copa del Rei marcant el darrer llançament. El porter murcià, poc amic dels micròfons i les fotografies, treia importància a la fita però els seus companys sabien que havia estat el gran artífex d’aquella classificació.\nJuanjo està fent uns primers mesos de temporada excel·lents. Després de la retirada sobtada de Paco Sedano, ha fet un pas endavant important i està sent un dels grans pilars del bon moment del Barça. “No em vaig treure cap llosa de sobre ni crec que hagi millorat el nivell dels altres dos anys, però és veritat que jugar els partits grans i els minuts importants et fa agafar una confiança i una seguretat que potser no tenia quan compartia porteria amb el Paco”, considera. Per al gran referent de la porteria blaugrana de la darrera dècada, Juanjo només té paraules d’elogi. Han compartit èpoques en la selecció espanyola, però els dos anys a Barcelona els ha unit: “Tenim situacions personals similars, i això ens ha permès compartir idees, pensaments i anècdotes. N’he après molt, d’ell. Tant a dins com a fora de la pista. És un paio humil, i ho valoro molt”, considera Juanjo. El murcià, que ha passat pels tres grans equips del futbol sala estatal, també va compartir porteria en l’Inter amb Luis Amado. “He hagut de competir amb els millors, i això m’ha fet créixer. Saber que quan tenia l’oportunitat l’havia d’aprofitar”, relata.\nDes que va debutar amb 16 anys amb El Pozo, Juanjo destaca que ha adquirit una maduresa que el fa molt millor porter. “Sembla una bajanada, però ara jugo pensant, i això em fa millorar en situació, col·locació, intuïció…”, analitza el porter murcià, que té una estima especial per Marcus Vinicius da Silva Bianchi, més conegut en el món del futbol sala com Guiaba: “Era un entrenador de porters sensacional. Ell és una de les persones responsables que estigui on estic”, comenta. “També vaig aprendre molt de Duda, que tenia un caràcter molt especial, i la gent només es queda amb això; però era un gran entrenador”, afegeix.\nQuan l’entrenador brasiler el va cridar perquè debutés, Juanjo es va posar vermell com un tomàquet. Ara, als 33 anys, assegura que continua sent tímid però inevitablement ha hagut d’aprendre a conviure amb el protagonisme. Assegura també que li costa aixecar-se i trobar la motivació per entrenar-se, però el seu gen competitiu i les ganes de títols el duen a tot arreu: “Tinc una espina amb la Champions i no em vull retirar sense guanyar-la”, comenta. De moment, l’equip està on volia, a la final a quatre, i avui (13.15 h, Esport 3) el Barça té l’oportunitat d’encarrilar el segon gran objectiu de la temporada: ser campió de la lliga regular. “Guanyar ens situaria amb set punts de diferència, però no seria definitiu”, comenta Juanjo. Seria, però, un pas de gegant per a un equip que té sota els pals una assegurança com és Juanjo Angosto, que avui torna a la casa que el va veure créixer.\nL’Industrias estrena Badalona\nEl conjunt colomenc disputa avui (18 h, Esport 3) el primer partit a l’Olímpic de Badalona. Contra el Xota, l’Industrias estrena el feu que l’ acollirà mentre durin les obres del Pavelló Nou de Santa Coloma. Els homes d’Óscar Redondo, que estan fent una temporada irregular, necessiten fer un fortí de la pista badalonina si volen mirar cap a les posicions de play-off. Els colomencs estan a nou punts de la línia que marca el vuitè classificat, el Peníscola, i en queden 27 per disputar. L’últim tren passa per Badalona.\nNingú no pren cap mal


Quan el periodisme reflexiona | Reusdigital.cat diari de Reus. Notícies i actualitat del Camp de Tarragona\nLes 9es Jornades de comunicació de Reus recuperen un espai de debat sobre el sector\n22 de Novembre de 2019, per Marc Busquets\nPunt 6 Ràdio va impulsar les Jornades de Comunicació de Reus\nUn espai de debat i reflexió sobre l'estat actual del periodisme, tot posant la mirada en les possibles tendències de futur als mitjans. Va ser l'any 1996 quan Punt 6 Ràdio va impulsar les Jornades de comunicació de Reus amb la voluntat d'establir un punt de trobada entre professionals, cada dos anys. L'esdeveniment es va anar succeint fins a completar vuit edicions, l'última de les quals duta a terme el 2010. En la seva nova etapa sota la denominació de LANOVA Ràdio, l'emissora ha recuperat el certamen amb el suport de Reusdigital.cat. S'hi donaran cita, des d'aquest divendres al vespre, figures rellevants del panoramana nacional i estatal com Jesús Maraña, Josep Carles Rius i Jaume Roures.\nUna 'iniciativa pionera'\nDirector llavors de Punt 6 Ràdio i ara al capdavant del diari digital de Reus, Marià Arbonès recorda que la iniciativa d'organitzar un acte adreçat als comunicadors del Camp "va ser pionera". Es tractava, diu, que veus del sector reflexionessin a la recerca de noves vies de contacte amb la societat, sempre per oferir informació veraç, contrastada i de qualitat. La primera edició de les Jornades es va realitzar entre el novembre de 1996 i el juny de 1997 al Centre de Lectura. L'ateneu, per cert, ha estat i serà la seu d'aquestes. Entre els temes que es van abordar, destaca la relació entre les administracions locals i la premsa, així com l'estat dels diaris de comarques escrits en català.\nAmb l'objectiu d'estendre la mirada, ja es va analitzar com seria el futur de la ràdio i la televisió en un context previ a la irrupció de la xarxa. Cal subratllar, en aquest cas, una declaració que va aportar Josep Maria Català. "Internet posa molt nerviosos els governs perquè no la controlen", va dir. A més, hi van intervenir periodistes com Margarita Rivière, Neus Bonet i Cinto Niqui, entre altres. Per part seva, Salvador Cardús va plantejar quin era llavors el paper dels mitjans en la construcció d'una identitat nacional. Ja l'any 1998, i esperonats per la bona acollida de l'edició de debut, les 2es Jornades de comunicació es van centrar en el rol del periodista, tot situant-lo davant de l'arribada del nou mil·leni.\nEl Puigdemont periodista\nL'enyorat Xavier Joanpere, Manuel Somoza, de 'Radio Habana' de Cuba o el llavors subdirector d''El País' a Barcelona, Tomàs Delclós, en van ser alguns dels protagonistes. Igualment hi va haver espai per a la reflexió sobre la situació de la ràdio musical amb una taula rodona amb comunicadors de 'Ràdio 4', 'Els 40 principals' i de Punt 6 Ràdio. Tot plegat, a banda, va servir per homenatjar 'Radio 3', emissora que va servir de model i referent per als fundadors del mitjà reusenc, tal i com recorda Arbonès. Dos anys després, l'any 2000, es va debatre sobre el periodisme esportiu amb primeres espases com Santi Nolla o Joan Manuel Sorroca.\nCal subratllar que, com a activitat paral·lela, al Fortuny s'hi va fer un taller de ràdio sobre programes dramàtics, així com una taula rodona sobre el gènere, ja al gener de 2001. En les quartes jornades (2002) hi van participar figures com el llavors director del 'Diari de Tarragona', Antoni Coll o el professor Josep Sànchez Cervelló. La llengua catalana als mitjans, el món de la publicitat o l'evolució d'internet van centrar l'interès de la programació. Com a curiositat, en la taula rodona dedicada a la xarxa hi va prendre part el president Carles Puigdemont, ara a l'exili i en aquella època al Consorci local i comarcal de comunicació. La trobada, per cert, va servir per festejar les dues dècades de Punt 6 Camp.\nFotoperiodistes, sèries de ficció i medi ambient\nJa el 2004, i en memòria del confundador de Punt 6 Camp Jordi Bonet, les jornades van incloure el debat al voltant dels estudis universitaris de comunicació a casa nostra. Les matèries impartides, el paper dels docents i les sortides professionals de l'alumnat un cop fora de les aules van ser temes de debat en una taula rodona a la qual es van sumar el professor de la URV Toni Pérez Portabella, el periodista Josep Maria Martí i el president del Sindicat de periodistes de Catalunya d'aquell moment, Enric Bastardes. La figura del fotoperiodista va ser igualment comentada, a través de Joan Puig, José Carlos León, Tjerk Van der Meulen i Jaume Sellart.\nVan ser unes jornades en què els efectes informatius i socials de l'atemptat de Madrid de l'11 de març es van sotmetre a l'anàlisi del director de 'Vilaweb', Vicent Partal, i del periodista Martxelo Otamendi, al capdavant de 'Berria'. En el cas de les del 2006, les sisenes, la ficció televisiva, l'auge dels blocs d'internet, les revisites culturals i la informació relacionada amb el medi ambient van centrar taules rodones i ponències. Van ser presentades per Pere Anguera, i van dur al Centre de Lectura periodistes com Oriol Aymí i el marroquí Ali Lmrabet.\nLa setena edició va tenir lloc el novembre de 2008 i, entre altres, va fer balanç de la trajectòria de TINET. Es va organitzar un debat sobre la salut del periodisme digital amb representants de l'Agència catalana de notícies (ACN), 'Revista Cambrils' i Reusdigital.cat, que havia iniciat la seva activitat uns mesos abans. L'entreteniment a la televisió pública de Catalunya, amb Oriol Grau, va servir per cloure-la. Finalment, l'any 2010, l'esdeveniment va reunir periodistes i comunicadors com Toni Soler, que va presentar el projecte de l''Ara'; o Antoni Batista, que va oferir el seu testimoni sobre la cobertura mediàtica del conflicte basc. L'humor a la ràdio i a la televisió, amb Francesc Escribano i guionistes del 'Polònia' de 'TV3' o 'La segona hora' de 'Rac 1' va ser igualment un dels temes tractats.\nIniciada la nova etapa amb LANOVA Ràdio, el seu director, David Fernàndez, manifesta la voluntat de donar continuïtat a les Jornades de comunicació de Reus. En aquesta ocasió, que s'allargarà fins al 12 de desembre, s'hi parlarà d'informatius radiofònics matinals, es repassarà el quart de segle de vida del grup Mediapro i es lliurarà el 4t Premi de periodisme jove Joan Marc Salvat (1989-2015), en honor al nostre company.\nCal ampliar l'àmbit!\nPotser, per ampliar les idees, cal recuperar altres veus que no pertanyen a l'àmbit de 'pensadors' amb experiències properes! Vint anys -20- sense carnet però amb presència als mitjans i a la història local i provincial poden ser un punt valuosos per afegir contrast a certs plantejaments que no valoren el passat proper que encara té influencies en el present. Encara que no sigui 'políticament correcte', he intentat aportar i sempre que he pogut, sota demanda o no, he participat arreu dels àmbits mes diversos. Voldria tornar-hi.


El patriarcat no té ideologia El patriarcat no té ideologia\nEl patriarcat no té ideologia\nEleccions del 10 de novembre de 2019. Espanya dividida en dos pel perill que podia causar que un partit d’ultradreta com Vox arribés a governar. Perquè clar, que un partit discrimini per raó de sexe, raça, classe i orientació sexual és tot un despropòsit tenint en compte que vivim en un sistema on predomina la igualtat. I per això mateix, els resultats electorals van portar a la conclusió que convivim en un país amb 3.656.979 males persones. Ser masclista, racista i homòfob et converteix automàticament en mala persona perquè t’eduquen per a ser tot el contrari, ja que vivim en una societat completament lliure d’aquestes problemàtiques socials. I per tant, tots aquells que van triar votar a partits d’esquerra eren persones meravelloses que triaven el progrés i ho presumien obertament remarcant que ells no eren ni masclistes, ni racistes, ni homòfobs… En resum, salvadors del món per ficar una papereta en una urna. Fi de les ironies, disculpeu-me.\nEl gran mal de l’auge de la ultradreta no ha estat dir en veu alta idees que ja són pròpies del nostre sistema i amb les quals convivim en el nostre dia a dia. El veritable mal ha estat convertir en esquerra tot allò que no sigui Vox.\nGent que diu ser d’esquerres però que no sap que tots els homes són masclistes, totes les persones de raça blanca racistes i tots homòfobs perquè tots hem estat educats des de l’heterosexualitat obligatòria. No pots intentar solucionar el món acusant els altres de manera discriminatòria per ser una cosa que tu també ets. Perquè no està a la nostra mà canviar el que fan mal els altres però sí que és la nostra responsabilitat canviar el que no fem bé nosaltres mateixos, però resulta més senzill culpar de tots els problemes socials a aquestes 3.656.979 persones que van votar a Vox en lloc d’adonar-nos que tots som part del mateix problema. Admetre això significa perdre el privilegi de ser aquesta excel·lent persona abanderada de totes les lluites que és culpable de res i salvadora de tot. Significa deixar de creure que hi ha un grup de males persones que perpetuen el masclisme, l’homofòbia i el racisme per veure que tots ho fem. I clar, això no agrada, perquè l’important és quedar bé en lloc d’anar a l’arrel dels problemes que això ja significa pensar massa.\nI a més, centrant-nos en el perfil del qual parlaré d’ara endavant, si ets home perds el privilegi de rebre els aplaudiments de no ser un home masclista i de ser el salvador de les dones al qual totes hem d’estar agraïdes.\nL’home “no masclista” d’esquerres. Aliat de totes quan toca parlar de feminisme per a així treure-li veu a una dona i agressor d’unes altres quan ja no li veuen. El que està encantat de defensar a les dones perquè sap que rebrà aplaudiments de manera fàcil però que no dubta a cabrejar-se quan una dona li demana que no es faci abanderat d’una causa que no és seva. El que es pensa que hem de donar-li les gràcies perquè és “feminista” i s’indigna si diem que els homes mai ho podran ser perquè són els opressors. Però el que l’importa és tenir aquesta etiqueta que li fa semblar millor home. A les feministes radicals ja no ens enganyen. Home, sigui d’esquerres o de dretes, continua sent home. Un exemple mediàtic i clar d’aquestes actituds seria el cas del Roy Galán.\nAbramos melón Roy Galán, el líder de la lucha feminista y la igualdad mundial. ¿Opiniones? pic.twitter.com/kbaM4rNlmC\n— Pringada (@soyunapringada_) October 19, 2020\nPublicacions constants parlant en nom de les dones i tractant-nos de manera infantil i innocent. Un home donant lliçons de feminisme en comptes de callar perquè se’ns pugui escoltar a nosaltres. Però no, l’important és aprofitar-se d’aquest moviment perquè sap que pot treure benefici de qualsevol cosa que digui perquè la diu algú del sexe masculí. No importa quantes vegades demanem que callin i ens escoltin perquè no els importa. Prefereixen treure profit de la nostra desgràcia per a convertir-la en el seu avantatge respecte a altres homes.


Platges i platges nudistes a Salou | Tarragona.net | Oci, turisme i cap de setmana\nTarragona / Platges i platges nudistes a Salou\nSalou es manté durant el 2014 com el segon municipi turístic català\nSalou es manté com el segon municipi turístic català, només per darrere de Barcelona, després del tancament de la recaptació de la taxa turística corresponent als nou primers mesos de 2014. La taxa turística és un impost implantat el 2012.\nLes platges de Salou\nLa vila mediterrània de Salou és coneguda internacionalment per la bellesa i diversitat de les seves platges. Amb més de tres quilòmetres i mig de costa, la façana marítima de Salou combina les platges extenses i concorregudes amb les acollidores cales envoltades de roques i vegetació autòctona.\nPlatja del Reguerot del Clavegar\nAquesta a Salou platja té 100 metres de longitud per 35 metres d'amplada. Normalment el nivell d'ocupació de la platja el reguerot de claveguer és baix.\nLa Penya Tallada és una petita cala situada a la zona de Cap Salou al costat de la cala Punta Roja.\nAquesta platja de Salou té 600 metres de longitud per 35 metres d'amplada. Normalment el nivell d'ocupació de la platja platja llarga és mitjà.\nAquesta platja de fines sorres és la més gran i extensa de les platges de Salou amb gairebé 1.200 mts. de llarg i amb una amplada de 70 mts.\nAquesta platja de Salou té 1.100 metres de longitud per 30 metres d'amplada. Normalment el nivell d'ocupació de la platja de ponent és alt. Platja urbana la composició és de sorra. Platja amb accés a minusvàlids.\nAquesta platja té 35 metres de longitud per 60 metres d'amplada. Normalment el nivell d'ocupació de la platja cala vinya és alt.\nAquesta cala de Salou té 60 metres de longitud per 30 metres d'amplada. Normalment el nivell d'ocupació de la platja cala Llenguadets és alt.\nPlatja Cala Crancs\nLa platja Cala Crancs té 80 metres de longitud per 50 metres d'amplada. Normalment el nivell d'ocupació de la platja Cala Crancs és mitjà\nAquesta platja de Salou té 1.200 metres de longitud per 70 metres d'amplada. Normalment el nivell d'ocupació de la platja platja de llevant és alt. Platja urbana la composició és de sorra fina daurada. Platja amb accés a minusvàlids


Burjassot rep 10.000 mascaretes de la Delegació del Govern en la Comunitat Valenciana que aniran destinades a la comunitat educativa – Ajuntament de Burjassot\nBurjassot rep 10.000 mascaretes de la Delegació del Govern en la Comunitat Valenciana que aniran destinades a la comunitat educativa\nBurjassot ha rebut, aquesta setmana, 10.000 mascaretes procedents de la Delegació del Govern en la Comunitat Valenciana que, en els pròxims dies, farà arribar als ajuntaments de les tres províncies, així com a entitats socials, un total d’1.594.000 unitats. La Brigada Municipal d’Obres del municipi s’ha encarregat de recepcionar les màscares i, en els pròxims dies, s’encarregarà també del seu repartiment.\nA Burjassot, les mascaretes rebudes seran repartides, majorment, entre bona part de la comunitat educativa del municipi, principalment entre els centres educatius que inclouen formació per a majors de 16 anys com poden ser els instituts, les Escoles de Formació Professional o l’Escola d’Adults, entre altres. Aquesta nova remesa de màscares, procedent de la Delegació del Govern, s’uneix a les 5.000 màscares que l’Ajuntament de Burjassot repartirà, aquesta mateixa setmana, entre els centres escolars públics i concertats de la localitat, destinades a tota la població escolar d’entre 6 i 16 anys.\nL’alcalde de Burjassot, Rafa García ha volgut agrair “aquest nou suport del Govern a les entitats locals en la lluita contra la propagació del coronavirus. És d’agrair aquest gest perquè suposa una ajuda als Ajuntaments i, per tant a les famílies, a l’hora de garantir l’ús de la mascareta. S’està demostrant que la unitat i col·laboració entre administracions, al costat de la prevenció i la norma sanitària, són també potents armes de lluita i protecció enfront d’aquesta pandèmia”.\nbrigada obres, mascaretes, comunitat educativa, delegació de govern


Les xarxes socials com a plataforma de venda: Pinterest confirma el projecte d’afegir el botó de comprar\nLes xarxes com a espai de venda\nPinterest afegirà el botó de comprar als seus pins\nPinterest ha confirmat un gran projecte per a la seva aplicació: el botó de comprar. Com sabem, Pinterest és la xarxa social perfecta per agafar idees i explorar futures compres.\nEl que llança la companyia són “pins per comprar” (buyable pins) que permetran comprar aquell producte que aparegui a la imatge. Aquest nou botó serà de color blau i apareixerà al costat del botó vermell de pin. A més, només estarà disponible pels dispositius d’IOS, per tant, solament es podrà descarregar a través d’Apple Pay o de targeta de crèdit.\nFa uns mesos, explicàvem en aquest mateix blog que Twitter també va anunciar que al 2015 afegiria el botó de comprar.\nHem de destacar la força que estan prenent les plataformes online sobre la venda de productes avui dia. Les xarxes socials i altres pàgines sempre han estat un recurs per informar-nos dels productes abans de comprar-los. No obstant, ara no només ens permeten informar-nos, sinó que podrem realitzar les compres des de les plataformes. Gràcies a aquestes noves eines, es presenta una gran oportunitat pel màrqueting a la xarxa.\nAmazon: un cas paradigmàtic\nUn exemple d’èxit de la compra online és Amazon. Aquesta plataforma ven productes variats com llibres, articles electrònics, roba, etc., i a inicis de 2015 comptava amb uns 8,7 milions de visites, convertint-se en l’empresa líder en venda online a Espanya. El gegant de la compra en línia ha anunciat darrerament un nou sistema de compra immediata que consisteix en un botó físic que serveix per realitzar compres a través de la xarxa. D’aquesta forma, aquest sistema vincula un objecte físic amb el món digital per a fer la compra, fet que fa destacar a Amazon com a pioner de la venda online.\nSi cada cop més empreses s’expandeixen a la venda online, d’aquí uns anys la comoditat dels consumidors serà total, ja que la tecnologia i les empreses ens permetran obtenir el que vulguem a través dels nostres dispositius mòbils o tablets. Així, la incorporació d’aquestes eines a la xarxa confirma la tendència de que el màrqueting digital és una eina totalment imprescindible per a les empreses.\nLes claus bàsiques per treure partit al teu lloc web\nUna manera efectiva de generar contingut per a tots els tipus de públic\nLa tendència del 2015?


Castellbell i el Vilar tancarà l’any 2016 amb 3584 habitants. – Castellvilarenc.info\nby Pere Sànchez 22 de desembre de 2016\nL’any 2011, el municipi va arribar al seu zenit de creixement d’habitants amb 3711 habitants.\nCastellbell i el Vilar, tancarà l’any segons Idescat, amb 3.584 habitants (18 habitants més, respecte a l’any passat). Una xifra que es manté des que el 2011 es va arribar al seu zenit en creixement habitacional que va arribar als 3711 habitants.\nUna població cada vegada més envellida.\nEl baby boom dels anys 60 i 70 del segle passat, ha fet que el municipi sigui més envellida, això es reflecteix en què als darrers anys que confirma una tendència a la baixa en el nombre de naixements al nostre municipi.


Com aconseguir informació útil dels teus subscriptors\nSigui quina sigui la mida de la teva empresa, sigui quin sigui el sector al que et dirigeixis, tenir informació per personalitzar i segmentar els emails que envies als teus clients i subscriptors és vital si vols que el teu email màrqueting funcioni.\nEnviar emails personalitzats i segmentats que s'ajustin als interessos i necessitats dels teus subscriptors farà que les interaccions d'aquests amb els teus continguts i les teveves conversions per email s'incrementin substancialment.\nPerò… Com aconseguir aquesta informació?\nAmb honestedat i transparència\nSegons Janrain, el 57% dels consumidors estan disposats a proporcionar informació personal a un lloc web si se'ls explica els beneficis i se'ls dóna la seguretat que es farà un ús responsable dels mateixos.\nNo t'ha de preocupar demanar informació als teus subscriptors. Si els demostres que millorarà la seva experiència amb la teva marca i que rebran un tracte més personalitzat, estaran encantats de facilitar-aquesta informació. Ser honestos és crucial: Explicant com utilitzaràs la informació que et proporcionen per millorar la seva experiència en línia, s'incrementarà la confiança que tenen en el teu negoci i els hi resultarà més senzill facilitar-te aquesta informació.\nQuan es subscriuen\nUn dels moments en el qual els usuaris estan més disposats a compartir informació és quan es subscriuen al teu butlletí o es registren en el teu lloc web. Has d'aprofitar aquest moment per sol·licitar-los la informació que realment és important per a posteriori poder oferir-los una experiència personalitzada.\nHas d'evitar formularis interminables on es demani informació inútil. Si no aniràs a utilitzar la seva adreça o telèfon per a res, no ho demanis. Si és irrellevant si és home o dona, no ho preguntis.\nSi limites les dades que sol·licites als usuaris a les que realment necessites per millorar la seva experiència, aconseguiràs un formulari de subscripció més curt, i per tant, menor nombre d'abandonaments, major nombre de registres completats i dades més reals i precises.\nUna bona estratègia, és dividir el teu formulari de registre en dos passos: un en el qual només es demani l'email i un segon pas en el que hagin de completar la resta d'informació que necessites per personalitzar i segmentar els teus enviaments de correu electrònic.\nLes preferències, necessitats i situació dels teus subscriptors van variant al llarg del temps. Si no actualitzes la informació que tens d'ells de forma periòdica, tingues en compte que pot arribar un moment en el qual els teus enviaments es tornin irrellevants per a ells, perdin l'interès per la teva marca i acabin donant-se de baixa de la teva llista o pitjor encara, marcant els teus missatges com a correu brossa.\nPer tenir sempre la informació dels teus contactes al dia, és important que incloguis en tots els teus emails un enllaç que els permeti actualitzar la informació que tens sobre ells. També resulta interessant realitzar cada cert temps una campanya d'email d'actualització de dades, on els demanis que comprovin que la informació de què disposes sobre ells segueix sent correcta. La millor manera d'obtenir un percentatge elevat de participació, és que els ofereixis alguna mena d'incentiu per fer-ho, com un descompte o avantatge especial.\nÉs important també que actualitzis les dades dels teus subscriptors alimentant-te d'altres canals en els que tinguis contacte amb ells, com la botiga online, xarxes socials, via telefònica ....\nMantenir la informació dels teus contactes al dia és l'única manera d'assegurar-te que els teus emails seguiran tenint contingut rellevant per a ells.\nLes enquestes i qüestionaris poden servir-te de gran ajuda, no només per incrementar el teu nombre de subscriptors, sinó també a l'hora de conèixer els seus interessos i preferències.\nPots optar per publicar de tant en tant una enquesta entre els teus subscriptors, o millor encara, incloure en tots els teus emails un enllaç a una enquesta o formulari que els permeti enviar els seus comentaris i explicar-te què els sembla el continguts dels teus enviaments. Conèixer l'opinió dels teus subscriptors és vital perquè els resultats del teu email màrqueting segueixin millorant.\nSi vols saber-ne més sobre segmentació i personalització en email màrqueting, t'interessarà aquest post on parlem d'altres fórmules per aconseguir dades que t'ajudin a personalitzar els teus enviaments.\n5 tasques que milloraran el teu email màrqueting per a desprès de l’estiu


ENTRENAMENTS GRUP - TERRASSA :: Veure tema - Maratón de Sevilla\nPublicat: Dv Feb 16, 2007 8:01 am Assumpte:\nPep, crec que ets una de les persones a les que mes admiro en aquest mon del còrrer, constant, disciplinat i sobre tot feliç de practicar aquest esport. M'en alegro molt d'aquesta fita que has aconseguit i que tú modestament infravalores, perque per a mí cau dintre el rang de GESTA!!\nPublicat: Dv Feb 16, 2007 8:23 am Assumpte:\nGràcies Pau; diguem que estudiava per un set i mig i vaig treure un cinc coma tres. De debò que no tinc cap mèrit i no tens de sentir admiració. Jo penso que la gent triem un esport i llavors amb qui volem dur-lo a terme i jo estic dins el teu radi d'influència i sembla que sense jo voler-ho sentim admiracions mútues. Vagi bé i moltes gràcies


UNES FESTES DEL TURA AMB MÉS DES 150 ACTES\nUNES FESTES DEL TURA AMB MÉS DES 150 ACTES La plaça del Puig del Roser s’estrena com a espai d’activitats de les Festes, que tindran 6 escenaris\nUn lloc de referència per al públic familiar amb una programació diürna, principalment en horari de tarda, i que ofereix la possibilitat de celebrar-hi més d’una activitat al mateix temps. La plaça del Puig del Roser serà el nou escenari de les Festes del Tura. A l’espai infantil Carica-Tura s’hi faran traslladaran els actes per als més petits com els espectacles de Rialles, la cercavila de la faràndula i algun concert de tarda. Amb la creació del nou espai també s’organitzen activitats noves com un taller de construcció de cabeçuts que realitzarà l’Escola Municipal d’Expressió. El dijous 8 de setembre a les 4h de la tarda i a 2/4 de 8h del vespre els més petits podran fer-se el seu propi cabeçut per participar l’endemà a la cercavila de la faràndula. El concert d’en Guillem Roma & TCB, l’actuació d’en Pep Puigdemont que celebra 25 anys dalt dels escenaris, una mostra de danses i tallers de percussió són algunes de les propostes que es podran fer al Carica-Tura.\nRialles, l’Esbart d’Olot i l’Escola Municipal d’Expressió participen en la programació de l’Espai Carica-Tura que, com a novetat, serà el punt d’arribada de la cercavila infantil que sortirà de l’Hospici (divendres 9 de setembre a les 5h de la tarda). El que aquest any també canvia d’itinerari és el correfoc del Pim Pam Pum Foc! La plaça Campdenmàs es mantindrà com a punt d’inici del recorregut (dissabte 10 de setembre 2/4 de 11h de la nit) que continuarà pel carrer dels Sastres, el Macarnau i el Roser fins arribar a l’interior de la plaça de braus, on tindrà lloc l’espectacle “Romeu i Julieta”.\nEls claustres del Carme, el passeig de la Muralla, la plaça Campdenmàs, la plaça Major i el Firal són la resta d’escenaris de les Festes del Tura, tot i que les activitats s’estendran a tot el centre de la ciutat. I és que el pati de l’antic Hospital, la plaça de l’Àngel, les escales de Sant Esteve i la plaça del Colon també acolliran concerts de petit format.\nTambé per primera vegada les Festes del Tura tindran col·laboradors. Una dotzena de persones ajudaran a fer possible les diferents activitats. De les 153 activitats programades, hi ha una cinquantena de concerts. Oques Grasses, Miquel del Roig, Habitación Roja, Animal, Wom o Moya Kalongo són alguns dels grups que actuaran a Olot. Les veïnes d’Olot que es diuen Tura seran les encarregades de pronunciar el cinquantè pregó de les Festes. El dimecres 7 de setembre a les 9h del vespre i des del balcó de l’Ajuntament obriran la Festa Major d’Olot, que durarà fins al diumenge 11 de setembre. El regidor de Festes, Josep Berga, ha agraït “a totes les persones i entitats que col·laboren en els diferents actes i fan possibles les Festes del Tura”.\nESTIMAR ÉS UNA FESTA\nEn aquest mandat l'Ajuntament d'Olot ha apostat treballar fermament pels drets civils i perquè la diversitat existent a la ciutat sigui motiu de festa i de celebració i no de discriminació. Aquest any, concretament, des de diferents Àrees de l’Ajuntament s’han programat activitats per tal de donar normalitat al dret a la normalitat sexual i de gènere. Des de Festes s’hi ha participat visibilitzant aquesta realitat amb la imatge i la frase dels gots de Festes del Tura. Els alumnes de l’Escola Municipal d’Expressió s’han encarregat del disseny dels gots que incorporen la frase “Estimar és una festa”. La Marina Faja és l’autora del dibuix del got mentre que en Guillem Tuneu ha quedat finalista.\nConsulteu la programació de Festes #FdT16 a http://festesdeltura.olot.cat.\nL’actualitat de la Festa Major d’Olot també la podeu seguir a través de la pàgina de Facebook, al Twitter i a l’aplicació de Festes del Tura.


'La Ciutat de Vapor', el darrer regal de Carlos Ruíz Zafón als seus lectors L'illa dels llibres -\n‘La Ciutat de Vapor’, el darrer regal de Carlos Ruíz Zafón als seus lectors\n‘La ciutat de vapor’ (Columna/Planeta), és un homenatge a Carlos Ruiz Zafón però també als lectors de l’escriptor barceloní. Poc temps després de la publicació d’El laberint dels esperits l’any 2016 i el tancament de la tetralogia d’El Cementiri dels Llibres Oblidats iniciada amb ‘L’ombra del vent’, Zafón ja contemplava la possibilitat d’aplegar aquells relats i contes que havia escrit i publicat en diverses publicacions.\nQui signa la nota de l’editor és Émile de Rosiers Castellaine, un nom molt zafonià que serveix a Emili Rosales retre aquest darrer homenatge a l’escriptor català.\nL’editor defineix el conjunt de reals com ‘una ampliació del món literari del Cementiri dels Llibres Oblidats’ a més d’assenyalar que ‘La Ciutat de Vapor’ dona mostra l’habilitat amb què Carlos Ruíz Zafón se’n va servir per bastir una literatura pròpia i inconfusible, en la qual identifiquem elements de la novel·la d’aprenentatge, de la històrica, de la gòtica, del thriller, de la romàntica, sense que falti el seu toc magistral en el relat dins del relat”.\nEls onze relats, quatre d’ells inèdits fins ara, que apareixen a ‘La Ciutat de Vapor’ ens evoquen moments de les quatre novel·les que formen part de la tetralogia ‘L’ombra del Vent, ‘El Joc de l’Àngel’, ‘El Presoner del Cel’ i ‘El Laberint dels Esperits’ i que ens revelen alguns fets o detall del passat dels protagonistes.\n‘La Ciutat de Vapor’ recorre el barri Gòtic, l’Avinguda Tibidabo, el Castell de Montjuïc, El Born, El Cementiri de l’Est del barri de Poblenou’, La Sagrada Família’ o El cementiri dels Llibres oblidats.\n”Blanca i l’adéu” el relat obre el llibre recupera el personatge del periodista i escriptor David Martín qui enamorat acabat venent la seva ànima a l’editor Andreas Corelli. En aquest relat recorrerem el barri de la Ribera, el mercat del Born i l’església de Sant Maria del Mar.\nA ‘‘Sense nom” ens transportarà a la Barcelona de 1905 i al Cementiri de l’est al Poblenou on una noia està a punt de parir i rep l’ajuda d’una misteriosa dama de blanc.\nAmb ”Una senyora de Barcelona” serem testimonis dels records viscuts i dels somniats que a vegades es confonen.\n‘Rosa de foc‘ és el quart relat i està ambientat al segle XV on l’opressor Sempere és obligat sota amenaça a traduir un quadren d’Edmond de Lunam un tripulant moribund d’un vaixell procedent d’Orient es troba encallat davant la ciutat de Barcelona.\nA ”El príncep de Parnàs’ ens trobem a Antoni de Sempere que acompanya a Miguel de Cervantes en el seu viatge per la ciutat de Barcelona a més d’oferir-nos alguna pista sobre l’origen del Cementiri dels Llibres Oblidats.\nL’homenatge a Dickens el trobem al relat ‘Llegenda de Nadal’ i a ‘L’Alícia, a l’alba’, recorre l’any 1939 quan Barcelona era bombardejada per les tropes franquistes.\nCarlos Ruíz Zafón escriu a ‘Homes de gris’ sobre els anys vint, època del pistolerisme, eren els pinxos del barri, però que l’any 1942 es van convertir en els repressors dels vençuts en la Guerra Civil.\nA ‘La dona de vapor’, el relat que dona títol a la recopilació un okupa conviu amb els inquilins d’una casa bombardejada el 1939 i s’enamorarà de la Laura, La dona de vapor.\nA ‘Gaudí a Manhattan’, Zafón ofereix la seva versió d’una trobada entre l’arquitecte Gaudí i un enigmàtic potentat en el Waldorf Astoria per construir un gratacel a Manhattan.\nEl darrer relat ”Apocalipsis en dos minuts’‘ va ser publicat en anglès a ‘The Cultivating thought autor series’ de Chipotle, un cadena de restaurants mexicans que oferien el text en gots promocionals.\nLa grandesa de Carlos Ruíz Zafón va fer que la seva obra fos un èxit mundial i ho demostra novament amb la traducció de ‘La ciutat de vapor’ a unes 50 llengües.\nSí Carlos Ruíz Zafon va concebre els onze relats com un homenatge als seus lectors, segurament que aquests, li retran el millor homenatge llegint ‘La ciutat de vapor’.\nCarlos Ruiz Zafón era l’escriptor espanyol més llegit a tot el món després de Cervantes. Les seves obres han estat traduïdes a més de cinquanta idiomes i han estat reconegudes amb els principals guardons literaris. Nascut a Barcelona, el 25 de setembre de 1964 va treballar com a director creatiu d’una important agència de publicitat a Barcelona, es va traslladar als Estats Units i el 1992 va decidir dedicar-se de ple a la literatura. El 1993 es dona a conèixer amb El Príncep de la Boira (Premi Edebé), considerada una de les seves millors novel·les juvenils i que conforma, al costat d’El Palau de la Mitjanit i Les Llums de Setembre, La trilogia de la Boira. El 1998 publicà Marina, potser la més personal de totes les seves obres.\nL’any 2001 publicava ‘L’ombra del vent’. L’èxit de la novel·la va ser gradual fins que va arribar el gran esclat i va passar a ser un dels escriptors de moda convertint-se durant dos anys seguits en l’autor més venut de Sant Jordi. El fet que l’èxit inicial fos gradual li va permetre assumir-ho millor. Carlos Ruiz Zafón afirmava l’any 2016 que el millor de l’èxit és ‘que t’ofereix llibertat i no estàs condicionat a les pressions i el pitjor és que a vegades provoques recel i rebuig, inclús en persones que no coneixes de res’.\nLa saga d”El Cementiri dels Llibres Oblidats’ està integrada per ‘L’Ombra del Vent’ (2001), ‘El Joc de l’Àngel’ (2008), ‘El Presoner del Cel’ (2011) i ‘El Laberint dels Esperits’ (2016).\nPer Carlos Ruiz Zafón ‘El cementiri dels llibres oblidats’ era una metàfora que va començar amb una imatge i en el cas de l’inici de la tetralogia ‘era un nen en una catedral gòtica plena de llibres.’ Zafón assegurava que es tractava d’una metàfora sobre la memòria de les paraules i que defineix com pensem però també és una metàfora sobre l’oblit’. Aquella imatge inicial va derivar i evolucionar en un ‘homenatge a la paraula escrita’.


Pilar Codony: "Volia reflexionar al voltant de l’animalitat"\nLa banyolina ha guanyat el Premi Documenta 2021 amb 'Distòcia'\nPilar Codony (Banyoles, 1987) aterra al món literari amb 'Distòcia', guanyadora del Premi Documenta 2021. Una història de vaques, vedells, ovelles, orenetes, gossos o dragons. Amb una protagonista, la Goja, que viu envoltada de bestiar i que en un moment donat s’haurà d’enfrontar amb una situació inesperada que ens lligarà amb l’animalitat.\nPer a mi la paraula ruralitat no ha volgut dir mai gaire res. Aquí sempre hem parlat de pagès\n- La Goja és una noia de trenta-cinc anys que té una granja i se li presenta un dilema. I és un dilema mental però també físic.\nSí. Hi ha aquesta part més racional d’ella plantejar-se què farà, per què, i què vol fer amb la seva vida. I després hi ha una part més física d’una cosa que s’imposa, un tema més hormonal. Sentir una mica no el que ella vol o voldria, sinó el que el cos li està demanant.\n- La novel·la, a mesura que avança, et va donant indicis que la maternitat tindrà un paper important.\nSí. Hi ha petites pistes que després agafen un pes important en la novel·la. De fet, el tema dels parts li dona títol.\n- Ja que ho esmentes, distòcia, segons el DIEC és "Evolució no normal, lenta, dificultosa i perillosa, del part." Per què vas triar aquest títol?\nPerquè a la novel·la hi ha parts dificultosos. En veterinària es fa servir habitualment, aquest terme. I per a mi era una paraula molt natural. De fet, em pensava que la gent la coneixeria millor. També em servia el nivell metafòric. Una distòcia és un part que no evoluciona bé, que hi ha alguna cosa que està encallada, que no flueix, que no surt. Amb el dilema de la Goja i la decisió que ha de prendre em servia molt bé per enganxar el tema de la maternitat i de la humanitat o raó que també vol dir la seva.\n- L’animalitat, tant dels animals com de les persones, hi té un paper molt important.\nLa idea inicial era aquesta. El tema de la maternitat era el recurs que a mi em servia per arribar fins aquí. M’interessava contraposar la raó i l’instint, la ment i el cos, fer servir aquestes dicotomies per arribar finalment a l’animalitat i la humanitat. Al final totes dues formen part dels éssers humans, però, en canvi, no totes dues formen part dels animals. Justament són animals perquè no són humans. Nosaltres som una part animal, però també som humans. I sempre ens hem sentit per sobre de la resta de bèsties que no tenen aquesta part humana. Jo volia reflexionar al voltant d’aquestes dues parts, de quins són els límits, com de ferms o permeables poden arribar a ser. Si la diferència realment és inferioritat o podria ser més aviat riquesa. Fins a quin punt l’animalitat és tan negativa com sempre hem pensat o té la seva part més bona i potser no ens hi hem fixat prou.\n- A vegades tenim poc en compte els animals i l’animalitat? A la novel·la la Goja fa al·lusió al fet que els animals no són grans temes universals.\nMolt poc en compte. Suposo que quan parlem de natura, del camp, del medi rural veiem que tots aquests conceptes inclouen animals. De fet, els animals per si sols tampoc tenen gens d'importància. Igual que les persones. El que és important són les relacions que es creen. Perquè tot funcioni ha d’estar tot connectat. Però és veritat que els animals no es posen mai al centre i compartim el planeta i molts espais. Penso que és un tema que se’n parla poc. Fins i tot sembla que parlar d’animals sigui un tema una mica infantil, depèn de com es plantegi. Hauria de tenir un pes important quan es tracta de reflexionar sobre nosaltres mateixos.\n- En canvi, la protagonista diu que la seva família és el bestiar.\nÉs una noia que viu sobretot envoltada d’animals. No li agrada gaire moure’s ni viatjar. No és una persona massa social i se sent més còmoda en aquest entorn on predominen les bèsties. Al llarg de la novel·la ho veiem. Els diàlegs que manté amb les persones li provoquen més malestar que no pas coses bones. En canvi, en els animals hi troba un mirall i un refugi.\n- La novel·la està plena de sons, sobretot d’animals. A vegades tenim la idea que el món rural és silenciós i calmat.\nEl món rural -el camp, la natura, el bosc- no és gens silenciós. De sons n’hi ha moltíssims; pràcticament no pots no sentir res. I avui dia encara menys, fins i tot se senten carreteres des de lluny. És difícil estar en un lloc que estiguis lluny fins i tot dels sons més antropomorfs. A més, la novel·la passa a la primavera: és temps de vida en ebullició perquè és època d’aparellament, arriben tots els ocells...\n- Al llibre es parla d’una ruralitat quotidiana, treballadora, no mitificada, no idealitzada. Com entens aquesta ruralitat?\nPer a mi la paraula "ruralitat" no ha volgut dir mai gaire res. Aquí sempre hem parlat de pagès. El món rural, per a mi, és una cosa relativament nova, i és un concepte que potser ha sorgit més des de la visió de la ciutat cap al camp. Però en realitat ja està reflectint una realitat diferent de la que era abans. La meva visió del camp és un espai de gent treballadora, de gent que té bestiar, que treballa la terra, que té fruiters, un hort. I que no només viu allà, sinó que treballa, gestiona, modela el paisatge. La paraula "rural" ja ens remet més a un espai d’oci, contemplació, gaudi. I només amb això no el mantindrem. O serà una postal on la gent hi treballarà per fer que sembli una postal o desapareixerà directament. Però és com és perquè hi ha gent que ho treballa, i si hi ha gent que ho treballa és que hi ha bestiar, hi ha fems, hi ha pudors i sorolls. I això per a mi és important que es vegi. No podem pretendre convertir-ho en una postal.\nIl·lustració de la portada de 'Distòcia'\n- La relació mare-filla entre la Isabel i la Goja també té a veure amb el tema de la maternitat.\nLa Isabel va anar venint així, com era. I tota aquesta història familiar va anar sorgint i fa entendre moltes pors de la Goja, molta part de la seva actitud davant el que li està passant. No ho vaig meditar gaire, va venir molt donat. Perquè amb aquesta novel·la he descobert moltes coses després d’escriure-la, sobretot. És com si s’haguessin donat moltes coses per si soles, i una d’elles va ser aquesta.\n- Quines altres has descobert?\nEls animals tenen noms d’escriptors, poetes o músics. Per a mi va començar com un joc, en el fons volien ser l’imaginari de la Goja. Ella en un moment determinat es va canviar el nom, perquè el seu no li agradava. Com a humana tenia aquest poder. I, en canvi, està anomenant tots els animals que l’envolten amb una voluntat segurament de personificar-los i donar-los una ànima. Però d’alguna manera el que fa és posseir-los, perquè els està donant un nom en què ella se sent reflectida. Està fent el seu univers amb tot el bestiar que l’envolta. I, encara que sigui inconscient, és una manera de posseir-los, és molt antropocèntric, el que està fent. Encara que ella el que vulgui sigui allunyar-se d’aquest antropocentrisme. I em vaig adonar que justament la voluntat del llibre és allunyar-se de l’antropocentrisme, donant el missatge que no es pot fer. En el llibre hi ha una voluntat d’allunyar-nos d’aquesta visió tan antropocèntrica. Posar els animals en el centre, parlar molt d’ells com a mirall, com a contrapès, i alhora t’està donant el missatge que això no es pot fer perquè, si som humans, sempre escrivim des d'una mirada humana.\n- Una vaca simplement pareix i ja està. En canvi, els humans ens ho plantegem.\nUna de les coses que ens diferencia dels animals és la de parlar un llenguatge complex que ens permet elaborar unes idees complexes. La vaca té una vida més fàcil, perquè no té aquesta capacitat de plantejar-se les coses. Aquest món més complicat de les persones que ens fa patir m’interessava fer-lo visible. Quan es parla que a la natura amb els animals hi ha molta violència, molta crueltat, torna a ser un altre punt de vista subjectiu perquè si veiem mort o matar ens sembla una crueltat a nosaltres, no a ells. Posar el contrapès de quin món tan complicat, violent i lleig ens hem posat a nosaltres mateixos. No veig per què ha de ser gaire millor que el seu.\n- Veiem la mirada d’altres personatges i els podem entendre bastant.\nInicialment, volia la veu de la protagonista i un contrapunt, que era la veu d’en Lamine, el treballador. Una persona immigrant amb una visió diferent del món, que al final acaba sent molt semblant. Però m’interessava tenir el contrapunt d’un home, perquè com a home hi havia alguns punts més inaccessibles, pel que fa al tema de la maternitat, per exemple. Després van anar conformant-se altres veus més inconscientment que m’ajudaven a confeccionar tot aquest món, a entendre millor la Goja i tenir diferents visions sobre què és la vida al camp.\n- D’on et surt aquesta història?\nSurt de la voluntat de parlar sobre animals. I el tema de la maternitat em va venir molt rodat. En un moment d’embaràs, en un moment de part les similituds amb un mamífer són inqüestionables. Hi ha tot un tema hormonal que existeix igual en una vaca que en una dona. La maternitat és un tema molt complex per a les persones. A més a més, ara se n’està parlant molt, de la complexitat de les diferents maternitats. I m’interessava parlar de maternitats diverses, difícils, mal vistes, i aquest desig de ser mare, que pot ser-hi o no ser-hi, i que encara està molt mal vist que no hi sigui. I això era perfecte per fer el que volia fer, que era parlar sobre animalitat.\n- Ets veterinària d’animals de granja. Com influeix en la novel·la?\nEra fàcil ambientar-me en una granja de vaques. Conec el món, tinc contacte amb aquest tipus de bestiar. A més a més, suposo que ve tot lligat. L’interès pels animals hi és des de sempre. Soc veterinària perquè de petita era una boja dels animals. I el fet de ser veterinària m’ha donat unes eines per acostar-me a ells d’una manera que segurament sense ser-ho no hagués pogut fer.\n- Com has rebut, el fet d’haver guanyat el premi Documenta? Tens més històries en ment?\nAl principi amb molta sorpresa, després bastant aclaparada, perquè és un premi que té un reconeixement important. Una de les coses bones d’aquest premi és el fet d’obrir la porta. Escriure m’agrada molt, sempre ho he fet. El cuc hi és, la porta està oberta i les idees també hi són.\nWeb Llibreria Documenta\nCinta Farnós: "Només parlo de coses que he sentit o que em fa por sentir"


EMBOLICA QUE FA FORT - ELS PATRIOTES\nAnna Gabriel i sense vergonya, practica en plena negociació la pitjor tàctica que fa possible que no tinguem una negociació lleial entre independentistes, i menys l’acord que tothom desitja: Que tinguem Govern ja.\nUnes declaracions de la Gabriel, lluny d’aquell silenci autoimposat, i que objectivament no serveixen per acostar posicions, són utilitzades pels contraris sense compassió i amb molta mala llet. Sembla que els de la CUP estiguin desconnectats dels mitjans de comunicació.\nJoan Tarda és despenja ara dient; “si no tenim acord i anem a eleccions, serà un delicte d’alta traïció”. Embolica que fa fort. No sabem, perquè no s’ha matisat, si els traïdors serien els de Junts pel Si o els de la CUP. Si es refereix als de Junts pel Si, queda clar que els seus els de ERC estan el paquet. Si ho diu pels de la CUP, el que fa és buscar-se uns enemics gratuïtament.\nEls de la CUP, que no volen ser a la Mesa del Parlament, que no volen ser al Govern de transició nacional, volen condicionar-ho tot. Fins i tot veten amb noms i cognoms futurs Consellers, a més de la proposta presidencial de Junts pel Si.\nParal·lelament, els de la CUP continuen dient que unes noves eleccions no són desitjables. Extraordinari, sembla que no volen eleccions i tampoc accepten Mas que és la proposta de Junts pel Si i esperen continuar la negociació saben que hi anem de pet. Una negociació pretesa que ja no serveix. Els de la CUP, els agradi o no seran els reposables directes i únics d’unes noves eleccions. No desitjables per ningú però efectives per l’odi que practiquen els de la CUP als convergents i Mas. Recorden amb els seus comentaris el crit en campanya de la extinta Gemma Usabart de Podemos.\nNo ens agradaria pensar que el que volen és no assumir els efectes del que ha de venir per part de l’Estat espanyol. Assumir quatre cops dels Mossos, és suportable. Enfrontar-se a tot un Estat, ja són paraules majors.\nNo volen al Mas com President, no volen estar a la Mesa del Parlament, no volen tal o qual convergent de Conseller, volen que s’apliqui el seu programa, volen practicar la desobediència ja. El que no sabem, perquè encara no han dit, si el que volen és que no sigui un convergent el nou President.\nJa ho va dir el President en funcions Mas: “Res serà fàcil. Per un temps extraordinari accions extraordinàries. En veurem de tant grosses que ni ens ho podem imaginar”. Mes o menys.\nEl que mai cap independentista hagués pensat que les màximes dificultats vingueren del seu cantó. Les CUP volen el que volen i hom comença a dubtar si la seva prioritat mai havia estat fer un nou País des de la llibertat per decidir quin és el país que volem entre tots. Seria més coherent, des de la seva coherència, dir que la independència només serà possible pel que depèn d’ells, si ha de ser com ells la volen.\nL’ofensiva dels espanyols, comença ha ser total. Volen des legitimar el Parlament. Volen des legitimar el resultat electoral del 27 S. Volen que l’opinió publica pensi que Catalunya és sinònim de corrupció. Volen presentar-nos com colpistes institucionals. Volen i volen i volen. Mentrestant nosaltres embolicant la troca.\nNo sabem ni sabrem si tota l’escenificació que fa la CUP és per justificar la raó per fer President al Mas. Tampoc sabem ni sabrem si els avisos de CDC dient que o Mas o eleccions, són per pressionar l’acord. El que si sabem és que pels unionistes espanyols els enemics són tots els independentistes i guanyada la batalla la pena aplicable serà per tothom, i el que també sabem, que ara, dilatar l’acord només serveix per desmuntar-nos.\nDe moment però, cada cop que algun independentista obre la boca, és per embolicar la troca. El 47,8 % de votants pel SI, ens mereixem un respecte i sobre tot el que ara ens mereixem és començar d’una puta vegada el “procés constituent” amb un Govern recolzat per un mínim de 72 Diputats. Queda dit.


Metodologia en psicologia infanto-juvenil - Psigma\nUna vegada rebuda la demanda, valorem de forma curosa si és més adequat centrar el treball amb el nen/a o jove, amb els pares o de manera combinada.\nIniciat el treball, les sessions solen ser setmanals o quinzenals i s’espaiaran en funció de l’evolució de les persones implicades en la teràpia i de la consecució dels objectius que s’hagin acordat anteriorment. La durada aproximada de les sessions és d’entre 45 i 60 minuts.\nAmb els més petits treballem essencialment a través del joc i d’activitats lúdiques adaptades a cada cas particular. Amb els més grans, ens centrem en el diàleg i consensuem amb ells els objectius a treballar. En aquests casos, els donarem pautes i petites tasques per fer a casa per tal que tot el que fem a consulta es pugui generalitzar al funcionament diari del nen/a o jove i família.\nSempre que resulti necessari, fomentarem el treball conjunt i coordinat amb la família, el centre educatiu del menor o d’altres professionals de la salut.


Cremen parcel·les a Can Rial d'Esparreguera i al nucli d'Igualada - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nCremen parcel·les a Can Rial d'Esparreguera i al nucli d'Igualada\nEls bombers sospiten que els focs van ser causats per petards\nUna dotació dels Bombers de la Generalitat i una ambulància del SEM es va desplaçar dimecres a 2/4 de 10 del vespre cap a una finca privada del barri de Can Rial d'Esparreguera per extingir un foc que s'havia declarat al jardí. L'equip d'emergències va apagar les flames que cremaven la vegetació urbana de la casa situada al número 13 del carrer Rafael Casanovas, a una zona a tocar de la riera. Els bombers van treballar-hi mitja hora i no hi va haver cap ferit.\nD'altra banda, aquest dijous a 2/4 de 7 del matí, una dotació dels bombers ha treballat per apagar les flames que afectaven un solar situat a l'avinguda Barcelona, número 8 d'Igualada. Els equips d'emergències n'han tingut prou amb 20 minuts per extingir l'incendi.\nMalgrat que no se saben les causes exactes d'aquests dos incendis en petites parcel·les urbanes, els bombers sospiten que podrien haver estat causats per petards.


Dos anys de presó per a un reincident que va saquejar una casa de Castellbell - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nDos anys de presó per a un reincident que va saquejar una casa de Castellbell\nEl lladre, que ja complia penes per altres robatoris, es va endur nombroses joies d'or valorades en 5.500 euros\nj. s.| manresa 03.06.2016 | 07:57\nEl Jutjat Penal número 3 de Manresa ha condemnat a dos anys de presó un lladre reincident que va saquejar una casa de Castellbell i el Vilar, d'on es va endur joies i objectes de valor, que es van taxar conjuntament en 5.500 euros. L'acusat ja era actualment en un centre penitenciari complint altres condemnes per robatoris, de manera que ara se li afegiran els dos anys de presó per aquest cas. El dia del judici, que s'ha celebrat aquesta setmana, l'home va reconèixer els fets i va acceptar íntegrament la pena.\nEls fets, segons la sentència de conformitat, van tenir lloc el 13 d'octubre del 2013, en un habitatge de Castellbell. El lladre condemnat, Manuel Giménez Giménez, de 58 anys d'edat, va forçar una finestra després d'arrencar-ne el marc, i va penetrar a l'interior de l'immoble.\nUn cop a dins, va sostreure nombroses joies d'or, entre les quals cinc anells, quatre jocs d'arracades, dos collarets i un braçalet. També va robar 1.310 euros en efectiu i 1.409 dòlars. A més a més, va sostreure dues carteres de pell de les marques Agatha Ruiz de la Prada i Pierre Cardin, un ordinador portàtil, una filmadora digital, un telèfon mòbil i un rellotge de la marca Viceroy.\nEl valor del botí del robatori es va xifrar en 5.508 euros, mentre que els danys a la finestra van estar valorats en 310 euros. La companyia asseguradora ja va indemnitzar els propietaris de la casa amb la quantitat de 3.573 euros.\nPer aquest motiu, la sentència, a banda dels dos anys de presó, obliga el condemnat a pagar a les víctimes la part restant dels diners, és a dir, 2.245 euros. En la sentència, l'home ha estat condemnat per un delicte de robatori amb força sobre les coses.\nInicialment, la fiscalia li demanava la pena de cinc anys de presó. El dia del judici, però, l'acusat va reconèixer l'autoria dels fets, de manera que la seva defensa va pactar amb la fiscalia una condemna de dos anys de presó, que haurà de complir quan acabi la pena actual.\nManuel Giménez Giménez


La impressionant sala Spencer Roberts de Port Lympne: on l’art i el disseny d’interiors compleixen un amor per la vida salvatge - interiorsnone\nPrincipal interiorsLa impressionant sala Spencer Roberts de Port Lympne: on l’art i el disseny d’interiors compleixen un amor per la vida salvatge\nLa sala Spencer Roberts al Port Lympne Hotel. Crèdit: Fundació Aspinall\nLa sala Spencer Roberts del Port Port Lympne Hotel conté un espectacular mural que ens pot ensenyar a tenir alguna cosa sobre tenir els nostres interiors exactament com els desitgem.\nMai deixa de sorprendre’ns la freqüència amb què les històries de les cases rurals de Gran Bretanya –i altres fites– semblen encendre una sort del destí. Fa poc vam aparèixer Avington Park, una casa de 50 habitacions que va comprar algú que es trobava després d’una casa de cinc habitacions. Aleshores hi ha el divertit relat de Stonehenge: Cecil Chubb havia estat enviada per la seva dona a una subhasta per comprar algunes cadires i va acabar comprant el cercle de pedra més famós del món.\nTal és amb la casa de camp que avui és l’eix central de l’hotel Port Lympne. El propietari del parc de fauna salvatge, l’impresionista conservacionista i jocs d’atzar, John Aspinall només va comprar el lloc el 1973 des que vivia al costat, i va necessitar la terra per ampliar la seva col·lecció creixent d’animals salvatges.\nPort Lympne Mansion Hotel, a prop de Hythe, dirigit per la Fundació Aspinall.\nHavent comprat la mansió, però, ell i la seva dona es van enamorar del lloc i van passar una dècada restaurant-lo a la seva antiga glòria. Hi ha habitacions fantàstiques, jardins fins i un impressionant i encantador pati marroquí al primer pis. Però, potser el millor de tot, hi ha un mural de l’artista Arthur Spencer Roberts: tota una habitació les parets i el sostre estan recoberts en un meravellós mural de centenars d’animals, ocells i insectes contra fons de la selva i la sabana. És com una mini capella Sixtina de pintura exòtica de vida salvatge.\nFotografiar l'habitació no és fàcil. Un dia en el futur probablement tindrem una mena de càmera miniaturitzada d’estil de Google Street View amb la qual mostrar un quadre que envolta i envolta tot l’espai. Fins llavors, haurem de fer una combinació centrada en algunes de les millors seccions i utilitzar fotografies de gran angular que simplement no puguin captar la sensació.\nLa sala Spencer Roberts del Port Mansió Hotel Ly Lyne.\nSens dubte, els crítics d’art podrien argumentar que és deficient d’una manera o d’una altra, ja que és el que acostumen a fer. I, de fet, el mateix Roberts va eliminar aquesta crítica: "Per descomptat, no som grans artistes en competició amb els Braques i els Picassos", va dir. "Som il·lustradors i part d'una llarga tradició britànica."\nAixò subratlla l’èxit, però després Roberts va ser sempre –per tots els comptes– extremadament modest pel seu treball. A banda de qualsevol cosa, l’artista va passar tres anys treballant en els seus murals a Port Lympne, demostrant el perfeccionisme i la tenacitat de la qual qualsevol dels grans estaria orgullós.\nRoberts no s’equivoca perquè es tracti d’una gran tradició, i de fet els seus no són els únics murals de la casa. També cal destacar la 'Sala de carpes', pintada per Rex Whistler abans de la Segona Guerra Mundial, si no menys dramàtica.\nSala de carpes de Port Lympne, pintada per Rex Whistler.\nEn qualsevol cas, la lliçó que s’ha d’aprenent de la sala Spencer Roberts de Port Lympne no tracta d’art ni d’expressió. En canvi, el missatge és el següent: si teniu passió per alguna cosa i voleu fer alguna cosa més que extraordinari o poc convencional a casa vostra, aneu a buscar-la.\nSubmergeix-te amb els dos peus. Doblegar la vostra aposta. D’aquesta manera, us encantarà, i no importa el que pugui pensar algú més, passarà la passió que l’inspirà.\nCopyright interiors: La impressionant sala Spencer Roberts de Port Lympne: on l’art i el disseny d’interiors compleixen un amor per la vida salvatge - interiorsnone


El Calendari del Bon Consumidor té per objectiu mostrar de forma visual, atractiva i rigorosa, la necessitat de fomentar un consum responsable i una dieta amb productes de temporada i proximitat, aportant eines per fer-ho possible des de la quotidianeitat. Preveu ser aquell element visualment atractiu que, present a les parets de totes les llars, botigues i empreses, pugui acompanyar-nos al llarg de l’any i ajudar-nos a construir una societat més sostenible i justa.\n12 contes il·lustrats, pensats per adults i infants, on acompanyats de la rateta Rita descobrirem com podem esdevenir millors consumidors i construir una societat més sostenible.\n264 il·lustracions de varietats agrícolas tradicionals i espècies silvestres comestibles, graella retallable amb els productes de temporada que es poden consumir cada mes.\nContes il·lustrats per a petits i grans\nCom a novetat d’enguany, cada mes podrem descobrir un dels 12 contes il·lustrats que conté, pensats per adults i infants, on acompanyats de la rateta Rita aprendrem, de forma divertida, com podem ser cada dia millors consumidores i consumidors.\nVarietats agrícoles tradicionals i plantes silvestres comestibles\nCada mes conté 24 il·lustracions de varietats agrícoles tradicionals i espècies silvestres comestibles, moltes vegades desconegudes i tanmateix importantíssimes per poder gaudir d’una alimentació saludable, diversificada, i atractiva a partir de productes de temporada i de proximitat. Hi trobarem també una graella retallable amb els productes de temporada que es poden consumir a cada mes.\n42'0 cm x 29'7 cm


Més moda sostenible a Barcelona amb una nova botiga | Recollida de roba a Catalunya\nMai 9, 2016 Mai 12, 2016 / Humana Spain\nAquesta obertura és especial perquè estem a les portes de celebrar els 30 anys de la primera botiga de roba de segona mà a Catalunya: la vam obrir el 1987 a Santa Coloma de Gramanet. Tres anys després, va inaugurar la primera botiga a Barcelona, concretament al carrer Viladomat, i des d’aleshores, la xarxa d’establiments s’ha centrat a la capital catalana fins arribar a les 16 d’avui en dia.\nHumana promou la segona vida de la roba com a pilar de la moda sostenible. L’oferta de roba de segona mà s’ha multiplicat a Catalunya els darrers anys, la qual cosa s’explica per diversos motius: els preus assequibles, l’interès que desperta el vintage i la moda sostenible, i la consolidació de valors com el consum responsable o la consciència social. Tot plegat es tradueix en aquestes xifres: al 2015, el número de clients de les botigues Humana a Barcelona va ascendir a 495.000 persones, un 16% més que l’any anterior.\nAmb aquesta xarxa, Humana incentiva el consum responsable perquè no hi ha peça més sostenible que la ja fabricada. A més, ajuda a la protecció del medi ambient i genera fons per als programes de cooperació i ajuda social.\nEstà situada al número 45 de la Ronda de Sant Antoni.\nLa botiga de la Ronda de Sant Antoni té una superfície de 400 m2 i exhibeix una àmplia oferta de 9.000 peces per a home i dona, infantil i complements. Els clients hi troben tant les darreres tendències com també peces singulars impossibles d’adquirir en cap altre indret. I tot a preus molt assequibles.\nLa roba procedeix de la central de classificació de la Fundació a l’Ametlla del Vallès (Vallès Oriental), on s’hi selecciona curosament la roba i el calçat que els catalans donen als 1.450 contenidors que hi ha a tot el territori. L’any passat van recollir-hi 4.490 tones de tèxtil usat.\nL’obertura de la nova botiga presenta aquestes novetats:\nPer primera vegada, una botiga d’Humana dedica un gran espai per a nens i nenes, amb prop de 2.000 peces destinades al públic infantil.\nTambé disposa d’un espai destinat al vintage, com ja succeeix als establiments de Ronda Universitat, 19, i del carrer Astúries, 41.\nBotigues, Humana, Moda sostenible, roba usada\nBarcelona, botigues, Humana, moda sostenible, roba usada\n← Nou conveni amb Cambrils\nArriba el nou programa de sensibilització: Teixits Educatius →


Crèdit Andorrà, millor banc d'Andorra 2021 segons la publicació 'Global Finance'\nPublicat 13/05/2021 15:44CET\nLa revista novaiorquesa destaca "l'esforç per mantenir-se a prop dels clients"\nCrèdit Andorrà ha estat seleccionat com el millor banc d'Andorra 2021 per 'Global Finance', publicació editada a Nova York i orientada a professionals de la indústria financera a escala global.\nLa revista, que té presència a 189 països, ha situat Crèdit Andorrà entre "els millors bancs d'Europa Occidental", ha assenyalat l'entitat bancària en un comunicat aquest dijous.\n"El creixement en actius, la rendibilitat, el desenvolupament de nous negocis, aliances estratègiques o la innovació en productes i serveis" són alguns dels criteris que han valorat els editors de 'Global Finance'.\n'Global Finance' "destaca el lideratge" de Crèdit Andorra en el mercat andorrà i reconeix la contribució en l'impuls al teixit econòmic i empresarial del país.\nCOMPROMÍS DE "SUPORT AL PAÍS I A LES PERSONES"\nIgualment, la publicació novaiorquesa reconeix "l'esforç per mantenir-se a prop dels clients i respondre a les seves necessitats, en un context excepcional marcat per la pandèmia".\nCrèdit Andorrà ha destacat que "ha continuat fidel al seu compromís de suport al país i a les persones", i entén que el premi avala l'estratègia d'establir les bases per al creixement i per fer front als reptes del sector.\nL'entitat bancària considera que es premia "la seva manera d'entendre la banca del futur, una proposta de valor que es basa en l'esforç per ser pioners en la creació de solucions digitals innovadores i fonamentades en el compromís amb la sostenibilitat".\nEn aquest àmbit, l'entitat ha signat recentment els Principis de Banca Responsable de les Nacions Unides, "per incorporar la sostenibilitat en l'estratègia corporativa i de negoci".\n'Global Finance' també ha destacat el programa d'hiperacceleració empresarial Scale Lab Andorra, del qual destaca "la capacitat d'avaluar més de 350 empreses des del començament del programa, que s'ha materialitzat en inversions a set start-ups fins avui".


Els llaços grocs als edificis oficials\n"Que no és un símbol d'opressió per a milions de catalans i bascos, la bandera espanyola?"\nper Víctor Alexandre 24 de març de 2019 19:35\nEl nacionalisme espanyol no s'ha caracteritzat mai per la seva intel·ligència. Per la seva violència sí, però per la seva intel·ligència mai. Els atacs d'histèria d'Espanya i dels seus braços armats, polítics, jurídics i mediàtics cada cop que veuen un llaç groc n'és una prova fefaent. És obvi que els llaços grocs denuncien Espanya davant del món per ser un Estat que viola els drets humans dia rere dia sense cap mena d'escrúpol; però si aquest Estat tingués dos dits de front, ja no dic tres, callaria com un murri i es posaria la màscara de demòcrata tot deixant de criminalitzar la llibertat d'expressió. Pensaria: "Qui té els A Por Ellos, al capdavall? Qui té les porres? Qui té les pilotes de goma? Qui té els tancs? Qui té l'arsenal militar? Jo, oi? Doncs que vagin posant llacets, ja que que mentre posen llacets no s'independitzen, que és el que a mi m'interessa. Els llacets em fan pessigolles". Però no. L'Estat espanyol és incapaç d'un raonament així. Sempre he dit que l'Estat espanyol és un Estat amb un immens complex d'inferioritat que necessita oprimir com l'aire que respira per reafirmar-se. És així de grotesc i així de malsà, però no hi pot fer més.\nPer aquest motiu ha emprès aquesta esperpèntica croada contra els llaços grocs a través de la Junta Electoral Central adduint que no es poden exhibir símbols polítics en els edificis oficials, cosa que és absolutament falsa. Només cal mirar el munt de banderes espanyoles que onegen als edificis de l'Administració. Que no és un símbol polític, la bandera espanyola? Que no és un símbol d'opressió per a milions de catalans i bascos, la bandera espanyola? Que no és, en definitiva, un símbol amb el qual no se senten representades milions de persones? Aleshores, què hi pinta aquell tros de tela penjada d'un pal en els edificis oficials abans d'unes eleccions? Tan idiota creu que és la gent, l'Estat espanyol, que una simple bandera o un simple llaç, del color que sigui, pot influir en el seu vot? Qui vol pertànyer a un Estat que tracta la seva gent com a ximples?\nSobre aquesta qüestió dels llaços grocs, diversos representants de l'Estat han dit unes quantes coses que no es poden encabir en cap cultura democràtica, només en la cultura de la 'cerrazón'. Ho veiem en les paraules d'Isabel Celaá, portaveu del govern espanyol, afirmant que el president Torra "ha mantingut fins ara una retòrica molt molesta, de vegades inacceptable" i que està "en cerca permanent de conflicte". Ves per on, senyora Celaá, diu vostè exactament el mateix que deien els blancs supremacistes als negres insubmisos dels Estats Units quan es rebel·laven contra les lleis feixistes que no respectaven els seus drets: "Quina gent més enutjosa; i quina retòrica més molesta que gasten; estan tot el dia reivindicant. És inacceptable!"\nTambé Ana Pastor, presidenta del Congrés espanyol, hi ha dit la seva, sobre els llaços grocs. Segons ella, "la llei ens obliga a tots" i el president Torra "ha de donar exemple". Doncs bé, senyora Pastor, justament és al contrari. Les lleis que violen els drets humans no mereixen cap respecte, i cap demòcrata, per principi, no pot obeir una llei contrària als drets humans, altrament es convertiria en coparticipant del poder opressor que l'ha redactada. Per tant, el president de Catalunya, en aquest cas el president Torra, ha de donar exemple vetllant perquè el país que representa no se sotmeti a lleis totalitàries que violen la llibertat d'expressió. Clar i català: les directrius ultranacionalistes espanyoles d'aquest òrgan anomenat Junta Electoral Central són contràries als valors democràtics més bàsics. El món no ha avançat ajupint el cap davant les imposicions dictatorials, el món ha avançat justament desobeint aquestes imposicions. I ho ha fet gràcies a persones que, amb càrrec polític o sense, no s'han arronsat, no han cedit a les pressions, ni a les amenaces, ni a les coaccions dels cacics de torn ni a les veus submises dels porucs.\nEls llaços grocs no representen cap partit polític ni concorren a les eleccions; els llaços grocs són un símbol social creat per la ciutadania per denunciar la tirania espanyola davant del món, que envia a l'exili o tanca a la presó persones innocents, pacífiques i democràtiques per la senzilla raó que són desafectes als principis feixistes del Règim. Els llaços grocs no són un símbol independentista, són un clam contra una monstruosa injustícia. Per això no tota la gent que porta un llaç groc és necessàriament independentista. Passa el mateix amb els llaços violeta, en defensa dels drets de les dones, o els llaços amb els colors de l'arc de Sant Martí, en defensa dels drets dels gais i de les lesbianes. No cal ser dona, per defensar els drets de les dones, no cal ser homosexual, per defensar els drets dels que sí que ho són.\nD'acord amb els mateixos principis totalitaris que criminalitzen els llaços grocs, tot associant-los a l'independentisme, l'Estat espanyol hauria de criminalitzar també els llaços violeta i els llaços gais adduint que darrere d'aquests símbols hi ha moltíssims independentistes. És el règim de terror feixista que, si el deixes fer i acates les seves lleis, acaba il·legalitzant els partits independentistes perquè són independentistes, il·legalitzant entitats per ser independentistes i sancionant empreses per tenir a la plantilla un treballador o una treballadora independentista. Ni més ni menys que el que passava amb els comunistes en la feixista cacera de bruixes nord-americana. Però recordem que Joseph McCarthy i la seva colla, incloent-hi Parnell Thomas i Richard Nixon, han estat escombrats de la història com el vent escombra la pols dels camins. Per dur o defensar els llaços grocs no cal ser independentista; per dur o defensar els llaços grocs no cal ni tan sols cal ser català. Per dur o defensar els llaços grocs n'hi ha prou de ser demòcrata.


El lleidatà Martínez surt d'Almenar més líder del Català | Lleida.com NOTÍCIES\nEl lleidatà Martínez surt d'Almenar més líder del Català\nJosé Luis Martínez va confirmar de nou els pronòstics i es va endur la victòria absoluta del Motocròs d'Almenar, quarta prova puntuable per al Campionat de Catalunya de l'especialitat, que es va celebrar ahir al circuit El Terré.\nEl pilot del Moto Club Segre, que en l'anterior cita disputada al Berguedà es va haver de conformar amb dos segons llocs, va sumar ahir unes altres dos victòries i ja n'acumula sis, amb la qual cosa amplia l'avantatge al capdavant de la classificació general de MXElit fins als 39 punts respecte al gironí Gerard Salavedra, segon a la classificació del campionat i que ahir només va poder ser tercer en scratch, amb un segon i un tercer llocs. Pau Doñate, que es manté tercer del certamen, va ser segon en la prova lleidatana després de ser tercer en la primera mànega i segon en la següent.\nMolt més disputada està la categoria MX1, en la qual les diferències s'han ajustat molt gràcies als 47 punts sumats per Aleix Olius que, malgrat que es manté segon a la general, ara el seu desavantatge s'ha reduït a un sol punt respecte del líder, Javier Amatriain, que a Almenar només va poder sumar 29 punts i va acabar tercer en el còmput de les dos mànegues. També ha recuperat terreny Xavier Beranuy a mercè del seu segon lloc final.\nEn MX2, Francesc Mataró continua manant, però ahir tan sols va poder posar un punt al seu màxim rival, Nil Bussot. Tots dos van ser segon i tercer, respectivament, ja que la victòria se la va emportar Alonso Sánchez, que ara se situa quart a la general.\nEn MX3 i MX4 no hi va haver a penes sorpreses. Ángel Davins, líder de la primera categoria, ho és una mica més gràcies al segon lloc d'ahir i que el seu principal rival, Joan Vilalta, va quedar tercer, de forma que amplia a vuit el seu avantatge.\nI en MX4 es va veure una altra passejada de Josep Font, que ha guanyat totes les proves disputades fins al moment.\nFinalment, en MX5 es va imposar Jordi Redón, que ara se situa líder del Català.


Journal, el bloc - Alamar\nEl retorn a la Mediterrànea de\nJoan Miró va somiar amb un gran taller, un estudi propi on poder lliurar-se al seu impuls creatiu.\nVariacions sobre l’horitzó II\nL’horitzó posa límits al mar i fa que no ens sentim tan sols enmig d’aquesta enorme extensió d’aigua.\nVariacions sobre l’horitzó I\nUna illa és una successió d’horitzons. Quan creixes a una illa, l’horitzó és una presència que ordena el paisatge i forma part de la teva configuració del món.\nÉs exclusiu el greek way of life que ens mostra la pel· lícula o és un mode de vida que en essència s’estén per tota la ribera mediterrània?\nEl Mediterrani és un bocí de blau amagat darrere un altre, és no saber on comença el cel i acaba la mar.


Una vuitantena de morts en un atemptat a Kabul\nHi ha tres-cents ferits\nActualització: 31.05.2017 - 09:15\nUn cotxe bomba ha matat una vuitantena de persones al centre del districte diplomàtic de Kabul, segons fonts governamentals, que asseguren que ha estat una de les explosions ‘més grans’ que ha afectat recentment la capital afganesa. Hi ha tres-cents ferits. L’atac s’ha produït prop de la majoria d’ambaixades estrangeres i edificis del govern.\nÉs probable que el nombre de víctimes encara s’incrementi, perquè la destrucció que ha provocat la bomba ha abastat un radi molt gran.\nFins ara cap grup ha reclamat l’autoria de l’atac. Avui és el quart dia del Ramadà i el segon que Kabul pateix un atemptat.\nAcí podeu veure imatges posteriors a l’atemptat:\n— ABC News (@ABC) 31 de maig de 2017


Personalitzar l'aprenentatge dels empleats és clau per a captar i retenir talent\nFoto: Štefan štefancík / Unsplash (CC)\nL'anàlisi de dades ajuda a detectar els recursos i la metodologia més adequats per a cada treballador, tal com explica el director general de UOC Corporate\nHi ha persones predominantment visuals, per a les quals les imatges mentals són una forma natural d'entendre el món. D'altres són més auditives: escoltar és el seu canal principal per a relacionar-se i aprendre. O més cinestèsiques: assimilen fent. Aquestes i altres característiques personals dels empleats són elements que les empreses han de tenir en compte a l'hora de dissenyar solucions d'aprenentatge innovadores per a la seva gent. Així ho explica Jordi Gutiérrez, director general de UOC Corporate, l'empresa de la Universitat Oberta de Catalunya que es dedica a formar professionals per a l'àmbit corporatiu.\nEn aquest context, la tecnologia pot jugar un paper fonamental. De fet, l'aprenentatge en línia és una modalitat a l'alça: es preveu que el 2025 mogui més de 300 mil milions de dòlars a tot el món. Però aquest tipus de formació no sempre té la qualitat desitjada. Com es pot aconseguir que no només ajudi a retenir els treballadors, sinó que també sigui un motiu pel qual candidats amb talent vulguin treballar en una determinada empresa?\nUna de les claus, afirma Gutiérrez, passa per la personalització: «No pot ser cafè per a tothom, sinó que cal que les empreses facin l'esforç de dissenyar solucions innovadores en què cada professional pugui trobar els recursos que realment necessita, en el moment adequat i en el format que millor encaixa amb la seva manera d'aprendre». Avui, l'anàlisi de dades (o learning analytics) permet avaluar com aprèn cada professional i per tant «personalitzar tant els continguts com la metodologia que li poden anar millor», detalla. En el cas de UOC Corporate, «vam néixer digitals i la nostra metodologia ja porta implícita aquesta tasca: tenim sistemes per a processar com has navegat, com aprens, i per a dissenyar-te solucions més properes al que necessites», indica. Aquests sistemes es combinen amb la informació de què ja es disposa de cada persona i amb el seguiment que en fan els consultors i experts.\nAixí, diu Gutiérrez, el treballador tindrà una experiència positiva que el motivarà a continuar aprenent i a adaptar-se al canvi continu. «I si en una entrevista de feina la persona candidata entén que l'empresa aposta per un aprenentatge de qualitat i individualitzat que li permeti créixer personalment i professional, tindrà més motius per a voler-hi treballar», afegeix.\nContinguts d'impacte i aprenentatge social\nAixí mateix, hi ha altres dos aspectes indispensables per a l'èxit d'una iniciativa d'aprenentatge, segons Gutiérrez. Un d'aquests aspectes són els continguts innovadors i de curta durada: «Cal sorprendre l'empleat amb nous enfocaments, connectant recursos breus que siguin útils, rellevants, amb un format atractiu i, sobretot, amb aplicació directa en el seu dia a dia», destaca. Per a aconseguir-ho són molt útils les sèries web, els podcasts, les infografies, els simuladors, els vídeos interactius o els jocs, explica el director general de UOC Corporate. A més, es tendeix a fragmentar els continguts en petites píndoles (el que s'anomena microaprenentatge o microlearning), cosa que permet consumir blocs de continguts en petits períodes de temps des de l'ordinador, el mòbil o la tauleta.\nL'altre aspecte clau és «fomentar un aprenentatge més informal i col·laboratiu, en entorns oberts on compartir coneixement amb companys i experts», explica Gutiérrez. Per a això serveixen els fòrums en línia o els xats, a més de les sessions presencials. «Per exemple, si parlem de lideratge, al marge d'adquirir coneixements, avaluarem líders de l'actualitat en grup, debatrem com ho fan els millors i, amb la ajuda d'un cas pràctic molt "aterrat" a la nostra realitat, treballarem com podem aplicar-ho en situacions concretes a la nostra empresa», il·lustra.\nEn definitiva, «el valor rau a definir molt bé els reptes que l'empleat ha d'assolir, combinar els recursos i experts més adients i dissenyar una metodologia que li aporti una experiència d'aprenentatge positiva», conclou l'expert de la UOC.\nTres anys de vida i més de 80 empreses\nUOC Corporate va néixer la tardor del 2014 per impulsar la formació de la Universitat Oberta de Catalunya en l'àmbit empresarial, amb la missió d'acompanyar les empreses en el creixement dels seus professionals perquè superin els reptes de negoci als quals s'enfronten. Des d'aleshores ha prestat serveis a 3.500 treballadors de més de 80 empreses. «Oferim formacions amb impacte atractives i orientades a la necessitat de cada organització», recalca Gutiérrez.


El perill de la desafecció a la classe política - Editorial - Altanto!! Revista\nCatalunya empreses Unió Pagesos Lleida festes i celebracions futbol Alcarràs Mossos d'Esquadra crisi econòmica agricultura, fruticultura, ramaderia mobilitzacions ciutadanes Massalcoreig Torres de Segre Partits polítics ajuntaments Seròs DAAM Festa Major sindicat agrari Generalitat centres educatius handbol delictes Aitona Soses\nEl perill de la desafecció a la classe política\nAquestes darreres setmanes, immersos com estem en una crisi que fa replantejar-se el funcionament de l'actual sistema ja no només econòmic, sinó de valors i ètic, s'han fet públiques novament les esfereïdores taxes d'atur, tant a l'estat com a Catalunya, amb un alarmant 60% d'atur juvenil.\nAugmenten les persones que busquen feina i no en troben, augmenten el número de desnonaments, les bosses de pobresa són cada cop més nombroses... la societat pateix, i molt. Fins i tot, tristament, ha resorgit el concepte, els anomenats ‘ pobres energètics' que ja arriben als quatre milions arreu de l'estat. Normalment es tracta de persones que viuen soles i d'avançada edat que, degut als seus migrats ingressos, no poden fer front a la despesa de la llum i de calefacció en les seves vivendes, i hi passen fred, perquè no es poden permetre tenir una temperatura confortable al menjador de casa.\nFront aquest panorama tan pessimista, no paren de fer-se públics escàndols de corrupció política de gran magnitud (que esquitxa des de municipis catalans, passant per la monarquia espanyola i arribant al partit que actualment forma l'equip de govern espanyol).\nEscrivia fa poc un conegut filòsof català que la nostra societat civil és democràtica i que està formada, en la seva gran majoria, per bones persones. Ho argumentava adduint que, malgrat el patiment econòmic i social en què vivim, no hi ha hagut cap revolta social, només democràtiques i esporàdiques manifestacions de protesta. Tothom intentem continuar fent la nostra vida, malgrat la corrupció de la classe política ens fuetegi el dia a dia. Segur que té raó el filòsof afirmant que aquest és un poble format, bàsicament, per gent bona i assenyada. Però no hem d'oblidar que també som un poble informat, i que exigim que els governats que ens dirigeixen ho facin amb honradesa i voluntat de servei, no d'enriquiment personal. El divorci entre el poble i la política és una conseqüència que hauríem d'evitar de totes totes, però si no hi ha una voluntat de neteja i depuració ràpida, i la justícia actua de manera honrada i equànime, la ruptura es produirà inevitablement.\nEls mitjans de comunicació també tenim, en aquest moments, molt a fer, des de la valentia i l'honestedat. Des de l'Altanto! ens fem ressò d'aquesta voluntat, i expressem el nostre desig que, finalment, la mà de la justícia aplicarà el seu correctiu i, com en els contes que ens explicaven quan érem petits, els dolents seran castigats.