Naomi Osaka va xafar contra & apos; serena Williams amb & apos; mare & apos; publicar -->\nEstel del tennis Naomi Osaka Els fanàtics estan sent arrossegats per part dels fanàtics per haver fet servir la paraula 'mare' per descriure la seva relació amb la superestrella Serena Williams. La jove, de 22 anys, va intentar ser dolça quan va interpretar-li un adorable moment amb Williams, que té 38 anys, però va ser terriblement contrafegada quan els odis van agredir el termini malgrat els seus gairebé 20 anys. Després que molts insinuessin que Naomi Osaka estava 'fent vergonya' per la mare, la jove estrella del tennis va sortir balancejant-se amb una resposta èpica.\nAfició sonora desactivada:\nEn publicar una foto del duo de tennis asseguda en un banc amb micròfons i la seva equipació de tennis, Naomi Osaka va representar la foto, 'jo i la meva mare lol'. Tot i que sembli prou innocent, els seus seguidors no estaven satisfets amb la comparació de Naomi Osaka i de seguida van començar a colpejar-la a la secció de comentaris de la publicació. 'Més com la germana gran', va respondre un fan no tan feliç. 'D'acord', va comentar un altre, 'era una mica inapropiat trucar-la a la mare'. Alguna altra persona que va insinuar Naomi Osaka estava 'fent vergonya' Serena Williams.\nLa seva resposta èpica:\n'Això sembla una mica com l'edat avergonyida', va escriure la persona. 'No és un fan'. Naomi Osaka no va perdre temps responent als odis i va publicar els seus raonaments èpics per utilitzar el terme 'mare' en descriure Serena Williams. 'Literalment no seria aquí sense ella', va dir als seus seguidors. 'Si no és aquesta definició d'una mare idk què és'. Naomi Osaka va continuar donant-li una mica de ràbia als detestors i va dir: “Però segur, deixeu-vos ofendre per la jerga d’Internet”.\nCoses més grans al cervell:\nLa controvèrsia de Naomi Osaka arriba just un dia després que es va anunciar que la jove estrella del tennis va ser nominada a l'esportista de l'any de Laureus. És una de les sis dones nominades al prestigiós premi. La seva competició inclou el futbol estrella Megan Rapinoe, gimnasta Simone Biles, velocistes Allyson Felix i Shelly-Ann Fraser-Pryce, així com l'estrella d'esquí dels Estats Units Mikaela Shiffrin. Naomi Osaka és la primera tennista asiàtica que es va classificar com a primera en els senzills i té coses més importants per centrar el seu temps que els haters.


Global Voices en Català » “Els patriotes de debò trien noms patriòtics” al Tadjikistan · Global Voices en Català » Print\nTraducció publicada 28 gener 2014 5:12 GMT 1\t · Escrit per Alexander Sodiqov Traduït per Vilaweb\nCategories: Àsia Central i Caucas, Tajikistan, Cultura i arts, Ètnies i races, Llengua, Notícies dels ciutadans\nAl Tadjikistan, en plena Àsia central, el nom de les persones ha deixat d'ésser una qüestió privada. Les autoritats del país insisteixen que el nom també és un indicador del grau de patriotisme de qui el porta.\nCognoms de tipus eslau\nQuan es va desintegrar la Unió Soviètica el 1991, la majoria de la població del Tadjikistan tenia cognoms d'estil eslau  acabats en “ov” i “ev” (o “ova” i “eva”) i els patronímics acabats en “ovitx” i “evitx” (o “ovna” i “evna”). El 2007, amb tot, en un intent d'emfasitzar el trencament amb la cultura russa dominant, el president tadjik, Emomali Xaripovitx Rahmonov, va fer caure  el seu patronímic i el “ov” del seu cognom per a convertir-se en Emomali Rahmon. També va aconsellar els pares del país a enregistrar els seus fills amb noms tadjiks “correctes”. Molts alts càrrecs van seguir l'exemple de Rahmon i van eliminar el patronímic i el final eslau del seu cognom.\nMolts tadjiks que havien eliminat el final eslau del seu cognom al passaport han recuperat ara el d'abans. Foto de Wikimedia Commons.\nMolts tadjiks del carrer, en canvi, s'han mostrat renuents a perdre el cognom d'estil eslau i no han vist la necessitat de canviar-se'l. N'hi ha, fins i tot, que pensen que canviar el nom demana massa maldecaps burocràtics i pagaments de sotamà.\nA més a més, molts dels qui es van modificar el final del cognom se'n van penedir aviat. Entre un milió i un milió i mig de tadjiks treballen actualment a Rússia i envien a casa diners essencials per a mantenir com a mínim la meitat de la població del país fora de la pobresa. A mesura que augmentava la dificultat per a obtenir feina a Rússia i l'assetjament de la policia i els agents d'immigració esdevenia norma, als treballadors tadjiks no els va passar per alt que els qui mantenien les terminacions eslaves en “ov” eren tractats millor  [ru] que no pas els qui s'havien modificat el cognom. Això va empènyer  [tj] molts tadjiks a recuperar el cognom de sonoritat eslava.\nSembla que la renuència dels tadjiks a adoptar congoms nacionals “autèntics” continua preocupant les autoritats. En un informe recent, el fiscal general del Tadjikistan, Xerkhon Salimzoda, va dir  [tj] que el rebuig de la població a fer caure el final eslau del cognom demonstrava “el baix nivell de consciència nacional i patriotisme”. L'informe de Salimzoda, publicat al diari oficial governamental Jumhuriyat el 18 de gener, deia que durant els últims tres anys més de cinc-cents estudiants de tres universitats de la capital, Duixanbé, havien tornat als cognoms d'estil eslau, mentre que només dos estudiants havien optat per fer caure aquestes terminacions. Cal esmentar que el mateix Salimzoda era conegut com a Salimov abans de canviar-se el cognom el 2007.\nAquest comunicat oficial va generar enrenou entre els usuaris de les xarxes socials del país. Molts internautes consideraven que Salimzoda havia anat massa lluny suggerint que polir el cognom de finals “estrangers” era un signe de patriotisme. El bloguer Rishdor escrivia  [ru]:\nAlgú podria aclarir-li [a Salimzoda] quina és la feina del fiscal general i en què no s'hauria de ficar? En què es volen immiscir tota aquesta colla d'autoritats? És cosa dels pares i les famílies, de decidir com es diuen els seus fills. Ningú no ho ha de preguntar a l'estat. Ells ho regulen tot. Que potser publicaran un decret amb la llista de tots els noms patriòtics perquè els pares puguin elegir-lo? No passarà mai. És el nostre dret d'elegir noms per nosaltres mateixos i els nostres fills.\nCanviar-te el nom de Salimov a Salimzoda no et fa patriota. Què et fa pensar que algú que es digui Salimov o fins i tot Ivanov no pot ser més patriota que algú que es digui Salimzoda? Un cognom, de fet, no és indicador de res. Pots canviar-te'l per Khayam [el nom d'un erudit i poeta persa] o Rudaki [un poeta tadjik-persa] o Somoni [fundador del primer imperi tadjik], però això no et canviarà com a ésser humà. La merda continua essent merda fins i tot sense una terminació en “ov”.\nMolts usuaris d'internet es van sorprendre pel fet que el comunicat provingués d'una personalitat oficial amb ben poques responsabilitats en temes de noms. A l'apartat de comentaris del portal Ozodi.org, Rustam es preguntava  [tj]:\nQuè té a veure el fiscal general amb els noms??? Aquesta qüestió no té res a veure amb la seva feina, oi? A més, cadascú pot elegir el nom que li agradi. Per què hauríem d'interferir en una qüestió privada i individual?\nParal·lelament, sembla que uns quants internautes simpatitzaven amb el disgust oficial dels cognoms que sonen “estrangers”. Responent a Rishdor, Kholiknazar opinava  [tj]:\nTens raó, no és la tasca del fiscal [d'immiscir-se en temes de noms]. Amb tot, l'entenc. Es preocupa per la nostra nació. No som Ivans [un nom rus ben típic] i, Déu ho vulgui, mai no esdevindrem Ivans. Tenim noms genuïns ben antics i bonics i els hauríem de fer servir en comptes dels d'origen rus. Això mateix s'hauria de fer amb els cognoms. Un tadjik que es vulgui respectar i que estigui orgullós de la nostra història mil·lenària no hauria de dur un cognom de flaire russa.\nNaimjon afegia  [tj]:\nEls patriotes de debò elegeixen noms patriòtics.\nI a Ozodi.org, D. Dovudi suggeria  [tj]:\nHaurien d'escriure una llei de noms que fos obligatòria per a tots els nounats. Haurien d'escriure estàndards de noms basats en noms tadjiks i prohibir els finals en “ov” i “vitx”. És l'única manera d'establir un sistema de noms tadjik.\nEl debat sobre les pràctiques “correctes” continua en dues webs de notícies ben populars, News.tj  [ru] i Ozodi.org (ací  i ací ) [tj]. Reflecteix un debat més profund al país sobre com hauria de ser la “autèntica” cultura nacional tadjika i què significa ésser tadjik en general. Alguns ciutadans creuen que el país hauria de trencar clarament amb el passat soviètic i la influència de la cultura russa, tornar a l'alfabet persa i polir la llengua tadjik de totes les “impureses” adoptades durant el període soviètic. I alguns altres suggereixen que el país hauria de mantenir els elements de la cultura soviètica i russa que caracteritza la nació tadjik moderna. Hi ha encara algunes opinions matisades sobre com hauria d'ésser el nou Tadjikistan. Aquestes opinions sovint afloren en debats als mitjans socials sobre festes (tant antigues  com noves ), monuments , història  i símbols nacionals .\nURL to article: https://ca.globalvoices.org/2014/01/els-patriotes-de-debo-elegeixen-noms-patriotics-al-tadjikistan/\n cognoms d'estil eslau: http://en.wikipedia.org/wiki/Eastern_Slavic_naming_customs\n va fer caure: http://news.bbc.co.uk/2/hi/asia-pacific/6500985.stm\n eren tractats millor: http://www.ozodi.org/content/article/1911758.html\n va empènyer: http://www.ozodi.org/content/article/2043088.html\n va dir: http://www.jumhuriyat.tj/index.php?art_id=12575\n es preguntava: http://www.ozodi.org/content/article/25235797.html?page=3#relatedInfoContainer\n símbols nacionals: https://globalvoicesonline.org/2012/11/24/time-to-change-tajikistans-flag/


Ángel Camino exposa les seves escultures en el Parc dels Estanys - Diari digital de Ràdio Platja d'Aro\nÁngel Camino exposa les seves escultures en el Parc dels Estanys\nRedacció 14/08/2020\tNo Comments\nA la Masia Bas també es poden gravats de l’artista de Valladolid.\nLa mostra d’escultures de gran format d’Ángel Camino es pot visitar fins al 7 de febrer de l’any vinent en el Parc dels Estanys de Platja d’Aro. Fins al mes de setembre, de les set del matí fins a les nou del vespre. I entre octubre i febrer, des de les vuit del matí fins a les sis.\nPassejant per l’artèria principal del Parc dels Estanys podem contemplar obres de les sèries Cabo de Creus, Paisajes i Ventanas que estableixen un diàleg entre la natura i l’artificial. Les obres s’acompanyen de panells amb informació sobre cadascuna de les peces.\nÁngel Camino, nascut l’any 1953 a la capital de Castella i Lleó, es va formar al País Basc i resideix a Catalunya des de mitjans dels anys setanta. Camino és considerat un dels escultors que més ha investigat l’obra dels grans mestres de la primera meitat del segle XX, sobretot pel que fa a la llibertat formal, material o conceptual.\nConjuntament amb els gravats que s’exposen a la Masia Bas, la doble proposta fa un recorregut per l’evolució personal de l’artista.\nPrevious Previous post: El concurs de captura de síndries obre la Festa Major de Platja d’Aro\nNext Next post: 7.500 intervencions a les platges entre juny, juliol i primers dies d’agost


La piscina de Vilafranca va celebrar el dia del soci i va presentar la nova escola de triatló | DiaDia\nInici Els Ports La piscina de Vilafranca va celebrar el dia del soci i va...\nLa piscina de Vilafranca va celebrar el dia del soci i va presentar la nova escola de triatló\nL’empresa vilafranquina Esport i Diversió va preparar per al passat dissabte 24 d’octubre el Dia del Soci a la Piscina Coberta.\nLes activitats van començar a les 10h amb una màster class de manteniment. Després van haver unflables per als xiquets.\nA les 12h es va fer una presentació sobre la nova escola de triatló a Vilafranca amb la presència del preparador David Peinado. Peinado va explicar que el triatló es un esport molt complet i calen una sèrie d’adaptacions als entrenaments per a obtindre uns resultats adequats. Espanya és una de les potències mundials de Triatló. Javier Gomez Noya ha guanyat enguany el seu cinqué mundial. Actualment s’estan fent moltes competicions per tot el territori.\nPer la vesprada, David Peinado va fer una màster class de perfeccionament de natació. També es va fer un triatló infantil i la jornada es va tancar amb una màster class d’aquagym nocturn amb full combat.\nLa Piscina de Vilafranca compta cada vegada amb més socis. Es fan diverses activitats com cursets de natació, d’aquagym…\nPresentació de l’Escola de Triatló


Hotel Zámeček Mikulov República Txeca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nK Vápence 6, Mikulov Centre, Mikulov, República Txeca, 692 01 - Veure al mapa\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Mikulov, Hotel Zámeček és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Hotel Zámeček asseguren una estada plaentera als seus clients. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, magatzem d'equipatge, aparcament de cotxes, servei d'habitacions.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, escriptori, aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Hotel Zámeček és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Mikulov.\nTots els tipus de viatgers (912) Parelles (291) Viatgers en solitari (90) Famílies amb infants petits (291) Famílies amb infants grans (117) Grups (133)


“The show must go on”: nova programació al Teatre-Auditori - TV SantCugat.cat\n27/01/2021 – Redacció /\nEl Teatre-Auditori ha presentat la nova proposta de programació d’espectacles pels mesos de febrer a maig del 2021. Sota el lema “The show must go on” aquesta consta de 23 espectacles amb una gran varietat d’estils, com són el teatre, música clàssica, música amplificada, òpera, dansa, circ i màgia.\nDels 23 espectacles que conformen aquesta programació, n’hi ha 13 que van quedar ajornats per la pandèmia, com per exemple els concerts de Manel, Sopa de Cabra o El Kanka, i obres de teatre com “El pare de la núvia… i potser del nuvi”, entre d’altres.\nSe li afegeixen 10 propostes per completar la programació, com el concert especial pel Dia Internacional de la Dona, concerts de clàssica de l’Orquestra Simfònica de Sant Cugat, l’Òpera “Tosca” de Puccini, el concert de Miki Núñez, que ja té les entrades exhaurides o l’espectacle de màgia del Mag Lari.\nLes entrades per aquests espectacles ja es poden adquirir online al web del Teatre-Auditori. Només la podran comprar de manera presencial aquelles persones que no tinguin accés a Internet o que tinguin dificultats per comprar-les de manera electrònica.\nSi es donés el cas d’un nou confinament o estat d’alarma, els espectadors podran sol·licitar la devolució total de l’import de l’entrada sense justificació prèvia.\nDes del Teatre-Auditori expliquen que seguiran aplicant totes les mesures per fer de l’espai un lloc segur, amb les restriccions d’aforament del 50%, controls a l’entrada del recinte i la distància de seguretat entre grups.


Preinscripció Escola Oficial d’Idiomes d’Osona (EOI Osona) pel curs 2019-2020 — Ajuntament de Vic\nSou aquí: Inici → Notícies → Preinscripció Escola Oficial d’Idiomes d’Osona (EOI Osona) pel curs 2019-2020\nPreinscripció Escola Oficial d’Idiomes d’Osona (EOI Osona) pel curs 2019-2020\nDel 2 al 5 de setembre s’obre el període de preinscripció als cursos d’anglès i francès de l’EOI Osona\nFins dijous dia 5 de setembre a les 15.00h, està obert el període de preinscripció a l’Escola Oficial d’Idiomes d’Osona per estudis d’idiomes, anglès de 1r a C1 i francès de 1r a C1.\nPer accedir als ensenyaments d'idiomes en les EOI cal tenir 16 anys complerts l'any que es comencen els estudis. També hi poden accedir els més grans de 14 anys per seguir els ensenyaments d'un idioma diferent del cursat en l'ESO.\nLes persones que vulguin estudiar a l’Escola Oficial d’Idiomes d’Osona han de fer preinscripció telemàtica al següent enllaç: preinscripció EOI. El 18 de setembre es durà a terme el sorteig públic per a l’assignació de places i del 18 al 20 de setembre el nou alumnat podrà formalitzar la matrícula.\nA l’Escola Oficial d’Idiomes d’Osona s’imparteixen cursos d’anglès i francès anuals de setembre a juny, en modalitat presencial, les classes de 135 i 150 minuts són en dies alterns, dilluns i dimecres o dimarts i dijous, sempre en horari de tarda.\nMés informació a EOI Osona https://agora-eoi.xtec.cat/eoiosona/ o al web del Departament d’Educació de la Generalitat de Catalunya Idiomes a les EOI


Bloc de notes de Josep Romeu: dijous, 19 / de juny / 2008\nUn suspens per a la política catalana per al desenvolupament.\nAvui es presenta l’Informe de l’Ajut Oficial al Desenvolupament a Catalunya 2003-2005 que ha elaborat la Federació Catalana d’ONG per al Desenvolupament. Ja podem imaginar que, tractant-se d’un informe no governamental i fet des de les mateixes entitats que treballen en aquest àmbit, l’Informe pot ser crític i exigent amb l’administració. El que voldria remarcar aquí, però, és el contrast entre el que diu aquest informe i la visió oficial que es té del tema, que demostra la incapacitat per a copsar amb un mínim de rigor la realitat, i la petulància de creure’s el melic del món.\nA la pàgina web del Departament de la Vicepresidència de la Generalitat, hi llegim: “ En pocs anys s’ha iniciat un camí sense retorn en la construcció d’un veritable model de Cooperació Catalana transparent, eficient i transformador. Amb l’aprovació de la Llei Catalana de Cooperació, la posada en marxa de l’ACCD i la recentment creada Direcció General de Cooperació al Desenvolupament i Acció Humanitària, la Generalitat de Catalunya ha esdevingut la institució de referència en aquest àmbit”. Val a dir que el Director General de Cooperació al Desenvolupament és David Minoves, nou Secretari de Política Institucional d’ERC.\nPer tal de no fer interpretacions esbiaixades de l’informe que avui es presenta, em limito a recollir uns comentaris publicats per Ecodiari:\n“El Govern Tripartit es comprometia el 2003, al Pacte del Tinell, a assolir durant la legislatura el 0,7 % dels seus recursos per a Ajuda Oficial al Desenvolupament -AOD-. Recordem que llavors hi destinava el 0,16%. El 2005, el Govern anunciava l’incompliment de l’acord i es comprometia a arribar-hi a un 0,58% el 2007. Les xifres, però, tant del 2004 (0,19%) com del 2005 (0,20%) es mantenien ben lluny d’aquest anunci. El Govern, el 2008, lluny de complir-ne els acords, impulsa i aprova al Pla anual un nou instrument financer, el dels crèdits reemborsables, per assolir el compromís del 0,7%, mesura àmpliament criticada des de molts sectors.” “L’estudi, entre d’altres, constata que la solidaritat real de les administracions públiques catalanes és menor del que sembla. Tot i ser Catalunya la segona comunitat, per sota de Navarra, al 2004, que més fons destina per a cooperació en volum de recursos en termes relatius, l’AOD per càpita (el conjunt de recursos dividit pel nombre d’habitants) mostra que Catalunya és de les que menys hi inverteix (4,48 euros per persona davant els 28 euros de Navarra). El 2004, l’aportació de la ciutadania arran de la catàstrofe humanitària provocada pel Tsunami va superar en un 20% la del Govern.”\n“Respecte a l’AOD de la Generalitat de Catalunya, l’estudi destaca la poca coherència i coordinació entre els departaments que fan cooperació.”\n“El Govern utilitza algun instrument per incrementar virtualment el percentatge per arribar-ne al 0,7%. Comptabilitza com a AOD (un 20% del total) el cost de formació de l’alumnat procedent de països empobrits que estudia a les universitats catalanes. Aquests alumnes, però, ni pertanyen a les classes més desafavorides d’aquests països, ja que es poden cobrir les despeses d’estada i els seus estudis, i, el que és més greu encara, no reben cap ajut econòmic del Govern.”\n“Els convenis signats directament entre el Govern de Catalunya i diversos organismes internacionals han augmentat de forma espectacular: de 125.000 € al 2004 a 6.277.767 € al 2006, i ho confirmaria la inclusió al Pla director de cooperació al desenvolupament d’un paràgraf que defensa la instrumentalització dels recursos de l’AOD per a projecció exterior de Catalunya. Per contra, el Codi ètic per a les ONGD federades desaconsella fer de la cooperació un instrument de prestigi dels estats o de les administracions públiques (Capítol 1, apartat 2). Els fons per a la projecció exterior de Catalunya no haurien de nodrir-se dels recursos per a la solidaritat.”\n“Al 2006, Catalunya és la primera comunitat autònoma en total de recursos destinats a AOD però el percentatge de l’AOD sobre el pressupost total és d’un 0,23% davant del 0,52% de les Balears. Igualment, l’AOD per càpita al 2006 és de 7,98 € mentre que a Navarra la contribució per habitant és de 27,48 € i a Castella la Manxa de 18,02 €.”\nA més d’un, tantes xifres poden marejar-lo. A mi em mareja el contrast entre aquell “s’ha iniciat un camí sense retorn en la construcció d’un veritable model de Cooperació Catalana transparent, eficient i transformador” i la realitat exposada per les mateixes entitats que fan cooperació.\nPublicat per Josep Romeu a 07:22 2 comentaris:\nUn suspens per a la política catalana per al desen...


La reforma de l’Agència Espanyola de Cooperació Internacional serà una realitat abans de finalització d’any | Consumer\nLa reforma de l’Agència Espanyola de Cooperació Internacional serà una realitat abans de finalització d’any\nDesprés de l'estiu s'aprovarà el projecte de llei de regulació dels Fons d'Ajuda al Desenvolupament\nPer mediatrader 23 de març de 2007\nL’esborrany de la reforma de l’Agència Espanyola de Cooperació Internacional (AECI) estarà llest després de Setmana Santa, amb l’objectiu que pugui ser aprovada abans de final d’any. Així ho ha anunciat avui el ministre d’Afers exteriors i Cooperació, qui a més ha avançat l’aprovació després de l’estiu del projecte de llei de regulació dels Fons d’Ajuda al Desenvolupament (FAD).\nDavant les crítiques de la resta de formacions de la Comissió de Cooperació Internacional per al Desenvolupament del Congrés per la passivitat del Govern per aprovar sengles projectes, Miguel Ángel Moratinos ha dit que la reforma de l’AECI no ha pogut ser impulsada abans en dependre de la Llei d’Agències Estatals que el Parlament va aprovar el passat mes de juny.\nMoratinos en qualsevol cas va garantir que donarà compliment a tot el programa electoral relatiu a cooperació, del que ja s’ha cobert, segons les seves dades, el 80%.\nEl ministre es va comprometre també a treure endavant abans del final de la legislatura la llei de regulació dels Fons d’Ajuda al Desenvolupament i de les assegurances de crèdits a l’exportació.\nRespecte a les remeses de diners que manen els immigrants als seus països d’origen, Moratinos va reconèixer que va haver-hi “una mica de confusió” en aquest assumpte després de l’aprovació per part del Ministeri d’Economia i Hisenda d’una norma per evitar el blanqueig de diners a través d’aquests enviaments, que van passar a tenir condicions més estrictes.\nEn aquest sentit, va apuntar que parlarà amb el departament que dirigeix Pedro Solbes per “aclarir i conciliar” aquest objectiu sense que suposi un perjudici per als immigrants.\naeci esborrany reforma\nRenda 2011: marcar la casella de finalitats socials\nLa Comissió Espanyola d’Ajuda al Refugiat critica l’esborrany de la nova llei d’asil\nEstatut dels cooperants: En què s’ha avançat?\nPer A. García\nDesnutrició infantil: és hora de plantar-li cara a la fam!\nCompliment dels Drets Humans


El CIPFP Luis Suñer Sanchis de Alzira continua obrint fronteres a Europa.\nL'objectiu és ampliar l'oferta i millorar la qualitat de les estades formatives de l'alumnat en centres de treball per tota la UE.\nDins del marc del programa Erasmus+ i dels objectius fixats al centre Luis Suñer de fomentar les possibilitats de treball i estudi de l’alumnat dins d’un espai més ampli com és el de tota l’Unió Europea, els professors Consuelo Ferrer, Francisco Blasco i Jose Manuel Badenes, van estar visitant diferents centres i empreses a Polònia la darrera semana de setembre.\nEl programa Erasmus+ es un programa de la Unió Europea de suport a l’educació, formació, juventut i esport en Europa. Amb un pressupost molt gran ofereix oportunitats d’estudi i adquisició d’experiències i voluntariat a més de 4 milions d’europeus. No només està adreçat per als estudiants sino que s’extén a particulars i organitzacions.\nEl nostre centre participa activament desde ja fa uns anys en aquest programa. Per aixó s’ha creat una secció destinada a donar-li difusió, a desenvolupar, gestionar i dur a terme estades de formació del nostre alumnat en centres i empreses de tota la UE. La secció Erasmus del nostre centre està dirigida per Sergio Sanz que és professor d’Anglés. Ell tracta de publicitar tot allò bo del programa Erasmus+ adreçant-se cada inici de curs a alumnes i professors del centre per a captar-ne interés, tasca no sempre fàcil,per les edats amb que conten els nostres alumnes.\nLes visites de professors estàn enmarcades també dins del programa Erasmus+ amb l'objectiu de cercar nous contactes de centres i empreses, acompanyar en alguna ocasió als alumnes els primers dies de les estades, i a més publicitar el nostre centre i el de la ciutat d’Alzira a tota Europa.\nEn aquesta ocasió els professors Consuelo Ferrer, Francisco Blasco i Jose Manuel Badenes van estar visitant centres d’educació i empreses en Byalistok, ciutat de prop de 300.000 habitants localitzada al nordest de Polonia molt a prop de la frontera amb Bielorusia. Tradicionalment ha comptat històricament amb molta d’industria tèxtil, hui en dia a més de tèxtil compta també amb Industria alimentària i de begudes (llet i lactis, i d’altres com cervesa i vodka), de producció d’Energia, de fabricació de maquinària eléctrica i els seus elements, i d’altres.\nDurant la visita planejada i programada desde el CIPFP Luis Suñer varen estar acompanyats per responsables de l’empresa Perfect Project, que van facilitar el contacte amb centres i altres empreses molt interessants per al nostre alumnat. L’empresa Perfect Project es dedica a tramitar, gestionar i fer el seguiment de les estades de formació d’alumnes procedents de tota la UE en l’àmbit de la FP i de la Universitat, a la zona de Byalistok. Dos dels seus representants, Grzegorz Orlowski i Michal Sredzinski van estar en tot moment per atendre als professors i facilitar la comunicació amb.\nUna de les empreses a la qual varen dedicar més temps és OptimaPolska. Els tres professors juntament amb Michal de Perfect Project van veure in situ tres instal·lacions dutes a terme per OptimaPolska, acompanyats pel seu encarregat Pawel Wyszinski. L'empresa OptimaPolska esi dedica al disseny, muntatge, instal·lació i manteniment de sistemes de proveiment d’energia elèctrica i de calefacció en l’àmbit de les energies renovables. Munten instal·lacions de solar tèrmica, fotovoltaica, eòlica i geotèrmiques, estant innovant prou en aquesta última. El seu encarregat va comunicar als professors el seu interés per a acollir alumnes en pràctiques del nostre centre.\nEls tres professors junt al gerent d'Óptima en una de les instal·acions\nLa delegació de professors del CIPFP Luis Suner va estar també visitant diferents centres d’Educació i Formació de Byalistok. Els hi varen mostrar els tallers i laboratoris de la Universitat Politécnica de Bialystok (Politechnika Bialostocka) acompanyats d’un dels responsables del departament de HVAC (Heat, Ventilation and Air Conditioning) el Doctor enginyer Tomasz Janusz Teleszewski. Els professors van comprobar les grans possibilitats d’estudi i la qualitat de les instal·lacions d’aquest gran centre de Byalistok. El nostre centre començarà en breu a tramitar l’associació Erasmus amb aquesta Universitat.\nSeguidament van visitar també un centre de FP semblant al nostre, el Zespot Szkot Budowlano-Geodezyjnych (ZSBG) on s’expedeixen titulacions de Tècnics d’Electricitat, d’Electrònica, Robòtica, d’Energies Renovables, d’Obra i Construcció i de Fontaneria, Calefacció i Climatització. Actualment aquest centre està inmers en un gran procés de reforma i renovació de les seves instal·lacions, el qual està subvencionat pels fons de Cohesió de la UE. Finalment van visitar les instal·lacions d’una empresa d’automoció que es dedica a la transformació de tecnologia híbrida i al manteniment de l’actual flota d’autobusos de la ciutat de Byalistok.\nConsuelo Ferrer i Paco Blasco en les instal·lacions de la Universitat Politècnica de Byalistok.\nAll centre d'FP en Byalistok , junt a la vicedirectora i un professor.\nEls tres professors agradeixen el tracte rebut per la gent de Perfect Project i de totes les institucions i organitzacions que visitaren.


Un fugitiu protagonitza una persecució pels carrers de Girona i acaba envestint un cotxe dels mossos – elgarrotxi.cat\nUn fugitiu protagonitza una persecució pels carrers de Girona i acaba envestint un cotxe dels mossos\n30 de Gener de 2015 Redacció COMARQUES 0\nUn delinqüent ha protagonitzat una persecució pels carrers de Girona aquest dijous al matí. Cap a les onze, els Mossos d’Esquadra feien un nou operatiu contra el frau elèctric al barri de Font de la Pólvora quan han vist el sospitós fugint a gran velocitat amb un cotxe amb matrícula francesa. Aleshores, ha començat una persecució durant la qual el delinqüent ha arribat a conduir sobre voreres o entrar en carrers contra direcció. També ha envestit un cotxe patrulla per evitar que l’atrapessin. Finalment, l’han interceptat a l’avinguda Lluís Pericot. El conductor té una ordre de detenció i entrega pendent a França per temptativa d’homicidim per intentar atropellar uns policies.\nAquest dijous cap a dos quarts de nou del matí, a petició de la companyia elèctrica, els Mossos d’Esquadra han muntat un nou dispositiu a Font de la Pólvora. En aquesta ocasió, es tractava de comprovar si algun dels domicilis prèviament desconnectats, s’havien tornat a connectar de forma fraudulenta al subministrament elèctric.\nEl dispositiu s’ha fet als carrers Acàcia, Roure, Castanyer, Avellaner, Mimosa, Llimoner, Noguer, Pruner, Ponent i a l’avinguda Font de la Pólvora. Han comprovat que en total disset pisos tornaven a defraudar fluid elèctric. Els operaris de la companyia elèctrica els han desconnectat de nou.\nLlavors, cap a les onze del matí, una patrulla de paisà ha vist que un cotxe sortia a tota velocitat. El vehicle, un Mercedes, duia matrícula francesa. Els agents li han donat l’alto però, lluny d’aturar-se, ha accelerat per fugir.\nAleshores ha començat una persecució pels carrers de la ciutat, en la qual hi han participat diversos vehicles. El delinqüent conduïa a gran velocitat, per sobre alguna vorera i, inclús, contra direcció. També ha envestit un cotxe patrulla. La fugida ha acabat a l’avinguda Lluís Pericot, on han aconseguit reduir-lo per identificar-lo, tot i que es resistia.\nL’home duia a sobre 500 euros en efectiu i, quan han comprovat la seva documentació, han vist que tenia una ordre europea de detenció i entrega emesa per les autoritats franceses. En concret, França el busca des del 2 d’octubre per temptativa d’homicidi quan va intentar atropellar uns agents.\nA més, els mossos han comprovat que les plaques de matrícula eren falses i que, segons el número de bastidor, el cotxe constava com a robat, també a França. Per això, l’han detingut per atemptat, desobediència, resistència, danys, conducció temerària, robatori de vehicle i falsificació de document oficial.\nEls Mossos han notificat la detenció a les autoritats franceses. Està previst que passi a disposició judicial al jutjat de guàrdia de Girona aquest divendres i l’endemà, dissabte, el remetin al jutjat central d’instrucció de l’Audiència Nacional, a Madrid, per fer l’entrega del delinqüent a França.\nVídeo: L’Ajuntament d’Olot vol que es respecti el temps d’aparcament davant de l’hospital\nTots els grups municipals d’Olot signen un compromís per fer una campanya austera i no omplir la ciutat de propaganda


Mutua Intercomarcal La importància de l'amabilitat en el treball\nLa importància de l'amabilitat en el treball\nUna de les principals claus per generar un bon ambient de treball a les empreses és l'amabilitat entre companys. Les organitzacions que adopten unes bones formes per motivar als seus empleats aconsegueixen millorar la cohesió, la integració i els seus resultats empresarials.\nPer això, en aquests últims anys, les denominades habilitats "toves" com l'empatia o la intel·ligència emocional han anat cobrant pes dins de les empreses, i és que, segons els experts, ser bondadós amb els altres permet "guanyar respecte i ser més apreciat" per la resta d’empleats i companys de treball, independentment de l'estatus que s'ostenti dins de l'organització.\nAixí doncs, és necessari entendre que l'excés d'autoritat dins de la direcció d'una companyia, no té per què ser un signe de força, sinó que pot resultar tot el contrari. Adoptar actituds com l'egocentrisme i el despotisme, poden portar a les empreses a tenir treballadors que no s'impliquen amb el seu treball.\nTanmateix, quan els empleats operen en un ambient benèvol i mantenen una relació amistosa, els resultats són molt més eficaços i afavoreixen al manteniment d'un alt rendiment en el treball i a la col·laboració entre els treballadors.


Escola Nova 21 - Una iniciativa basada en la recerca\nBasats en la recerca\tHomeBasats en la recerca\tPage - Basats en la recerca\nLes escoles avançades fonamenten les seves pràctiques en el coneixement provinent de la recerca. El treball acadèmic del programa escolanova21 estarà impulsat per la Universitat Oberta de Catalunya (UOC), i serà un mecanisme de recerca que li proporcionarà la base de coneixement amb què impulsar el procés d’actualització disruptiva de les escoles avançades. Es treballarà conjuntament amb les escoles que formen part del programa i amb aquells grups de recerca d’altres universitats i institucions que treballin pel canvi educatiu, analitzant la configuració dels entorns educatius més avançats, amb independència del context en què es produeixin, per contribuir al seu disseny i generar evidències sobre la seva efectivitat en termes d’aprenentatge. La contribució d’aquesta estratègia de recerca es desplega en quatre vessants principals:\n1. El marc d'escola avançada\nDefinició dels paràmetres en què se situa l’acció educativa quotidiana de l'escola, per poder respondre amb eficàcia als reptes que planteja el segle 21. Identificació dels principals vectors de transformació d’aquestes escoles i dels factors vinculats a la seva dinàmica. La perspectiva actual de la UNESCO sobre la necessitat de repensar l’educació i l’esforç de l’OCDE a l’hora de sintetitzar la recerca i les evidències dels components crítics de l’aprenentatge són referents fonamentals per a la construcció d’aquest marc. 2. L’estratègia per a l’actualització\nDisseny i fonamentació de l’estratègia que guia el procés d’actualització de les escoles avançades. Identificació de les variables que afavoreixen aquests models educatius avançats, a partir de l’anàlisi de les experiències existents, tant en l’escenari internacional, com en el nostre context més immediat. Definició dels procediments clau per a la transformació dels centres educatius i validació en el marc que estableix el projecte. 3. Els entorns d’aprenentatge avançats i la seva avaluació\nDistinció i caracterització dels entorns d’aprenentatge avançats. Fonamentació del seu disseny i identificació dels factors que conflueixen en la dinàmica d’aquests entorns. Elaboració i fonamentació de metodologies apropiades per a l’avaluació de les experiències educatives avançades en el seu context. Anàlisi de resultats en termes de competències per a la vida en el segle 21.\n4. Els indicadors\nDisseny d’un marc analític que permeti monitoritzar i avaluar el procés d’actualització de les escoles. Elaboració d’un model d'indicadors i punts de referència que ofereixi evidències útils als diferents actors: evidències per situar-se en aquest procés, per a l’anàlisi de l’evolució de les escoles i per a la identificació de resultats i la retroalimentació que reverteix en la millora continuada. Avís legal


Ajuntament de Cassà - 5 detinguts per transportar marihuana, gràcies a la intervenció de la Policia Local de Cassà\n5 detinguts per transportar marihuana, gràcies a la intervenció de la Policia Local de Cassà\nArran de la intervenció que la Policia Local va fer a Cassà de la Selva, el passat 27 de setembre, es van poder detenir 5 persones, una d’elles menor d’edat, relacionades amb un presumpte delicte contra la salut pública.\nEls fets van tenir lloc la matinada del dia 27, quan la policia local va sorprendre una persona que circulava per un carrer del municipi amb plantes de marihuana. El sospitós, al ser sorprès pels agents, va llençar les plantes i va intentar fugir a través dels patis de les cases properes. Aquesta fugida li va causar diverses ferides que van obligar a traslladar-lo a l’hospital Josep Trueta, després de ser detingut per la policia de Cassà de la Selva.\nAmb l’avís que la Policia Local va fer al cos de Mossos d’Esquadra, la policia autonòmica va interceptar i detenir 4 persones més a la carretera de Sant Feliu. Els sospitosos portaven tres bosses de brossa industrials amb 20.5 quilos de plantes de marihuana.\nSegons les estimacions de l’Oficina Central d’Estupefaents del Ministeri de l’Interior, la droga interceptada tindria un valor de 50.275 euros.\nEls quatre detinguts, majors d’edat, van passar a disposició del jutjat d’instrucció de Girona, que va decretar llibertat amb càrrecs, i el menor serà citat a declarar per la Fiscalia de Menors de Girona.


Villa Benicuco Calp Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nBenicuco, 5C, Centre de Calpe, Calp, Espanya, 03710 - Veure al mapa\nCal que informeu el Villa Benicuco de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. En arribar, cal abonar un dipòsit de 200 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament. Número de llicència: AT-445607-A


Camí cap a un somni | Atletisme Català\nInici General Camí cap a un somni\nAmb un pla d’entrenament per fer 10 km, mitja marató i marató\nEn aquest llibre hi trobem un repàs a la trajectòria vital i esportiva de Roger Roca, campió mundial de duatló. Es tracta d’una visió franca i emotiva que ens deixa entrar en la persona que hi ha darrere l’atleta, per experimentar com es gesta una vida dedicada a l’esport. Ens descriu tot el procés que el condueix a proclamar-se campió del món de duatló, i ens afegeix un pla d’entrenament de curses de 10 km, de mitja marató i de marató perquè també puguem reeixir en la pràctica esportiva.\nPer a l’autor, l’esport ha estat la seva escola de vida i l’ha convertit en la persona que és. Li ha fet tastar èxits però també l’ha fet evolucionar i aprendre de les dificultats, dels errors, dels fracassos i de les renúncies:\n“No he estat mai un superdotat. El meu èxit rau en el treball, en l’esforç, en la disciplina i en la constància dels meus propòsits, potser inclús més que en la constància dels meus actes”\nRoger Roca Dalmau (Igualada, 1978). Atleta i duatleta, campió del món de duatló (2011), campió iberoamericà de duatló (2012), campió d’Espanya de marató (2005), 15 cops campió de Catalunya (3000 m fins a marató i duatló), medalla d’or de la Federació Catalana de Triatló (2012) i medalla al mèrit esportiu per la Universitat de Barcelona (2010).\nRetirat de l’esport professional el juliol de 2016, llicenciat en pedagogia i amb un postgrau de direcció de màrqueting, continua vinculat al món de l’esport treballant per marques com Orbea, Salming i exercint com a director esportiu de la Cursa de Bombers de Barcelona. Amb els títols d’entrenador d’atletisme i triatló, també ha exercit en el món de la instrucció, guardonat com a entrenador revelació de l’any 2004 per la RFEA.\nPer: Cossetània edicions


La Guàrdia Civil expedienta tres agents pel crim masclista de Liaño\nUn dia abans de l’assassinat d’Eva Jaular, de 40 anys, i la seva filla d’11 mesos, la dona va trucar a l’institut armat perquè la seva exparella havia trencat l’ordre d’allunyament\n01 de de febrer del 2022. 13:00\nLa Guàrdia Civil ha obert un expedient disciplinari, per una possible falta greu, a dos agents i un sergent que van intervenir en el cas de la dona presumptament assassinada per la seva exparella a la localitat càntabra de Liaño de Villaescusa després de trencar l’ordre d’allunyament.\nL’institut armat va obrir una informació reservada el mateix dia en què van aparèixer mortes Eva Jaular, de 40 anys, i la seva filla d’11 mesos per aclarir l’actuació dels agents, ja que un dia abans del crim la dona va trucar a la Guàrdia Civil perquè la seva exparella havia trencat l’ordre i una patrulla va acudir a la vivenda.\nLa Delegació del Govern a Cantàbria ha confirmat aquest dimarts a EFE l’obertura d’un expedient a tres guàrdies civils per una possible falta recollida en el règim disciplinari del cos.\nSegons la Guàrdia Civil, l’expedient, que tardarà mesos a resoldre’s, és un mecanisme intern que es posa en marxa quan després de la informació reservada s’ha apreciat algun tipus de negligència en el compliment de les obligacions professionals.\nL’instructor de l’expedient pot proposar o no una sanció, que després ha de ser ratificada per una instància superior.\nEl presumpte autor de la mort d’Eva Jaular i la seva filla declararà aquest dimecres, en fase d’instrucció i a petició de la seva defensa, davant el titular del Jutjat de Violència contra la Dona número 1 de Santander.


Un món, cada cop més conflictiu | Periodista Itinerant\nEl GPI és un valor entre l’1 i el 5 que s’obté després d’analitzar 22 variables que analitzen la pau interna (per exemple el nivell de criminalitat percebuda, el nombre de policies per cada 100.000 habitants, el nivell de crim organitzat o el nombre d’homicidis) i la pau externa a través d’indicadors com la despesa militar en % del PIB. Per tercer any consecutiu, Islàndia apareix com el país més segur del món (1,16), per davant de Dinamarca (1,21), Nova Zelanda (1,24), Àustria (1,25), Suïssa (1,27), Japó (1,29), Finlàndia (1,30), Canadà (1,31), Suècia (1,32), Bèlgica (1,34) i Noruega (1,36). Tot i que hi ha diferències notables entre aquests estats, comparteixen en general un percentatge baix de població reclusa, governs estables i una percepció baixa de la criminalitat.\nA l’altre extrem, trobem Afganistan (3,44), Somàlia (3,39), Síria (3,39), Iraq (3,25), Sudan (3,24), Pakistan (3,11), RD Congo (3,09), Rússia (3,06), Corea del Nord (3,04) i República Centreafricana (3,03). La persistència de conflictes interns -en la majoria de casos-, elevats nivells de població presa són trets compartits per la majoria d’aquests països, que també presenten divergències notables. És evident que no té res a veure el que passa a Síria, amb gairebé 73.000 morts en la guerra civil durant l’any passat, amb la situació de Rússia, on es manté la tensió al nord del Caucas, però sobretot la percepció de la criminalitat és elevada i la població presa està molt per damunt de la mitjana europea.\nSi posem al focus a Europa, l’informe posa èmfasi en vincular la crisi econòmica i l’empitjorament del nivell de pau, que -sempre segons l’estudi- comporta un increment de les probabilitats de mobilitzacions violentes, del nombre de crims violents i de la inestabilitat política. En el cas espanyol, se cita el “creixent risc” que els “6 milions d’aturats participin en protestes significatives”, mentre que a nivell continental es recalca que s’està coent una “crisi política” a la superfície de l’eurozona a causa de les polítiques d’austeritat. Els cinc països més afectats per l’anomenada crisi del deute -i intervinguts de diferent manera per la UE- han vist retrocedir el seu nivell de pau. Irlanda era el quart estat més pacífic del món segons el GPI de 2007, mentre que ara és el 12è; Portugal és el 18è (el novè el 2007); l’Estat espanyol, el 27è; Itàlia, el 34è; i Grècia, el 68è, quan fa sis anys era el 44. Per tant, no és gens agosarat concloure que l’austeritat a ultrança imposada per la Comissió Europea i executada amb entusiasme pel govern espanyol i, durant molt de temps, pel govern català a banda de no contribuir a la sortida de la crisi, augmenta el risc de conflicte social, empitjora la situació de pau interna i incrementa la inestabilitat política.\nEn canvi, l’aposta per la pau -entesa com a pau positiva, no únicament com l’absència de conflicte- tindria un enorme i positiu impacte econòmic. Reduint a la meitat les despeses en violència -com ara la compra d’armament i el manteniment dels exèrcits, entre d’altres-, s’obtindrien prou recursos per pagar el deute públic dels països en vies de desenvolupament i es podrien finançar el mecanisme d’estabilitat europeu i la part anual dels Objectius de Desenvolupament del Mil·lenni. Malauradament no sembla que els costos de la violència mundial s’estiguin reduint.\nP.D: Només un darrer punt. Els estats més segurs i pacífics del món són, en la majoria de casos, països petits i menys poblats que l’Estat espanyol.\nL'entrada va ser publicada el Conflictes, Europa i etiquetada austeritat, conflictes armats, crisi, Estat espanyol, GPI, pau, PIGGS, violència per marcfontribas. Guarda l'enllaç permanent.


16/09/2019 - 16:47h\nData de l'anunci : 12-11-18\nEn compliment d’allò que disposen l’article 17 del Reial Decret Legislatiu 2/2004, pel qual s’aprova el Text Refós de la Llei Reguladora de les Hisendes Locals i l’article 111 de la Llei 7/1985, de 2 d’abril, reguladora de les Bases del Règim Local, es fa públic que l’Ajuntament de Sant Ciment de Llobregat, en sessió plenària de caràcter extraordinària de data 30 d’octubre de 2018, ha acordat aprovar provisionalment, per a la seva vigència a partir de l’1 de gener de 2019, la modificació de les Ordenances Fiscals següents:\nORDENANÇA GENERAL DE GESTIÓ, INSPECCIÓ I RECAPTACIÓ DELS INGRESSOS DE DRET MUNICIPALS\nOF-01 Impost sobre béns immobles.\nOF-02 Impost sobre activitats econòmiques.\nOF.03 Impost sobre vehicles de tracció mecanica\nOF.04 Impost sobre l’increment de valors dels terrenys de naturalesa urbana\nOF-05: Impost sobre construccions instal.lacions i obres.\nOF-16 Taxa per expedició de documents administratius.\nOF-20 Taxa per llicencies urbanístiques\nOF-21 Taxa per la prestació dels serveis d’intervenció administrativa en l’activitat dels ciutadans i les empreses a traves del sotmetiment a prèvia llicència, comunicació prèvia o declaració responsable, així com pels controls posteriors a l’inici de l’activitat, els controls periòdics i les revisions periòdiques.\nOF-22 Taxa per la inserció de publicitat als mitjans de difusió municipals\nOF-28: Taxa pel servei de clavegueram.\nS’exposa al públic en el tauler d’anuncis de l’Ajuntament, a la pàgina web municipal www.santclimentdellobregat.cat, durant el termini de trenta dies hàbils, comptats des del dia següent al de la publicació de l’anunci d’exposició en el Butlletí Oficial de la Província.\nDurant el període d’exposició pública de les Ordenances, els qui tinguin un interès directe o resultin afectats, en els termes previstos a l’article 18 del text refós de la Llei reguladora de les Hisendes Locals aprovat pel Reial Decret Legislatiu 2/2004, de 5 de març, podran examinar l’expedient i presentar-hi les reclamacions que estimin oportunes. Transcorregut el període d’exposició pública sense haver presentat reclamacions, els acords adoptats restaran definitivament aprovats.\nSant Climent de Llobregat, 2 de novembre de 2018\nAprovació provisional OOFF any 2019 (pdf, 128 kb)


Carbonell deixa el CAC després de la polèmica adjudicació - Diari de Girona\nCarbonell deixa el CAC després de la polèmica adjudicació\nEl president en funcions serà l'exdiputat d'Unió Domènec Sesmilo\nEl president del CAC, Josep Maria Carbonell, en una imatge d´arxiu. diari de girona\nEl president del Consell de l'Audiovisual de Catalunya (CAC), Josep Maria Carbonell, la setmana que ve abandonarà el càrrec per dirigir una fundació privada, segons un portaveu del CAC.\nSegons va avançar ahir El Periódico, Carbonell ja va anunciar al febrer del 2008 al president de la Generalitat, José Montilla, la seva intenció de deixar el càrrec perquè volia un canvi en la seva trajectòria professional, tot i que tots dos van acordar esperar a la recent adjudicació d'emissores de FM, que ha estat la primera adjudicació completa que realitza el CAC amb plenes competències. La decisió de l'organisme sobre les emissores, que es va fer pública el novembre, va resultar polèmica. Així i tot, les mateixes fonts van assegurar que la renúncia no té a veure amb això. Una vegada fetes les adjudicacions, Carbonell va recordar a Montilla la setmana passada la seva intenció d'anar-se'n. Ho anunciarà formalment davant de l'organisme que presideix en el ple ordinari de dimecres, i aquest mateix dia lliurarà després la seva carta de renúncia al president de la Generalitat. El mateix Montilla és qui haurà de proposar i nomenar el substitut, després d'escoltar l'opinió dels nou consellers del CAC que quedaran després de la marxa de Carbonell. Fins al nomenament, el president en funcions serà l'actual vicepresident, Domènec Sesmilo, que havia estat diputat d'Unió Democràtica.\nCarbonell, exdiputat del PSC al Parlament, seguirà sent professor de la Facultat de Ciències de la Comunicació Blanquerna (Universitat Ramon Llull) i dirigirà ara la fundació privada Digitalent, que fomenta la cultura digital i la innovació i que està impulsada pel president de la productora Cromosoma.\nL'última etapa de carbonell va estar marcada per les polèmiques adjudicacions d'emissores. El passat 7 de novembre el CAC va adjudicar 83 concessions de ràdio a Catalunya. La cadena Cope havia denunciat que se li van arrabassar dues de les seves freqüències ?-a Lleida i Girona (aquesta darrera de Cadena 100).\nAquest cas, sumat al d'altres sobre suposades adjudicacions fora de termini, van portar a Carbonell a defensar la "absoluta independència" de tots els membres del CAC en l'adjudicació de les llicències. En una comparaixença al Parlament el 19 de novembre, va considerar "inacceptables" les declaracions que es van fer des de diversos sectors. La polèmica, que va durar quasi un mes, van obligar Carbonell a ademtre que el consell rep pressions polítiques i de grups mediàtics.


Hila es lleva escoltes i abaixa el sou al nou gerent de l'EMT\n3 min. Palma 02/07/2015 20:58\nEl govern tripartit de Cort presidit per José Hila (PSIB) ha acordat prescindir de 5 dels 13 escoltes que durant el mandat passat prestaven el servei de seguretat al batle Mateu Isern (PP), una mesura que suposarà un estalvi de 150.000 euros anuals. L'equip de govern també ha anunciat que el nou gerent de l'Empresa Municipal de Transports (EMT), que serà Mateu Marcús, es reduirà el sou fins als 58.000 euros bruts anuals, per la qual cosa es deixa sense efecte l'increment de 6.000 euros que el PP aprovà per a l'anterior gestor. Amb aquestes mesures, a les quals s'ha d'afegir l'eliminació de les dietes en els consells d'administració de les empreses municipals amb un estalvi d'altres 150.000 euros durant els propers quatre anys, el govern d'Hila pretén contrarestar les crítiques per l'augment d'alts càrrecs en el nou organigrama municipal. Això darrer suposarà un augment de la despesa en uns 300.000 euros anuals.\nPel que fa als escoltes que acompanyen el batle José Hila, el nou equip de govern ha encarregat una reducció del Servei de Protecció d’Autoritats (SERPA), que es va augmentar de manera considerable amb Mateu Isern fins a tenir un total de 13 persones adscrites. Segons han explicat fonts municipals, la proposta de reducció ha estat elaborada pels tècnics i suposa passar de 13 a 8 persones (7 agents i un oficial) per poder cobrir els torns existents. L'estalvi resulta de l'amortització de la plaça de cap d'autoritats i perquè quatre agents de la Policia Local deixaran de cobrar el complement específic que els corresponia com a membres del Servei de Protecció d'Autoritats. La reducció d'escoltes respon, segons les fonts, "a una petició del batle i del nou equip de govern, que entenen que el servei estava sobredimensionat per a les necessitats reals del Consistori".\nPel que fa al nou gerent de l'EMT, serà pràcticament l'únic membre del nou organigrama municipal que veurà reduït el seu sou respecte del seu antecessor. L'equip de govern integrat pel PSIB, MÉS i Som ha decidit recuperar per a aquest càrrec la retribució anterior a l'increment del 8,7 % que va acordar el PP fa quatre anys i col·locarà el salari del directiu al voltant dels 64.000 euros, uns 6.000 euros més que abans. El nou consell d'administració de l'EMT es reunirà per primera vegada la propera setmana, i el regidor de Mobilitat, Joan Ferrer (PSIB), ha proposat per al càrrec Mateu Marcús Fiol (Palma, 1974). El futur gerent és llicenciat en Economia Financera per la UIB i ha alternat la seva carrera professional en el sector privat amb la docència a la UIB com a professor associat en diferents períodes.\nFerrer també ha proposat el nou gerent de l'altre organisme sota la seva responsabilitat, l'SMAP, encarregat de la gestió dels aparcaments públics. El nom del futur gestor de l'SMAP és Pedro Manera Mut (Palma, 1968), llicenciat en Dret i en Administració i Direcció d'Empreses. Manera, que mantindrà el sou del seu antecessor, ja havia ocupat càrrecs de gestió en l'administració d'empreses del sector públic, entre elles, el mateix SMAP.


Com fer front a la confrontació amb la ira | CAT.Superenlightme.com\n"Ride It Out".\nAixò no és el mateix que "ignorar." Vostè està triant conscientment per donar el seu argument de tota l'atenció que mereix tan ricament, a saber res. Vostè només sembla estar prestant atenció. Assentir amb el cap seria un bon toc. Vostè està triant mantenir la calma. No està prenent l'esquer. Ell no té el poder de provocar tu. Aquestes paraules no són per a vostè. No hi ha necessitat de respondre. Vostè està utilitzant el seu judici per prendre aquesta decisió de romandre en silenci. No va voler escoltar el que ha de dir de totes maneres.\nEl seu poder de l'elecció\nVostè pot triar per esmorteir la caiguda represàlies amb actituds immadures. Vostè és un adult ara, pot triar no fer-ho. En el seu lloc, es pot optar per canviar de marxa. Vostè pot triar per atendre les seves pròpies ferides abans de començar a fer front a la seva. Pot optar per calmar-se. Es pot recordar que vostè no és menyspreable. No valen més. Veus un membre més de la raça humana. Pot recordar-se a si mateix que ell no és el seu superior i no inferior. Els seus dos éssers humans imperfectes que operen fora de les actituds dels seus propis passats.\nNo prengui personalment\nEs pot agafar a punt de prendre la seva andanada d'insults personalment, com si fossin un reflex del seu valor com a persona. Aquesta és exactament la manera que ell vol que el prengui! Ell està construint a si mateix per esquinçament sota! Això ens diu que està malament en necessitat de construir. Adults que es preï no tenen tal necessitat, però que no tenen respecte per si mateixos fan. Vostè pot optar per no donar-li munició verbal. Podeu escollir no li enderrocar més del que ja és.\nNo prengui les seves paraules feridores Literalment.\nNo prengui les seves paraules feridores, literalment, com si el que diu. No fa més que "disparant per a l'efecte." El vol intimidar i fa servir paraules fortes o to per mostrar la dominació. Això es fa per pressionar a la presentació. No ets la pitjor persona del món. Vostè pot optar per no prendre les seves paraules al seu valor nominal. Vostè pot estar d'acord que sent el que sent: "Sones mal". Això ha de ser dolorós "i així successivament. Podem mantenir la nostra versió dels fets a nosaltres mateixos. Això es diu, discreció, que és el poder de triar la quantitat que desitgem revelar i quan. En aquest moment, no triem a revelar res. No seria d'ajuda si ho vam fer. Ell no està interessat. P Vostè és una igualtat de\nSi vostè acaba de prendre els seus insults personalment, que s'han posat en una posició d ' "un baix". Ell està en control. Però a partir d'aquest moment, es pot optar per recuperar la seva auto-respecte recordant que són de mèrit, malgrat els seus defectes i imperfeccions. Vostè segueix sent un membre més de la raça humana malgrat el que acaba de dir. Fins i tot si té raó en les seves acusacions, simplement demostra que vostè és un imperfecte, com tots els altres. El seu "imperfecció" ho va fer enutjar, i lamenten que ho va fer. Ha utilitzat la seva capacitat de recuperació. Pot permetre que recuperar-se de la seva numeret inútil lloc cap avall.\nEl ninot narcisista\nEnamorat dun narcisista? 3 esculls dinseguretat


MICOTERÀPIA – xerradesvoramar\nOn 2017-02-22 2017-02-22 Per E.G.G.In 3-CONSELLS I SALUT\nEls fongs la nova frontera de la medicina integrativa\nEls fongs (els bolets en aquest cas) són una gran font natural de salut i benestar. Destaquen per la seva composició nutricional i compostos bioactius. No només són rics en vitamines, minerals, àcids grassos, enzims o fibra, sinó que també tenen substàncies actives en la cura de la salut com antioxidants, estatines, terpens o polisacàrids (α-glucans i β-glucans).\nEn el tractament del càncer, certs extractes de fongs són capaços d’estimular diferents cèl·lules del sistema immunitari -potenciant així les defenses naturals- i inhibir la formació de vasos sanguinis (angiogènesi), el que pot contribuir a disminuir la irrigació de tumors. A més, alguns extractes de fongs tenen activitat citotòxica directa sobre diferents tipus de cèl·lules tumorals.\nLa Micologia és la ciència que es dedica a l’estudi dels fongs. Es tracta d’un regne complet i poc explorat que està demostrant un gran potencial com a font de molècules bioactives. Avui en dia s’estima que en la naturalesa hi ha 10.000.000 d’espècies de fongs, de les quals només s’han descrit formalment 100.000 i tan sols es coneixen succintament les propietats d’uns centenars.\nL’home els ha utilitzat com a aliats al llarg de la història, tant com a aliment com a medicina. Així ho demostra Ötzi, la mòmia amb més de 5.300 anys d’antiguitat trobada als Alps que portava a sobre bolets amb fins curatius. Actualment, el major interès científic a nivell mico-terapèutic se centra en el coneixement i les possibles aplicacions d’espècies com Reishi (Ganoderma lucidum); Maitake (Grifola frondosa); Xampinyó del sol (Agaricus blazei); Cabellera de lleó (Hericium erinaceus); Xiitake (Lentinula edodes); Cua de gall dindi (Coriolus versicolor); Cordyceps sinensis; Pleurotus spp .; Polyporus umbellatus i Coprinus comatus.\nLa Micologia aplicada a la salut (MICOTERÀPIA)\nLa investigació realitzada en els últims 30 anys ha contribuït a verificar la major part de les propietats medicinals prèviament atribuïdes als fongs. A més, el coneixement i creixent interès per aquests en la medicina moderna a països com Estats Units, Japó o la Xina, entre d’altres, ha permès la posada en marxa de múltiples assajos clínics i el desenvolupament de diverses patents utilitzades en oncologia.\nEls fongs també desperten interès per les seves excel·lents propietats nutricionals i el seu contingut en aminoàcids essencials, enzims, esterols, proteïnes vegetals o minerals; destacant igualment pel seu alt contingut en triterpens o polisacàrids hidrosolubles (β-glucans), amb activitat específica sobre el sistema immunitari. Moltes de les substàncies presents en ells són exclusives d’aquest regne i, fins i tot, específiques de cada espècie. Reishi (Ganoderma lucidum) té descrites desenes de molècules úniques com polifenols, polisacàrids o triterpens amb propietats medicinals àmpliament estudiades (àcids ganodéricos A, B, C i D, àcids lucidénicos; ganodermanontriol o ganodermina).\nResum de l’ús dels extractes de bolets medicinals com a suport al tractament de pacients amb càncer.\nFaciliten una resposta immune més efectiva davant del càncer.\nProvoquen apoptosi de les cèl·lules tumorals i inhibeixen el creixement del tumor i les metàstasis.\nProporcionen una major eficàcia dels tractaments convencionals i ajuden a pal·liar els efectes secundaris dels tractaments agressius de quimioteràpia i radioteràpia.\nMilloren la gana, l’estabilitat emocional i la debilitat general de pacients sotmesos a tractaments de quimioteràpia.\nAlguns extractes de fongs combinen activitats anti-cancerígens i analgèsiques, milloren l’estat general del pacient i tenen efectes sobre l’estat emocional millorant la gestió de l’estrès relacionat amb la malaltia. A nivell immunològic també ajuden a pacients sotmesos a quimioteràpia i radioteràpia.\nResum dels bolets més utilitzats:\nBolet estudiat en casos d’alèrgies, asma i a nivell nerviós, en casos d’insomni, ansieta i/o depressió. Els compostos de Reishi (Gonoderma lucidum) el converteixen en un gran antiinflamatori i antioxidant natural.\nBolet estudiat per la seva acció sobre el metabolisme i el sistema cardiovascular. Existeixen estudis del Maitake (Grifola frondosa)relacionats amb el colesterol, la hipertensió, la obesitat, el control de pes, etc.\nBolet estudiat per la seva acció sobre el sistema cardiovascular, especialment en qüestions relacionades amb la pressió arterial, el colesterol, etc.Els components de Shiitake (Lentinula edodes) el converteixen en un recurs natural amb qualitats anti-bacterianes i alcalinitzants.\nBolet estudiat per augmentar el to físic, evitar el cansament i millorar el rendiment esportiu. En la medicina tradicional el Cordyceps ( Cordyceps sinensis) s’ha utilitzat per augmentar l’energia física i per problemes de fertilitat. Per la seva composició, es considera un potent afrodisíac i regulador hormonal.\nBolet estudiat com a regulador del sistema immunitari, però també en cas d’al·lèrgies i problemes d’immunitat. El Xampinyó del sol (Agraricus blazei Murrill) és un bolet d’us comú en la medicina integrativa.\nPDF CATALÀ micoterapia-article-cat\nPDF CASTELLÀ micoterapia-article-cast\nPodeu trobar aquets productes a:http://alohanatur.com/index.php?categoria=43&idioma=1\nPer millorar en un 35% l’assimilació de les propietats d’aquets productes s’aconsella acompanyar-los de vitamina C\nXerrada a Arenys de Mar 16/02\nPlantes que curen – Humanitzant la medicina


Escrita per Paula Campelo - de gener 09, 2013\nEn aquesta entrada parlaré sobre l'alimentació dels romans, ja que hi ha moltes coses sobre la seva alimentació que ens poden semblar molt peculiars i estaria bé de saber.\n- El ientaculum (desdejuni) : Basat en pa untat en all, sal, etc. També es podien menjar ous, formatge, llet, mel, fruites seques, raïm, etc.\n- L' esmorzar : Menjaven les sobres del sopar anterior fredes o escalfades.\n- El sopar : Era el menjar principal del dia. Sopaven a les 16:00 h o les 17:00 h de la tarda, les famílies nobles sopaven durant hores.\nEl sopar es partia en tres parts:\n- Gustatio (entrants) : ous, amanides, enciam, cols, naps, carxofes, espàrrecs, olives, bolets,...\n- Prima cena, altera cena i tertia cena (plats) : Es menjava molt peix com el barb, morena, rèmol, etc. També es menjava porc, ànec, pollastre, moltó, cabra, llebre, etc. Tot això s'amania amb sal vinagre, canyella o julivert.\n- Postres : Consistia en pastissos, fruites, confitures, crema batuda, gelats, etc.\nEn temps anteriors, els romans acostumaven a menjar farina cuita o puré de llegums, però posteriorment, durant l'Imperi, el luxe es va imposar a la taula. Els metges els hi aconsellaven vomitius, és a dir, per a què mengessin, vomitessin i tornessin a menjar de nou.\nPer a la gent amb molts diners hi havia la comissatio, que era com un segon festí en el qual es veu amb molta abundància. El vi que bevien es mesclava amb aigua calenta, freda o gelada. Si hi havien invitats, aquests es divertien tots junts escoltant flautistes, als cantors, bufons, ballarines,...\nEs coneixia el vi per tota la mediterrània, però les dones tenien prohibit veure'n. La cervesa era coneguda com la beguda dels pobres i la mel va arribar a reemplaçar el sucre. Els romans utilitzaven moltes salses i espècies per a cuinar.\nMolt interessant aquesta informació, per el que pogut entendre els apats dels romans tenen molta similitud amb els nostres. Quina tonteria menjar per després vomitar i tornar a menjar, amb la gana que passaria l'altra gent, però l'egoisme ha estat sempre en la humanitat.\n9 de gener de 2013 a les 12:03\nLa veritat és que quan he llegit que per a esmorzar es menjaven les sobres del sopà anterior inmediatament he pensat en quan actualment si sobren pizzes d'un sopar sempre es menjen per a esmorzar.\nI farina cuita i puré de llegums no és una cosa que vingui molt de gust, francament, però eren temps diferents.\nMolt bona entrada, Paula.\n9 de gener de 2013 a les 12:04\nSi que menjaven! Un cop llegeixes l'entrada entens el perquè de que estiguessin tantes hores sense menjar, perquè venia el sopar que durava hores i hores! En el fons els aliments eren bastant semblants als nostres, tot i que els horaris eren molt diferents.\nEl que no entenc és el desdejuni, a quina hora el feien? Perquè és just abans del esmorzar...\n9 de gener de 2013 a les 12:06\nBona entrada Paula :)\nEl que m'ha sorprès més ha sigut l'horari dels àpats sobretot l'hora de sopar. També el fet de que el sopar és divideix en tres parts.\nNo sabia gaire coses sobre els àpats que feien els romans. Una de les coses que m'ha sorprés més han estat els horaris en el qeu feien els àpats. També és nota que avui en dia els aliments tampoc han canviat gaire dels que menjaven els romans.\nEn una entrada anterior vaig parlar-ne i segueixo pensant el mateix, eren molt exagerats i que eren bastant diferents amb els horaris en comparació a nosaltres.\n9 de gener de 2013 a les 12:21\nMolt bona entrada Paula! Realment és molt interessant tot el que expliques.\nEn un principi m'he quedat parada que duressin tan temps els àpats i més el sopar. Però òbviament, és normal que duressin tant si quan estaven plens vomitaven per menjar més. I és que, eren massa golafres i egoistes. Però què és això? Si no els hi entrava més ho podien donar a la gent que ho necessitava, que segur que era moltíssima. Tot i que ja havia sentit a parlar que feien això de vomitar per menjar-ne més sempre que ho recordo em costa de creure, m'és difícil pensar que aquestes coses s'hagin fet. És realment vergonyós.\nPer altra banda, també m'ha semblat molt injust que les dones no poguessin veure vi... Quantes injustícies n'hi havien i encara queden. Sempre tractant a les noies inferiorment.\n13 de gener de 2013 a les 20:39\nPer ells el sopar era l'àpat més important, tot i que no és bo pel cos menjar molt a la nit. S'assembla molt els aliments que utilitzaven amb els que fem servir ara. bona entrada!\n15 de gener de 2013 a les 14:09\nmol util i facil dentendre per a un treball de primaria\n25 de maig de 2016 a les 19:25


Centre d'Informació i Assessorament per a Joves (CIAJ) - Notícies\nQuè fem i on som?\nEl teu objectiu és trobar feina?\nEl teu objectiu és trobar feina? Al CIAJ i a la resta de Punts d’Informació Juvenil de Barcelona et donem un cop de mà!\nAl CIAJ, pots demanar cita amb assessores laborals i un coach laboral que t’acompanyaran per fer més eficient la teva recerca de feina. També pots assistir a sessions on fer el teu registre a la "Garantia Juvenil".\nMensualment, a més, pots inscriure’t als tallers del Programa Barcelona Treball Joves que fem al CIAJ, com per exemple:\n► En què sóc un/a crack? [+]\nDimecres 4 d'octubre, a les 11h. Volem convidar-te a retrobar aquells espais que et realitzen, perquè allà és on flueixes i podràs donar el millor de tu. Una càpsula per connectar amb la teva millor versió i gaudir assolint els teus propis objectius.\n► El currículum i la carta; prepara la teva millor presentació [+]\nDilluns 16 d'octubre, a les 11h. El currículum vitae i la carta de presentació són la primera imatge que s’emporta l’empresa de tu. Tingues clar quina és la informació més important per posar-hi segons el teu perfil i quina és la millor manera de presentar-la.\n► Els secrets per superar amb èxit una entrevista de feina [+]\nDimecres 8 de novembre, a les 17.30h. Una entrevista de feina és una excel·lent oportunitat per mostrar el teu entusiasme i les teves habilitats professionals. Si vols treure el màxim profit d’una entrevista de treball, vine a entrenar-la i conèixer els seus secrets.\nSi vols més informació vine al CIAJ o contacta’ns!\nWeb optimitzat per Mozilla Firefox, Google Chrome, Opera, Safari i Internet Explorer 7 o superior\nEls continguts d'aquest web estan subjectes a una llicència de Creative Commons si no s'indica el contrari - Accessibilitat - Crèdits


Susqueda, un poble sota el pantà | Jordi Ferrer | girona / susqueda | Societat | El Punt Avui\nSusqueda, un poble sota el pantà Susqueda, un poble sota el pantà Susqueda, un poble sota el pantà Susqueda, un poble sota el pantà + Susqueda, un poble sota el pantà E-mail\ngirona / susqueda - 2 febrer 2018 2.00 h\nLa construcció de l’embassament va obligar més de 200 veïns a anar-se’n de casa\nÀngel Ribas, de 95 anys, recorda la reunió amb l’empresa i com era el dia a dia\nUna foto del poble FONS MARIANO COLL.\nÀngel Ribas, antic veí de Susqueda, amb les filles, dimecres a Girona. QUIM PUIG.\nEl campanar de l'església de Sant Vicenç sobresurt enmig de les aigües, en una imatge de 1989 FONS ÀNGEL RIBAS.\nUn esbòs del pantà en un document d'Hidroeléctrica de Catalunya de l'any 1960 FONS ENDESA.\nSusqueda, un poble sota el pantà Susqueda, un poble sota el pantà Susqueda, un poble sota el pantà Susqueda, un poble sota el pantà Susqueda, un poble sota el pantà E-mail\nUn document d’Endesa del 1960 ja dibuixa la forma de la presa\nJordi Ferrer - girona / susqueda\nEl 2018 fa mig segle que el poble de Susqueda va desaparèixer sota les aigües del pantà del mateix nom. Més de 200 persones van haver d’anar-se’n de casa per buscar-se la vida als voltants del poble, entre les comarques de la Selva i Osona. Un dels que ho van haver de fer va ser l’Àngel Ribas. “El que volia la companyia [Hidroelèctrica de Catalunya] era que la gent marxés com més de pressa millor”, recorda.\nÀngel Ribas, que viu a Girona, va néixer a ca la Selu, de Susqueda, el 24 de gener de 1923. La casa va agafar el nom de la seva àvia (Consuelo). Explica que anys abans de la construcció del pantà, que va durar entre el 1963 i el 1968, van haver d’eixamplar la carretera del Pasteral a Susqueda. “Quan van començar a fer-ho, anaven amb pic i pala. El primer que vaig veure va ser un d’Anglès que venia amb tractor i a agafar terra.”\nDe jove, Ribas va col·laborar en els treballs de presa de mides per fer la presa a la vall de Susqueda, que va dissenyar l’enginyer Arturo Rebollo. “Jo vaig saber molt aviat que volien fer el pantà. Quan tenia 18 anys [l’any 1941], ja vaig anar a ajudar els topògrafs a prendre mides. Parlaven de fer un pantà, i llogaven gent jove com jo per anar-los a ajudar, però després van estar uns anys parats.”\nSegons ha facilitat la companyia Endesa, Hidroelèctrica de Catalunya SA (Hecsa) ja té documentació del març del 1960 que volia fer un salt d’aigua i un embassament a Susqueda que formaria part del sistema de Sau i el Pasteral (on ja hi havia una petita central elèctrica). En una imatge de l’obra Realitzacions, obres i projectes, d’Hecsa, del març de 1960, ja es dibuixa l’estructura de la presa sobre la vall i s’esmenta que el salt tindrà 131 metres d’alçada “sobre el ciment”.\nDesprés d’uns anys sense que se’n parlés, Ribas explica que, quan van començar les obres de debò, van fer uns barracons a tocar del poble [per als empleats]. A ca la Selu, hi tenien una botiga, un hostal, un bar i donaven servei als veïns i als empleats del pantà –n’hi va haver més de 1.500.\nLa família de l’Àngel, amb dues filles petites, la Consol i la Carme, van anar de lloguer a la Cellera. Mentre van durar les obres, van obrir una cantina a peu d’obra. “L’obríem a les 8 del matí i la tancàvem a les 11 de la nit. Vam estar quatre anys i mig treballant com dos negres, i anant amunt i avall de la Cellera amb un dos cavalls [cotxe].”\nQui més qui menys va haver d’acceptar les condicions de la companyia. Ribas recorda com va anar la negociació. “N’hi havia que marxaven i d’altres que no. Va haver-hi molta polèmica. Van venir uns senyors de l’empresa i vam haver d’anar a unes oficines que tenien al Pasteral. Es feien els tractes com si venguéssim un porc. ‘Si no us va bé, us aplicarem el valor cadastral.’ I havies de callar.”\nLa proposta de l’empresa s’havia d’acceptar. “Hi havia gent a qui se’ls pagava més. Al forner el van pagar bé. Els que eren masovers marxaven, els amos aguantaven perquè havien de cobrar alguna cosa. Va haver-hi molt d’embolic”, explica.\nMasó: “Estaven acostumats a treballar de sol a sol”\nDe Susqueda van haver de marxar-ne més de 200 veïns a causa de la construcció del pantà. Segons el llibre Susqueda, de Quaderns de la Revista de Girona, editat per la Diputació i la Caixa, l’any 1965 hi havia 220 habitants al poble, 209 dels quals hi residien. El 1857 Susqueda havia tingut 998 habitants i ara n’hi viuen menys d’un centenar. El llibre el van fer Eva Viñolas (l’actual alcaldessa de Susqueda) i el capellà Antoni Pladevall.\nL’Àngel Ribas Selu va ser un dels susquedencs que van haver de marxar de casa. Ell és un dels protagonistes de l’excel·lent documental que recull els últims mesos del poble i la construcció del pantà, Susqueda, un embassament diferent, que ha elaborat la productora d’Olot Zeba Produccions i que va ser estrenat a Anglès.\nRecentment, un veí de la Cellera de Ter, Pere Masó, ha recollit en el llibre Records de Susqueda abans de la presa el testimoni de veïns que van haver de marxar de Susqueda, incloent-hi Ribas. Masó ha explicat que fa més de mig segle a Susqueda no hi havia ni llum, ni aigua corrent, ni telèfon. “Per fer una caminada de dues hores, no passava res. Per ells, era de bon fer. La noció del temps era una altra cosa. Estaven acostumats a treballar de sol a sol, però no anaven amb presses com ara. Quan anaven a missa, si trobaven algú feien petar la xerrada. I el que miraven és una cosa. Si tocaven les tres campanades, que volia dir que faltaven quinze minuts, i no havien passat a l’altura d’un arbre, volia dir que anaven tard i que s’havien d’afanyar.”\nUna maqueta per fer memòria\nUna imatge de la maqueta del poble i la vall de Susqueda, que es col·locaran a prop del mirador de la presa. CEDIDA.\nLa comissió del 50è aniversari de la construcció del pantà ha preparat per diumenge un acte en el qual es col·locarà una maqueta de la vall de Susqueda i del que havia estat el poble. Els organitzadors també han preparat uns tallers de fabricació de caixes niu.\nAlbert Roura, veí d’Anglès, coneix bé el Ter-Brugent i els paratges de Susqueda. Roura ha guiat el procés de confecció de la maqueta, que s’ha fet en una empresa d’Aiguaviva i que ha pintat l’artista Gerard Roca. “Quan la gent ve a Susqueda, queda meravellat de l’obra i de la grandària, però molts no saben que hi havia hagut un poble.” La maqueta, de plàstic i amb un peu de ferro, fa 80 centímetres de llarg per 60 d’ample. S’hi veu els dos ponts romànics i les torres de captació d’aigua, detalla Roura.\nLa commemoració dels 50 anys de Susqueda va començar el 22 de gener amb la projecció del documental Susqueda, un embassament diferent, a la sala polivalent d’Anglès. El 16 i el 17 de març, s’obrirà la sala de les columnes de la presa i hi haurà una presentació de la central en 3D.\nEl Punt Avui. Girona 02-02-2018, Pàgina 24


Tàrrega confirma dotze nous casos de coronavirus i en suma 21 de detectats | Lleida.com\nTàrrega confirma dotze nous casos de coronavirus i en suma 21 de detectats\nL'Ajuntament de Tàrrega ha informat aquest dilluns, a través del Departament de Salut, sobre la detecció de dotze nous casos de coronavirus al municipi. Tots ells han requerit d'ingrés hospitalari i es troben a l'Arnau de Vilanova de Lleida. Amb aquestes dades, el nombre de persones afectades a la capital de l'Urgell ascendeix a 21 -més del doble que fa tres dies-, setze dels quals estan en centres sanitaris i cinc més en aïllament als seus domicilis.\nL’alcaldessa de Tàrrega, Alba Pijuan, ha reiterat la seva crida a extremar les mesures de precaució i prevenció, i apel·la al confinament domiciliari responsable i solidari per evitar la propagació de la covid-19. En aquest sentit, ha recordat que la Policia Local vetlla pel compliment de les restriccions de mobilitat a la via pública, mentre que la brigada municipal duu a terme tasques de desinfecció d'espais públics arreu de la ciutat. Pijuan també ha volgut agrair les diferents iniciatives solidàries sorgides del teixit associatiu i empresarial per dotar de material a centres sanitaris i residències de gent gran, a més de la tasca assistencial de la Xarxa de Voluntariat de Tàrrega, que proveeix aliments i fàrmacs a persones en situació de vulnerabilitat sense que aquestes hagin de sortir de casa.\nD'altra banda, el grup de voluntàries amb màquina de cosir creat per Cartaes, Alba i La Soll, que va néixer amb l'objectiu de fabricar mascaretes casolanes, començarà aquesta setmana la confecció de cent bates destinades al CAP de Tàrrega i residències.\nPassejades terapèutiques de l'associació Alba de Tàrrega per suportar el confinament


Imatges històriques de la Comarca d'Osona\nBreu història de la T.P.\nFa ja més de cent anys que la targeta postal va arribar a Catalunya, igual que a tantes altres poblacions, la targeta postal és sens dubte alguna cosa més que la principal font de documentació gràfica per donar a conèixer la evolució urbanística d’una població. Com em comenta en Ramon Pla i Marco (president del Cercle Cartòfil de Catalunya), si un poble o ciutat quedés totalment destruït per una guerra o una catàstrofe, amb les imatges de les targetes postals podríem arribar a reconstruir una gran part del poble o ciutat exactament igual com era abans. I és que les places, els monuments i els carrers, tot i que molts ja han desaparegut a causa de l’evolució urbanística, ens mostren les comparatives de com eren i com són, molts d’ells totalment irreconeixibles.\nAbans de començar amb la Menuda història de la targeta postal, crec que seria interessant començar per fer un petit repàs i donar a conèixer molt breument la manera com va néixer la primera fotografia a l’Estat espanyol, ja que una targeta postal no deixa de ser una fotografia amb un revers ideat amb la finalitat d’enviar breus escrits d’una manera més econòmica que no pas les cartes normals.\nBreu història de la primera fotografia a l’Estat espanyol\nLa primera fotografia que es va fer a l’Estat espanyol va ser feta gràcies al procediment de (1) Daguerre. Aquesta fotografia no hauria estat possible si no hagués estat pels senyors (2) Pere Felip Monlau i Roca, que en aquella època vivia a París, on treballava com a cronista de la Reial Acadèmia de Ciències i Arts de Barcelona, i per Ramon Alabern i Casas, membre d’una coneguda, acreditada i benestant família barcelonina que va anar a París per tal d’ampliar els estudis i coneixements tècnics de gravat sobre acer i mapes cartogràfics, un ofici que ja li venia de família.\nLa màquina que per primera vegada va arribar a immortalitzar la capital catalana la va portar de París Ramon Alabern, juntament amb un daguerreotip de l’església de la Magdalena de París, màquina que va ser comprada per encàrrec de l’Acadèmia de Ciències Naturals i Arts de Barcelona tot just quatre dies abans (això era el sis de novembre de 1839) pel preu de 1.946 rals de billó (3) (reales de vellón). Es va haver d’organitzar un curset sobre el funcionament del daguerreotip i sols hi varen assistir quatre persones.\nTot just tretze anys després de fer-se la primera fotografia de la història, Barcelona va viure una fita important, ja que va ser a la ciutat comtal la que va tenir el privilegi de ser l’escollida per fer la primera fotografia amb èxit a l’Estat espanyol. (altres vegades s’havia provat sense èxit). Va ser el dia deu de novembre de mil vuit-cents trenta-nou, a dos quars de dotze del migdia, quan en una terrassa d’un edifici de la plaça de la Constitució, davant de la Casa Xifré, prop de la Llotja de Barcelona, es va fer la primera fotografia. El seu autor va ser el Dr. Pere Felip Monlau i Roca amb el mètode del daguerreotip. El mètode consistia a crear directament sobre una planxa de coure coberta amb un bany de plata. Les imatges es filtraven a través d’una lent focal, i la mateixa planxa era la foto. Aquesta planxa era prèviament sensibilitzada amb vapors de iode, i després era introduïda al fons d’una cambra fosca, i es deixava l’obturador de la lent oberta durant uns 10 o 20 minuts (en el cas de la primera fotografia de la història varen ser uns 20 minuts) depenent de la claror de l’escena. Més tard, la placa era sotmesa a un procés químic que fixava l’única imatge resultant. Tot i que la primera fotografia que es va fer al món ja tenia tretze anys de vida, encara no s’havia inventat el mètode de treure còpies d’aquelles fotografies.\nPel que fa a la fotografia (placa) original, se’n desconeix el seu destí, ja que aquesta va ser sortejada el dia 14 del mateix mes mitjançant unes butlletes, al preu de 6 rals de billó, (reales de vellón) i fou el 56 el número premiat. El que sí es conserva encara és la màquina amb la qual es va fer la fotografia.\nActualment la fotografia més antiga que es coneix a l’Estat espanyol data del 1848. És una fotografia que va estar feta des del mateix lloc de la del 1839. És propietat d’un col.leccionista particular de Tarragona. En aquesta fotografia, com es veu a continuació, no apareix la Llotja, tema principal del daguerreotip original del 1839.\nCom a anècdota val la pena esmentar que pocs dies abans de fer-se la fotografia, es va posar un anunci a la premsa barcelonina on es deia que alhora de fer la fotografia ningú havia de sortir al balcó. L’anunci deia “si algún espectador se desentiende de este ruego quedará indeleblemente marcada en la placa la prueba de su indocilidad”. I que en el moment de fer la fotografia s’avisaria a la gent mitjançant un tret de fusell, un tret que, quan va ser l’hora, va fallar. L’acte va ser animat mitjançant una banda de musica militar.\n Louis Jacques Mandé Daguerre (1787-1851), segons sembla, tenia orígens bascos. Era pintor i decorador teatral. El 7 de gener de 1839, va donar a conèixer l’invent de la màquina que portaria el seu nom. Va ser el primer divulgador de la fotografia al món.\n Dr. Pere Felip Monlau i Roca (1808-1871). Doctor en medicina, va exercir de catedràtic de literatura i història a la Universitat de Barcelona. Va publicar diferents obres de gran reputació dins el mon de la psiquiatria.\n El ral de billó és una moneda reial feta amb un aliatge d’argent i de coure. Tenia un pes de 3,35 grams i va començar a circular a Castella cap al segle XIV, fins ben entrada la meitat del segle XIX.\nMenuda història de la targeta postal\nPel que fa el naixement de la targeta postal, si en volem conèixer una mica la història, hauríem de retrocedir en el temps fins a arribar cap a l’any 1865, al Regne de Prússia (actualment Alemanya). Va ser Heinrich Von Stephan que a la Conferència Postal de Karlsruhe va proposar la creació d’una targeta postal amb unes mides de 12 x 16 cm. En una banda hi aniria un breu escrit i en l’altra el segell postal. En el concepte de la creació de la targeta postal es tenia en compte que les\ndespeses d’enviament haurien de ser més econòmiques que no pas les d’una carta normal i corrent. Aquesta idea va topar amb el màxim dirigent de correus de Prússia ja que aquest va revocar aquesta idea a causa que al revers de la postal s’hi podia veure l’escrit, i considerava que això vulnerava el dret a la intimitat. Varen ser, però, els austríacs que, quatre anys més tard, recollirien la idea. Això no seria fins al 1869, data en què les primeres targetes postals veurien la llum. Aquestes tenien una mida 12 x 8,5 centímetres, i que amb el pas del temps s’anirien modificant.\nLes primeres targetes postals a l’Estat espanyol\nLes primeres targetes postals que són conegudes a l’Estat espanyol, segons hi ha constància, són editades el dia 1 de novembre de 1892, per dos editors suïssos, (4) Hauser i Menet, que s’havien establert a Madrid un parell d’anys abans. No és però fins a un any més tard, el 1893, que arriba la targeta postal a Catalunya, a mà dels mateixos editors Hauser i Menet.\nAquestes primeres postals, com podem veure reproduïdes, mostren el monument a Colom i diferents records de Barcelona.. Fins al cap de 10 anys, el 1903, no s’editen les primeres postals a Manlleu. Aquestes anaven a càrrec de l’editor gironí Amadeu Mauri.\n Hauser y Menet va ser una de les primeres empreses del sector de les arts gràfiques que hi va haver a l’Estat espanyol. Va estar activa fins al 1979.\nLa classificació de la targeta postal\nLa targeta postal, ens expliquen els companys del Cercle Cartòfil de Catalunya, (5) es classifica segons l’època d’edició. Així, doncs, les primeres targetes postals que varen sortir van des de 1880 fins a finals de segle XIX, i s’anomenen PIONERES. Tot seguit trobem les que van des de 1900 fins a finals de la primera guerra mundial cap al 1918. Aquesta es considera l’EDAT d’OR. D’aquesta data fins a 1975 és considera l’etapa SEMI-MODERNA i des de 1975 fins ara és l’etapa MODERNA.\n El Cercle Cartòfil de Catalunya és una entitat nascuda el 28 de febrer de 1980. Té com a finalitat la investigació, promoció i divulgació de la targeta postal al nostre país. Entre altres activitats, organitzen xerrades i tertúlies i fomenten l’intercanvi de postals entre els seus socis col·leccionistes.\nEl valor de les postals\nDonar un valor a una targeta postal pot esdevenir una tasca que es fa molt difícil de calcular. La seva vàlua ve moltes vegades determinada pel valor objectiu que li pot atribuir el mateix col·leccionista cartòfil, ja sigui pel seu interès, estat de conservació o per la seva escassesa. Perquè cada col·leccionista s’especialitza en els seus temes. El que sí s’ha de tenir en compte, i és molt important per al col·leccionista, és l’estat de conservació. Un altre dels criteris per valorar una targeta postal és que aquesta hagi estat escrita i circulada, ja que un dels criteris generals és que la targeta postal que hagi estat circulada ha tingut el sobrevalor intrínsec d’haver fet la funció per a la qual va ser creada. No obstant això, el preu de la targeta postal sense circular o sense escriptura normalment sol ser superior a la targeta postal usada, ja que aquesta per norma sol estar en més bon estat de conservació perquè no ha passat per tantes mans.\nCom es cataloga la data d’una postal?\nCom hem comentat anteriorment, la catalogació de les dates en les targetes postals, pot esdevenir una tasca molt difícil. Moltes vegades les targetes postals no portaven el número de sèrie, i ni el mateix fotògraf (no tots) arxivava la data en què feia la fotografia. És a partir d’aquí que el col·leccionista comença un laboriós i gratificant treball d’investigació. En el meu cas, quan vull catalogar una postal, intento seguir una pauta en què hi ha un seguit de detalls que no poden passar per alt ja que el més mínim detall et pot arribar a estalviar moltíssima feina. (8) Passem doncs a veure les pautes a seguir, una per una, per a la seva correcta catalogació.\n Aquestes pautes són les que segueixo jo personalment; això no vol dir que tots els col·leccionistes segueixin la mateixa pauta.\nPel que fa a l’escriptura del darrere d’una postal, cal dir que moltes vegades no és gaire de fiar, (tot i que això et pugui donar una referència) ja que s’ha donat el cas que una postal ha estat escrita amb quinze anys de diferència entre que ha estat editada fins que ha estat escrita i enviada. Això ho he pogut comprovar personalment, comparant dues postals totalment idèntiques i enviades amb una sèrie d’anys de diferència.\nPer catalogar una postal sense que aquesta hagi estat mai escrita, jo personalment, i com a primer pas, començo per escanejar-la. Així, amb la vista ampliada a la pantalla de l’ordinador, es poden experimentar molt més bé els detalls importants, detalls que a simple vista podrien passar per alt si no haguéssim tingut la oportunitat d’ampliar la vista de la targeta postal. Un de tants fets curiosos i exemples que s’amaguen a les targetes postals, per posar un petit exemple, és una postal del fotògraf i editor C.O.T. datada de l’any 1911, on podem veure l’hospital de Manlleu que va ser inaugurat el 22 de maig de 1913. Aquí és quan sorgeix la pregunta: com hem anat a parar al 1911 si es veu l’edifici de l’hospital del 1913? En aquest cas haver pogut ampliar la visió de la postal ha jugat al nostre favor, ja que hem pogut observar l’edifici de l’hospital sense la teulada. A partir d’aquí, és quan entren en joc diferents vies d’investigació. En aquest cas, el més lògic i fiable és poder consultar l’Arxiu Municipal de Manlleu. Aquest ens duu a les dates en què es va començar a construir l’edifici de l’hospital i el seu procés d’evolució. A partir d’aquí arribem a la conclusió que aquesta postal en concret data del 1911. Un petit detall que ha sigut molt important, ja que ens portarà a estalviar-nos moltíssima feina a l’hora de catalogar més postals de la mateixa sèrie i autor.\nNumero de sèrie\nEn el cas que una postal tingui número de sèrie (com hem comentat amb anterioritat, no totes en tenen), aquest passa a ser un altre dels factors importants a l’hora de catalogar-la. Si una postal no et porta enlloc pel que fa als detalls de l’escanejat o l’escriptura, és molt important haver catalogat anteriorment diferents postals de la mateixa sèrie. Així, un cop seguits tots aquests passos, totes les postals et solen portar cap a les mateixes dates. A partir d’aquí és quan vas eliminant motius i detalls fins a arribar a una data en concret.\nA partir de la dècada dels anys seixanta, les postals ja portaven un número de dipòsit legal, on s’indicava la data en què havien estat editades. Això facilita molt més l’entretinguda tasca d’investigació, ja que anul.la completament els passos esmentats anteriorment.\nCom diferenciar una postal d’una foto-postal.\nUna postal tenia una edició molt més gran que no pas una foto-postal, ja que aquí hi entrava el negoci. De les postals, i depenent molt de la localitat, se’n podia fer una tirada de cap a tres-centes còpies com a mínim, segons la importància de la població o ciutat, per després ser venudes.\nLa foto-postal no és més que una fotografia de família que normalment era reproduïda pel fotògraf del mateix poble. En el revers (a la part posterior de la imatge) s’editava el format postal per si era el cas que s’hagués d’enviar. D’aquestes foto-postals, se n’editaven molt poques còpies, ja que normalment eren fotografies que els mateixos familiars s’enviaven entre ells.\nLes foto-postals no portaven número de sèrie, i és per aquest motiu que es fa totalment impossible saber quantes n’hi ha d’editades. Per la seva escassetat, ja que normalment no se’n solien fer més d’una desena de còpies, les foto-postals tenen un valor econòmic i a nivell de col·leccionisme molt més alt que no pas les clàssiques targetes postals, i van molt més buscades pels col·leccionistes cartòfils, ja que aquestes poden arribar a ser peces úniques.\nComparteix aquesta publicació a les xarxes socials.


Un nou concurs per festes repta els infants de primària de Solsona a resseguir deu parcs — Ajuntament de Solsona\nSou a: Inici / La Ciutat / Notícies / Un nou concurs per festes repta els infants de primària de Solsona a resseguir deu parcs\nUn nou concurs per festes repta els infants de primària de Solsona a resseguir deu parcs\nLa prova es titula “Trap-trap” i entre tothom qui la completi se sortejarà un abonament familiar anual al Tibidabo\nVestir-se amb la curiositat d’un detectiu, recórrer deu parcs infantils de Solsona durant les vacances escolars de Nadal, buscar-hi la informació dels personatges il·lustres de la història local que s’hi amaguen i completar un full de respostes. Aquest és el repte que la regidoria d’Afers Socials i els Serveis Socials proposen als infants de 6 a 12 anys per entrar al sorteig d’un abonament familiar anual al parc d’atraccions Tibidabo de Barcelona.\nEl nou concurs es titula “Trap-trap” i s’emmarca dins el programa Freqüència de barri, que té per objectiu cohesionar els diferents barris del municipi i donar-los visibilitat. Amb aquesta prova s’aconseguirà atraure famílies a parcs infantils que probablement no han visitat mai, donar a conèixer als nens i nenes dones i homes rellevants en algun àmbit social de la història de la ciutat i proposar una distracció durant el parèntesi nadalenc.\nDolors Fàbrega, “la Caputxina”; Dolors Mosella, anomenada “Maria Planetes”; Enrica Ramonet, Palmira Martino i Sofia Beecher són les cinc dones sobre les quals versarà el concurs, juntament amb Joan Roure; Jaume Vergés; Joan Subirà, més conegut com a “Joan de la Rossa”; Manel Casserras i Boix i Ramon Valls. Caldrà esbrinar el seu nom en les lones que hi haurà penjades a cada indret i identificar l’objecte trampa que no lliga amb el personatge en qüestió.\nDel 22 de desembre al 10 de gener\nEl mapa amb els deu parcs que cal resseguir i les instruccions del joc es poden descarregar d'aquest web (enllaç que apareix a la part inferior de la notícia) o recollir a l’ajuntament fins al 30 de desembre. El concurs començarà el dia 22 i es tancarà el 10 de gener. Quan s’hagi omplert la butlleta, cal retornar-la a les dependències municipals per participar al sorteig del premi. Han col·laborat en aquesta iniciativa l’Arxiu Comarcal del Solsonès, la Direcció General de Migracions, Refugi i Antiracisme i el Departament de Drets Socials de la Generalitat.\nPlànol i instruccions Trap-trap 2021\narxivat sota: Infants, Barris, Afers Socials


Toni Rico: Per què no vaig a la llista de la CUP de Girona\nPublicat per Toni.Rico a 10:08\nHola. M'agradaria conèixer la teu opinió respecte a la formació política Compromís. Crec que tu pots ser la persona idónea per a eixe análisi. Al País Valencià moltes persones joves els han votat per que es consideren d'esquerres, més que indedependentistes, crec jo. Tu creus que la Monica Oltra té gens de Compromís amb els Països Catalans? Gràcies per la teua resposta. I perdona si escric mal, faig un esforç.\n12 de juny de 2015, a les 3:26\nHola A. Navarro, crec que el projecte de compromís és molt interessant en diversos aspectes. En primer lloc perquè trenca la dinàmica històrica del País Valencià on els partits amb capacitat de fer govern sempre havien estat d'obediència espanyola. Compromís és única i exclusivament d'obediència valenciana i això em sembla molt positiu. També crec que Compromís representa una altra manera d'entendre que vol dir ser d'esquerres i com han de ser les polítiques d'esquerres. Finalment, sobre Mònica Oltra haurem de vore cap a on va la cosa i com actua ara que té capacitat de governar, encara que siga amb els socialistes. El tema dels Països Catalans actualment no és cap prioritat per a Compromís. Jo entenc la postura de Compromís en aquest tema perquè també pense que la prioritat és recuperar el País Valencià i sobretot construir-lo. Ara bé, crec que la relació amb Catalunya i les Illes és fonamental per a aquesta construcció valenciana en clau valenciana. No podem viure d'esquenes de catalans i mallorquins perquè compartim llengua i cultura i molts dels problemes econòmics, d'infraestructures, etc... que tenim. Cal entendre els Països Catalans com una oportunitat de futur, de construcció d'una societat lliure de persones lliures que conviuen en harmonia amb la resta de ciutadans de l'Estat espanyol, la mediterrània i Europa. Crec que Compromís hauria d'entendre els Països Catalans d'aquesta manera i fer una aposta clara per la seua construcció. Espere haver-te respost.\npd: escrius molt bé el valencià, no patisques.\n19 de juny de 2015, a les 8:10


Vomitiu atac masclista a Cristina Puig - Regió7\nEn el primer FAQS d'enguany, la periodista Cristina Puig va entrevistar el MHP de Catalunya, Quim Torra. Va ser una entrevista important perquè des de les terres d'Espanya volen inhabilitar-lo per una pancarta, al Palau de la Generalitat, reclamant la llibertat d'expressió.\nQui no està d'acord amb aquesta reclamació? Només poden alçar les mans aquells que no són demòcrates. Cadascú s'ho sap. Però hi ha partits que ho sap tothom.\nQuim Torra va dir que estava disposat a desobeir. Però aquesta declaració va indignar l'espanyolada clavegueram que vol representar un tal Ramon de España.\nAquest nom i cognom pertanyen a un periodista que col·labora a diferents mitjans com El Español, Crónica Global o bé El Periódico.\nTot i ser feixista i fastigosament masclista, es veu que els seus articles els agraden i segueixen pagant-li perquè vomiti feixisme i masclisme.\nUn pot escollir entre ser de dretes o d'esquerres. És una opció de lliure elecció. En canvi, ser masclista no hauria de ser cap possibilitat en un país que hauria de voler estar a l'alçada dels seus companys europeus. Però, no! A les terres veïnes, el masclisme ven i es compra. I per això, les coses els van de mal borràs! Amb el masclisme, i amb altres «detallets».\nJa no em vull ficar en els insults que Ramon de España va dedicar al MHP Quim Torra, però sí que em cal denunciar el que va dir contra Cristina Puig.\nSegons ell, el to de l'entrevista va ser «genuflexo», i només va faltar-li «hincarse de rodillas ante el Gran Hombre». Deu sentir enveja, em pregunto. O potser li falten mitja dotzena de bulls?\nPerò el més fort és quan remata el seu article escrivint: «Nada como un buen masaje con final feliz en el FAQS de TV3». Què us imagineu que està dient a Cristina Puig? De què l'està titllant? Què està insinuant? Vaja, d'insinuació, poca. Ho diu ben clar. És un fastigós masclista i cal posar-lo en evidència. Encara que el que per a mi és intolerable, per als seus seguidors són paraules de Nobel. Perquè no hi veuen més. Perquè veuen certes cadenes televisives que els impedeixen pensar. I com que no pensen, els passen bou per bèstia grossa!\nEl mateix El Periódico li va publicar un article masclista sobre les noies que van al Saló del Manga: «... las chicas, hasta ahora immunes a los tebeos, se han apuntado a los mangas de forma entusiasta, como los adolescentes gais, que pueden pasearse por el salón disfrazados de princesas galácticas sin que sus compañeros de clase los corran a collejas».\nI és que un masclista i homòfob no hauria de dedicar-se al periodisme. I els mitjans que els afavoreixen haurien d'estar penalitzats. Després ens queixarem del jovent, però es poden llegir males opinions d'adults que són molt més perverses.