«La marca Sant Cugat ens hauria de permetre convertir el Festival en un referent a Europa» | NacióSantCugat\nper Anna Mira , Sant Cugat , 8 de setembre de 2020 a les 19:00 |\nEls organitzadors, Marc Carreté i Joan Ramon Armadàs als Cinemes Sant Cugat. | Anna Mira\nEl terror torna a Sant Cugat. Del 17 al 24 de setembre els Cinemes Sant Cugat acullen el Festival Sang Cugat Fantàstic amb cinema i literatura de terror que no deixarà indiferent a ningú. Enguany amb una edició conjunta -forçada pel coronavirus- del quart festival de novel·la i cinema, Sang Cugat, i del sisè festival internacional de cinema fantàstic i de terror, el Sant Cugat Fantàstic.\nEn una entrevista amb NacióSantCugat, els seus organitzadors, Joan Ramon Armadàs i Marc Carreté, asseguren que no s'han plantejat cancel·lar el festival pel coronavirus i animen a tothom a deixar-se sorprendre per un gènere la realitat l'ha fet més popular que mai.\n- El festival tira endavant tot i que el coronavirus ha fet moure les dates, com ha afectat?\n- JR: Es fa amb la mateixa magnitud però amb una reducció d'un dia. Tenim estrenes mundials, convidats que vindran a presentar les pel·lícules i curts. No tindrem convidats internacionals per raons de la Covid-19 i s'ha reduït un dia per la mateixa dinàmica del sector audiovisual en l'àmbit internacional. Ha sigut un any molt boig pel cinema i també ens ha afectat pel que fa a disponibilitat de títols. No teníem on triar tant com altres anys. No obstant això, estem molt contents que donades les circumstàncies, la programació que tenim és altament satisfactòria.\n- S'havien plantejat cancel·lar-lo?\n- M: Cancel·lar-lo no ens ho hem plantejat en cap moment però hem tingut consciència sostinguda que potser les circumstàncies no ens el deixarien celebrar. De fet, falten pocs dies i estarem amb l'ai al cor fins al dia de la inauguració. Ens dóna un bri d'esperança que s'han fet altres festivals com el de Màlaga.\n- Quines mesures de seguretat es prendran pels assistents?\n- JR: El fet de fer un festival en uns cinemes, com és el nostre cas, ja hi ha instal·lades les mesures adients però nosaltres intentarem reforçar-les encara més.\n- El cartell també recorda als assistents rentar-se bé les mans alhora que s'hi pot veure una mà plena de sang, què ens poden explicar?\n- M: La intenció era fer una picada d'ullet donades les circumstàncies amb el lema "renta't les mans" i jugant amb la temàtica del festival on la sang és la protagonista A més a més, una part important de les pel·lícules que programem van sobre temàtica vírica o infeccioses.\n- L'estrena mundial que es podrà veure a Sant Cugat, Ill: Final Contagium, està basada en una situació semblant a la real amb el coronavirus, està fet expressament o és casualitat?\n- JR: El fet que tinguem aquestes pel·lícules no deixa de ser una certa casualitat i una certa picaresca perquè estan rodades abans de la pandèmia. Ill: Final Contagium va d'un virus que es transmet arreu del món a través dels diners, més d'actualitat impossible.\n- Com s'ha aconseguit una estrena mundial a Sant Cugat?\n- JR: Nosaltres durant l'any estem pendents de les produccions que hi ha arreu del món i a través de conèixer un dels seus directors, a Lucio A. Rojas, hem tingut l'oportunitat de poder tenir l'estrena mundial d'aquesta pel·lícula.\n- M: Ens motiva moltíssim poder tenir una premiere mundial perquè això vol dir que mai abans s'ha vist enlloc. És una coproducció de quatre països. També tenim una premiere espanyola d'una pel·lícula de terror i això vol dir que no ha passat ni per Sitges ni per Molins de Rei, els dos grans festivals d'aquest gènere a Catalunya. És una pel·lícula postapocalíptica en un món arrasat on el tema mèdic -igual que en l'actualitat- hi també té molt a veure.\n- Què significa per Sant Cugat que s'estreni una premiere mundial?\n- M: És un esdeveniment important per la ciutat i potser no té la transcendència que ens agradaria perquè el cinema fantàstic i de terror és d'un nínxol molt concret de públic. Nosaltres cuidem molt la programació. Tenim tres dies de continguts molt interessants per a tots els públics. El festival té molt més valor que el pressupost que tenim per gestionar-lo i cuidem molt la programació. Vull creure que amb els anys hauria de seguir-se consolidant i creixent. Sant Cugat és una marca en si mateix, que ens hauria de permetre convertir el festival en un festival molt important a Catalunya, Espanya i a Europa.\n- Han comentat que el cinema de terror és d'un nínxol molt concret, s'esperen més o menys públic que anys anteriors?\n- JR: És una autèntica incògnita saber què passarà. Pot ser que hi hagi més ganes perquè s'han cancel·lat alguns festivals d'aquesta temàtica però tampoc ens sorprendrà si ve menys gent perquè tal com va la dinàmica general, la dels cinemes no és gens bona. Amb tot, nosaltres volem donar l'oportunitat a la gent que vulgui, veure les pel·lícules que fa temps que espera veure.\n- M: És cert que aquest any ens hem tret de sobre l'auto pressió i l'autoexigència pel que fa al nombre d'espectadors. Aquest any l'hem preparat amb tota la il·lusió i compromís i vindrà qui hagi de venir.\n- Enguany el Festival de cinema fantàstic s'ha sumat al Sang Cugat, de novel·la negra, quin és el motiu?\n- JR: El fet d'haver de moure les dates del Sant Cugat Fantàstic l'hem fusionat amb el Sang Cugat, el festival de novel·la i cinema negre, que habitualment ja es feia durant el mes de setembre. Tot es farà als Cinemes Sant Cugat i en principi es faran les presentacions i les signatures de llibres, tal com estan programades.\n- Aquesta fusió de festivals podria repetir-se en el futur?\n- JR: En principi no, ja que cada festival té la seva pròpia identitat i els seus seguidors. Si tot va bé l'any 2021 el Sant Cugat Fantàstic hauria de ser a la primavera i el Sang Cugat a la tardor.\n- A la programació hi ha tres pel·lícules que estan fetes a casa nostra, en quin moment es troba el gènere de terror i quina importància té incloure-les a la programació?\n- M: A Catalunya i a Espanya hi ha molta tradició de fer cinema fantàstic i de terror. De fet hi ha referents internacionals d'aquest gènere que són catalans com el Jaume Balagueró o el Juan Antonio Bayona, etc.. És a dir, la tradició hi és. Ara bé, la salut del cinema en general és una altra cosa. El cinema té salut perquè hi ha molta gent que en fa amb molta il·lusió però no hi ha ajudes per fer cinema.\nEls organitzadors, Marc Carreté i Joan Ramon Armadàs als Cinemes Sant Cugat. Foto: Anna Mira\n- JR: Totes les pel·lícules de la programació excepte dues són estrenes i gran part són inèdites a Catalunya. Un dels nostres objectius és servir d'aparador pels creadors d'aquí. La meitat dels curtmetratges són produccions catalanes i sempre hem cuidat molt el fet de mostrar continguts de la indústria petita i lluitadora que tira endavant tot i les circumstàncies difícils.\n- Des de la primera edició han apostat molt pel curtmetratge en el Sant Cugat Fantàstic.\n- M: Els tres curtmetratges del diumenge són pràcticament pel·lícules amb produccions excel·lents i premis al darrere. Alhora tenim curtmetratges amb produccions petites amb missatges brillants. També s'han de donar visibilitat a aquestes iniciatives de talent jove i nou.\n- JR: A més a més des del principi del festival hem volgut apostar pels curtmetratges. És important cuidar el planter. Fins i tot hem vist com l'Àngel Gómez, que va venir aquí a estrenar el seu curt, com ara està estrenant en una pel·lícula amb una producció pràcticament de Hollywood. Això genera molta satisfacció.\n- Ha costat arribar fins a la sisena edició del festival de cinema?\n- JR: Hem tingut una evolució positiva fins ara. El nostre objectiu és ser un festival de referència a Catalunya i Espanya i amb sis anys ja ho som perquè hi ha molta gent que té moltes ganes de venir. I fer-lo més gran serà possible si les administracions, patrocinadors i el públic ens donen més suport. Ens agradaria que molta gent de Sant Cugat, que potser per prejudicis no vindria, ho faci, ja que a la programació hi ha propostes per a tota mena de públics.\n- M: Si t'agrada el cinema segur que trobes alguna proposta del Festival que t'agrada. Per exemple, aquest any acabem amb un drama carcerari que és una producció catalana independent, l'òpera prima de Sergi Arnau. Especialment, aquest any la marató de curts catalans no són de terror explícit i són obres molt recomanables per a tothom.\n- En quin punt es troba el Festival, quin futur li auguren?\n- M: Després de Sitges, que és el festival de cinema de terror més important del món, a Catalunya hi ha el de Molins de Rei, que té reputació internacional amb trenta-sis anys d'experiència. I en un tercer estadi hi ha festivals més petits com el de Sant Cugat, Cardedeu, Amposta, Roses, Rubí, Cornellà, etc. La nostra il·lusió és convertir el Sant Cugat Fantàstic en una referència i que vagi creixent i pujant.\nEntrevistes , Cultura , pandèmia, Covid-19, Sang Cugat Fantàstic, Ill: Final Contagium, Sang Cugat, Cinemes Sant Cugat, Sant Cugat Fantàstic, cultura, Sant Cugat, salut, coronavirus


L'objectiu del Dia, proclamat el 10 de desembre de 1950, va ser posar el centre d'atenció dels pobles del món en la Declaració Universal dels Drets Humans, definida el 1948. I el 2013 es compleixen 20 anys de l'establiment de l'Oficina del Alt Comissionat de NU pels DH, creada per recomanació dels delegats de la Conferència Mundial sobre DH (Viena, 1993).\n2013: 65 anys de la Declaració Universal dels Drets Humans, i 20 anys de la creació del mandat de l'Alt Comissionat de Nacions Unides pels Drets Humans\nFins aquí les dades “fredes” al voltant del Dia. En aquests anys han canviat moltes coses en la matèria, però encara ens trobem amb vulneracions de DH. La pobresa, la desigualtat de gènere, la falta de llibertat de religió o d'expressió, i tantes altres violacions de DH són una constant en el segle XXI.\nOrganitzacions com Human Rights Watch o Amnistia Internacional, per posar dos exemples significatius dels quals coneixem força el recorregut, però també tantes altres entitats de nivell internacional o local, que també coneixem, treballen encara per denunciar les violacions de drets bàsics, i especialment per facilitar la capacitació, d'individus, de pobles i de comunitats, en la construcció de les eines per a la promoció de la dignitat.


Impuls per reobrir Sant Ponç - Empordà\nImpuls per reobrir Sant Ponç\n?El president del GEiEG, Francesc Cayuela, confirma que «d'aquí a tres o quatre setmanes» podran tenir reactivat el complex que va quedar greument afectat pel temporal «Gloria» ?El grup encara no ha fet el càlcul de les pèrdues generades per la inundació\nJordi Roura 29.01.2020 | 06:30\nEl president del GEiEG va confirmar ahir que les instal·lacions de Sant Ponç haurien d'estar reactivades «d'aquí a tres o quatre setmanes», tal com han explicat als socis a través d'una carta. Francesc Cayuela, que va tornar a visitar el complex, greument afectat per una inundació dijous passat, assegura que «tot i les importants afectacions que vam tenir, treballem perquè totes les piscines, els vestidors, els gimnasos i les pistes exteriors, encara que potser no al 100%, puguin estar a disposició dels socis, per fer les seves activitats, sense incidències».\nEl grup va fer ahir al matí una sèrie de comprovacions tècniques a Sant Ponç que van permetre confirmar que a finals de febrer, com a molt tard, l'equipament hauria d'haver recuperat la normalitat. Una de les obsessions del club, des que es va produir el sinistre provocat pel temporal Gloria, era tenir els socis puntualment informats i evitar que es produissin baixes. En aquest sentit, Cayuela va dir ahir que «notem la seva comprensió. Tothom ens està fent costat. Estem treballant per Girona des del minut zero i això ha permès que tot i que les afectacions siguin molt greus es puguin restablir els serveis».\nEn aquest sentit el GEiEG ha aconseguit reubicar les diverses activitats que ara no es poden fer a Sant Ponç en d'altres instal·lacions, gràcies al suport que han rebut d'entitats com l'Ajuntament de Girona, l'Ajuntament de Cassà, l'UFEC, la Universitat de Girona i el CN Banyoles. «Els volem donar les gràcies per la seva ràpida resposta i pel seu suport en aquests moments complicats», deia el president. Així les activitats de piscina, esquaix, pàdel i gimnàs s'han pogut ubicar en d'altres indrets per tal que els socis del club poguessin mantenir els serveis.\nDe moment el GEiEG encara no ha fet una valoració econòmica de les pèrdues que provocaran els danys del temporal «perquè encara estem pendents del peritatge», tot i que Francesc Cayuela va tornar a apel·lar a la necessitat que les institucions públiques estiguin al seu costat. «Hi haurà unes despeses importants i necessitarem la seva ajuda. Verbalment tothom ens ha dit que ho faria, jo confio en les institucions, perquè al final el que estem fent és treballar per a tots els gironins». Sobre l'import de la despesa Cayuela va afegir que «ho sabrem d'aquí a pocs dies. Esperarem que aquesta valoració sigui el més ràpida possible per afrontar aquest moment amb tranquil·litat i optimisme, poder donar una resposta ràpida i reobrir la instal·lació en un període de tres o quatre setmanes».\nLes instal·lacions del GEiEG a Sant Ponç van quedar greument afectades dijous passat per la inundació provocada pel desbordament del riu Ter arran del temporal Gloria. L'aigua va negar les pistes exteriors, despatxos, els vestidors, i va afectar la maquinària que permet mantenir i fer funcionar les piscines. És un dels contratemps més importants que ha viscut el club, quan precisament ve de celebrar el seu centenari. Un cop superat el xoc inicial, el club ha accelerat de valent per reobrir tan aviat com sigui possible, per tenir la menor afectació sobre els socis i les competicions de les diverses seccions que tenen la seu allà, com waterpolo, natació i tennis, entre d'altres.


Concurs Mobile History Map\tPrincipalActivitatsConcurs Mobile History Map\tAnimeu-vos a participar en el concurs del MHM\nAnar a la guia El lloc dels fets TV3\nAnima't a crear joc de preguntes relacionades amb alguna de les temàtiques proposades per cada capítol de la primera temporada de “El Lloc dels Fets” o relacionades amb nous possibles capítols.\nVeure escenari Altres modalitats de participació\nAddicionalment a la Modalitat del Repte “El Lloc dels Fets”, els centres podran participar també presentant aportacions de continguts referides als escenaris d’edicions anteriors del Concurs. Els “Escenaris oberts” referits són: “La Catalunya del segle XX” i “Elements patrimonials emblemàtics”.\nCatalunya del segle XX\nSitua els records, testimoniatges i vivències de la teva família i avantpassats en el temps sense oblidar que hauràs de posar-los en diàleg amb les teves vivències, anècdotes, estil de vida,... actual.\nVeure escenari Elements patrimonials emblemàtics\nComparteix elements patrimonials emblemàtics de Catalunya descrivint les seves característiques històriques, arquitectòniques, artístiques, culturals ...\nVeure escenari Activitats\tAbril 2, 2017\tAgregar a twitter esta entrada\nEntrades recents\t2 Abril 2017\n... 19 Abril 2017\n... 9 Enero 2015


Concentració dimecres 15 de maig davant l'empresa Cayfosa dels treballadors del grup Impresia Ibérica, en concurs de creditors\nConcentració dimecres 15 de maig davant l’empresa Cayfosa dels treballadors del grup Impresia Ibérica, en concurs de creditors\nEls treballadors estan a l'espera que es designi un administrador judicial que gestionarà un ERO concursal que afectarà uns 450 treballadors, segons la UGT de Catalunya\n14.05.2019 - 07:56\nLa Federació d’Indústria de la UGT de Catalunya (FICA-UGT) ha convocat una concentració de treballadors i treballadores de Cayfosa, Rotocayfo i Cayfo y Asociados (Grup Impresia Ibérica) dimecres vinent, 15 de març de 12 a 16 hores, davant l’empresa Cayfosa (Carretera de Caldes, km. 3, Santa Perpètua de Mogoda).\nEl grup empresarial es troba en concurs de creditors, a l’espera que s’assigni el jutge concursal. Segons el sindicat, “existeix un possible comprador per a dues de les empreses, de manera que es presentarà un Expedient de Regulació d’Ocupació Temporal mentre no s’efectuï la venda. A dues empreses més que de moment no tenen comprador es realitzà un ERO dins del procés concursal. En total, estan afectats uns 450 treballadors i treballadores”.\nEn el procés que ha desembocat en el concurs de creditors ha tingut moments de tensió, com quan es van retirar de les instil·lacions de l’empresa màquines contractades mitjançant leasing per falta de pagament. Precisament els deutes que el grup d’empreses té amb els seus treballadors van ser els que van provocar les primeres queixes que van desembocar en una alarma generalitzada. De fet, el grup, que ara ha iniciat el procés judicial, deu diversos mesos o part dels pagaments corresponents als seus treballadors. Tot plegat s’agreuja en saber que Circle Média Group ha tancat diverses de les seves instal·lacions en altres indrets d’Europa.\nSigui com sigui, els problemes que afecten Impressia Ibérica han transcendit al sector, tal com constatava a Diari del Treball, el gremi d’indústries Gràfiques de Catalunya.


La Generalitat: «Han aplicat el 155 per la porta de darrere» - Empordà\nLa Generalitat: «Han aplicat el 155 per la porta de darrere»\nJunqueras acusa Montoro de «liquidar les institucions de manera encoberta» en controlar els comptes\nACN/DDG 16.09.2017 | 06:30\nJunqueras, ahir en un acte d´ERC amb Carles Mundó i Marta Rovira. acn\nLa Generalitat va anunciar una «batalla jurídica» a l'Estat i també a la UE contra aquesta mesura. El secretari d'Economia del Govern, Pere Aragonès, entén que la decisió adoptada pel Govern és «il·legal», perquè no té «empara legal», atès que el Govern central usa la llei d'estabilitat pressupostària per aplicar «per la porta de darrere l'article 155 de la Constitució».\nAquest article de la Constitució és el que precisa que l'Estat, després d'una sèrie de tràmits i amb l'aval del Senat, pot «adoptar les mesures necessàries per obligar» una comunitat al «compliment forçós» d'una sèrie d'obligacions, és a dir, que pot intervenir-la en la pràctica. Aragonès va assegurar que el Govern no pot encara aventurar les conseqüències d'aquest acord, perquè no disposa de la seva literalitat, però va acusar l'Estat de «saltar-se la seva llei per intentar parar la democràcia».\nAragonès va culpar el Govern de «posar en risc el funcionament dels serveis públics a Catalunya». La Generalitat entén que l'Estat fa referència al pagament de serveis com l'educació, la sanitat, els serveis socials o les nòmines, però es va preguntar «on queda la despesa en seguretat, en justícia, en presons, en serveis d'emergència com bombers o en el manteniment d'infraestructures». A més Aragonès va acusar l'Estat de «segrestar els impostos dels catalans» i de pretendre «paralitzar l'economia catalana» amb aquestes decisions. Amb tot, va garantir que aquest mes la Generalitat es farà càrrec de l'abonament de les nòmines dels funcionaris i s'atendran els pagaments previstos.\nTambé el vicepresident de la Generalitat, Oriol Junqueras, va carregar contra el govern espanyol i el ministre d'Hisenda, Cristóbal Montoro. «És una manera encoberta de liquidar les institucions del país i d'aplicar l'article 155 –de la Constitució-, que ja van dissenyar per liquidar el que ells han construït amb l'estat de les autonomies», va dir insistint que l'objectiu del PP és impedir l'1-O.


recomana.cat - Crítica de l'obra: Girls like that | Ball de gronxadors per Andreu Sotorra\nLa fortalesa d'Scarlett\nBall de gronxadors\n¿És possible concentrar en noranta minuts mig segle d'un retrat social infantil i adolescent de la mà de cinc noies del centre educatiu de la corporació catòlica de St Helen, cal suposar que de la filial del Canadà, d'on és originari l'autor i dramaturg Evan Placey, des que entren al curs de P5 i continuen en els progressius cursos de primària i secundària fins que es retroben, ja com a exalumnes, en una d'aquelles festes que ningú en el fons no té cap ganes de reviure, quan tenen 45 anys?\nLa resposta és que sí. Ho fa la companyia Càlam amb cinc actrius que tenen la virtut de representar amb diferents matisos d'edat des dels primers moments com a criatures, quan tenen cinc anys, sense caure en l'error del pretès infantilisme, passant per l'etapa de cap de pardals de la pre i la post adolescència fins a la maduresa adulta.\nHo aconsegueixen perquè es pot dir que fan una mena de “ball de gronxadors”, que sembla un ball inspirat en el moviment coreogràfic de tants balls tradicionals en cercle que expliquen una història mentre els balladors es mouen com les agulles del rellotge.\nAquí no hi ha cintes de colors per entortolligar en un pal central amb el suport de falques. Hi ha els cinc gronxadors (una escenografia senzilla i eficaç pel seu dinamisme i la seva versatilitat). Hi ha els micros estratègicament situats i camuflats a cada cantonada de l'estructura gronxadora (ja diré quin paper hi fan). Hi ha cinc motxilles de bressola. I hi ha una caracterització per a les cinc protagonistes d'uniforme escolar de faldilles amb pitet de quadres que aquí sempre és vist com una etiqueta d'escola privada elitista, però que en la tradició anglosaxona, per evitar discriminacions de classe, és habitual i obligatòria per a tota la comunitat educativa, tant si és pública com privada.\nAmb aquesta estructura, l'autor de «Girls Like That (Noies d'aquestes)» posa sobre l'escena la plaga del buylling i ho fa, potser inconscientment, demostrant que allò que finalment ara és admès i tractat, si es detecta, com una acció violenta, assetjadora i de conseqüències per a tota la vida, ha succeït —només cal comptar cinquanta anys enrere on comença tot— des de sempre sense que els adults, el professorat, els pares i les mares o els tutors, hi vegessin més enllà de les seves ulleres fosques.\nEl guió de l'obra és d'acció directa, sincopat, sense repòs, rítmic i d'una veloç cronologia de dates i fets que fa que les cinc intèrprets siguin capaces d'explicar la història en clau de redacció lliure que els demana en principi la professora sobre el passat de les seves mares i les seves àvies.\nDel buylling de llapis carbó i ploma de tinta amb pops es passa al buylling de les xarxes socials amb el mòbil omnipresent i també com a eina que es clava com un plomí antic i que penetra com un ull orwellià a la intimitat de cadascú. Una foto d'una de les noies, l'Scarlett, nua, desencadena el conflicte de ressò més contemporani.\nHe dit que l'estructura escenogràfica es movia al voltant de cinc gronxadors. Cinc gronxadors que serveixen per simbolitzar també els utillatges de les diferents èpoques de les quals es parla: els pupitres escolars, les oficines amb les antigues màquines d'escriure, els bancs del parc dels botellots de nit...\n¿I els micros, que he deixat per al final...? Un dels atractius de tot el muntatge és que l'obra no es limita a desenvolupar un discurs només de paraula sinó que les cinc intèrprets monologuen, dialoguen, es posen en la pell d'altres personatges —nois inclosos—es mouen coreogràficament, ballen i hi interpreten cinc o sis números musicals de veu en directe i música enregistrada que gairebé converteix la peça en un mix mix d'obra de text i d'obra musical.\nEvan Placey té aquesta obra traduïda a moltes llengües i representada en molts països. Diguem també que en la versió original i en alguns muntatges d'altres països, les protagonistes són mitja dotzena i no cinc. El nombre de la versió catalana, per descomptat, no li escatima contingut, com deixa ben clara la rastellera inicial de la recitació d'insults i impromperis que posa els espectadors en situació perquè tinguin clar que l'obra no es mossegarà la llengua.\nÉs un muntatge pensat potser indirectament perquè arribi a adolescents i els posi en alerta sobre les trampes de les xarxes socials i les trampes de la pressió ambiental dels estereotips de la publicitat i els rols de la joventut que no només s'ha de menjar el món sinó que, pretesament, no ha de caducar mai.\nPer a adolescents, sí. Però veig l'obra també sobretot per a adults que potser han viscut diferents generacions exposats a la discriminació o el ridícul del líder de grup i la conxorxa i el silenci dels seus seguidors. I també per als adults d'avui en dia que conviuen amb infants i adolescents a casa, alguns dels quals sovint no entenen per què no estan a gust amb el número del sorteig que els ha tocat a la vida. Com sovint s'ha dit: sempre és millor prevenir que haver de curar, potser tard i malament. Les cinc actrius de «Girls Like That (Noies d'aquestes)» hi posen, valgui la redundància, els cinc sentits per mantenir l'equilibri perfecte entre l'exigència de la ficció i la cruesa de la realitat. (...)


Vendaval Trifonov, Antoni Colomer (lpc3.com)\nAntoni Colomer 27-07-2012\nFestival de La Roque d'Antheron, 25 de juliol de 2012\nEl vendaval Trifonov ha passat per La Roque d'Antheron i ha deixat petjada. Una llarga ovació dempeus de l'entès i exigent públic d'aquest prestigiós festival de La Provença va coronar una vetllada que només es pot titllar d'inoblidable.\nReconec el meu desconeixement absolut d'aquest pianista de 21 anys que en poc temps ha guanyat dos dels concursos més llegendaris del món del piano: el Txaikovski de Moscou i el Chopin de Varsòvia. Diuen que el jurat format per l'Argerich, en Bronfman, en Nelson Freire, etc... van quedar absolutament impressionats per la maduresa i la qualitat d'aquest jove rus, procedent, com molts d'altres, de l'Acadèmia Gniessen per a joves prodigi.\nDesconec el nivell de la seva actuació el dia en què va deixar sense paraules a alguns dels millors pianistes del món, però si va tocar com aquest passat 25 de juliol, no m'estranya gens. Aquest jove de mirada entre tímida i embogida va donar una autèntica lliçó. I no una lliçó de tècnica plusquamperfecta, com es podria esperar d'un jove talentós que comença, sinó una lliçó en tota regla de com s'ha de tocar Schubert, Debussy i Chopin. Tres autors ben diferents entre ells, però cabdals en la història del piano.\nEl recital va començar amb dos lieder de Schubert arranjats per Franz Liszt, que vam poder apreciar amb dificultat a causa d'un grill mascle amb ganes de festa que bramava des d'una branca d'un arbre del bosc que envolta l'escenari de la Roque d'Antheron. Coses de la música a l'aire lliure. Malgrat aquest important inconvenient, ja vam poder apreciar l'inquietant misteri desplegat en els arpegis de Die Stadt. La cosa pintava bé.\nPerò el que era difícil d'imaginar era que un pianista rus de 21 anys donés una lliçó de com cal tocar una sonata de Schubert. Concretament la Sonata núm. 23 en si bemoll major.\nPerò ja des de bon començament es va percebre en la interpretació de Daniil Trifonov una maduresa en el plantejament estructural de l'obra, i sobretot, una fluïdesa en el discurs sorprenent. De pulsació cristal·lina i una gran capacitat comunicativa, sense buscar o forçar en cap moment l'efecte sinó aconseguint-ho a través d'una sinceritat expressiva a prova de bombes, Trifonov va fer callar els grills, el vent i el poc soroll que el nombrós públic pogués fer. Va ser una interpretació extàtica que va atrapar a l'espectador de la primera a la darrera nota. Cum laude!\nLa segona part va començar amb tres peces de les Images, Livre 1 de Claude Debussy, autor especialment present aquest estiu al certamen provençal. Uns Reflets dans l'eau, Hommàge a Rameau i Mouvement magníficament interpretats, amb el perfum i la lleugeresa necessaris, però sense perdre la referència d'un cert sentit tràgic a l'horitzó que, tot i això, van quedar una mica diluïts entre la Sonata de Schubert i els Estudis op. 10 de Chopin que tancaven el programa.\nDaniil Trifonov passa per ser un especialista en Chopin, i la prova és que ja ha enregistrat un CD dedicat a l'autor polonès per Decca. No cal escoltar aquest CD per adonar-se de l'afinitat del pianista amb Chopin. Des de la primera nota fins la darrera, a través d'una interpretació immaculada, Trifonov va oferir a parts iguales un virtuosisme tècnic de la millor classe i una expressivitat, una varietat de colors i d'estats d'ànim inacabable.\nSi els dos primers Estudis van servir per mostrar que no hi ha limitacions tècniques per Trifonov, el tercer va portar el segell d'un gran músic. I d'aquí fins al final una interpretació in crescendo, si és que això era possible, fins a un sensacional número 12, que va desencaixar d'admiració les mandíbules del respectable.\nPer acabar, com que el programa va ser "lleugeret", va proposar tres Estudis més, en aquest cas els opus 25 i, com a fi de festa, una transcripció de caire entre virtuosístic i irònic, de l'Obertura de Die Flefermaus de Johan Strauss escrita per Trifonov mateix.\nUna standing ovation en tota regla de la grada de La Roque d'Antheron va saludar al final del concert a aquesta jove revelació que, si res s'espatlla, en breu serà un dels reis del pianisme mundial. De moment, agents, orquestres, festivals i auditoris se'l disputen. Tant és així que ja no té dates lliures pràcticament fins al 2015. Una dada que pot sorprendre en un jove de 21 anys si no se l'ha escoltat. Si l'has escoltat, res no et pot sorprendre.


Belugues - Oceanogràfic de València\nAnimales / Belugues\nLes belugues són mamífers marins del grup dels odontocets, cetacis dotats de dents. Es caracteritzen pel color blanc de la seua pell, que els permet camuflar-se entre els blocs de gel.\nL'única família de belugues d'Europa es troba a la zona de l'Àrtic de l'Oceanogràfic.\nNaixen grises i adquireixen el color blanc definitiu entre els cinc i els dotze anys, encara que en alguns casos perdura la coloració grisa a la vora de les seues aletes. L'aleta dorsal ha desaparegut i, en el seu lloc, només queda una xicoteta gepa o cresta, que no els molesta quan naden sota el gel; amb ella colpegen les banquises de gel per obrir buits per on apuntar l'espiracle i respirar.\nGràcies a la seua gruixuda capa de greix, suporten les baixes temperatures de les aigües àrtiques i subàrtiques. Com que no necessiten aigües molt profundes, és freqüent veure les seues crestes blanques prop de la superfície.\nEl seu pes arriba a 1.500 quilograms en estat adult i la seua longitud arriba als 3 i 5 metres.\nEl cap de la beluga és realment xicotet en relació amb el seu cos. La disposició de vèrtebres cervicals no fusionades els aporta una gran mobilitat de coll. La seua musculatura facial els permet gesticular expressivament.\nSi hi ha alguna cosa pel que destaquen aquests mamífers marins, és pel repertori ampli de vocalitzacions que emeten. Per aquest motiu, són conegudes també com a “canaris de mar”.\nLes belugues solen menjar peixos, mol·luscos, cefalòpodes i crustacis.\nEl nom de beluga prové de la paraula russa byelukha, que significa blanc.


LEM 2018 – català | LEM FESTIVAL\ndijous 27 de setembre, 13h\ndijous 4 d’octubre, 20h\ndivendres 5 d’octubre, 21h\ndivendres 5 d’octubre, 22h\ndissabte 6 d’octubre, 22h\ndissabte 6 d’octubre, 23h\nL’any 2007 Jorge Martorell Loriente va estrenar al LEM la peça per a saxos i electrònica Pour soi même. Tornem a convidar, onze anys després, aquest compositor, saxofonista i improvisador la versatilitat del qual ens obliga a presentar-lo com a un músic que ha fet de la transversalitat un principi d’acció i de la recerca permanent una forma de treball. La seva trajectòria travessa la música de cambra i l’orquestra simfònica, el jazz, la creació per a teatre i dansa i, naturalment, la improvisació amb la família dels saxòfons. Aquest és el format en el qual es produeix el seu nou espectacle, Tu, ho sents!!!, que podrem gaudir al LEM conduïts per pOpE, un nen dins d’un cos adult que s’expressa en forma de saxòfon. Un ésser que puja a l’escenari a sentir i a fer-nos sentir tot allò que ens pot aportar un viatge a la llibertat i a la sinceritat amb un mateix. Un espectacle viu, dinàmic i irrepetible. Una creació a temps real per a compartir.\nLa poeta, editora i artista plàstica Laia Claver Nadal –una “amant de les sonoritats de la paraula”, com li agrada definir-se–, és també una activista cultural a Girona, a on programa recitals de poesia i crea espectacles multidisciplinaris. El 2015 va publicar el poemari Moviment de pell i escates, preàmbul d’un espectacle de dansa, experimentació sonora, poesia i arts visuals.\nPer la seva banda, l’argentina resident a Barcelona Melisa Bertossi és una saxofonista de jazz i músiques improvisades que col·labora amb músics com João Vieira i Mariano Camarasa, a banda de formar part del Discordian Community Ensemble. El 2016 va publicar el seu primer treball en solitari: Strange Feather.\nDues amants de l’experimentació en els seus respectius àmbits es troben en un encontre d’alta volada.


Pastora Soler, l’escollida per TVE |\nAquest migdia, durant el programa La Mañana de la 1 de Televisió Espanyola, la presentadora Mariló Montero ha anunciat que la cadena estatal tenia ja l’artista triada per a representar el país a Eurovisió. Es tracta de l’andalusa de 33 anys, Pastora Soler, nascuda a Coria del Río (Sevilla) i amb una dilatada experiència musical.\nLa notícia ha saltat ben ràpid als mitjans i la majoria dels eurofans consideren que és una bona tria. Les quinieles inicials es movien entre la sevillana i Chenoa. Al final, Pastora Soler ha estat l’escollida.\nPastora Soler és el nom artístic de Pilar Sánchez Luque i ha editat ja vuit discos des del 1996, el darrer dels quals porta per nom Una mujer como yo i combina les balades, la seva especialitat, amb algun tema pop.\nSolder ha manifestat a l’entrevista que li ha fet Mariló Montero que el tema s’escollirà a través d’una selecció que combinarà jurat i televot i que segurament serà d’estil pop.\nEls eurofans catalans estem d’enhorabona per que la podrem veure i sentir-la cantar en directe en el concert al Coliseum de Barcelona, previst per al 14 d’abril de l’any vinent.\nPer anar fent boca, vegeu el vídeo del tema Bendita locura del seu darrer àlbum:


Metròpolis Barcelona: HUB d’innovació del sud d’Europa | AMB Metròpolis Barcelona AMB Metròpolis Barcelona\nMetròpolis Barcelona: HUB d’innovació del sud d’Europa\ndesenvolupament territorial, innovació, promoció econòmica\nMetròpolis Barcelona és sinònim de qualitat de vida. Una metròpolis polivalent, ben situada al Mediterrani i a Europa, amb un clima temperat ideal per gaudir d’activitats a l’aire lliure i amb un paisatge amb molta riquesa ecològica. Es tracta d’una ciutat molt organitzada que ofereix uns serveis de qualitat i un espai públic ben urbanitzat, pensat a favor de les persones. Avui parlarem de les característiques de la metròpolis, que la fan tant especial i tan idònia com a Hub d’innovació del Sud d’Europa.\nUna metròpolis oberta al món\nBarcelona és una ciutat situada des de l’època dels romans en un enclavament privilegiat gràcies a la connectivitat amb la resta d’Europa i la situació del seu port respecte al mar Mediterrani. Es podria dir que és també la porta del sud d’Europa, ja que es troba ben connectada mundialment a través de les grans vies de comunicació: l’aeroport del Prat, amb més de 55 milions de passatgers i situat a 17 km al sud-oest del centre de la ciutat; les estacions de tren d’alta velocitat que connecten amb la resta d’Espanya, i el port de Barcelona, el primer port espanyol en valor de mercaderies i amb més de 2 milions de creueristes l’any. Tot plegat fa que sigui una de les poques metròpolis que gaudeix de connexions internacionals per terra, mar i aire a molt poca distància del centre de la ciutat.\nMetròpolis Barcelona ocupa una situació estratègica dins el Corredor Mediterrani, que actualment rep suport del programa europeu “Connectar Europa”, finançat per la Unió Europea, que suposarà la connexió de 94 ports europeus amb línies fèrries i carreteres, l’enllaç per ferrocarril de 38 aeroports europeus amb grans ciutats, la conversió de 15.000 quilòmetres de vies fèrries en línies d’alta velocitat i la realització de 35 projectes transfronterers.\nAccessible i ben connectada\nLa proximitat del centre de la ciutat amb les portes metropolitanes, la concentració de les grans d’infraestructures al voltant de la metròpolis i, concretament, a l’entorn del delta del Llobregat, ha permès que en menys d’un radi de 7 km des del centre de la ciutat hi hagi connexions entre totes les modalitats de transport de passatgers i mercaderies.\nLa proximitat del centre de la ciutat amb les portes metropolitanes,\nla concentració de les grans d’infraestructures al voltant de la metròpolis i,\nconcretament, a l’entorn del delta del Llobregat, ha permès que en menys d’un\nradi de 7 km des del centre de la ciutat hi hagi connexions entre totes les\nmodalitats de transport de passatgers i mercaderies.\nPel que fa a mercaderies, trobem connexions marítimes a través del port logístic, ferroviàries mitjançant les línies de tren convencional i viàries representades per una important xarxa d’autopistes, autovies i carreteres que estructuren el territori metropolità. Les tres modalitats de transport es troben a poca distància del centre urbà, i es complementen amb el Parc Logístic de la Zona Franca. Els passatgers es desplacen mitjançat les connexions marítimes (a través del port de passatgers), aèries (mitjançant l’aeroport), ferroviàries (ja sigui amb les línies de tren convencional o d’alta velocitat) i viàries. La xarxa d’alta velocitat es desplega al llarg del Corredor Mediterrani fins a la frontera francesa, que és la connexió principal entre la península i Europa. Properament, amb la finalització de les obres de la nova estació de la Sagrera i la remodelació de l’estació de Sants, en millorarà el funcionament global. Es tracta, doncs, de 5 modalitats de transport que donen servei a passatgers i mercaderies a poca distància del centre de Barcelona i amb una gran agilitat per canviar de modalitat.\nCreativa i emprenedora\nUna de les particularitats principals de la Metròpolis Barcelona és la densitat urbana. Tot i ser un territori de només 636 km2, hi viuen més de 3,2 milions de persones, i és la segona regió més densa d’Europa, amb 5.093 habitants per km2. Una densitat urbana repartida sobre la malla del Pla Cerdà (1860) i que ha convertit l’Eixample, al llarg del temps, en el barri més extens i divers de Barcelona, amb un teixit de petit comerç, serveis, habitatges i oficines per tot el centre. Precisament, és aquesta densitat un factor clau perquè Barcelona sigui una ciutat on s’hi concentra intercanvi social i cultural, d’on emergeix coneixement, creativitat i innovació.\nÉs un pol cultural i d’innovació, un motor molt necessari que impulsa un teixit econòmic molt divers i de llarga tradició industrial. Altament industrialitzada, el seu teixit productiu es caracteritza sobretot per petites i mitjanes empreses, però també s’hi troben grans empreses multinacionals. Actualment és un dels motors econòmics del sud d’Europa, un hub logístic rellevant habitat per una societat amb talent, oberta als negocis, on més del 48 % de la població activa treballa en serveis intensius del coneixement. Les metròpolis són l’escenari on les persones poden desplegar el seu potencial creatiu i productiu d’acord amb seus interessos i necessitats. Metròpolis Barcelona concentra gran part de la innovació tecnològica, amb un 68 % de les activitats creatives de Catalunya i una presència elevada de clústers productius. També s’hi troba un ecosistema social molt interessat en l’emprenedoria, perquè és una ciutat que, amb més de 1.100 empreses emergents (o start-ups), acull el 28,4 % del total d’empreses espanyoles d’aquest tipus, cosa que la converteix en el cinquè pol d’atracció d’empreses emergents de tot Europa en el rànquing EU-Start-ups, després de Londres, Berlín, París i Amsterdam, segons un estudi emès per la Fundació del Mobile World Capital Barcelona. Barcelona, com a hub d’innovació del sud d’Europa, demostra una maduresa productiva a través de la creació de noves empreses i la captació d’inversions estrangeres: centralitza el 56 % de les inversions realitzades en empreses emergents dins l’Estat espanyol amb el suport d’incubadores, acceleradores i altres entitats, com el Citilab de Cornellà.\nDe les primeres ciutats d’Europa en\nL’àrea metropolitana de Barcelona es compon d’una superposició de teixits de diferents activitats i dimensions. Els espais d’activitat econòmica no es limiten a polígons industrials, sinó que, repartits pel territori, hi ha diferents serveis, naus, magatzems, tallers, parcs tecnològics, centres comercials, oficines, laboratoris, espais de co-working i parcel·les per al lleure, tots en contacte i en connexió directa amb zones residencials, universitats, hospitals, espais naturals i eixos d’activitat. El teixit industrial disposa de bona accessibilitat des de les grans infraestructures viàries i ferroviàries distribuïdes al llarg de la metròpolis. Les zones d’oficines tenen una distribució dispersa i unes dimensions més variables, tot formant grans àrees i eixos econòmics especialitzats. Les centralitats comercials ofereixen una gran varietat d’activitats i comerç de manera distribuïda entre els 36 centres urbans de cada municipi. Al llarg de les últimes dècades, el sector productiu s’ha especialitzat en R+D i en la transferència tecnològica, fet que ha donat peu a la proliferació d’una economia del coneixement.\nMés enllà de la creació de solucions tecnològiques aplicades a la gestió dels serveis urbans, a Barcelona hi ha una gran quantitat d’empreses emergents dedicades als serveis del coneixement: més del 48 % de la població activa ja treballa en empreses d’aquest tipus. Barcelona ocupa una posició líder en els rànquings europeus, pel que fa a les smart cities i a la creació de noves empreses. En el mapa següent, s’observen els centres on s’acumula la innovació i la recerca, a través de la localització de patents i de centres tecnològics, universitats i de recerca. La conclusió és que la metròpolis té un ecosistema social molt cosmopolita, innovador i interessat en l’emprenedoria.\nEn aquesta línia, Barcelona ocupa el 5è lloc del rànquing europeu en producció científica i recerca, gràcies a la seva oferta universitària i als múltiples centres tecnològics i biomèdics de nivell mundial. Es pot dir que hi ha una clara aposta per la innovació a través de la creació de laboratoris urbans, empreses emergents, recerca i, com a conseqüència, en els darrers anys s’ha vist un increment considerable en les inversions estrangeres en aquesta matèria.\nLa Metròpolis Barcelona és una metròpolis innovadora i una smart city de referència europea, gràcies a l’aposta que van fer els sectors tant públic com privat i la societat civil cap a la nova era digital. Una ciutat laboratori que integra les noves tecnologies en l’equipament urbà i implementa nous sistemes i programes en plataformes per a la gestió dels serveis urbans i metropolitans. Aquests sistemes aprofiten les dades obertes, o altres dades provinents de sensors, per fer més eficients els processos, optimitzar resultats i disminuir la petjada ecològica.\nLa ciutat és l’hàbitat principal de la nostra espècie on conviuen molts serveis i molts fluxos d’aliments, energia, matèries primeres, vehicles i persones. Tot plegat genera productes, residus i emissions, de manera cíclica, com si es tractés d’una gran màquina metropolitana. Com a conseqüència del creixement urbà i el canvi climàtic, sorgeixen nous reptes de futur en la gestió dels serveis urbans. Les infraestructures i els processos de gestió ja no han de complir solament la seva funció immediata d’abastiment o manteniment, sinó que ara han d’aspirar a noves exigències mediambientals, econòmiques, socials, de seguretat i fins i tot culturals. És aquí on l’AMB para especial atenció en la gestió dels serveis metropolitans, perquè agrupa i comparteix els serveis dels 36 municipis que formen l’àrea metropolitana. Pel que fa a les millores del transport públic, és una ciutat que aposta clarament per la mobilitat sostenible (o e-mobility), amb una flota de vehicles elèctrics i híbrids renovada i un sistema de carril bici complementat per un servei municipal de lloguer de bicicletes elèctriques geolocalitzades (Bicing i Bicibox) o operadors privats de motocicletes o cotxes privats, en son alguns exemples.\nÉs la 4a Smart City Europea i la\nprimera d’Espanya, segons un estudi\nA més d’una estratègia integral d’implantació de fotolineres o la integració de sensors de presència per a la gestió de l’aparcament públic, s’estan proposant molts projectes que vetllen per la integració urbana de les infraestructures i la recuperació de l’espai públic per als vianants en detriment dels vehicles. Aquesta voluntat també es trasllada a la gestió de l’espai públic; per exemple, s’han instal·lat contenidors semisoterrats amb sensors que permeten detectar el nivell de càrrega i millorar l’eficiència de la recollida dels residus de les platges metropolitanes. A les infraestructures del transport es proposa integrar-hi enllumenat LED, que té un rendiment energètic més alt, i sistemes d’informació en temps real; als parcs metropolitans ja s’hi ha integrat un sistema intel·ligent per al manteniment d’avaries, per controlar dades ambientals per al reg o per controlar la contaminació atmosfèrica, o altres sistemes que milloren la qualitat de l’espai públic, la qualitat de l’aire i la salubritat dels carrers, i així fer-los més agradables per als ciutadans i visitants. L’Administració pública ha fet una aposta per la innovació amb concursos oberts i accessibles a empreses consolidades o emergents solvents. En fomenta la creativitat a través de propostes que responen a reptes reals i assequibles, com per exemple reduir els robatoris de bicicletes, detectar automàticament danys a la via pública o gestionar el manteniment de l’espai públic, entre d’altres.\nInnovacio, Promoció Econòmica i territorial


Memphis Depay segueix marcant el camí del FC Barcelona a la Lliga\nEls gols de Sergi Roberto i Memphis Depay van donar la victòria al conjunt blaugrana.\nEl FC Barcelona recupera a Ter Stegen i Coutinho per rebre el Getafe\nRonald Koeman tindrà les baixes de Piqué, Eric García i Pedri.\nUn jove mor apunyalat a Getafe en un incident en el qual dues persones més resulten ferides lleus\nEls fets han passat cap a les 18.40 hores a l'altura del número 14 del carrer Ferrocarril de la citada localitat, segons ha informat un portaveu d'Emergències 112-Comunitat de Madrid.\nL'Espanyol es deixa dos punts d'or a Getafe\nEls d'Abelardo van jugar 75 minuts amb deu per l'expulsió de Bernat, però van ser molt superiors als locals.\nLaLiga obre expedient davant un possible tripijoc en un Getafe-Vila-real\n"Davant les informacions aparegudes sobre el cas Oikos, LaLiga informa que ja ha procedit a l'obertura d'un expedient d'informació reservada", diu la patronal en la seva nota.\nEl Barça pateix per guanyar el Getafe\nSetién es va imposar a Bordalás (2-1).\nVarane i Courtois impulsen a el Reial Madrid per a la Supercopa els de Zidane van superar al Getafe amb dos gols amb participació de l'central francès i sustentats per la fiabilitat del belga.\nEls de Valverde, que van acabar amb deu efectius, es van imposar de principi a fi davant un Getafe que va acusar la falta de costum a l'acumulació de partits.\nEl temps que estarà de baixa Leo Messi és una incògnita\nL'argentí no jugarà davant el Getafe i tampoc se l'espera, a priori, dimecres que ve contra l'Inter de Milan.\nGràcies a aquest empat, els del sud de la Comunitat de Madrid s'han posat amb 55 punts i a rebuf dels llocs que donen accés a la Lliga de Campions 2019/20.\nEls de Valverde guanyen el Getafe (1-2) en un partit molt renyit i es posen encara més líders: a 5 punts de l'Atlètic, a 7 del Sevilla ia 10 del Reial Madrid.\nL'equip de Rubí encaixa la tercera derrota consecutiva al camp del Getafe (3-0) i es comença a enfonsar a la taula de la Lliga.\nJulen Lopetegui va sorprendre amb la seva alineació en la seva estrena oficial com a entrenador del Reial Madrid al Bernabéu. Va deixar a la banqueta a Varane, Modric i Casemiro i va donar galons a Nacho a la defensa i a Ceballos, que mai va comptar per Zidane, al centre del camp.\nEl pare dels nens morts en l'incendi de Getafe va deixar una nota confessant l'infanticidi\nEl Grup V d'Homicidis de la Policia Nacional ja compta amb aquesta petita carta, recollida durant la inspecció ocular del cadàver.\nEl Barcelona suma el seu segon empat consecutiu i es deixa dos punts contra el Getafe. Valverde va apostar per les proves amb l'entrada de Yerry Mina i Digne en defensa i Coutinho amb Alcàsser a les bandes.\nEls comuns demanen que el Parlament investigui casos de "violència sexual" a l'Església


El fiscal interroga el pare de Bermúdez El fiscal Anticorrupció, Carlos Jiménez Villarejo, va interrogar ahir a Ceuta Àngel Bermúdez, pare de Susana Bermúdez, la trànsfuga exsocialista que està previst que demà faci costat al Grup Independiente Liberal (GIL) en una moció de censura contra el batle-president de la ciutat autònoma, Jesús Fortes (PP). Aquest té el suport del tripartit PP-PSOE i Partit Democràtic i Social de Ceuta. Segons fonts de la Guàrdia Civil, Bermúdez va ser interrogat a la Comandància per un equip de la Fiscalia Anticorrupció, entre els membres del qual es troba Jiménez Villarejo, per aclarir si la seva filla ha actuat sota pressions i coaccions. De moment, es desconeix el parador de la trànsfuga Susana Bemúdez, que haurà de ser present demà a l'Assemblea de Ceuta per donar suport a la moció contra Jesús Fortes. El pare de Susana afirmà que la seva filla està bé, no està amenaçada i que no actua sota coaccions. Si hagués afirmat que rebia pressions, el fiscal hauria pogut demanar al jutjat la mesura cautelar de suspendre el ple de demà, en el qual, si Susana Bermúdez no canvia d'opinió, el Govern de Ceuta passarà a mans del GIL.E.P.\nReunió «a porta tancada» sobre el lli El portaveu del PP en la comissió d'investigació del lli, Jaime Ignacio del Burgo, afirmà en la reunió «a porta tancada» que mantingueren els parlamentaris, el passat 29 de juliol, el poc regulades que estan aquest tipus de comissions per justificar la seva proposta de fixar un calendari perquè acabin els treballs, segons consta a l'acta de la Cambra. Jaime Ignacio del Burgo afirmà, a més, en aquesta reunió secreta que no tindria «sentit» que la comissió tingués problemes d'habilitació per poder treballar, i recordà que l'article 68.2 del reglament de la Cambra permetria alterar l'ordre del dia, i per tant introduir un nou assumpte. Aquest argument va ser immediatament rebutjat per Margarita Uría, del PNB, qui recordà que aquest precepte només és aplicable als períodes ordinaris de sessions.EFE.\nCas Pinochet L'advocat de l'acusació particular del cas Pinochet, Joan Garcés, manifestà ahir la seva intenció d'evitar el diàleg «extrajudicial» amb els advocats de la defensa de l'exdictador xilè. Joan Garcés es referí a les declaracions realitzades per Fernando Escardó, misser de Pinochet a Espanya, qui manifestà que els 3.000 morts i desapareguts en el règim polític de Pinochet «és un balanç molt petit de víctimes si amb això es va evitar una guerra civil a Xile que ha pogut provocar un seguit de morts». Escardó afirmà també que Hitler «sí que va ser genocida, perquè volgué acabar completament amb una raça i hi hagué un holocaust», però que a «Xile no hi hagué acció predeterminada contra una raça, una ètnia o contra una nacionalitat», i assegurà que «era un problema de revolució i de reacció».E.P.


PUBLICACIONS EDUARD NOGUES: El deute públic supera el bilió d'euros . Brussel · les llança el tercer avís a Espanya per l'atur i el seu elevat deute , Espanya va bé ja comencen a veure brots verds . Espanya supera els llindars màxims de 6 dels 11 indicadors que utilitza Brussel · les per detectar riscos econòmics , Espanya com Eslovènia , Pèrdua de quota de mercat exportador : el- 14 , 6% . Deute privat : el 194 % del PIB . Deute públic : el 96 %. Posició neta d'inversió internacional: el -93% del PIB .\nEl deute públic supera el bilió d'euros . Brussel · les llança el tercer avís a Espanya per l'atur i el seu elevat deute , Espanya va bé ja comencen a veure brots verds . Espanya supera els llindars màxims de 6 dels 11 indicadors que utilitza Brussel · les per detectar riscos econòmics , Espanya com Eslovènia , Pèrdua de quota de mercat exportador : el- 14 , 6% . Deute privat : el 194 % del PIB . Deute públic : el 96 %. Posició neta d'inversió internacional: el -93% del PIB .\nLa Comissió Europea ha llançat aquest dimecres un nou avís a Espanya , el tercer en tres anys , pels seus desequilibris econòmics que es manifesten en qüestions com l'alt nivell d'atur i de deute públic i privat , encara que no ha avançat en el procediment de sancions .\nL'Executiu comunitari es limita a iniciar una nova revisió en profunditat de l'economia espanyola en el marc del procediment per desequilibris excessius . L'objectiu és verificar si les reformes empreses pel Govern de Mariano Rajoy , com la laboral o la de les pensions , són suficients per corregir els riscos detectats . Els resultats es publicaran durant la primavera de 2014 .\n" Per a Espanya i Eslovènia , que segons vam concloure a l'abril estaven experimentant desequilibris excessius , analitzarem si aquests desequilibris persisteixen o si s'estan reduint . També analitzarem la contribució de les reformes aplicades pels dos països per superar els desequilibris " , ha explicat el vicepresident de la Comissió i responsable d'Assumptes Econòmics , Olli Rehn .\nEls resultats es publicaran durant la primavera de 2014 . Només llavors la Comissió decidirà si avança en el procés sancionador , que pot arribar a sancions de fins al 0,1% del PIB ( 1.000 milions d'euros en el cas d'Espanya ) .\nEspanya supera els llindars màxims de 6 dels 11 indicadors que utilitza Brussel · les per detectar riscos econòmics , la mateixa quantitat que l'any passat , segons l'informe publicat aquest dimecres . El més greu és el de l'atur , amb una taxa mitjana en els últims tres anys del 22,3 % (davant el llindar del 10% considerat saludable ) .\nLa resta d'indicadors en què Espanya supera el llindar de risc són :\nPèrdua de quota de mercat exportador : el- 14 , 6% , enfront del -6% .\nDeute privat : el 194 % del PIB , enfront d'un límit de 160 %.\nDeute públic : el 86 % enfront del 60% .\nPosició neta d'inversió internacional: el -93% del PIB , enfront del 35 %.\nEvolució del tipus de canvi efectiu real : el -5,2% , davant del 5 %.\nEn contrast , Espanya ha corregit ja el seu dèficit per compte corrent i se situa per sota del llindar del 4% ( en concret , 3,1% ) de mitjana en els últims tres anys .\nA més d'Espanya, la Comissió torna a investigar als altres 12 estats membres en què va detectar desequilibris l'any passat : Eslovènia , Bèlgica , Bulgària , Dinamarca , França , Itàlia , Hongria , Malta , Holanda , Finlàndia , Suècia i Regne Unit .


La Campana Editorial | Roig, Xavier\nXavier Roig i Castelló (Barcelona, 1957), enginyer de professió, ha sigut directiu i membre del consell d’administració de diverses empreses tant nacionals com multinacionals. La seva feina l’ha portat sempre, i el porta encara ara, a viatjar per tot el món. Ha viscut a diversos països; els dos darrers anys, a Rússia. Ha publicat El gastrònom accidental als Estats Units (2000), Ni som ni serem (2002), Entre l’Espanya i la paret (2003) i La dictadura de la incompetència (2008), tots a La Campana. Els seus títols sempre han obtingut unes vendes més que notables i han atiat el debat. Té una columna setmanal al diari Ara i quinzenalment escriu al diari electrònic Nació Digital.


Eva Ortiz acusa el Botànic d "apujar els impostos a les famílies i autònoms per a beneficiar a uns pocs" amb la Llei d'acompanyament | Valencia Extra\n“El Botànic fa pagar més imposats a les famílies, a les empreses i als autònoms”\nLa portaveu adjunta del Grup Popular en Les Corts, Eva Ortiz, ha acusat el Botànic de “apujar els impostos a les famílies i autònoms per a beneficiar a uns pocs” amb la Llei d’acompanyament.\nLa portaveu popular ha assenyalat en la seua intervenció en les Corts defensant l’esmena a la totalitat del PP a la llei d’acompanyament que “defensem la transparència, la serietat i la seguretat jurídica enfront de la llei d’Acompanyament que és un parany, una porta de darrere per a legislar a partir d’esmenes parcials per a eludir el control, la qual cosa és una irresponsabilitat. És fals que siguen els rics els qui pagaran la pujada d’impostos com diuen. La gent no arriba a final de mes i són incapaços d’ajornar la pujada d’impostos”.\nEva Ortiz ha indicat que “amb el Botànic cada dia hi ha menys controls en l’administració, menys transparència, menys rigor i menys sentit comú. I això ho acabaran pagant els cinc milions de valencians perquè en plena pandèmia apugen els impostos. En plena fugida d’inversions sense precedents al Botànic només se’ls ocorre apujar impostos per a recaptar més. Parlen de dúmping fiscal, però són una màquina d’espantar inversions”.\nLa diputada popular ha indicat que “el Botànic fa pagar més imposats a les famílies, a les empreses i als autònoms. Puja l’Impost de Patrimoni matant la iniciativa privada, l’ambició de millorar dels autònoms o la voluntat de créixer de les pimes de la Comunitat. També apugen l’impost de la renda i creen un impost per als habitatges buits. En lloc d’incentivar el lloguer d’habitatges es dediquen a penalitzar la propietat. A més pugen les taxes sanitàries amb la creació d’una taxa per a les colonoscòpies de 235 euros, per a colonoscòpies pediàtriques de 422 euros, per a trasplantaments de còrnia de 661 euros i creen 3 noves taxes per a TACs. Pugen les taxes als aturats amb una nova taxa per la utilització d’espais en centres de formació, per a la taxa pel reconeixement de competències professionals o per a pagar 25 euros per certificat d’aturat”.\nEva Ortiz ha assenyalat que “en aquesta Llei hi ha XimoArreglos. Les poques bonificacions que hi ha no són per a afavorir la successió de PIMES, ni per a alleujar l’IRPF als qui pitjor l’estan passant, ni per a rebaixar l’impost de successions i donacions, no. El primer XimoArreglo és per a una coneguda naviliera el director d’expansió de la qual és un exassessor de Ximo Puig i que invertirà a remodelar alguns vaixells per a ser propulsats per gas natural i, curiosament, ara seran bonificats al 50% de taxes i tarifes a les navilieres que tinguen vaixells que utilitzen gas natural per a la seua propulsió. També es decideix bonificar al 100% les màquines escurabutxaques quan la seu del PSPV de Blanqueries va ser comprada, per un preu molt superior al de mercat, per una empresa que es dedicava al joc. No sabem per què hem de pagar tots els valencians la Seu del PSPV”.\nPer a la diputada popular, “la llei d’acompanyament també es dedica a suprimir controls. L’esmena que planteja el Botànic per a elegir al president de la Corporació À Punt sense comptar amb la meitat d’aquesta Cambra és pròpia de governs chavistes i autoritaris I, a més, eliminen les incompatibilitats que els consellers puguen tindre familiars en empreses del sector audiovisual…. De ben segur que Francis Puig encara acaba de conseller de Punt”.\nRespecte a l’esmena que preveu que tots els contractes relacionats amb la COVID es declaren d’emergència i s’adjudiquen a dit “és, a més d’il·legal, indigne. S’aprofiten d’una pandèmia per a beneficiar a empreses amigues, a germans i a exassessors com s’ha fet amb la publicitat institucional amb contractes a dit”.\nEva Ortiz ha assenyalat que “no es pot aprovar una llei que un any més beneficia a uns pocs, rics, per a deixar arrere i penalitzar a la immensa majoria de valencians, que pateixen la pitjor crisi dels nostres temps”.\nOrtiz, en el torn de rèplica de la seua intervenció, ha revelat que en una resposta escrita de Presidència s’assenyala que no existeix cap comité d’experts per a assessorar sobre el coronavirus malgrat que Puig havia assegurat que existia. En realitat no existeix cap comité d’experts per a assessorar sobre les mesures a prendre sobre coronavirus”.\nFinalment, la diputada popular ha demanat negociar “per a no perjudicar més a qui pitjor ho està passant; és el que esperen els ciutadans de tots nosaltres”.\n220.000 euros per a acolliment i atenció de persones migrants a València\nMés de 50.000 joves es beneficien dels descomptes de la TuiN Jove de Metrovalencia i el Bono 10 Jove del TRAM\nEmpresaris de l'oci nocturn acamparan davant el Palau de la Generalitat amb el suport de 35 associacions


El butlletÃ digital - NÃºmero 1\nAmb la nostra felicitació de Nadal, feta pels alumnes de Òmnia, us donem la benvinguda al nou BUTLLETÍ DIGITAL del Club, que s’editarà un cop al trimestre amb totes les novetats i activitats més rellevants. El BUTLLETÍ DIGITAL vol mantenir-vos informats i compartir amb tots vosaltres els nostres projectes. Esperem que gaudiu d’aquestes notícies i activitats tant com nosaltres gaudim realitzant-les amb els infants, joves i famílies. També esperem que us animeu a compartir-les amb nosaltres. Per descomptat, podeu fer-ne tanta difusió com vulgueu. Bon Nadal i Bon Any Nou 2014!\nL'educació és l'arma més poderosa que pots emprar per canviar el món.\nAquest divendres dia 20 de desembre el Club participa amb La Marató de TV3, organitzant diferents activitats per tal de recaptar diners i ajudar en la investigació de les malalties neurodegeneratives. Com l'any passat, s'organitza un Quinto Solidari, on es sorteja una fantàstica panera que s'ha recol·lectat amb la participació dels joves i els comerços del barri. També es realitza un Concurs de Flams i un Torneig de Futbolí pels infants i joves del barri. Així com un seguit d'activitats i una gimcana ben divertida pels més petits, ja que comencen les Festes de Nadal i també fem cagar el Tió.\nEl passat 5 de novembre es va inaugurar el nou Espai Lúdic del Club. En ell hi trobareu un espai exclusivament per nadons i les seves famílies, un espai de joc simbòlic molt ampli, un espai de psicomotricitat, dos espais diferenciats de jocs de taula per infants de diferents edats. I racons de contes per a totes les edats. També s’hi fan d’altres activitats per a infants de 3 a 12 anys com aprendre a jugar en anglès, jocs de taula, joc simbòlic i un munt de possibilitats. L’Espai Lúdic incorpora a més un espai per a les famílies on poder jugar i relacionar-se amb els seus fills i filles i el Projecte Llaços: un projecte integral amb les famílies cofinançat amb l’Obra Social La Caixa. Llaços realitza una intervenció educativa global vers el col·lectiu de mares i els seus fills amb situació de vulnerabilitat social mitjançant un espai lúdic, amb un espai socialitzador i un espai formatiu i de construcció.\nEl Casal de Joves ja està en marxa!! Cada tarda ens trobem al local diferents joves de 12 a 19 anys per fer diferents projectes i activitats. A l’Espai obert que es realitza tots els dies, els joves participen lliurament pels diferents espais, jocs de taula, racó de sofàs, espai de lectura, sala d’estudi, etc... Els dilluns i dimecres són els dies pels projectes. Els grups es troben per crear i desenvolupar projectes que sorgeixen de la pròpia iniciativa del grup. En l’actualitat s’està realitzant un projecte de solidaritat mitjançant una col·laboració amb la Marató de TV3 i una activitat comunitària com és l’organització de la Nit de Por pels infants i joves del barri . Les joves tenen un lloc per treballar qüestions de gènere i afectivitat, que anomenem Taller Femení. En dos grups diferenciats per edats, i de forma més íntima trobem l'espai per resoldre els nostres dubtes, curiositats, reivindicacions, estats d'ànim, etc.. Coneixem el nostre propi cos i aprenem a gestionar les nostres emocions. L'activitat no s'atura aquí, al Casal Jove també fem diferents tallers: cuina, reparació de bicis, costura, manualitats, etc. També oferim assessorament laboral, acadèmic i formatiu pels joves del barri. I l’últim divendres de cada mes, ens trobareu al Casal Jove fent cinefòrum entorn a diferents temàtiques socials. Et perdràs l’oportunitat de venir-nos a conèixer?


La resurrecció | La síndrome de Stendhal\n← La síndrome de l’esclau\nL’islam i la dignitat de la dona →\nPublicat el 10 de juny de 2010 per Elsa Álvarez Forges\nAquest títol no és cap referència religiosa, sinó que és el sobrenom amb què es coneix la segona simfonia de Mahler. Aquest diumenge vaig assistir al darrer concert de la temporada de l’Orquestra Simfònica de Barcelona i Nacional de Catalunya, el darrer que dirigia el seu titular fins ara, el japonès Eiji Oue. Mahler va compondre deu simfonies amb les quals pretenia crear deu mons diferents i complets, autoabastits. Certament, encara que només sigui per les dimensions, cada simfonia mahleriana és tot un món.\nLa majoria de simfonies de Mahler tenen intervencions vocals, tant de solistes com de cor, i la segona n’és una. Hi ha soprano, contralt i cor mixt. El text que canten és un poema de Friedrich Gottlieb Klopstock, anomenat Resurrecció, que sembla que va impactar molt Mahler quan el va escoltar recitat. El que és impactant de debò, però, és la “Resurrecció” de Mahler. És un viatge iniciàtic al més enllà, a l’inefable.\nAl llarg de l’obra hi ha una tensió constant, que es tensa i es destensa, però que va creixent, i que esclata de manera dilatada al darrer moviment, on hi ha les parts cantades. El tremp de l’obra aconsegueix captivar i abduir l’oïdor, tant en els moments lírics com en els dramàtics, intercalats magistralment i amb una orquestració plena de matisos.\nEl cinquè moviment és espectacular. Comença sense remoure gaire res, les intervencions del cor són constants però testimonials. Tot plegat és un no-res que es va desplegant fins arribar a un esclat de música instrumental i vocal. Vaig observar que aquestes primeres intervencions, l’Orfeó Català les feia amb els cantants asseguts, mentre que quan ja cantaven a pulmó ple, es van aixecar per sonar a plena veu, com qualsevol cor. Cal afegir que en aquests instants inicials del cinquè moviment, un grup d’instruments de vent de metall tenia molt de protagonisme des d’un lloc llunyà de l’escenari, amb la qual cosa es pretenia que el so també se sentís llunyà. Tot plegat, a mi em va recordar una pel·lícula de romans, amb les trompetes anunciant l’arribada del Cèsar o qualsevol altra cosa, però especialment em va recordar Quo vadis, perquè el cor cantant fluix, discret i mig amagat, recordava l’escena en què els primers cristians feien els seus càntics des de les catacombes. Per tant, de ressons cristians per anomenar-se “Resurrecció”, no li’n falten.\nPerò per mi la grandesa i el significat del sobrenom d’aquesta simfonia va més enllà de l’aparent motiu religiós. És un camí ascendent cap al fet de sortir d’un mateix per fusionar-se amb la música, amb l’art, o sigui que torna a ser una obra apta -com Tristan und Isolde– per aplicar-hi la filosofia de Schopenhauer d’anul·lació de la voluntat. La “Resurrecció” de Mahler ens transporta i ens transtorna, és un bàlsam per a un mal no terrenal ni corporal, sinó per arribar, no tant a l’èxtasi com al nirvana, ja que no és el punt de plaer màxim sinó la dissolució en el no-res, la desaparició de la consciència d’existir.\nUna resposta a La resurrecció\n10 de juny de 2010 a les 1:11\nHas fet una exposició impecable. T’ho dic amb tota la sinceritat.\nFa 15 anys que la música de Mahler forma part de la meva vida. La Segona Simfonia “Resurrecció” es, juntament amb l’espectacular Vuitena “La dels mil” les que més m’impacten del repertori Mahleriá. He llegit molts llibres de Mahler, i com tu dius, l’obra de Schopenhauer sempre va estar present a la seva vida. Més endavant, el fet tràgic de la mort de la seva primera filla, el va fer caure en una depressió-creativa, amb obres com els “Kindertoendlieders” (Les cançons dels infants morts) i els “Rückertlieders” (Les cançons de Rückert) Obres que mostren el dolor i el lirisme a uns limits increibles, sense oblidar la que diuen “La Simfonia amagada”: La canço de la Terra.


Cos de Mestres. Primària. Temari volum 2\nTemes: 15 - 28\nTema 15. La intervenció educativa en la reflexió sistemàtica sobre el llenguatge en l’educació primària en relació amb les condicions d’ús: el context comunicatiu, els àmbits d’ús i el text. L’adquisició de la lectura i l’escriptura.\nTema 16. L’educació literària en el context escolar. Manifestacions literàries més importants aplicades a l’educació primària. Tècniques i estratègies d’utilització de la literatura infantil i juvenil. La biblioteca escolar i la biblioteca d’aula com a recursos didàctics en l’educació primària.\nTema 17. Procés d’adquisició i desenvolupament del llenguatge en l’educació primària: comprensió i expressió oral, elements no lingüístics que acompanyen la comunicació oral. Estratègies d’intervenció educativa.\nTema 18. Desenvolupament i característiques del procés lector en l’educació primària. Tècniques i estratègies de comprensió lectora en diferents situacions de comunicació i amb diferents tipus de text. La lectura: plans de foment i estratègies d’intervenció educativa.\nTema 19. Desenvolupament de l’expressió escrita en l’educació primària. Mètodes i estratègies d’aprenentatge. Composició de diferents textos escrits. Utilització de les tecnologies de la informació i la comunicació. Estratègies d’intervenció educativa.\nTema 20. L’àrea de matemàtiques a l’educació primària: enfocament, característiques i propostes d’intervenció educativa. Contribució al desenvolupament de les competències bàsiques. Objectius, continguts i criteris d’avaluació: aspectes més rellevants. Relació amb altres àrees del currículum.\nTema 21. Resolució de problemes. Diferents classes i mètodes de resolució. Planificació, gestió dels recursos, representació, interpretació i valoració del resultats. Estratègies d’intervenció educativa.\nTema 22. L’aprenentatge dels nombres i el càlcul numèric. Nombres naturals, enters, fraccionaris i decimals. Sistemes de numeració. Relació entre els nombres. Operacions de càlcul i procediments del mateix (càlcul escrit, mental, estimació i calculadora). Intervenció educativa.\nTema 24. Evolució de la percepció espacial a l’educació primària. Elements, formes i relacions geomètriques a l’entorn: classificació i representació. Intervenció educativa.


Najat El Hachmi guanya el premi de periodisme María Luz Morales\nL'accèssit ha sigut per a Sara Borrella pel seu reportatge a 'La Directa' sobre les desigualtats de gènere a la xarxa\nNajat El Hachmi en una imatge d'arxiu. RUTH MARIGOT\nL’escriptora Najat El Hachmi ha sigut distingida amb el premi de periodisme María Luz Morales, que reconeix treballs publicats centrats en el feminisme i l’empoderament de les dones. El Hachmi ha estat reconeguda per la peça d'opinió "Confinadas de por vida ", publicada a El País l’abril del 2020, un article en què reflexiona sobre el confinament a causa de la pandèmia i el compara amb el que viuen les dones arribades del Magrib, com la seva mare, que són obligades a quedar-se a casa com una forma de domesticació. El guardó, convocat per l’Observatori Cultural de Gènere i l’Ajuntament de Santa Coloma, amb el suport de l’ARA, s’entregarà aquest dimarts al vespre.\nPel que fa a l'accèssit, s’ha reconegut el reportatge multimèdia "#PerAquíNoPassem", de Sara Borrella, publicat a La Directa. La peça assenyala com els entorns digitals reprodueixen les desigualtats de gènere que es pateixen en el dia a dia i aporta dades de l’impacte de les violències masclistes a la xarxa, a més d’explicar quin és l’ordenament jurídic vigent respecte a aquesta problemàtica i quines són les estratègies d’autodefensa que estan posant en pràctica les dones.\nEl Premi María Luz Morales es va crear per recordar la figura d’aquesta periodista, la primera dona al capdavant d'un diari d'àmbit estatal a Espanya (va dirigir La Vanguardia entre el juliol del 1936 i el febrer del 1937). En aquesta quarta edició, el jurat dels premis ha estat format per Maribel Cárdenas, directora de Polítiques d’Igualtat de l’Ajuntament de Santa Coloma de Gramenet; Esther Vera, directora de l’ARA; M. Àngels Cabré, directora de l’Observatori Cultural de Gènere; Marta Corcoy, presidenta de l’Associació de Dones Periodistes de Catalunya; l’escriptora Marina Subirats, i els periodistes Ariadna Oltra i Lluís Reales. Les guanyadores de les edicions anteriors van ser Patrícia Soley-Beltrán, Marina Subirats i Cristina Fallarás . L'any 2020 la convocatòria es va haver d'anul·lar a causa de la pandèmia.\nperiodisme premi Najat El Hachmi


Victòria de l’esquerra a les eleccions de Bolívia - marx21.net\nVictòria de l’esquerra a les eleccions de Bolívia\nPor Sophie Squire|2021-12-22T22:10:39+02:0026/10/2020|Categorías: articles (CAT)|Etiquetas: América Latina, Internacional-cat, Sophie Squire|\nDesprés de gairebé un any d’un govern de dretes no electe i al que donava suport Estats Units d’Amèrica, el poble de Bolívia ha votat a favor d’eliminar el règim colpista.\nLes enquestes a peu d’urna de dilluns donaven com a guanyador al candidat presidencial del Moviment pel Socialisme (MAS) Luis Arce, exministre d’Economia i Finances Públiques. L’escrutini final ha confirmat aquestes enquestes, donant la victòria a Luis Arce amb el 55,10 per cent dels vots.\nVa haver-hi celebracions als carrers davant de la seu del MAS a la capital boliviana, La Paz.\nMAS és del partit d’Evo Morales qui es va convertir en el primer president indígena del país l’any 2006.\nL’any passat, un cop de la dreta amb el suport de la policia i l’exèrcit —i recolzat per EUA— va enderrocar Morales i el va obligar a exiliar-se.\nDurant la presidència d’Evo Morales, l’administració va atorgar més drets als pobles indígenes i va reduir la pobresa. Però durant els seus 14 anys com a president, la popularitat de Morales havia anat disminuint. I molta gent estava descontenta amb la seva creixent proximitat a les multinacionals de l’agroindústria i l’energia.\nMorales va ser acusat injustament de frau electoral per l’Organització d’Estats Americans que va exigir una altra elecció. Va acceptar celebrar una altra votació, però tot i així es va veure obligat a retirar-se.\nEn el seu lloc, la senadora conservadora Jeanine Áñez —qui un cop va descriure a les persones indígenes com “satàniques”— va prendre el relleu. Va tenir el suport de Trump a Estats Units.\nEn els gairebé 12 mesos de l’administració Áñez, els partidaris del MAS han patit una autèntica campanya d’assetjament i persecució. Human Rights Watch va afirmar a principis d’aquest any que s’estava duent a terme una “cacera de bruixes” contra els que donaven suport a l’expresident Evo Morales. Però les protestes massives van soscavar a Áñez. A l’agost, els opositors al cop van dinamitar passos andins, van escampar roques per les carreteres i van cavar trinxeres al llarg de camins rurals. Els treballadors sanitaris de la ciutat de Cochabamba van encapçalar les protestes amb el que es va descriure com “escombres en flames”.\nTot i que els líders colpistes van poder retardar les eleccions, les protestes van aconseguir que no poguessin evitar-les. El diumenge, 18 d’octubre, els manifestants van desafiar la intimidació i van votar massivament pel MAS.\nPerò això està lluny de ser el final de la lluita. La dreta està furiosa pel resultat de les eleccions i busca més oportunitats per atacar l’esquerra.\nLa setmana passada, el govern colpista va celebrar l’aniversari de l’assassinat d’Ernesto Che Guevara per part de l’exèrcit bolivià amb el suport nord-americà. Áñez va declarar que la lliçó de la mort de Guevara “és que la dictadura comunista aquí no té pas”.\nNo obstant això, el poble bolivià, amb el seu massiu suport al MAS, està demostrant que rebutja fermament el cop d’Estat de la dreta al seu país. Però només la mobilització massiva de treballadors i treballadores fora del parlament pot aconseguir un canvi durador.\nAquest article es va publicar en anglès, en la nostra publicació germana a Gran Bretanya, Socialist Worker.


Benet Casablancas (Sabadell, 1956) és el compositor català del moment, una autoritat de nivell internacional i un savi amb grans inquietuds en diversos camps. En un repàs al palmarès d’honors, destaca el recentment concedit Premi Tenacitat 2018, atorgat pel Rotary Club de Sabadell per la seva trajectòria local i internacional. Un mèrit també reconegut amb el Premi “Projecció Internacional lliurat per l’Ajuntament de Sabadell l’any 2011, que es va sumar al Nacional del Disco del Ministerio de Cultura de 1988, el Ciutat de Barcelona de 1992, el Nacional de Música de la Generalitat el 2007 i el Nacional de Música del Ministerio de Cultura el 2013.\nNo obstant, el vertader premi és la projecció del seu catàleg d’unes 120 obres gestades al llarg de quatre dècades. En aquest sentit nombroses activitats, novetats discogràfiques, edició de partitures i estrenes en diversos centres musicals nacionals i internacionals han expandit la seva presència amb regularitat. També les planes de cultura dels mitjans de comunicació. Un exemple: els darrers mesos Casablancas s’ha escoltat a Bremen, Mannheim, Saarbrücken i, abans de Nadal, a Berlin. El proper maig Alter Klang. Impromptu a partir de Paul Klee sonarà a Tokio sota la direcció de Josep Pons, excel·lent director i profund coneixedor de l’obra del sabadellenc.\n60 anys: un concert i un cd\nEl seu 60è aniversari es va celebrar artísticament el 3 de març de 2017 amb un “concert – col·loqui” organitzat per Joventuts Musicals de Sabadell i altres entitats amb la participació dels Solistes de l’Orquestra Simfònica del Vallès dirigits per Santiago Serrate. El concert va ser enregistrat i Columna Música el va editar amb l’ afegit de Díptic (1994-96) per a guitarra i Melancolías y descubrimientos (2005) per a contrabaix i piano. La selecció inclou les Sis glosses sobre textos de Cees Nooteboom per a recitador i sextet (2010) i els Set haikus per a sextet (2015) participen d’un caràcter aforístic, igual que Epigrames (1990), en la concisió i contrasts interns amb creixent diferenciació harmònica, tímbrica i textural. Aquest estil conviu amb la gran forma en obres simfòniques i de cambra en una línia definida per alguns com “classicisme contemporani”, caracteritzada per no perdre mai les arrels de l’herència musical, ni l’organicitat, ni un cert expressionisme amb punts d’innegable originalitat. Hi figuren Epigrames cervantinos (2016) d’idiomatisme variat i el tour de force que és l’ Impromptu (2009), bastit sobre la vessant percussiva del piano, salts d’octaves, enorme motricitat i un caràcter d’aparent improvisació. El disc reflecteix el guany en transparència i claredat de la seva música sense perdre força expressiva, ni ambició formal, ampliant els seus registres cap allò lúdic sense renunciar al lirisme, com reconeixia el compositor fa anys en una entrevista.\nResidència a L’Auditori\nEls darrers dos anys també s’han publicat diversos discs compactes en segells com Naxos, Sony i el català Columna Música (Ref. 1CM0366). Un d’aquest últim inclou un CD més un DVD patrocinats per L’Auditori de Barcelona que en recullen la seva residència artística amb l’OBC les temporades 2013-14 i 2014-15. S’hi troben diversos documentals i enregistraments en viu, fins aleshores inèdits, d’un seguit de composicions escrites els darrers anys. Sens dubte es tracta d’un excel·lent baluart per a endinsar-se en l’obra orquestral del sabadellenc. Tres interludis per a orquestra, Sis glosses sobre textos de Cees Nooteboom, Obertura festiva, Set Haikus, Sogni ed epifanie i Jo tem la nit) n’exemplifiquen els eixos creatius que, en paraules del compositor Benjamin Davies, mostren una evolució continua, sense canvis estilístics o estètics abruptes i mantenint el compromís amb l’herència musical de la primera meitat del segle XX. Es caracteritzen per una complexa polifonia basculant entre violentes densitats i espais més transparents, tenyits d’un expressionisme més líric, exigència tècnica en la concertació i depuració tímbrica dins l’extrema atenció al detall en la textura i en el sentit narratiu i dramàtic. Amb Casablancas cada nota escrita flueix després d’hores de reflexió conciliant el reconeixement de la veu interior creadora amb la recerca de nous elements.\nI també a Sony\nTambé Sony (Ref.88985468422) ha acollit l’obra del sabadellenc amb un disc que inclou primers enregistraments mundials de cinc de les sis obres aplegades. Mokusei Gardens. A Viennese Notebook (2014), suite de cinc miniatures amb gran densitat de textures i exuberància tímbrica, és l’única gravada prèviament. La London Sinfonietta dirigida per Felix Krieger ofereix una recreació tècnicament impecable, acurada en el detall, clarivident en l’estructura i dotada d’organicitat i fluïdesa. Escrites a principis d’aquesta dècada, algunes de les composicions dialoguen intuïtivament amb la pintura i la literatura sense derivar en descriptivisme, tot i guardar una organització formal suggerida per determinats quadres i textos. És el cas de Dove of peace. Homage to Picasso (2010) per a clarinet i piano amb una prestació excel·lent del solista Mark van de Wield, o Four Darks in Red de Rothko (2010) d’arrel expressionista i influx schönberguià dividit en quatre seccions corresponents a les franges del quadre. També hi figuren l’ Octet (2010), contrastat per una secció central meditativa i als extrems per un diàleg polaritzat entre cordes i vents amalgamats pel piano; el Concert de cambra núm.2 per a trompa i ensemble (2011), brodat per Michael Thompson en el constant diàleg del solista amb els instruments; i Dance, Song and Celebration. Homenaje A montsalvatge (2012) tenyida d’un lirisme en una secció de gran tensió interna precedida d’un llarg inici amb dissenys i motius en un constant joc hiperactiu equiparable a la tercera i darrera secció.\nDues novetats més\nEn el moment de tancar aquest article rebem un disc editat per Columna Música (Ref. 1CM0379) amb el pianista David Casanovas recreant obres de Demian Luna i una dotzena de composicions escrites els darrers dotze anys per Casablancas. Entre elles s’hi compten Impromptu, Jubilus, Sí, a Montsalvatge!, Una pàgina per Chopin, Rêviere, Capriccio, Epigramas Cervantinos i diversos haikus. Igualment Naxos anuncia la imminent comercialització del cinquè monogràfic sobre Casablancas amb el fruit de la seva residència a Bremen eixamplant la panoràmica del seu catàleg. Tots els compactes contenen magistrals notes de carpeta.


Educar avui: Què passarà, una desgràcia?\n-Ho intento, visc amb el que guanyo, faig allò que crec que és correcte...\n-Vols dir si sóc independentista? Això és més llarg d’explicar, n’hauríem de parlar...\n-En mi casa dicen que habrá una catástrofe... miles de empresas que se van, a lo mejor cerraran, habrá menos trabajo que hay poco... mis padres están preocupados como si ocurriera una desgracia...\nAquest diàleg és real. Va tenir lloc a mitjans d’octubre, durant l’intercanvi de cartes entre Puigdemont i Rajoy. Segurament aquesta família no és l’única del país que està amoïnada. Les persones que estan en risc de pobresa (una quarta part dels infants catalans són pobres), les persones en atur o treballant amb sous indignes, les que estan en risc de ser desnonades (quants se’n fan cada dia?), les nouvingudes que encara no tenen arreglats els papers, els permisos, la documentació... tots aquests col·lectius estan preocupats per les conseqüències de l’anomenat procés.\nLes persones que són independentistes i les que no ho són, les persones d’ambdues posicions que defensen de manera radical les seves postures, les persones que mantenen les seves postures de manera dialogant, aquelles que no han pres cap postura... són (som) conscients del que estan patint, som conscients que l’èxit escolar de les seves criatures minvarà, som conscients que les inquietuds que es viuen a casa arriben als centres escolars? som conscients que està disminuint la salut física i mental? Som conscients que el tema s’ha d’acabar?\nLa situació no és gens agradable. Vivim en un país on encara no s’han tancat les ferides de la guerra. On no s’ha recuperat la memòria històrica del que van viure i patir pares o avis. On després de 80 anys encara es mantenen milers de cadàvers enterrats(?) a cunetes, on es posa entrebancs als familiars dels desapareguts que busquen les restes de persones estimades. On no s’han jutjat els crims de la dictadura. Un país sotmès, com tots els europeus, a una brutal crisi econòmica provocada pels interessos dels poderosos per augmentar exponencialment els seus beneficis i deixar en la indigència a percentatges alts de la població... En aquest país es du a terme el procés. No ho podem deixar de banda. Les conseqüències de la derrota republicana el 1939, els records dels anys viscuts sota la dictadura i els efectes de la crisi són presents en la situació que es viu a Catalunya i ajuden a entendre el que està passant, i els comportaments que es donen.\nÉs hora de tornar a preocupar-nos dels problemes de cada dia: feina, habitatge, salut, escola... Acabi com acabi l’anomenat procés la vida continuarà i els problemes quotidians, els que es viuen cada dia i a cada casa, seguiran allí. Hi ha persones, i també infants i adolescents, que tenen por, que estan angoixades o tristes o cabrejades o molt enfadades; també n’hi ha que estan contentes però.\nPerquè a infants i adolescents, potser més vulnerables que els adults, els afecta força la situació. Hem d’apostar per impulsar dosis d’esperança, de confiança, de solidaritat, d’estimació... que ajudaran a contenir i elaborar les pors i les angoixes... Hem de combatre les dosis de desesperança, de desconfiança, de competitivitat, d’odi que s’estan generant o estan augmentant.\nPublicat per Rosa Sensat a 13:21\nEtiquetes de comentaris: adoctrinament, independència, Joan M Girona, soberanisme


Impuls de les energies renovables i l’eficiència energètica al sector industrial de Catalunya. ACCIÓ - Agencia para la competitividad de la empresa\nCicle de jornades: Descarbonització de la indústria. Horitzó 2030\nConsulta el calendari de jornades\nEl Cicle de jornades virtuals 'Descarbonitzacióde la indústria. Impuls de les energies renovables i l’eficiència energètica al sector industrial de Catalunya. Horitzó 2030', pretén acostar les possibilitats de transformació del país en una Catalunya sostenible i verda.\nAquestes jornades es desenvolupen al llarg de quatre sessions:\nJornada inaugural (10/09/2020).\nEficiència energètica en el sector industrial (15/09/2020).\nEnergia solar i fotovoltaica (22/09/2020).\nAquest cicle està organitzat pel Clúster de l'Energia Eficient de Catalunya (CEEC), el Clúster de bioenrgia, Solartys, la Cambra de Comerç, el Consell General de Cambres i amb el suport de l'ICAEN.\nTria la teva sessió i inscriu-t'hi!\nAcostar les possibilitats de transformació del país en una Catalunya sostenible i verda.\nUna empresa industrial, un centre tecnològic o un altre agent de l'ecosistema en economia circular.\nEficiència energètica en el sector industrial\nEnergia solar i fotovoltaica


L'escola Ginebró ofereix 2 nous cicles formatius de Grau Superior, en condicionament físic i de desenvolupament web\nEl CFGS Condicionament Físic està orientat a l’elaboració, coordinació i desenvolupament de programes de condicionament físic que contribueixin a millorar la qualitat de vida i salut de les persones. És a dir, activitats de fitness i wellness per a centres d’esports i de salut mitjançant classes dirigides en sales d’entrenament polivalent i en el medi aquàtic. També inclou classes d’activitats coreografia amb suport musical, així com activitats de benestar, manteniment funcional i hidrocinèsia.\nEl Ginebró és l’únic centre educatiu de la comarca del Vallès Oriental que oferirà el curs que ve aquest nou cicle formatiu, que consta de quinze mòduls organitzats en dos cursos acadèmics, i condueix a l’obtenció del títol Tècnic Superior en Condicionament Físic.\nA més, els cicles d’esports de grau superior del Ginebró podran realitzar-se en format dual. És a dir, els alumnes que optin per aquesta modalitat, realitzaran més de 1.000 hores de pràctiques durant els dos anys de durada dels estudis. D’aquesta manera, podran podar en pràctica coneixements i adquirir competències transversals dels centres d’esport i de salut, com el treball en equip.\nFormació dual en el CFGS de desenvolupament d’apliacions web i mòbils\nEls alumnes que opten per la modalitat dual al Cicle Formatiu de Grau Superior de Desenvolupament d’Aplicacions Web i Mòbils (DAW) que imparteix el Ginebró, s’asseguren una incorporació al mercat laboral molt més efectiva i directa que la resta. De fet, el 90% d’empreses que reben estudiants en formació dual, els contracten quan es graduen. Les 1.000 hores de pràctiques que realitzen els hi permeten posar en pràctica coneixements i adquirir competències transversals com el treball en equip o el domini de tecnologies específiques de l’empresa.\nClickedu és una de les empreses que participa en el programa i la seva directora Montserrat Brau comenta “El Ginebró ha estat sempre una escola innovadora, dels primers centres concertats que va confiar en nosaltres, i pensem que han pres una decisió molt encertada amb la formació dual. Nosaltres fa més de 3 anys que tenim experiència en dual i sens dubte els estudiants multipliquen la velocitat del seu aprenentatge. Òbviament es requereix un esforç per part seva, però també oferim un acompanyament humà perquè vagin aprenent i consolidant coneixements i responsabilitats a través de projectes reals. Es percep un gran canvi des que comencen fins que acaben, i a la majoria els acabem contractant.\nEl Cicle Formatiu de Gran Superior DAW capacita els alumnes per desenvolupar aplicacions web i mòbils, utilitzant tecnologies específiques del costat client o servidor. Els estudis consten de dos cursos, i les pràctiques de la formació dual comencen a finals de primer, moment en què els alumnes ja han adquirit una base que facilita seva adaptació a les empreses.\nNotícia publicada a Actualitat i notícies, Membres EscolesCoop and tagged Innovació\n← Bona diada de Sant JordiNou Patufet organitza PREM Docent 2018 →


Ràtio de circulant net\nLa ràtio neta de circulant és l’import net de tots els elements del capital circulant. Es pretén revelar si una empresa té una quantitat suficient de fons nets disponibles a curt termini per mantenir-se en funcionament. Utilitzeu la fórmula següent per calcular la ràtio de circulant net:\nActiu corrent - Passiu corrent = ràtio de circulant net\nAquest mesurament només proporciona una idea general de la liquiditat d’un negoci, pels motius següents:\nNo relaciona l'import total del resultat negatiu o positiu amb l'import del passiu corrent a amortitzar, com seria el cas d'una ràtio real.\nNo compara el moment en què s’ha de liquidar l’actiu corrent amb el moment en què s’ha de liquidar el passiu corrent. Així, es podria generar una ràtio de circulant neta positiva en una situació en què no hi hagi prou liquiditat immediata en els actius corrents per pagar els requisits immediats del passiu corrent.\nPer exemple, una empresa té 100.000 dòlars en efectiu, 250.000 dòlars en comptes per cobrar i 400.000 dòlars en inventari, contra els quals es compensa 325.000 dòlars en comptes a pagar i 125.000 dòlars en la part actual d’un préstec a llarg termini. El càlcul de la ràtio de circulant net indicaria un saldo positiu de 300.000 dòlars. No obstant això, pot trigar molt temps a liquidar l’inventari, de manera que l’empresa pot trobar-se necessitant efectiu addicional per complir les seves obligacions a curt termini, malgrat el resultat positiu del càlcul.\nUna versió alternativa de la ràtio compara el fons de maniobra net amb l’import total d’actius del balanç. En aquest cas, la fórmula és:\n(Actiu corrent - Passiu corrent) ÷ Actiu total\nSegons aquesta segona versió, la intenció és fer un seguiment de la proporció de fons nets a curt termini respecte als actius, normalment en una línia de tendència. En fer-ho, es pot saber si una empresa està canviant gradualment més dels seus actius cap a o fora d’actius a llarg termini, com ara els immobilitzats. Es considera bona una ràtio creixent, ja que implica que una empresa minimitza la seva inversió en actius fixos i manté les seves reserves d’actius el més líquides possibles.


Formació ACS : "L'origen del Cava"\nInici | Notícies | Formació ACS : "L'origen del Cava"\nBenvolguts socis i sòcies de l'Associació Catalana de Sommeliers, us fem arribar informació sobre una nova formació ACS. En aquesta ocasió presencial amb places limitades a 10 socis/es per sessió.\n"L'origen del Cava"\nFruit de la nova normativa de segmentació i zonificació de la D.O. Cava, el Cava esdevé geogràficament específic, posant en valor l'origen i el territori així com oferint les màximes garanties al consumidor.\nUna Masterclass en viu que pretén explicar la nova normativa, acompanyada d'un tast de diferents Caves que demostren la riquesa de microclimes i sòls de la D.O. Cava, així com les diferents varietats de raïm permeses per la denominació d'origen.\nUna sessió impartida per la reconeguda sommelier professional i periodista, Sílvia Culell, experta en comunicació del vi, així com actual membre de l'equip de redacció de la Bullipedia del BulliFoundation i propietària de dos negocis de restauració.\nDia: Dilluns, 31 de maig 2021\nLloc: Sala WITO (C/De Ganduxer, 22 - BCN) Mapa\n1ª Sessió de 10h a 11:30h\n2ª Sessió de 12h a 13:30h\n*Places limitades (10 pax per sessió).\nConfirmacions a: barcelona@sommeliers.cat indicant la sessió en la que voleu participar


Nuri Rocabert Vallhonrat: noviembre 2010\nPublicado por jordi r r en 3:59 6 comentarios:\nS´acosta el fred i també és una bona alternativa a la car sud-oest de la Mola, on tenim raconets com la Pared del Diafragma per fer unes vies esportives prou bones.\nerem el Salva, la Mar i jo.\nPublicado por jordi r r en 19:37 No hay comentarios:\nJa fa anys que el Cucarro i jo de tant en tant escalem junts i aquest cop el vaig convença per anar a la Latin de la Pared de Catalunya. Per mi una via coneguda doncs seria la sisena vegada que l´escalaria i per ell tot un mite de la seva joventud doncs altres companys de la seva generació son els aperturistes, Renom, Baciero i en Marzo.\nComencem la via i en Cuc no es troba gaire bé i decideixo anar fent jo al devant, pero al cap de sis tirades en Cuc, de 59 anys, em diu, "goita Jordi...per anar de segon i malament jo millor vull baixar i tornar un altre dia que jo pugui també fer de primer...doncs, si ara la faig ja no hi tornaré i no la vull fer així una via tan bonica"...ok cap avall i tornem quan vulguis...\nPublicado por jordi r r en 19:17 2 comentarios:


Gionee Marathon M3: revisió pràctica, galeria de fotos i vídeo: aparells per utilitzar - Ressenyes\nPrincipal Ressenyes Gionee Marathon M3: revisió pràctica, galeria de fotos i vídeo\nGionee Marathon M3: revisió pràctica, galeria de fotos i vídeo\nSi esteu pensant en comprar Gionee Marathon M3 , probablement sigui per la sucosa bateria de 5.000 mAh. Sí, la còpia de seguretat de la bateria és prometedora i és una de les millors en aquest rang de preus. Hem de passar una estona de qualitat amb el dispositiu i aquí teniu les nostres primeres impressions sobre tot el que importa.\nMida de la pantalla: LCD IPS de 5 polzades, resolució HD de 1280 X 720p, 295 PPI\nProcessador: Quad Core MT6582 a 1,3 GHz\nVersió de programari: Android 4.4.2 KitKat based Amic UI\nCàmera: 8 MP, pot gravar vídeos Full HD de 1080p\nCàmera secundària: 2 MP, pot gravar vídeos de 720p\nEmmagatzematge extern: 128 GB amb targeta MicroSD\nBateria: 5000 mAh (no es pot treure)\nConnectivitat: HSPA +, Wi-Fi, Bluetooth, GPS, Micro USB 2.0, USB OTG\nGionee M3: revisió pràctica, càmera, punt de referència, funcions, preu i visió general HD [vídeo]\nGionee Marathon M3 és un dispositiu ben construït. L’acabat mat posterior és majoritàriament pla però es corba cap a les vores. La bateria de 5000 mAh afegeix força al telèfon intel·ligent, però no se sent massa pesada. El pes està ben equilibrat i Marathon M3 no serà incòmode per al seu ús dia a dia. No és un telèfon prim des de cap angle.\nTant el balancí de volum com la tecla d’engegada són botons de plàstic a la part dreta amb retroalimentació decent. Les vores tenen acabat cromat. El port micro USB està present a la part inferior i el connector d’àudio de 3,5 mm a la part superior. Hi ha un micròfon secundari per a la cancel·lació de soroll al costat del mòdul de la càmera a la part posterior.\nLa pantalla IPS LCD OGS de 5 polzades amb resolució HD de 720p és un panell de bona qualitat. Els angles de visió, la brillantor i els colors són molt bons. Les tecles de programari que hi ha a sota de la pantalla no són retroil·luminades.\nGionee Marathon M3 funciona amb un chipset MT6582 de quatre nuclis a 1,3 GHz, recolzat per 1 GB de RAM. El SoC és el mateix que hem vist en telèfons Android One i en molts altres durant l'any passat. D’1 GB només hi havia 152 GB de RAM, cosa que pot ser un problema. Després d’utilitzar el netejador de RAM preinstal·lat, més de 400 MB eren gratuïts, la qual cosa és prou decent. El retard de la IU es va notar molt i això podria empitjorar encara més durant un període d’ús.\ndiferents sons de notificació per a diferents aplicacions s9\nTant la càmera posterior de 8 MP com la càmera frontal de 2 MP tenen un rendiment mitjà. L’aplicació de la càmera és rica en funcions i les fotos amb poca llum que vam fer clic inicialment no eren riques en detalls. No vam observar cap retard de l'obturador i els colors representats també eren bons.\nL’emmagatzematge intern és de 8 GB, dels quals uns 5 GB estan disponibles per als usuaris. Gionee afirma que s’admet USB OTG, tot i que no ho vam provar a les proves inicials. Hi ha opció per a una expansió MicroSD de fins a 128 GB.\nLa interfície d'usuari està personalitzada amb Android 4.4.2 kitkat. És diferent de la interfície d’usuari d’Amigo que convencionalment veiem als telèfons intel·ligents Gionee. Hi ha un calaix d'aplicacions i diverses aplicacions precarregades al dispositiu. El menú de configuració ràpida inclou moltes opcions, inclòs un netejador de memòria RAM. El mode d'estalvi de bateria també està present.\nLa capacitat de la bateria és de 5.000 mAh. És el màxim que hem trobat en una tauleta i, basat en els comentaris de confiança dels consumidors, durarà més de 1,5 dies en un ús moderat a intens. Tot i que la tapa posterior és extraïble, la bateria es segella mitjançant una placa metàl·lica.\nGaleria de fotos Gionee Marathon M3\nGionee Marathon M3 no se sent de cap manera com un dispositiu barat. La qualitat de construcció, la pantalla i la còpia de seguretat de la bateria són bones, però al mateix temps, la qualitat i el rendiment de la càmera posterior ens van deixar desitjar més. Si sou un usuari bàsic que prioritza la durada de la bateria per sobre de tota la resta, val la pena considerar el telèfon per uns 12.000 INR.\n15 funcions, consells i trucs ocults de Vivo NEX que cal conèixer\nLumia 540 Hands On Review, fotos i vídeo\nquantes dades utilitza la videotrucada de les quedades\nla imatge de perfil de zoom no es mostra a la reunió\nels meus contactes Android no se sincronitzen amb Gmail\ncom baixar un desenvolupador no identificat al Mac\naquesta foto no s'ha editat