El Col·legi Notarial participa al IX Congrés Internacional de Dret de Família "Noves tendències jurisprudencials en el Dret de Família"\nEl Saló del Rei del Col·legi Notarial de València ha sigut de nou el lloc triat per a la celebració del IX Congrés Internacional de Dret de Família. Esta edició porta per títol: "Noves tendències jurisprudencials en el Dret de Família", i està organitzada per la Universitat de València, l'Institut de Dret Iberoamericà i el Projecte d'Investigació 796041 - GoInEUPlus, amb la participació del Col·legi Notarial de València.\nEl notari de La Vall d'Uixó, José María Carrau, en la primera taula de debat del Congrés\nEl col·lectiu notarial ha estat present en estecongrés d'experts jurídics de la mà de José María Carrau, notari de La Vall d'Uixó, que ha analitzat “Com beneficiar testamentariament al convivent de fet”.\nI és que, “la successió forçosa legitimària obliga a reservar una determinada porció del cabal a hereus forçosos regulada pel codi civil, però el model tradicional de família ha evolucionat, donant lloc a nous models convivencials i, en canvi, esta evolució social no s'ha vist reflectida en una evolució legislativa”, ha assegurat.\nTal com indica el notari de La Vall d'Uixó, el sistema de successió forçosa continua sent el mateix i això origina greus friccions quan es tracta d'ordenar la successió mortis causa per via testamentària.\n“En el cas de les unions de fet es complica encara més, ja que com passa amb la legislació valenciana, els testadors que conviuen en unions de fet es troben en el mateix cas dels testadors que tenen una relació personal no formalitzada, per tant, no s'equipara el convivent de fet al cònjuge vidu”, explica el notari per a indicar als assistents la importància que adquirix el testament per a evitar arribar a un litigi.\nEn la primera taula de debat, el notari va estar acompanyat pel coordinador del congrés i catedràtic de Dret Civil de la Universitat de València, José Ramón de Verda, que va analitzar les unions de fet i com es realitza la constitució tàcita de la comunitat de béns; i pel catedràtic de Dret Civil de la Universitat d'Alacant, Javier Barceló, que va desenvolupar en la seua intervenció l'extinció de la pensió compensatòria per convivència marital. La catedràtica de Dret Civil de la Universitat de València, Mª José Reyes, va fer de moderadora d'este panell jurisprudencial del congrés.\nLa segona part del congrés va estar moderada per la presidenta de la Secció de Dret de Família i de Successions del Col·legi d'Advocats de València, Palmira Trellis; amb la participació d'advocats, magistrats i professors experts en dret civil.


Biblioteca Joaquim Bauxell - Anglès - Dossier de premsa - Debatran en una jornada el pes de la Burés d'Anglès\nDebatran en una jornada el pes de la Burés d'Anglès\n01 de març de 2016 | El Punt\nArran d'un treball de final de grau, el consistori organitzarà un dia d'activitats\nL'Ajuntament d'Anglès organitzarà aquest any la primera jornada Viu la Burés per debatre sobre l'antiga fàbrica tèxtil del poble i l'ús que les entitats i l'Ajuntament encara li poden donar. “La jornada pretén revifar la memòria col·lectiva del poble”, assenyala l'alcaldessa d'Anglès, Àstrid Desset (CDC).\nLa jornada, que podria esdevenir un acte anual, arrenca de la iniciativa d'un treball de final de grau. Meritxell Riera, graduada de comunicació cultural a la UdG, va presentar el juny passat, i com a proposta pràctica del seu treball, la possibilitat d'organitzar una jornada sobre la Burés. Durant la jornada hi haurà exposicions de fotos antigues, mostra d'objectes recuperats i demostraci...


La sisena edició del “Dimecres Tapa” a Montblanc creix fins als 22 establiments participants | EFMR.cat\nInici Notícies La sisena edició del “Dimecres Tapa” a Montblanc creix fins als 22...\nLa sisena edició de la ruta gastronòmica “Dimecres Tapa” a Montblanc arrancarà el pròxim 11 de juliol i se celebrarà durant els vespres i nits dels dimecres d’estiu fins al 29 d’agost. Enguany s’incrimenta en tres el nombre d’establiments participants que s’enfila als 22.\nLa proposta, organitzada per l’Associació d’Empresaris d’Hosteleria de la Conca de Barberà (AEHCB), contribueix a dinamitzar-ne la restauració i el turisme. Els bars i restaurants serviran tapes creades específicament per a la ruta, que mantindran el preu d’altres edicions, 2 euros per cada degustació. Tot plegat es podrà maridar amb els vins de la DO Conca de Barberà que continuaran amb el preu d’1,5 euros per cada copa.\nL’any passat es van servir unes 15.000 tapes i 13.000 copes de vi. En aquesta edició, entre d’altres, es podran degustar tapes de cruixent de cua de bou amb poma, carbassa i safrà, presa ibèrica, caneló de galta, una fideuà vegana o una mescla de sushi. Els establiments serviran les tapes a partir de dos quarts de 8 del vespre.\nPer als clients també es farà un sorteig d’una caixa d’experiències de cap de setmana. Per optar-hi cal que 6 establiments segellin la butlleta de participació a la ruta, omplir les dades personals i lliurar-la a qualsevol dels establiments participants. El guanyador es coneixerà a finals d’agost, finalitzada la ruta.\nEls restaurants i bars participants al “Dimecres Tapa” d’enguany són: Bar Casal Montblanquí, Cafeteria Garbí, Isama, Cal Jordi, Cal Xixonenc, Carnaby, Central Plaça, El Cortijo, El Comerç del Mallol, El Pergamí, El Seguici, L’Arc, L’Ocell Blau, La Canal 2, La Dolça Violeta, La Tocineria, Miric’s, Sant Francesc Restaurant, El Call, Xurreria Sant Jordi, Cal Magret i Ull de la Vila.\nArticle anteriorEl grup de Nans de l’Espluga busca més persones portadores\nArticle següentLa nova Oficina de Turisme de Montblanc compleix un any amb 60.000 persones ateses


Pocs banyistes a l'Alt Maresme l'últim cap de setmana de fase 1Alguns banyistes de l'Alt Maresme han avançat el retorn a les platges de la comarca, que no estarà permès fins dilluns. Aquest dissabte ja s'ha pogut veure una tímida presència de banyistes en algunes platges de municipis com Canet de Mar, Sant Pol de Mar o Calella. També entraran en fase 2 aquest dilluns els municipis de Pineda de Mar, Santa Susanna i Malgrat de Mar. La resta de la comarca, en canvi, continuarà en fase 1, ja que el Maresme està dividit sanitàriament en dos i avança en el desconfinament a ritmes diferents.\nCelaá defensa la reobertura d'escoles al junyLa ministra d'Educació, isabel Celaá, defensa la reobertura d'escoles al juny pel seu valor 'emocional i terapèutic'. Celaá ha justificat obrir les aules perquè la interacció els escolars i els professors és 'essencial' i perquè 'l'educació presencial és insubstituïble'.\nAcció sorpresa d'Òmnium pels presos políticsLa plaça de la catedral de Barcelona s'ha trobat amb una gran frase feta a terra: 'Sense llibertat no hi ha normalitat'. Es tracta d'una acció sorpresa d'Òmnium Cultura per denunciar el deteriorament dels drets durant l'estat d'alarma així com reivindicar l'alliberament dels presos polítics.\nOriol Mitjà, sobre la capacitat de contagi dels nens: «Les dades no són concloents»L'investigador Oriol Mitjà assegura que els infants 'tenen moltes possibilitats de transmetre el virus' a través dels seus companys quan tornin a l'escola. En un fil de Twitter Mitjà explica com la transmissió del coronavirus en nens depèn de cinc factors: el risc d'exposició, la probabilitat de ser infectats després de l'exposició, si desenvolupen símptomes, si tenen una càrrega viral alta i el seu contacte amb altres.\nGairebé tres milions de la taxa turística per a la reactivació econòmica a BarcelonaLa comissió de govern de l’Ajuntament de Barcelona ha aprovat un paquet d’inversió de 2,9 milions d'euros provinents de la recaptació de la taxa turística per destinar-lo a projectes de suport al teixit empresarial, d’impuls de la sostenibilitat i la promoció de la ciutat i per incentivar el consum local.\nLa pandèmia de coronavirus deixa més de 365.000 morts i ronda els sis milions de contagisLa pandèmia del nou coronavirus originada a la ciutat xinesa de Wuhan ha deixat més de 365.000 víctimes mortals i més de 5,9 milions de persones contagiades a tot el món, amb els Estats Units i el Brasil al capdavant per nombre de contagis, totals i diaris, segons l'últim balanç de la Universitat Johns Hopkins.\nFOTOS Castellbell va organitzar un funeral amb centenars de persones en plena pandèmia. Els Mossos han obert una investigació per determinar si el consistori va incomplir la normativa de confinament en un acte celebrat al camp de futbol del poble. Ho avança Pere Fontanals.\nEl jove que es feia passar per metge va signar una defunció per coronavirus. Va treballar 20 hores a l'Hospital de Martorell, fins que es va detectar que la documentació semblava presentar irregularitats.\nENTREVISTATeresa Call: «Una cosa que la Covid-19 ha deixat molt clara és que l'escola pública necessita inversió». Parlem amb la directora de l'Institut Serra de Noet de Berga dels reptes de l'educació en confinament i de com afronten la reobertura.\nEs lloga terrassa a Barcelona, de 100 a 2.500 euros: el negoci de les festes en plena pandèmia. L'Ajuntament admet que només pot actuar en cas que algú denunciï mentre particulars i plataformes exploren nous ingressos durant la crisi sanitària. Ho explica Andreu Merino.\nDilluns de Segona Pasqua a Rubí sense Festa dels Xatos. El tradicional romiatge a l'ermita de Sant Muç, amb la participació de les entitats de cultura popular de la ciutat, no es podrà fer pel coronavirus.\nPrimera assemblea presencial del Sindicat de LlogatersEl Sindicat de Llogaters ha tornat a celebrar una assemblea presencial per primera vegada des de l'inici de l'epidèmia. El lloc escollit ha estat la plaça Catalunya de Barcelona, on s'hi han aplegat algunes desenes de persones.\nUns micos ataquen un científic i fugen amb mostres de pacients amb coronavirus a l'Índia. Els veïns de la zona, preocupats per si aquest fet provoca un augment d'infeccions.\nInstagram Live amb el doctor Antoni Trilla. Dimarts 2 de juny, a partir de les 13.30h, NacióDigital conversa amb el cap d'epidemiologia de l'Hospital Clínic sobre la crisi sanitària i el futur de la pandèmia.\nEl retorn a l'escola crispa els mestres: «És necessari obrir per deu dies?». Equips de docents consultats per NacióDigital reivindiquen la feina feta durant el confinament però no veuen clar el pla d'Educació d'obrir portes abans d'acabar el curs. Per Bernat Surroca.\nReforç per a l'habitatgeL'Ajuntament de Sant Cugat reforça les polítiques d’habitatge amb una partida d’urgència de dos milions d'euros per fer front a les conseqüències imminents de la crisi del coronavirus. Des del Sindicat de Llogateres afirmen que els veïns s'enfronten a una 'crisi econòmica sense precedents' que pot comportar un 'nou èxode massiu' de santcugatencs en pocs mesos; informa Sergi Baixas.\nLa Lliga confirma que tornarà l'11 de juny i s'acabarà el 19 de juliol. El primer partit serà el Sevilla - Betis, tal com estava previst.\nSanitat notifica 39 morts per coronavirus a Espanya en l'última setmana. El total de víctimes mortals suma dos nous casos en 24 hores i arriba fins als 27.121.\nLa mobilitat entre Alt Penedès, Garraf i Baix Llobregat no estarà permesa encara que comparteixin fase. El Departament de Salut remarca que les dues comarques són un subsector sanitari independent.\nCom cobrar l'ingrés mínim vital? La prestació es podrà sol·licitar a partir del 15 de juny i l'objectiu és treure de la pobresa 1,6 milions de persones. Ho expliquen Andreu Merino i Sara González.\nEl coronavirus a BergaL’Hospital Sant Bernabé de Berga té dos positius de Covid-19 i un total de 9 ingressats amb diagnòstic. En l'última setmana, hi ha hagut dues defuncions i s'han donat tres altes.\nSis comarques del País Valencià porten més de 15 dies sense nous positius per coronavirus. Es tracta de l'Alcalatén, l'Alt Maestrat, l'Alt Millars, l'Alt Palància, el Racó d'Ademús i els Serrans.\nViolència masclista durant el confinament al Berguedà: menys denúncies tot i l'augment de la vulnerabilitat Menys denúncies per violència de gènere durant el confinament, malgrat un augment de la vulnerabilitat de les víctimes. El cap de l'Oficina d'Atenció al Ciutadà de l'Àrea Bàsica Policial del Berguedà, el sergent Joan Demunt, ha explicat a NacióBerguedà que 'malgrat que tots comptàvem que el risc de patir violència de gènere augmentava i molt pel tema del confinament, les denúncies i incidents relacionats han baixat substancialment respecte a altres èpoques de l'any'.\nLa meitat de dones afirmen que s'estan encarregant en solitari de les feines escolars dels fills. Un 75,3% dels homes assegura en una enquesta del CEO que habitualment i durant el confinament el repartiment de tasques de la llar és igualitari, per tan sols un 54,2% de les dones que hi coincideix. Per Roger Tugas.\nUn mort per coronavirus a la demarcació de Lleida i 20 casos nous en les últimes hores. El territori suma un total de 234 víctimes mortals i 2.859 casos detectats. Ho explica Àlvar Llobet.\nL'ingrés mínim vital garanteix entre 462 i 1.015 euros mensuals a 850.000 llars vulnerables. El govern espanyol posa en marxa una prestació permanent per combatre la pobresa que serà compatible amb altres ajudes i que es començarà a cobrar a partir de l'1 de juny. Informen Sara González i Andreu Merino.\n«Si en algun moment podem demostrar per què serveix la política és aquest, si no és que no servim per a res». Patxi López va esclatar en un nou enfrontament entre Unides Podem i Vox durant la comissió de recuperació de la crisi del coronavirus.\nControl dels efectes secundarisL'hospital Parc Taulí de Sabadell farà seguiment dels pacients amb seqüeles per la Covid-19. Ho farà en coordinació amb els CAP en una iniciativa pionera a l'Estat i que arribarà a 400.000 ciutadans de nou poblacions del Vallès.\nPer què els trombes són una de les seqüeles més habituals del coronavirus?Experts expliquen els motius pels quals apareixen i com es poden prevenir.\nper Sergi Ambudio / Victor Rodrigo , 22 de maig de 2020 a les 11:45 |\nPocs banyistes a l'Alt Maresme l'últim cap de setmana de fase 1\nAlguns banyistes de l'Alt Maresme han avançat el retorn a les platges de la comarca, que no estarà permès fins dilluns. Aquest dissabte ja s'ha pogut veure una tímida presència de banyistes en algunes platges de municipis com Canet de Mar, Sant Pol de Mar o Calella. També entraran en fase 2 aquest dilluns els municipis de Pineda de Mar, Santa Susanna i Malgrat de Mar. La resta de la comarca, en canvi, continuarà en fase 1, ja que el Maresme està dividit sanitàriament en dos i avança en el desconfinament a ritmes diferents.\nCelaá defensa la reobertura d'escoles al juny\nLa ministra d'Educació, isabel Celaá, defensa la reobertura d'escoles al juny pel seu valor "emocional i terapèutic". Celaá ha justificat obrir les aules perquè la interacció els escolars i els professors és "essencial" i perquè "l'educació presencial és insubstituïble".\nAcció sorpresa d'Òmnium pels presos polítics\nLa plaça de la catedral de Barcelona s'ha trobat amb una gran frase feta a terra: "Sense llibertat no hi ha normalitat". Es tracta d'una acció sorpresa d'Òmnium Cultura per denunciar el deteriorament dels drets durant l'estat d'alarma així com reivindicar l'alliberament dels presos polítics.\nL'investigador Oriol Mitjà assegura que els infants "tenen moltes possibilitats de transmetre el virus" a través dels seus companys quan tornin a l'escola. En un fil de Twitter Mitjà explica com la transmissió del coronavirus en nens depèn de cinc factors: el risc d'exposició, la probabilitat de ser infectats després de l'exposició, si desenvolupen símptomes, si tenen una càrrega viral alta i el seu contacte amb altres.\nL'investigador també posa el focus en les escoles, assegura que els nens "tenen moltes oportunitats de transmetre" a través dels "companys"\nGairebé tres milions de la taxa turística per a la reactivació econòmica a Barcelona\nLa comissió de govern de l’Ajuntament de Barcelona ha aprovat un paquet d’inversió de 2,9 milions d'euros provinents de la recaptació de la taxa turística per destinar-lo a projectes de suport al teixit empresarial, d’impuls de la sostenibilitat i la promoció de la ciutat i per incentivar el consum local.\nLa pandèmia de coronavirus deixa més de 365.000 morts i ronda els sis milions de contagis\nLa pandèmia del nou coronavirus originada a la ciutat xinesa de Wuhan ha deixat més de 365.000 víctimes mortals i més de 5,9 milions de persones contagiades a tot el món, amb els Estats Units i el Brasil al capdavant per nombre de contagis, totals i diaris, segons l'últim balanç de la Universitat Johns Hopkins.\nFOTOS Castellbell va organitzar un funeral amb centenars de persones en plena pandèmia\nEls Mossos han obert una investigació per determinar si el consistori va incomplir la normativa de confinament en un acte celebrat al camp de futbol del poble\nTeresa Call: «Una cosa que la Covid-19 ha deixat molt clara és que l'escola pública necessita inversió». Parlem amb la directora de l'Institut Serra de Noet de Berga dels reptes de l'educació en confinament i de com afronten la reobertura.\nPrimera assemblea presencial del Sindicat de Llogaters\nEl Sindicat de Llogaters ha tornat a celebrar una assemblea presencial per primera vegada des de l'inici de l'epidèmia. El lloc escollit ha estat la plaça Catalunya de Barcelona, on s'hi han aplegat algunes desenes de persones.\nUns micos ataquen un científic i fugen amb mostres de pacients amb coronavirus a l'Índia\nEls veïns de la zona, preocupats per si aquest fet provoca un augment d'infeccions\nInstagram Live amb el doctor Antoni Trilla\nDimarts 2 de juny, a partir de les 13.30h, NacióDigital conversa amb el cap d'epidemiologia de l'Hospital Clínic sobre la crisi sanitària i el futur de la pandèmia\nReforç per a l'habitatge\nL'Ajuntament de Sant Cugat reforça les polítiques d’habitatge amb una partida d’urgència de dos milions d'euros per fer front a les conseqüències imminents de la crisi del coronavirus. Des del Sindicat de Llogateres afirmen que els veïns s'enfronten a una "crisi econòmica sense precedents" que pot comportar un "nou èxode massiu" de santcugatencs en pocs mesos; informa Sergi Baixas.\nOficial: la Lliga tornarà l'11 de juny i s'acabarà el 19 de juliol\nEl primer partit serà el Sevilla - Betis, tal com estava previst\nEl coronavirus a Berga\nL’Hospital Sant Bernabé de Berga té dos positius de Covid-19 i un total de 9 ingressats amb diagnòstic. En l'última setmana, hi ha hagut dues defuncions i s'han donat tres altes.\nViolència masclista durant el confinament al Berguedà: menys denúncies tot i l'augment de la vulnerabilitat\nMenys denúncies per violència de gènere durant el confinament, malgrat un augment de la vulnerabilitat de les víctimes. El cap de l'Oficina d'Atenció al Ciutadà de l'Àrea Bàsica Policial del Berguedà, el sergent Joan Demunt, ha explicat a NacióBerguedà que "malgrat que tots comptàvem que el risc de patir violència de gènere augmentava i molt pel tema del confinament, les denúncies i incidents relacionats han baixat substancialment respecte a altres èpoques de l'any".\nEl territori suma un total de 234 víctimes mortals i 2.859 casos detectats\n«Si en algun moment podem demostrar per què serveix la política és aquest, si no és que no servim per a res»\nPatxi López va esclatar en un nou enfrontament entre Unides Podem i Vox durant la comissió de recuperació de la crisi del coronavirus\nControl dels efectes secundaris\nL'hospital Parc Taulí de Sabadell farà seguiment dels pacients amb seqüeles per la Covid-19. Ho farà en coordinació amb els CAP en una iniciativa pionera a l'Estat i que arribarà a 400.000 ciutadans de nou poblacions del Vallès.


- Orgull, visibilitat i alliberament LGTBI+! (28-06-2017)\n-28J Trenquem Motlles - Equip de Gènere (28-06-2016)\n-El Pla Hidrològic de l'Ebre i com es pot perdre un delta - Equip Terra (03-02-2016)\n- Manifest pel Dia Mundial de discapacitat - ESNEE (Equip de suport a les necessitats educatives específiques)- (3-12-15)\n- L’equip de Sàhara entrevista dues joves saharauis ex membres de l’AE Grimpamons (22-09-2015)\n- 28-J dia de l'orgull i la visibilitat LGTBI, l'Equip de Gènere (28-06-2015)\n- Importància i reptes dels plans educatius d'entorn, Elena González (20-05-2015)\n- I tu? ets racista?, Aina Tella (20-03-2015)\n- Menorca amenaçada: protegim el territori!, Consell de l'AE Joan Maragall de Bcn (20-01-2015)\n- Eduquem per la pau, per Vicky Laguía León (26-11-2014)\n- Educació per un consum conscient, responsable i crític, per Yabel Pérez i Moreno (29-10-014)\n- Cooperar per transformar el món, per Ariadna Mendieta i Simó (30-09-2014)\n- Fer país és construir i millorar la societat, per Oriol Rovira i Martorell (17-09-2014)\n- Educació per a l'autogestió dels espais públics, per Pere Martínez (2013-01-25)\n- Pel respecte de la llengua catalana a l’espai educatiu, Per Elena González (2012-03-09)\n- El compromís de l’escoltisme, una qüestió de país, per Víctor Muntés (2011-20-10)\n- Només votes o també participes?, per Elena González (2011-05-12)\n- Pel dret a un habitatge digne, per Aina Tella (2011-04-20)\n- Futur, per Rita Marzoa (2011-04-03)\n- La nostra moneda de canvi, per Víctor Muntés (2011-02-08)\nEL PLA HIDROLÒGIC DE L’EBRE I COM ES POT PERDRE UN DELTA - Equip Terra (03-02-2016)\nEn motiu de la manifestació de la Plataforma en Defensa de l'Ebre (PDE) del proper 7 de febrer, l'Equip Terra d'Escoltes Catalans ha redactat aquest text:\nArribats a aquest punt, potser t’estàs preguntant COM POT SER que l’Estat aprovi un Pla d’aquesta manera... doncs nosaltres també ens ho preguntem, i els de la Plataforma en Defensa de l’Ebre també, i moltíssimes altres persones TAMBÉ. El que podem dir és que un dels aspectes que més es recrimina al Govern espanyol és que en l’elaboració d’aquest Pla no s’ha tingut en compte que el Delta és una zona molt sensible als efectes del canvi climàtic. En definitiva, el Pla s’ha elaborat partint de la premissa que el Delta no canviarà en els propers 20 anys; i això és totalment fals, de fet, els efectes del canvi climàtic ja hi són ben visibles, al Delta. Potser encara no els hi ha arribat el canvi climàtic existeix; que estem a l’hivern i ni plou, ni fa fred! O potser, simplement, és que no saben fer les coses millor.\nManifest dia mundial de discapacitat - Equip ESNEE - (3 de desembre de 2015)\nL’equip de Sàhara entrevista dues, joves sahrauís ex membres de l’AE Grimpamons (Dia Internacional de la Pau, 21 de setembre)\nEl passat divendres 18 de setembre l'Equip del Sàhara va tenir el plaer de conversar amb Kaltoum Abdalahi i Aixa Mohamed. Elles provenen d' Al-Aiun i Smara, situades a la zona dels campaments de refugiats, a Tindouf.\nLa Kaltoum i l'Aixa són dues joves sahrauís exmembres de l'AE Grimpamons (Vegueria del Baix Llobregat- Vallés). Ara ja fa uns anys que viuen a Castelldefels acollides per famílies implicades amb la causa Sahrauí.\n28-J: Dia de l'orgull i la visibilitat LGTBI\nPer l'Equip de Gènere d'Escoltes Catalans\nEl 28 de juny és el dia internacional de l'orgull i la visibilitat LGT*BI (lesbianes, gais, trans*, bisexuals i intersexuals). La data escollida fa referència als aldarulls d'Stonewall entre la policia i persones del el col·lectiu LGTBI, que van tenir lloc a Nova York el 1969 en el marc d'unes jornades de protesta per denunciar la criminalització a la que estaven sotmeses; es considera que aquests fets, que es commemoren a nivell mundial, marquen l’inici de les lluites col·lectives de les persones LGTBI pel reconeixement dels seus drets.\nA Catalunya tenim el privilegi de poder celebrar la recent aprovada “Llei 11/2014, del 10 d'octubre, per a garantir els drets de lesbianes, gais, bisexuals, transgèneres i intersexuals i per a eradicar l'homofòbia, la bifòbia i la transfòbia”. Aquesta llei és un gran avenç pel que fa a la situació del col·lectiu LGT*BI al nostre país, perquè es tracta d’una llei que aborda tots els àmbits de la vida: educació, sanitat, gent gran, famílies, àmbit esportiu i de lleure, equipaments, àmbit legal, etc.\nMalgrat l'assoliment d'aquesta fita, encara hi ha moltes discriminacions, violències, agressions, abusos i prejudicis contra les persones que estimen o gaudeixen la seva sexualitat fora del marc heteronormatiu; és a dir, les persones lesbianes, gays, trans*, bisexuals, intersexuals, etc. I hem de ser conscients que la LGTBIfòbia també és present als nostres espais de lleure (bromes, prejudicis, exclusions, foment de l'heteronormativitat, ambients poc segurs o respectuosos amb les persones LGTBI...).\nCal que en el nostre dia a dia, als caus, als barris i a les viles, visibilitzem les afectivitats, sexualitats, identitats i expressions no heteronormatives per tal de mostrar possibilitats i referents postius als nostres infants i joves, perquè uns i altres puguem gaudir de la pròpia sexualitat i afectivitat de manera lliure i segura; cal, també, que sapiguem acompanyar aquelles persones que exploren la seva sexualitat o afectivitat sense conduir-los cap a la norma heterosexual. Cal, en definitiva, que no parem de treballar per ser caus oberts, inclusius, diversos i explícitament dissidents.\nFem servir la paraula trans* per tal d'incloure-hi totes les expressions i identitats de gènere d'aquelles persones que no se senten identificades amb el sexe i gènere que se'ls ha assignat al néixer.\nElena González, presidenta d'Escoltes Catalans\nHem sentit moltes vegades de la mà d’agents educatius, formals i no formals, la frase “per a educar a un nen cal tota la tribu”. En ella s’hi reuneixen tres elements que qualsevol organització amb intenció i visió educativa troben essencials pel desenvolupament d’un infant: que l’infant forma part d’un col·lectiu, que hi està estretament lligat i n’és part influenciant i influenciadora, i que educar és una construcció social més complexa que la determinada en unes hores a una aula o una setmana de campaments, que avarca el procés vital de l’individu.\nI tu? Ets Racista?\nper Aina Tella, cap de Relacions Exteriors\nHi ha diferents maneres d’expressar i supurar racisme. Podem creure que els nostres valors són universals i separar les persones, i en definitiva el món, entre la barbàrie i el progrés (pensem, per exemple, en la cobertura mediàtica de qualsevol conflicte del continent africà). Podem pensar que les cultures són blocs compactes, estàtics, separats i aïllats (com promou Huntington al “Xoc de Civilitzacions”). Podríem fins i tot defensar fermanent que hi ha valors “essencials” a les cultures, al nostre grup de pertinença i que, si véns de fora, per poder-hi entrar, has de demostrar que els coneixes, els acceptes i els integres superant una prova de ciutadania. O podríem fer “simpàtiques” reflexions com “Si és que ja se sap, els negres balleu millor”.\nEl racisme però, sigui com sigui que es manifesta, sempre és i serà una eina d’opressió. No es tracta simplement d’opinions personals ni d’actituds individuals, sinó d’una estructura de pensament, social i institucional que justifica un sistema basat en l’alteritat, les diferències i els privilegis d’uns en detriment dels drets d’altres. Una ideologia que anem interioritzant des de ben petits i que, per tant, si la volem eliminar, ho hem de fer a través de l’educació.\nI si parlem de racisme, parlem també d’islamofòbia: l’odi o aversió cap a l’islam i cap a les persones llegides, considerades, com a musulmanes. Malgrat els esforços per invisibilitzar la islamofòbia (ni la Real Academia Española ni l’Institut d’Estudis Catalans inclouen el terme en els seus diccionaris), aquesta actitud ha estat analitzada científicament per tal de poder reconèixer quan i com la nostra manera de fer i pensar està impregnada i alterada per ella. Després de més de 5 anys de treball, The Runnymede Comission, un think tank independent britànic, va elaborar l’informe “Islamofòbia, un repte per nosaltres” , on es defineixen 8 característiques principals per detectar la islamofòbia:\n1.-Veure l’islam com a bloc compacte en el qual només existeix una única interpretació de la religió, quan en realitat va del conservadorisme més reaccionari (wahabbisme de l’Àràbia Saudita per exemple) a les lectures coràniques queer que defensen els drets LGTBI.\n2.-Creure’l radicalment separat, diferent, sense interacció amb les diferents cultures de lagran diversitat de països on hi ha presència de l’islam (Indonèsia és el país amb més població musulmana) i sense tenir en compte que les persones musulmanes s’identifiquen també amb altres categories a part de la religió (classe social, edat, gènere, sexualitat, estat civil, ideologia política…).\n3.-Considerar-lo inferior (primitiu, irracional, sexista…), basant-nos en els prejudicis, denigrant els i les musulmanes així, a la categoria d’ignorants, acrítics i oprimits, oblidant la seva capacitat per prendre decisions.\n4.-Creure’l violent i hostil, sense tenir en compte que l’arrel d’islam, salam, vol dir “pau”, i tergiversant conceptes com jihad, que en realitat vol dir “esforç”. Que assassins o terroristes matin en nom de l’islam, no vol dir que l’islam així ho promogui.\n5.-Creure’l una ideologia política per justificar el poder, obviant la possibilitat de l’existència d’estats laics amb majoria de població musulmana (Albània, Azerbadjan, Bòsnia-Herzegovina. Burkina Faso, Djibouti, Gàmbia, Guinea, Indonèsia, Kazahstan, Kirguizistan, Kosovo, Mali, Senegal, Tadjikistan, Turquia, Turkmenistan, Txad, Uzbekistan, Xipre del Nord) i oblidant que és una religió com qualsevol altra.\n6.-Rebutjar les crítiques a Occident des d’àmbits musulmans, titllades d’amença a l’ordre, el progrés, la democràcia, considerats valors occidentals i promovent així “el xoc de civilitzacions” absurd.\n7.-Justificar pràctiques discriminatòries contra persones musulmanes, com per exemple, prohibir a les dones portar vel en pro de la seva llibertat (un oxímoron tot plegat), fer oratoris (no mesquites) en polígons industrials, lluny del centre vital de les ciutats i pobles...\n8.-Naturalitzar l’hostilitat cap a persones musulmanes, no denunciant atacs a mesquites, no denunciant discriminació laboral de les dones que porten mocador, no denunciant eslògans islamòfobs de partis polítcs, etc.\nLa islamofòbia és una actitud racista basada en la ignorància i la falta d’esperit crític. Una actitud que malauradament pren cada dia més força i que perjudica la cohesió social. Cal tallar-ho d’arrel. Hem de poder identificar aquestes actituds, denunciar-les i abolir-les. Cal educar en l’empatia, en la curiositat, en l’esperit crític. Hem de ser capaces de trencar el nostre etnocentrisme i l’alteritat, i construir una visió col·lectiva de societat. I ho hem de fer des de ben petites, superant qualsevol tipus de prejudici i acostant-nos a les persones, relacionant-nos. Perquè l’islamofòbia i el racisme no són eines de cohesió social i no han de formar part de cap projecte educatiu. Ni al cau, ni a l’escola, ni a les famílies, ni als mitjans de comunicació. Prou Racisme. Stop Islamofòbia.\nRecursos per treballar la construcció d’identitat i les actituds racistes al cau:\nTAMBALI Deconstruint identitats\n“Un Racisme à pein voilé ”: vídeo sobre el debat del vel a França i el rol de les dones musulmanes.\nPlataformes antiracistes de les que EC en forma part:\nMenorca amenaçada, protegim el territori!\nCaps de l’A.E. Joan Maragall\nCol·labora Menorquins pel Territori - http://menorquinspelterritori.org/\nAlguns dels principals valors de l’escoltisme són la laïcitat, la solidaritat, l’esperit crític i la natura. Aquest últim és un dels elements que forma part de la identitat i la història del moviment, així com també una de les bases en què impartim la nostra tasca educativa. Un dels principals motors d’aquesta tasca és l’aprenentatge a través de l’acció, que ens permet observar i viure en primera persona tot allò que se’ns explica als llibres.\nAra imaginem que l’escenari del nostre aprenentatge és amenaçat i destruït davant dels nostres ulls, què faríem?\nMenorca es caracteritza per ser l’illa més verge i tranquil•la de l’arxipèlag Balear. Tant és així, que després de la lluita dels nostres avis i àvies, com dels nostres pares i mares, fou declarada Reserva de la Biosfera per l’UNESCO l’any 1993. Cada any, milers de visitants -entre ells molts provinents de Catalunya- descobreixen Menorca i s’enamoren d’ella, tornant any rere any per admirant cada racó, cada paisatge i cada moment un altre cop. Fins i tot diferents agrupaments d'Escoltes Catalans han visitat en alguna ocasió l'illa, meravellant-se de tot el que els envolta i transmetent el valor de natura que tan important és per a l'educació d'un mateix.\nAlgunes hem viscut creient que sent reserva de la biosfera ens salvaguardava de qualsevol construcció desproporcionada però, a dia d’avui, en un obrir i tancar d’ulls ha tornat l’era de la destrucció. Actualment s’han tornat a planificar un seguit de projectes molt allunyats a la realitat de l’illa i amb uns interessos allunyats de voler preservar aquest valor tan estimat que és la natura.\nLes últimes mobilitzacions organitzades per nous col•lectius de joves han estat relacionades amb els projectes de construcció d'unes infraestructures a la carretera general de l'illa pressupostades en 30 milions d'euros: es pretenen crear onze rotondes a doble nivell, algunes d'elles projectades sobre llocs on ni existeixen interseccions i on no hi són necessaris canvis de sentit. Les obres ja han començat i la constructora ja ha demanat més diners fora dels pressupostats per a continuar-les.\nAltres projectes tenen el suport de la modificació de la llei del turisme que permet urbanitzar en llocs on abans el terreny era qualificat de rústic, sempre i quan es justifiqui que això beneficiarà l'economia o desestacionalitzarà el turisme. El resultat? Dotze projectes d'hotel, desenes de cases de pagès (a Menorca anomenades «llocs») ampliades i reconvertides en hotels de luxe, construccions privades il•legals ara legalitzades i un magnífic parc aquàtic situat en sòl rústic que permetrà desestacionalitzar el turisme. Carreteres, camps de golf, hotels, urbanització, etc. La llei ha estat ja preparada per permetre tots aquests canvis i alguns ja estan en execució fins al punt que el títol de Reserva de la Biosfera podria ser revocat de forma irreversible.\nUn dels altres grans projectes és el del petroli. S'han planificat nombroses prospeccions al nord de Menorca, a tot el mar Balear i també molt a prop de les aigües de Catalunya. Es pretenen fer sondejos sísmics que tindrien un impacte enorme sobre tota la flora i la fauna de les illes, i del Mediterrani en general. Balenes, dofins, peixos, plàncton, tortugues i altres animals marins podrien desaparèixer o variar les seves rutes habituals a causa d'aquests sondejos. En una segona fase, no cal anomenar els riscos del que passaria si es perforés en aquestes aigües: on aniria a parar el petroli extret en el cas d'un petit accident?\nNosaltres no ens podem ni volem quedar de braços plegats mirant des de fora el que fan amb la nostra terra. Barcelona ens va acollir i ens hi sentim partícips, però és a Menorca on hi tenim les nostres arrels i tenim el desig de conservar-la i protegir-la, tant per a nosaltres com per a la resta de les persones que se l'estimen. Es per això que creiem que s'ha de fer ressò de tota la problemàtica, fent que Catalunya, com a terra veïna, s’assabenti de la destrucció que està sofrint Menorca.\nDes d'Escoltes Catalans fem una crida per conscienciar totes les persones (joves, nens, avis, pares, etc.) que vulguin ajudar en la protecció d’aquest petit tros de terra i demanem la difusió a tothom qui sigui possible. Aprofitem per fer una crida a tothom que vulgui visitar la illa, que ho faixi en qualsevol època de l'any, perquè els encants de Menorca es troben a les platges, però també a la seva geografia, arqueologia i història. Sabem que serà difícil, però és a poc a poc, gra en gra, que es va formant la platja.\nPer Vicky Laguía León, membre de l'Equip del Sàhara - Cooperació (novembre 2014)\n"Y nada, nada de nada, se habla del Muro de Marruecos, que desde hace 20 años perpetúa la ocupación marroquí del Sáhara occidental. Este muro, minado de punta a punta y de punta a punta vigilado por miles de soldados, mide 60 veces más que el Muro de Berlín.\nPer Yabel Pérez i Moreno, coordinador de Seguiment Econòmic als Agrupaments (octubre de 2014)\nCooperar per transformar el món\nPer Ariadna Mendieta, coordinadora de l'àmbit de Cooperació d'Escoltes Catalans (setembre 2014)\nEl context actual del país ens diu que estem vivint un gran canvi de paradigma en el marc sociocultural, polític i econòmic.\nDes de l’escoltisme tenim la responsabilitat i el compromís de sortir al carrer i liderar aquest procés de canvi, hem de començar a prendre consciència de la capacitat d’incidència educativa que tenim en la societat d’avui en dia. Tenim sobre la taula una oportunitat de transformació i no ens podem permetre quedar-nos aturats. Ens toca fer un pas endavant i lluitar, cooperar i transformar el país cap a un model de país més sostenible econòmicament, més democràtic políticament i més just socialment. Tenim el dret i l’obligació de viure aquest canvi tot participant-hi per poder dir la nostra i fer-nos sentir i escoltar.\nAvui més que mai, caldria recuperar la definició de cooperació i buscar el benefici comú i col•lectiu. L’escoltisme, en essència, vol transformar el món tendint a ser més just, equitatiu i sostenible, i la cooperació és una eina que permet i facilita l’assoliment d’aquest objectiu juntament amb tots els agents socials del país que tinguem el mateix objectiu. Ha arribat l’hora de cooperar més a nivell social, nacional i global a partir de l’educació, les accions comunitàries i la solidaritat entre les persones i els pobles, i aquí l’escoltisme hi juga un paper clau com a agent educatiu juvenil.\nVivim en un moment de canvis, processos i transformacions constants on cal que hi estiguem presents, hi diguem la nostra i actuem en conseqüència. La cooperació és un element indispensable per poder dur a terme aquesta transformació, cal que ens alineem amb els agents socials que lluiten amb el mateix objectiu, cal que ens posicionem i sobretot ens impliquem en aquest procés. L’escoltisme hi té molt a dir i no ens podem quedar enrere.\nEducació per a l'autogestió dels espais públics. Per Pere Martínez\nL’espai públic ha de ser aquell espai en què totes les persones i entitats puguin desenvolupar les seves activitats, ja que es tracta d’aquell espai que és propietat de tots i alhora no ho és de ningú. En societats mediterrànies com la nostra, en què la vida en comunitat és un dels pilars principals del nostre caràcter, influint en la manera de relacionar-nos, la comunicació, els hàbits diaris, etcètera, l’espai públic hi juga un paper fonamental. No és casual que els nostres pobles, barris i ciutats estiguin plens de places i llocs de trobada, ja que aquestes representen aquest espai de trobada on la comunitat realitza la seva vida social.\nFins i tot en el món rural, paradigma moltes vegades de la parcel•lació i la propietat privada, l’espai té unes particularitats a Catalunya. Històricament hi ha hagut sempre una llibertat de moviment al medi natural o han existit enclavaments (fonts, ermites..) destinats a l’ús públic d’aquests llocs, cosa que no passa en moltes altres societats, fins i tot mediterrànies, on tot el que és privat es tanca per a gaudi personal o explotació del seu propietari.\nPer necessitats noves de la societat actual existeixen ara, a més, nous espais que es poden considerar espai públic, els equipaments municipals, com poden ser casals de barri, centres cívics o sales municipals. Aquests espais han de donar sortida a les noves necessitats socials de la comunitat.\nActualment, malgrat aquest caràcter imprès en la nostra cultura i resultat de segles de socialització, estem patint agressions per una regulació a voltes exagerada d’aquest espai públic. Moltes de les lleis i regulacions que tenim ara mateix responen a models que no són els nostres i que tracten els ciutadans com a menors d’edat irresponsables als quals cal dir exactament com han d’actuar en cada moment o quan han d’utilitzar certs espais. També és veritat que la societat d’avui està patint un procés de pèrdua de valors i actituds que fan que s’hagi perdut en molts casos el respecte i la responsabilitat comuna per allò que és de tots.\nÉs en aquest context que moviments socials com l’escoltisme juguen un paper fonamental en l’educació dels joves perquè prenguin consciència de la importància d’implicar-se en aquests espais, de convertir-los realment en el que són, llocs de trobada, de creació i de creixement personal. I que amb aquesta consciència puguin ser ells mateixos els que puguin gestionar aquests espais per a la comunitat i demostrin que els ciutadans són responsables i no els calen certs límits o regulacions posades per l’administració que el que acaben fent és reduir la capacitat crítica dels individus.\n(article publicat originalment a la revista Debat Juvenil 98, hivern 2013)\nPere Martínez i de Mas\nCoordinador de Política de Joventut d'EC\nPel respecte de la llengua catalana a l’espai educatiu. Per Elena González\nEls recents atacs del Tribunal Suprem (TS) espanyol i el Tribunal Superior de Justícia de Catalunya al model d'immersió lingüística atempten contra un model que en els darrers 30 anys s'ha mostrat exitós i cohesionador. Ja des del mateix moment en què el TS dictava sentència el passat octubre, Escoltes Catalans ens vam adherir amb total convenciment al manifest de la plataforma Som Escola, on s’hi apleguen entitats cíviques i educatives, per demostrar el rebuig a aquestes sentències i evidenciar el paper cabdal de la llengua catalana a l’escola com a actiu cohesionador que evita separacions entre comunitats així com discriminacions de cap mena. Ara, coneixent la resolució del TSJC, ens reafirmem en aquesta postura i tornem a demanar, una vegada més, el respecte que la nostra llengua – i qualsevol altra – mereix.\nA les conclusions del IV Congrés d’Escoltes Catalans, que vam dur a terme fa gairebé tres anys, també varen emergir els debats al voltant del paper del català a l’agrupament. Apuntàvem que la llengua és un element clau per facilitar la cohesió i la igualtat d’oportunitats per tothom, ja que l’agrupament és un espai de convivència intens i arrelat al territori, amb la voluntat de treballar pel propi col·lectiu. I conclouíem que, en el context de moviments migratoris continus actuals, volíem viure el nostre sentiment català i l’ús de la nostra llengua com a quelcom natural i, sobretot, com una oportunitat.\nPer tot això, subratllem la importància que té el respecte a la llengua en què viuen i aprenen els integrants de la nostra societat. I molt especialment, subratllem el respecte als espais educatius formals, com l’escola, i no formals, com els fomentats per la nostra associació. Però aquest respecte que exigim no es tradueix en deixar triar la llengua d’ensenyament, sinó sobretot en entendre i respectar que la llengua és un element ric que engloba a l’individu en un col·lectiu. No es tracta només d’una eina de comunicació, sinó d’una manera de viure i entendre qui som.\nEls reptes de l’associació en la construcció del país segueixen canviant i avançant cap a escenaris nous. I siguin quins siguin aquests escenaris, hi haurà sempre l’admiració, l’estima i l’admiració per la nostra llengua.\nElena González i Vidal\nCap de Relacions Exteriors\nEl compromís de l’escoltisme, una qüestió de país. Per Víctor Muntés\n"Quin compromís cal esperar de tots nosaltres, si tant si ens impliquem com si no seguirem tenint el plat a taula? Per què fer l’esforç desmesurat que implica ser responsables d’un agrupament o d’un equip associatiu si seguirem preservant els nostres drets més bàsics?"\nL’any 1927 Josep Maria Batista i Roca va veure en l’escoltisme una eina de futur per una Catalunya políticament desubicada i assetjada per la dictadura del general Primo de Rivera. Segons el mateix Batista i Roca, el propi èxit de la dictadura era un reflex del fracàs en l’educació dels joves catalans i catalanes. La resposta a una situació tan greu havia de passar necessàriament per un projecte educatiu que cobrís les necessitats nacionals.\nDes d’aleshores, l’escoltisme ha acompanyat una Catalunya immersa en més de 75 anys de conflictes i repressió. Ha estat més de mig segle per posar a prova la resistència d’una nació sovint massa dubtosa de la seva pròpia condició. En acabar la guerra civil, tot just nou anys després de la desfeta del govern militar de Primo de Rivera, la creació de l’efímera Segona República espanyola i els tres anys de conflicte bèlic, l’associacionisme a Catalunya havia entrat en una crisi profunda. L’escoltisme, concretament, va ser il·legalitzat i els seus màxims dirigents van haver de marxar a l’exil·li o van ser empresonats. Tot i aquestes dificultats, l’escoltisme no va deixar de ser mai una escola per l’enfortiment del caràcter i la formació de persones actives i implicades i un refugi per l’amenaçada cultura catalana.\nPodeu imaginar doncs que, en aquell context històric, ser escolta anava més enllà de ser un dinamitzador d’activitats per joves. Ser escolta volia dir participar activament en la construcció del país, volia dir lluitar per la preservació d’una cultura que ens era pròpia, volia dir patir davant del temor de la pèrdua de la nostra identitat, implicava estar en el cor de la resistència cultural contra un feixisme insolent que es proposava esclafar tota mínima amenaça cap a la seva sagrada, i tal vegada imaginada, unió espanyola. Volia dir, reforçat especialment per la duresa del moment, lluitar pel dret més bàsic de cadascún de nosaltres: la llibertat.\nLa implicació i el compromís sempre donen fruit. L’activitat cultural submergida d’aquelles primeres dècades després de la guerra va tornar a brodar el teixit associatiu que actualment encara caracteritza i destaca la societat catalana per sobre de moltes altres. L’escoltisme, conjuntament amb tota la resta d’agents que representaven la ciutadania i la classe política, havien superat un repte vital: havien mantingut viva la flama catalana durant el llarg i fosc túnel de la dictadura franquista.\nAmb l’entrada de nou a la democràcia, tot i que també es van fer moltes passes en fals, es va tornar a la ciutadania molts dels drets més elementals. Aquests últims més de trenta anys han permès a Catalunya modernitzar-se i començar a fer alguns tímids passos per la protecció de la nostra cultura des de les administracions. Per desgràcia però, també ens hem anat emmetzinant poc a poc d’una cultura del benestar molt temptadora. Després de tants anys de repressió, els catalans ens hem deixat bressolar per una pau llargament desitjada i, fugint d’un passat massa recent, ens hem llençat a l’oblit que ens esperava a l’altra banda del llindar entre la dictadura i la democràcia. Amb els drets que, malgrat l'actual crisis econòmica, a la majoria de nosaltres ens segueix garantint la vida i la salut, molts han trobat la seguretat que anel·laven i han deixat pels més joves, els radicals i els somiadors, els projectes de contrucció del nostre país.\nEls escoltes, malgrat el nostre llegat històric, no ens hem pogut escapar del tot d’aquesta antirevolució. Tots tenim, amb més o menys mesura, les necessitats bàsiques resoltes. Quin compromís cal esperar de tots nosaltres, si tant si ens impliquem com si no seguirem tenint el plat a taula? Per què fer l’esforç desmesurat que implica ser responsables d’un agrupament o d’un equip associatiu si seguirem preservant els nostres drets més bàsics?\nTot i la situació econòmica, seguim vivint en una societat del benestar que ens ha esborronat el paisatge. Ja no és tan fàcil reconèixer el bé i el mal. Les societats es globalitzen i allò que és bo i és dolent es relativitza en un mar d’excés d’informació.\nI en tot aquest context canviant ens cau a sobre com una llosa la pregunta: “Què és per a nosaltres ser escolta? Estem donant la talla?” Si en algun moment ens restringim a fer activitats pels infants de l’agrupament sense cap altre compromís que el de procurar una bona estona als més petits; si no creiem o no ens interessa creure en el nostre paper com a educadors i educadores; si la transmissió dels valors del nostre Dossier Verd s’acaba convertint en un fet rutinari que simplement utilitzem per justificar les notres accions del dissabte per la tarda; si deixem de creure en la construcció d'una identitat nacional pròpia i en la empremta que podem marcar en el caràcter nacional; llavors, en aquell precís instant, acabarem d’ensorrar el somni de vàries generacions d’esforç i compromís.\nCal que ens aturem i pensem amb responsabilitat què volem ser. Cal que siguem encara més ambiciosos. Però cal que cadascú de nosaltres es miri el melic amb curiositat pràcticament científica. L’empenta de la nostra associació depèn exclusivament del nostre compromís. Aturem-nos a pensar quina és la nostra feina i el nostre paper dintre de l’escoltisme. Aturem-nos a pensar perquè dediquem tantes hores a l’agrupament. No deixem passar l’oportunitat de donar-li encara més sentit a la nostra feina.\nImagineu-vos el proper llibre d’història sobre escoltisme. Com us agradaria que descriguessin el rol de l’escoltisme de la nostra generació d’aquí a 20 anys? És hora d’anar despertant del nostre somni democràtic per trobar nous horitzonts per a l’escoltisme. Cal doncs començar a pensar quins són els nous reptes de l’escoltisme català. Els ho devem als nostres avis i àvies i als nostres pares i mares, ens ho devem a nosaltres mateixos i sobretot, els ho devem als que encara han de venir després de nosaltres.\nNomés votes o també participes? Per Elena González\nLes eleccions municipals s’acosten i, amb elles, com cada cop que hi ha moviment electoral, un munt de reflexions i pensaments sobre què vol dir participar.\nParticipar significa essencialment prendre part. De tant en tant parlem de la importància de la participació, d’opinar, de construir col·lectiu, que fa que es generi una visió un pèl abstracta de què vol dir, fins i tot per a la gent implicada en moviments associatius. Segurament és perquè, en el fons, estar implicats i compromesos amb un projecte d’on no s’espera res a canvi, requereix una actitud de treball personal conscient del que es vol i del que es fa, i una bona dosi de ganes de millorar. I aquesta empresa, com tantes que atenyen a la construcció d’un mateix, no és pas fàcil.\nAixí mateix, prendre part demanda alhora de la capacitat de decidir. Per fer-ho, cal exercitar també la crítica. Ser crític no vol dir estar permanentment a punt per fer una dissecció punyent de tot el que succeeix, sinó saber utilitzar una eina per analitzar allò que s’esdevé, fent-ho amb la pròpia escala de valors, construïda pel que un creu i el que està disposat a aprendre dels altres.\nPrendre part vol dir tenir el valor de creure que un mateix és part del tot, i que el que hom pot aportar amb ànim positiu i constructiu farà avançar l’espai de tots cap a millor.\nLes eleccions són una part més de tantes coses que ens passen com a col·lectiu. És un moment per decidir si volem prendre part, valorar si volem donar suport a unes idees o unes altres. Si val la pena votar o no, cadascú ho ha de decidir.\nPosar en valor la participació és quelcom que hem de fer no només en aquesta època, sinó durant tot l’any. Val la pena pensar que hi ha molts joves, arreu del nostre país, que dia a dia viuen intensament què fan i què volen, aporten i escolten, compromesos per procurar millorar el que és de tots.\nArticle publicat originàriament per a la campanya Vot Jove, del Consell Nacional de la Joventut de Catalunya en motiu de les eleccions municipals del 22 de maig de 2011\nCap de Relacions Exteriors d'Escoltes Catalans\nPel dret a un habitatge digne. Per Aina Tella\nDissabte 16 d'abril arriba una altra edició de la Murga a Ciutat Vella de les mans dels pioners de l'AE Intayllú de Vilassar de Mar, l'AE Mintaka de Teià, l'AE El Pi de les Corts del barri de les Corts de Barcelona, i l'AE Guspira, de Rubí.El projecte pretén assolir un doble objectiu; per una banda conèixer les causes del 4t Món, l'exclusió social i la pobresa urbana, i per l’altra pal·liar-ne les conseqüències. Per tal d'aconseguir-ho, la Murga es divideix en tres fases.\nUna primera fase es basa en la formació i conscienciació, l'aprenentatge, dels i les joves en la temàtica del projecte a través de diferents activitats, jocs de rol, tallers i cinefòrums. La segona fase és l'acció, o servei, que defineix el camp de treball basat en tasques de rehabilitació i de manteniment de pisos en males condicions d’habitabilitat assignats pels Serveis Socials del Barri Gòtic de Barcelona. Finalment, es defineix una tercera etapa de sensibilització, en el què els joves donen a conèixer la problemàtica i l'experiència viscuda al llarg d'aquests intensos dies al seu entorn més proper.\nPerò la importància i la veritable intensitat que suposa pels joves d'aquesta vivència no es troba només en les tasques de rehabilitació (pintura, reparacions, recollida de mobles vells, etc) es troba, sobretot, en la convivència que durant els cinc dies que dura el camp es dóna amb els habitants dels pisos, coneixent i entenent les seves vides i compartint junts aquesta experiència. La finalitat de La Murga va més enllà d’incidir positivament en la millora concreta de les condicions de vida de les persones que viuen en els pisos que es rehabiliten. La Murga és un projecte que pretén transformar diferents àmbits tant a nivell individual com a nivell col·lectiu.\nA nivell individual, canvia la situació personal dels que viuen als pisos ja que el seu entorn, la seva llar millora i d'altra banda, se senten escoltats, ajudats i estimats per joves desconeguts. Persones que es troben en situació de risc d'exclusió social i que són ignorats, recuperen la seva identitat, milloren l'autoestima, reben un petit impuls, una petita empenta per a tornar a recuperar el seu lloc a la societat. Tornen a sentir-se responsables de la seva vida i del seu entorn.\nTambé canvia als pioners que hi participen. Joves que trenquen tòpics, trenquen prejudicis i veuen com les seves ments es sacsegen i es desperten les seves inquietuds socials i les ganes de canviar l'entorn, la societat. Desenvolupen l'esperit crític, construeixen una opinió pròpia respecte el tema i es comprometen amb el canvi, participen i s'impliquen. Són responsables. Els i les joves s'adonen que les seves accions, per petites que siguin, poden canviar i transformar moltes coses.\nA nivell de col·lectiu, la Murga pretén incidir en un canvi més profund que afecta al tipus de societat i al tipus de ciutat. Barcelona ha esdevingut un model de ciutat aparador, un model de ciutat pensat pel turisme i que oblida als veïns i veïnes, promovent les desigualtats socials internes. Aquest model de ciutat imposat ,aliena als ciutadans, els allunya de la identitat barcelonina que s'acaba difuminant en un fals cosmopolitanisme, marca ideal per vendre la ciutat a l'estranger. Aquest model de ciutat posa pals a les rodes al creixement del teixit social i a la participació ciutadana.\nLa Murga treballa precisament per construir una alternativa en la què els veïns i veïnes siguin responsables del seu entorn, se sentin part activa de la ciutat i així puguin sortir al carrer i participar, per poder fer de Barcelona la seva ciutat, feta a la seva mida, segons les seves necessitats. És per això que la Murga treballa pel dret a un habitatge digne, perquè creiem fermament, que aquesta és una de les vies per recuperar el poder popular, per poder construir la nostra Barcelona.\nCap de Branques i membre de l'Equip de La Murga\nFutur. Per Rita Marzoa\nArticle publicat originàriament al diari Avui (17/03/2011)\nLa nostra moneda de canvi. Per Víctor Muntés\nPer altra banda, les entitats d’associacionisme educatiu hem de fer també una reflexió i un exercici de realisme en temps de crisi. Probablement, en els propers anys els nostres pressupostos es veuran estancats, si no reduïts. Caldrà, per tant, un major rigor en la gestió associativa, en l’eficiència de les nostres accions i un cert redimensionament dels nostres objectius més ambiciosos. Alhora, serà necessari preveure noves fonts d’ingressos i una certa diversificació d’aquestes per tal de no patir en escreix d’una excessiva dependència pressupostària.\nArticle publicat originàriament a la revista Estris núm. 177\nArxiu: articles anteriors:


ALL IN és un recorregut per diferents mons inspirats en la pròpia expressió anglesa. Una discoteca, una escola d’anglès, un programa d’autoajuda i un magatzem. La peça és un contenidor on es barreja’n diferents estímuls i funciona com a trànsit a través de tot de llocs, realitats i vivències comunes, reconeixibles i compartides, imposades, acceptades i celebrades.\nUtilitzada com a jugada final en una partida de pòquer o com a eslògan de la marca esportiva Adidas, “all in” és també el nom d’un conegut local de striptease en el Boulevard Clichy de París, un hostal als afores de Berlín i un restaurant a la zona alta de Barcelona amb un econòmic menú de 9 euros. La expressió serveix per a tot i per a no res. Per nosaltres amaga un gran buit. Però un buit més proper al d’un magatzem per on han passat milers d’objectes, un buit més proper al d’una discoteca repleta de gent un dissabte a la nit.\nMENCIÓ ESPECIAL / PREMI BBVA DE TEATRE 2017\nuna creació de Mònica Almirall, Miquel Segovia, Albert Pérez Hidalgo i Melcior Casals // espai visual Cube.bz // tècnic Oscar Palenque // productores Núria Segovia (Vesc S.L.) i Sarah-Jane Watkinson (Outer Circle Arts) una coproducció de HOME (Manchester) i Festival TNT – Terrassa Noves Tendències/CAET (Barcelona) amb el suport de ICEC, Sala Baratza, la Beca CONCA de recerca i creació 2015, Arts Council England i l’Embaixada espanyola a Londres // projecte en residència a CC Navas, Espai Maragall, Casa de las Artes, La Inútil, Sala Hiroshima i Lighthouse Poole


Prades sense subministrament elèctric | PRADES online\nPrades sense subministrament elèctric\nPublicat el 21 gener 2017 per Txus\nDurant la matinada d’ahir, Prades, Vilanova de Prades, Capafonts, La Febró i Ulldemolins es van quedar sense llum per culpa d’una avaria d’Endesa. L’apagada es produí a les 2h i fins a mig matí no es va poder restablir el subministrament. Després del salt, podreu llegir la notícia del Diari de Tarragona i el vídeo dels Matins de TV3.\nUn miler d’abonats de diferents municipis de les Muntanyes de Prades (Prades, Vilanova de Prades, La Febró, Capafonts i Ulldemolins) han passat una de les nits més fredes de l’any sense subministrament elèctric. L’avaria s’ha produït de matinada, sobre les 2h, per motius que encara es desconeixen i no s’ha restablert fins passades les 10h d’aquest matí. Segons han explicat al Diari fonts d’Endesa, el subministrament s’ha vist afectat per la desconnexió d’una línia d’electricitat de mitja tensió que alimenta tota aquesta zona. Les mínimes d’aquesta matinada han estat de 2ºC a La Febró o de 0,7ºC a Prades, on la neu ha deixat enfarinat el poble.\nEls afectats es mostren molts crítics amb la companyia elèctrica, ja que asseguren que la problemàtica es repeteix força sovint afectant no només a les cases dels municipis sinó també a comerços, escoles o restaurants. A més a més, s’ha de tenir en compte que els sistemes de calefacció funcionen amb cablejat de gasoil i que requereixen d’electricitat per funcionar. L’alcalde de Capafonts, Anton Marca, lamenta que aquestes incidències es produeixin tots els hiverns i que els veïns del poble estiguin pagant per un servei deficitari. En aquest sentit apunta que segueixen treballant per aconseguir un tancament d’anella elèctrica per la zona.\nFont: TV3 i Diari de Tarragona


El trofeu de fusta més preuat\nCiutadella (Menorca), fins al 24 de juny\nCarota indultada 1996\nCarotes a l'interior d'una casa\nCarota en un aparador\nCarotes indultades 1964 i 1965\nCarota indultada 1997\nCarota indultada 2008\nEls esbossos d'unes carotes\nArtista amb dues de les seves carotes (2009)\nLes carotes es porten fins la zona on hi ha els cavallers\nI es mostren al públic assistent als Jocs d'Es Pla\nCavaller a punt d'iniciar el trot\nInici del trot del Joc de Ses Carotes\nCavaller amb la carota damunt el cavall\nJove amb un tros de carota\nTrossos de carota a casa d'un ciutadellenc\nLes carotes i les lladrioles\nLes carotes són uns escuts de fusta o adargues grosses damunt les quals hi ha pintades una carota grotesca de la qual han acabat manllevant el nom. Estan fetes amb diferents planxes seques i primes de llenya de pi unides per darrera amb una maneta i dos bastaixos horitzontals que serveixen per subjectar-les a mode d'escut.\nPer la seva banda, la lladriola, també anomenada rudiola, guardiola o lludriola, és una peça de terrissa crua, eixugada o cuita al sol, de poc més de deu centímetres. És de color marronós i duu l'escut heràldic del Caixer Senyor. Les lladrioles acompanyen sempre a les carotes i s'utilitzen per a rompre-les.\nOficial i lúdicament, tant les lladrioles com les carotes s'utilitzen només durant els Jocs d'Es Pla de les festes de Sant Joan de Ciutadella, un conjunt espectacular i arriscat de jocs d'habilitat protagonitzat per cavallers i llurs cavalls. Ara bé, des de fa uns anys, s'han convertit en una de les icones de la celebració santjoanera: n'hi ha als aparadors de les botigues, amb totes les mides i formes imaginables, com a element decoratiu, i a l'interior de les cases i a les cavalleries. Per altra banda, els dies que dura la festa els artistes locals fan rèpliques de fang de les lladrioles, decorant-les amb motius diferents cada any, unes peces que són pensades perquè es puguin comprar i guardar-se a casa com a record de l'edició de la festa en curs.\nOrigen de les carotes i les lladrioles\nExpliquen els historiadors locals que a l'Edat Mitjana, en ocasió de determinades festes, es feien uns torneigs cavallerescos que consistien en realitzar certes proves o jocs sobre els cavalls amb l'objectiu de demostrar honor i destresa. De torneigs d’aquestes característiques se’n feien en diferents moments de l'any i en ocasió de festes ben diverses al Born de totes les grans ciutats catalanes, com Barcelona, Ciutadella, Perpinyà, Palma o València. Hi ha qui pensa que inicialment aquests jocs eren a vida o mort, autèntics combats en què calia demostrar qui era millor cavaller per convèncer als nobles o reis que valia la pena que els contractessin per les seves empreses guerreres. A partir del segle XVII aquests combats a cavall eren ja exclusivament festius, que tenien lloc com un lluïment, per a divertiment de la gent.\nUn d'aquests jocs era el que s'anomenava "Tirar lladrioles". Un dels cavallers anava amb diverses lladrioles a la mà i les llençava contra l'altre cavaller, que duia un escut per a protegir-se'n. Hi ha qui creu que aquest combat era una representació de la lluita entre moros i cristians dels temps de la conquesta catalana, doncs el cavaller que fugia duia l'escut pintat amb rostres, sovint grotescos o deformats, de moros, sarraïns, mentre que el que llançava les lladrioles representava als cristians. En funció de la magnitud de la festa hi havia més o menys parelles de cavallers practicant aquest joc i, per tant, es llançaven més o menys lladrioles. Així, per exemple, en l'arribada del príncep Hesse a Menorca hi ha constància que es tiraren 1000 lladrioles.\nLes carotes actuals són, doncs, una evolució d'aquests primitius escuts cavallerescos.\nDel taller a la brega\nEl procés protocolari que hi ha al voltant de la creació de les carotes comença cada any al desembre, quan el Caixer Senyor designa, personalment i en secret, la persona que pintarà les carotes de l'any en curs. La designació només ha de complir un requisit: l'artista escollit ha de ser de Ciutadella. Tot i que la designació es fa al desembre, no és fins més endavant (a mitjans d'abril) que es fa públic qui serà l'encarregat de pintar-les. Ser escollit per pintar les carotes de les festes és un dels majors prestigis que es pot atorgar a un artista ciutadellenc. Una vegada fet l'encàrrec, l'autor fa una proposta artística al caixer senyor, que inclou uns esbossos. No hi ha un criteri establert per a l'elaboració dels continguts dels dibuixos que tant poden ser personatges coneguts, vius o morts, de Ciutadella, personatges famosos d'arreu del món, o personatges totalment desconeguts o irreconeixibles. És l'artista qui decideix la temàtica i el contingut de les carotes de l'any en curs, un procés que sol portar amb un secretisme radical.\nLa tria de tema escollit i/o els personatges a pintar els presenta l'artista dues setmanes abans de l'inici de les festes al Caixer Senyor, a qui es justifica la idea i amb qui es comenta la jugada per tal que doni el seu vist-i-plau definitiu. A partir d'aleshores l'artista comença a treballar. Sobre les planxes de fusta que li entrega el fuster, l'artista hi dibuixa primer uns esbossos amb llapis, que després acoloreix. A mesura que les va acabant, l'artista entrega les carotes al Caixer Senyor, que les guarda a casa seva, en secret. La tradició marca que uns dies abans de Sant Joan (concretament a partir del Dia d'Es Be i fins la vigília de Sant Joan), el Caixer Senyor doni a conèixer les carotes a la premsa local, que en publica la imatge als diaris de l'endemà. Però que no és fins a les 9 del matí del Dia d'Es Be que obre les portes de casa seva perquè, tot aquell qui vulgui, pugui anar a veure les carotes que seran exposades als passadissos de l'escala principal del seu palau fins la vigília de Sant Joan.\nOficialment, de carotes només n'hi ha vuit. Sis es rompen durant els Jocs d'Es Pla i dos s'indulten. De les dues carotes indultades - designació que només es coneix el mateix dia 24-, una se la queda el Caixer Senyor com a record de l'any en què va organitzar les festes i l'altra l'Ajuntament de Ciutadella que la guarda en el Museu Municipal on resten les carotes d’anys enrere. A la pràctica, però, l'artista sempre acaba fent més carotes -fins a 12- vuit d'oficials escollides pel Caixer Senyor i quatre de més a més. D'aquestes quatre extres, dos són pel Caixer Senyor, que les entrega en forma de regal a determinades persones i dues més són per l'artista, que les entrega també a mode de preuat regal a alguna persona estimada.\nLes vuit carotes s'exposen a casa el Caixer Senyor fins el dia 24, dia del Joc de les Carotes. Aquell dia, les carotes es baixen al Pla abans que els cavallers hi accedeixin, en absolut secret perquè ningú sap encara quines han estat les carotes indultades. Acabat el joc de l'anella, els vigilants de les carotes les mostren al públic, aixecant-les de cara al balcó on hi ha els horts de les cases benestants. És un dels moments més emotius de la jornada i no està exempt de riscos, perquè sempre hi ha algú que les vols agafar abans d'hora. Les sis carotes es mostren entre la munió de gent i es duen fins l'indret on els cavallers comencen les curses.\nTambé és tradició que abans d'entregar les lladrioles als genets que han de córrer les carotes passi un dels ajudants de la casa del noble a oferir-les a les autoritats que assisteixen al Pla, per si volen retirar-ne alguna com a record de la diada. Després, el mateix assistent passa a oferir-les a les amistats del caixer senyor que són a l'hortet de la casa pairal per presenciar les festes.\nEl Joc de les Carotes: art per a ser romput\nEl dia 24 al capvespre és el dia assenyalat per a rompre les carotes. A fosqueta, la cavalcada amb tots els cavallers -més de 100- va a l'Ajuntament a demanar permís per començar els Jocs i després es dirigeix al convent de Santa Clara a demanar que ningú prengui mal. Tot seguit, els caixers i llurs cavalls es dirigeixen al Pla per a començar els Jocs, que són: el Joc de l'Ensortilla, el Joc de les Carotes i el Joc de Córrer Abraçats. El segon d'aquests jocs s'anomena Joc de les Carotes i consisteix en una espectacular batussa que té per objectiu rompre l'escut de fusta damunt el qual hi ha pintada la carota grotesca. Aquest joc es repeteix sis vegades, una darrera l'altra, tantes com carotes hi ha. Els genets hi participen de dos en dos, muntats a cavall tots dos i a galop tirat. El cavaller que corre a la part dreta amb la carota de fusta al braç esquerre mentre que el que corre a l'esquerra duu la lladriola a la mà dreta. Surten des del principi d'Es Pla, muntats sobre sengles cavalls, i inicien una ràpida cavalcada enmig de la multitud que els obre un passadís perquè puguin passar.\nEl joc consisteix en el fet que l'altre cavaller ha de rompre la carota amb les lladrioles. En un moment de la cursa, imprevisible i diferent cada vegada, un dels cavallers ataca a cops de lladriola a l'altre, que es defensa amb l'escut o carota. L'objectiu d'aquesta acció no és una brega, sino rompre la carota ritualment. Si el caixer no ho aconsegueix amb la lladriola, ho pot fer a cops de puny. Si ni així ho aconsegueix, ha de ser el propi portador de la carota qui la trenqui amb el genoll. Perquè el joc acabi bé, les carotes s'han de rompre i els cavallers s'han d'abraçar abans d'acabar la cursa. Al final, la carota es trenca en diferents peces que salten i cauen al terra. L'objectiu de tots els joves que hi ha al voltant del passadís, just en l'indret on cau la carota a terra, és aconseguir-ne un tros. Hi ha autèntiques baralles per aconseguir un tros de carota, com més gran millor. A Ciutadella, aquests trossos de carota rompuda són una espècie de trofeu, un record de l'edició de la festa que els joves guarden gelosament al llarg dels anys i que en els propers dies apareixen exposats en les botigues familiars. I, per recordar la proesa d'haver-ne aconseguit una, alguns les emmarquen dins un quadre amb la fotografia de la carota original i el tros aconseguit.\nText: Manel Carrera i Escudé, amb informacions de Silvia Vivó (artista 2009), Florenci Sastre (historiador local) i Toni Anglada.\nData de publicació digital: 5/5/2010 6429 lectures


Malgrat la polèmica pels resultats provisionals, la candidatura 'Eines de País' obté una victòria indiscutible amb almenys 31 cadires al ple cameral\nVíctor Costa Director Barcelona. 09 de maig de 2019 00:24\nL'ambient a la Casa Llotja de Mar era el de les grans nits electorals. Ningú, però, es podia esperar allò que estava per venir... I és que les 13 Cambres de Comerç de Catalunya han tingut del 2 al 8 de maig una cita amb la història. La Cambra de Comerç de Barcelona que era la més disputada amb cinc candidatures s'ha saldat amb un resultat provisional inesperat per a pràcticament tots els presents: una victòria aclaparadora i indiscutible d'Eines de País. Fins i tot, la presidenta de l'Assemblea Nacional de Catalunya (ANC), Elisenda Paluzie, ha vingut a celebrar-ho a posteriori. Els aplaudiments i els crits d'independència no s'han fet esperar...\nLa candidatura independentista que compta amb el suport de l'ANC i el Cercle Català de Negocis (CCN) impulsada per Joan Canadell, Pere Barrios, Joel Joan o Albert Pont, entre d'altres, ha assolit un resultat insòlit: 31 cadires en el ple de la Cambra. De confirmar-se aquestes xifres en els resultats definitius que s'esperen en les pròximes hores o dies, no necessitarien cap mena de suport per formar govern a la Cambra. Ni tan sols de les 14 cadires de plata de les grans empreses o les sis de les patronals Pimec i Foment.\nEines de País: 31 cadires formades per Catgas Energia, Recam Laser, Josep Muntal, Integración de Sistema Wen, Plásticos Pineda, Truckcat, Jaume Giró i Giró, Rapid i Segur Assistencia de la Llar, Instaquatre, Parkdale Invest, Iniciatives Canadell, Jula Lloguers, Implica2 Consulting y Servicios, Saileforners, Masley & Leymans, Hipercafe, Consultoria d'Espais Nuri i Sergi, Francesc Cara Sola, Avant Telecom & Urbotic, IM Projects, Bacus Eventos Sociales, Pere Quart, Nubur XXI, Vistadome, Isardsat, The Black Swan Family Office, Elisabet Camprubí, Arriska, Balneario Termas Victoria, Industrial Nautica Catalana, Grup d'Animadors Professionals.\nEnric Crous i José Maria Torres: 5 cadires formades per Lluch Essence, Bon Preu, Restaurante Palou, Ferrer y Ojeda Asociados Correduria de Seguros i Hospital Sant Joan de Déu.\nRamon Masià: 0 cadires.\nExceptuant els 40 principals d'Enric Crous i José Maria Torres que s'han reunit a porta tancada a un hotel de Balmes, la resta de candidatures han seguit la nit electoral des de l'emblemàtic edifici de la Cambra de Barcelona. Allà on fa només uns mesos se celebrava un Consell de Ministres carregat de polèmica. L'ambient era de nerviosisme i el moment més inaudit l'ha protagonitzat el director general de la Cambra de Comerç de Barcelona, Xavier Carbonell, quan sobre les 23 de la nit ha assegurat que "els resultats provisionals no sortirien aquesta nit".\nEl preludi: "Digues els resultats provisionals, collons!"\nTot seguit, però, es filtraven els primers resultats a la premsa. "Visca la República!", cridaven els candidats de l'ANC sense saber encara la xifra exacta. Tot plegat, després d'una jornada intensa amb campanya per part de Crous i Tusquets, picabaralla entre candidats pakistanesos i llargues cues per votar, les cartes estaven repartides i només quedava esperar.\nEl dia ha estat intens, però la nit ha estat encara molt més llarga i confusa... El secretari general de la Cambra de Barcelona, Xavier Coronas, ha comparegut passada la mitjanit per aclarir el malentès i detallar que hi ha 955 vots, un 6,3% dels aproximadament 17.224 totals, que han estat apartats de l'escrutini i que estan pendents de verificació. "Això no vol dir necessàriament que hagi de tenir un impacte o no en els resultats", ha assegurat.\nEn aquest sentit, Coronas ha insistit que els auditors han trobat "evidències suficients" com per excloure alguns vots del resultat final alhora que ha augurat que "l'escrutini final no es podrà saber fins a d'aquí tres dies". Els motius? "Prudència i no suscitar expectatives diferents a les reals". La calma no ha arribat després de la tempesta... I algun dels candidats d'Eines de País ha espetat: "Digues els resultats provisionals, collons!".\nCoronas ha començat a cantar-los en veu alta entre els aplaudiments dels guanyadors de la nit. Destaca sobretot que ni els presidenciables Enric Crous ni Ramon Masià han obtingut cadira, i sí que ho ha fet Carles Tusquets que tot just unes hores abans assegurava que en el cas hipotètic de no guanyar faria oposició al ple. Entre els noms propis d'Eines de País salten a la vista: Joel Joan, Mònica Roca, Pere Barrios, Joan Canadell, Albert Pont o Joan Font, que s'ha mogut entre la candidatura de Crous i la independentista durant tota la campanya. Però, n'hi ha molts més...\nRepública, sobirania i consultes\nQuins són els eixos estratègics d'Eines de País a la Cambra de Barcelona? Molts d'aquests, s'han anat dibuixant durant la campanya electoral: "La República catalana i la sobirania fiscal sense submissió als interessos d'oligopolis i empreses amb seus no catalanes" alhora que desvincular-se de "la Cambra d'Espanya i l'economia de l'Ibex 35".\nEncara més: "Cal esdevenir República perquè necessitem un Estat que doni suport a les nostres empreses ja que l'Estat espanyol dóna suport a les seves empreses, però no al teixit real de Catalunya que són les pimes", assegurava el candidat i fundador de Petrolis Independents, Joan Canadell, en el debat organitzat per VIA Empresa.\nEines de País defensa "la República catalana i la sobirania fiscal sense submissió als interessos d'oligopolis i empreses amb seus no catalanes" alhora que desvincular-se de "la Cambra d'Espanya i l'economia de l'Ibex 35"\n"Defensar els interessos dels empresaris d'aquest país és polititzar?", es preguntava llavors alhora que ell mateix responia "hem intentat de totes les maneres trobar un encaix amb l'Estat espanyol i no hem pogut, hem tingut un cost d'oportunitat enorme. Quants diners hauríem guanyat en els darrers 10 anys si haguéssim estat independents?". Les infraestructures també seran un punt clau.\nEines de País ja va anunciar que posarà també en marxa un sistema de consultes nacional, territorial i sectorial on es preguntarà a l'empresariat català sobre l'actuació de la Cambra de Comerç de Barcelona pel que fa al procés donant informació i fent estudis sobre el potencial d'un nou Estat català, la sobirania fiscal per fer efectiva la República o fins i tot, reprovar Felip VI com a rei després de "pressionar les empreses per canviar la seu social" i declarar-lo "persona non grata" a la Cambra.\n"Enquestes de Pimec, Cecot i la mateixa Cambra de fa anys posen de manifest que més d'un 50% de l'empresariat està a favor de la independència i ara els resultats poden ser més alts", recordava Canadell. L'electorat de la Cambra li ha acabat donant la raó. Durant la campanya, no hi han faltat suports mediàtics com: Lluís Llach, Xavier Sala-i-Martin, Aamer Anwar, Toni Albà, Toni Comín, Beatriz Talegón, Alfons Godall, Ferran Latorre, Joan Queralt, Isona Passola, Sergi Mateu, Santi Vidal, Pilarín Bayès, Lloll Bertrán, Eduardo Reyes, Ramon Cotarelo, Magda Oranich, Mon Plans, Chema Clavero, Pepe Fajula, Francesc Prat o Pepa Arenós, entre molts d'altres.\nLa Llotja, del Consell de ministres a la independència cameral\nUn cop s'escullin les cadires patronals i es conformi el ple cameral a partir de juny, només quedarà pendent escollir el comitè executiu integrat pel president, els tres vicepresidents, el tresorer i els set vocals. Entre passadissos, Pere Barrios i Joan Canadell són els candidats que sonen amb més força a la presidència, però sembla que encara no hi ha res decidit.\nSigui com sigui, Valls posarà punt i final als quasi 17 anys (amb quatre de pròrroga) que ha presidit la Cambra de Comerç de Barcelona després del seu particular comiat amb revolta. I ara, encara més amb una nit electoral que ha donat per a molt... Per tristesa i malestar d'uns i alegria dels altres. A l'espera dels resultats definitius que difícilment distaran molt dels actuals i amb el fantasma de la impugnació encara present però una mica més lluny donat el context, Eines de País amb el suport de l'ANC i el CCN ha donat la CAMPANADA en majúscules a la Cambra de Barcelona.\nLa imatge final no s'ha fet esperar: la candidatura ha marxat d'una Llotja que pràcticament no coneixien fins a avui, per la porta gran i cridant "Independència" i "Visca la República!". Allà on a finals de desembre el president del Govern espanyol Pedro Sánchez i el seu consell de ministres aprovava la pujada de l'SMI a 900 euros bruts mensuals dividits en 12 pagues i canviava de nom l'aerport d'El Prat. Coses del destí... O del Joc de Trons cameral.


Organitzacions turístiques > Organismes privats > Institut per a la Qualitat Turística Espanyola (ICTE)\n28/12/02 Ultima Hora Cinc establiments de les Pitiüses obtenen les Q de qualitat turística\nEls hotels: Invisa Ereso, Hotel Fiesta Cala Nova, Apartahotel Jabeque, Sirenis Club Goleta i el Hotel Mare Nostrum, han estat els cinc hotels que han obtingut la Q de qualitat turística aquest any, aquestos hotels juntament amb els vuit hotels més que ja la tenen des de l'any passat, demostren que hi ha hotelers empresaris que volen mantenir les seves instal.lacions, millorar els procediments operatius i els nivells de satisfacció dels clients.\nMés: Institut per a la Qualitat Turística Espanyola (ICTE) i Certificacions de qualitat.\n24/07/2002 Diario de Ibiza La ICTE ja te seu a les Pitiüses\nLes Pitiüses seran la segona localitat espanyola amb una delegació de l'Institut per a la Qualitat Turística Espanyola (ICTE) i la primera a tot Balears. Aquesta seu desenvoluparà programes per empreses turístiques que vulguin optar a la certificació de qualitat pels seus establiments. Vuit establiments hotelers ja tenen el distintiu de la qualitat, la Q, que concedeix aquest organisme.\nMés: Institut per a la Qualitat Turística Espanyola (ICTE).


Resoldre el dilema de les bandes sense fer un embús\nNATALIA ARROYO 03/04/2012 00:00\n260x366 Alves serà decisiu pujant des del lateral. / DANIEL DAL ZENNARO / EFE Alves serà decisiu pujant des del lateral. / DANIEL DAL ZENNARO / EFE\nJa són tres els partits en què el Milan, havent sigut dominat, ha resistit davant el Barça per treure'n bons resultats (dos empats i una derrota per la mínima). Espès i rígid en defensa, sense cap vergonya de regalar la pilota i jugar a veure-les venir o triant els moments estratègics per pressionar a dalt o replegar-se davant de la frontal de l'àrea, els italians han condicionat el joc blaugrana, que ha estat incapaç de trobar l'equilibri entre la necessitat de mantenir el control del joc i la possessió tranquil·la per no caure en l'anarquia rossonera i la necessitat, també, de ser vertical i profund. L'excés d'ordre ha acabat derivant, a estones, en un ritme de partit còmode per a la paciència defensiva italiana. Convé accelerar el joc, dinamitzar-lo entre línies i a les bandes, assumint el risc que un partit de tornada de quarts de final, amb un 0-0 a l'anada, reclama.\nTap a la frontal de l'àrea\nLa defensa del Milan es tanca sense rubor per darrere de l'escut d'Ambrosini (Van Bommel torna a ser baixa) i recula metres amb seguretat i, si cal, se situa a un pam del seu porter a l'àrea petita per protegir-lo millor. Regala les bandes perquè se sap poderosa en el joc aeri, contundent al tall en les centrades laterals. No es desespera ni es desordena, basculant mínimament i no caient en els paranys de sortir a buscar els extrems que esperen enganxats a la línia de banda (com podrien ser Pedro i Alexis/Alves) o ser arrossegats pels moviments d'un punta que baixa a rebre al mig del camp (com fa Messi de fals 9 ). El Barça, però, haurà d'insistir en la idea de fer ample el camp i atacar amb paciència, movent molt ràpidament la pilota i fent constants canvis d'orientació en horitzontal i vertical. Malgrat l'espessor, el Barça ha tingut ocasions clares de gol tant a San Siro com al Camp Nou.\nRisc d'encaixar un gol\nEl fet que sigui un partit de tornada fa que els 90 minuts al Camp Nou (o 120 si hi hagués pròrroga) estiguin marcats pel 0-0 de l'anada. Ser massa atrevit des de l'inici pot fregar la imprudència en cas d'encaixar un gol, però el Barça ha d'intentar fer un pas endavant, no coartar l'atreviment en banda d'Alves ni limitar les arribades dels interiors. La profunditat del lateral brasiler serà clau per generar dubtes en la defensa milanista, com també ho serà la mobilitat d'Iniesta, Cesc o Keita. La probable presència de Seedorf a la part oberta esquerra del rombe central del Milan deixarà a Alves una tasca defensiva poc exigent en posicions endarrerides. On més se'l necessita és en la primera pressió, ben amunt, a l'altura dels migcampistes. Per evitar que sigui ell l'únic factor punyent que envaeixi l'àrea per sorpresa, Puyol (teòric lateral esquerre) hauria de pujar també per l'altra banda. L'aposta pel 4-3-3 sembla segura, perquè és la millor estratègia per frenar el joc vertical dels italians, que juguen amb dos puntes i un jugador d'enllaç.\nL'estratègia, factor diferencial\nA San Siro Alexis va estar a punt de culminar una jugada d'estratègia en una falta que el Barça va servir en curt. El Milan també va amenaçar en algun córner o falta lateral, aprofitant el potencial aeri que té malgrat l'absència de Thiago Silva. L'aposta per Keita, a més d'ajudar en les temporitzacions defensives, sembla la carta amb què Guardiola se sent més segur per refusar les accions delicades dins l'àrea. Sembla obvi, però, que tenir la pilota i no fer faltes en zones de risc és la millor fórmula per evitar el perill.


Zoom per descobrir els detalls de la realitat – NouBarris.Net\n23 de setembre de 2020 22 de setembre de 2020 Informatius\tCan Basté, Exposició, Fotografia\nErik Estany reflexiona sobre la fotografia i la tecnologia al projecte “Del que passa a fora”\nEl fotògraf Erik Estany presenta a Can Basté tota una sèrie de fotografies fetes pràcticament a cegues. Una càmera fixa rere una finestra va capturar instants de la realitat quotidiana i ell va desvetllar-ne els detalls interessants quan ampliava les imatges a l’ordinador. “Del que passa a fora” reflexiona sobre la tecnologia i el llenguatge fotogràfic, així com el control per la imatge i la identificació facial\nLes imatges mostren actes repetitius, com els diversos usuaris d’un banc al llarg del dia, o dels copilots dels cotxes de l’autopista. Quotidianitats que salten a primer pla un cop ampliats els pixels. “La majoria de fotografies estan fetes d’una forma molt instintiva i és després en el procés de mirar-les i pensar-hi en què apareixen detalls que en principi no havien estat l’impuls de fer la fotografia i s’acaben convertint en el centre. És aquesta idea que si mires bé i de prop, qualsevol cosa pot ser interessant.”\nEstany acostuma a reflexionar sobre el llenguatge fotogràfic, així com la relació humana amb la tecnologia. En aquest cas al projecte hi fa intervenir les visions de l’ull humà, la finestra de tota la vida, l’objectiu de la càmera i les possibilitats de la pantalla de l’ordinador. “Hi ha com un doble procés. El primer de fer fotografies des de la finestra i el segon de retallar-les a l’ordinador. Aquest projecte m’ha fet pensar la relació que té la finestra amb la pantalla. La finestra ha estat fins ara com la nostra manera de veure el món i de relacionar-nos-hi, i sembla que la pantalla estigui ara substituint-ho i que hagi una confusió entre aquests dos dispositius. El treball es fa tota l’estona des d’un lloc de confusió entre la màquina i el fotògraf, la finestra i la pantalla.”, explica Eric Estany.\nEn aquest debat també fa entrar aspectes com el control humà a partir de la tecnologia, d’aquí que les imatges semblin extretes d’una càmera de viodevigilància. Sense assumir d’entrada el rol de màquina, el fotògraf reconeix que finalment, el procés es va convertir en maquínic, amb tot el seguit d’ampliacions, identificacions i categoritzacions.\nAmb el projecte “Del que passa a fora”, Erik Estany Tigerström (1982, Girona) ha obtingut reconeixements que n’han fet possible la realització i l’exposició. Va guanyar el premi Còpias Wall Award de l’Art Photo Bcn 2019, festival que enguany el porta a l’Arts Santa Mònica del 23 al 25 d’octubre. En paral·lel el teball també es podrà veure fins al 31 d’octubre al centre cívic Can Basté, que el va concedir una de les beques de producció del 15è Fòrum Fotogràfic Can Basté.\n← Subvencions de fins al 85% per reparar les patologies dels edificis a Canyelles\nLa Mercè s’apropa a Nou Barris →


En noies el CB Cornellà s'ha imposat amb claredat a l'Almeda Bàsquet per 49-73\nFC Barcelona en categoria masculina i el CB Cornellà en femenina són els campions del XIX Torneig de Bàsquet Infantil de Nadal celebrat els dies 22 i 23 de desembre a les pistes dels centres esportius municipals Marítim i Claror de Barcelona.\nEl torneig va comptar amb la participació de 16 equips de categoria infantil (8 de masculins i 8 de femenins) i va aplegar més de 150 jugadors i jugadores. El cartell presentava clubs de prestigi com FC Barcelona, Joventut Badalona i Bàsquet Manresa, entre d’altres.\nEn la final masculina, el FC Barcelona es va imposar al Safa Claror A per 49-81 i d’aquesta manera acumula ja quatre títols consecutius (2009, 2010, 2011 i 2012) i deu en el total de la competició. Els blaugranes no sempre van anar per davant en el marcador i al final del quart període mostrava un ajustat 30-33. En la represa, els de Gràcia van ser un rival voluntariós que mai va abaixar els braços però els culés van imposar la seva llei amb una intensitat física espectacular i un gran encert en el tir a cistella. Malgrat la derrota cal destacar que el Safa Claror ha obtingut el subcampionat després d’anys de no aconseguir-ho en categoria masculina.\nEn categoria femenina, el CB Cornellà va guanyar el seu particular derbi cornellenc amb l’Almeda Bàsquet. El Cornellà es va imposar per 49-73 a les noies de l’Almeda que tot i haver-se buidat físicament no van poder aguantar el ritme del rival i van anar per sota sempre. Les de groc no van poder frenar el joc de transicions ràpides del Cornellà i la seva pressió constant.\nConsulta totes les fotos de la final\nEn nois el FC Barcelona revalida el títol de campió en imposar-se al Safa Claror per 49-81


Klovervej Hotels - PREUS AMB ELS DESCOMPTES MÉS GRANS a tots els hotels a Klovervej\nexperiència [Klovervej, Grevinge]\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Grevinge, no busqui més enllà de Holiday home Kl\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Grevinge, no busqui més enllà de Holiday home Kløvervej Grevinge V. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. El Holiday home Kløvervej Grevinge V, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. Les instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, nevera a cada habitació. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com bany, sauna. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Grevinge, el Holiday home Kløvervej Grevinge V és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nLlocs històrics de Klovervej\nKlovervej és una de les destinacions més visitades de Grevinge. Amb un gran nombre d'atraccions per descobrir, aquesta desitjable part de la ciutat no deixarà de meravellar-vos. Klovervej té molt a oferir: llocs famosos, bons restaurants i una gama d'entreteniment emocionant. Assegurís de mirar a Agoda.com pels millors preus disponibles a Grevinge. Explori un llistat complet d'allotjaments i trobi el lloc perfecte per a vostè. Simplement entri les seves dates d'estada a la nostra pestanya de recerca per a trobar les millors ofertes d'hotels a Klovervej.\nDescobreixi els barris de Klovervej\nHotels Klovervej populars


El PSM demana al Consell que estableixi les mesures oportunes per garantir la immediata demolici� de l�hotel Rocamar\nEls nacionalistes consideren incomprensible que un edifici d�aquestes caracter�stiques, obsolet i en un estat de degradaci� considerable continu� donant una mala imatge a un indret eminentment tur�stic com �s el Port de S�ller.\nEl PSM vol que el Consell de Mallorca estableixi les mesures oportunes per garantir la immediata demolici� de l�hotel Rocamar, al port de S�ller. Els nacionalistes consideren incomprensible que un edifici d�aquestes caracter�stiques, obsolet i en un estat de degradaci� considerable continu� donant una mala imatge a un indret eminentment tur�stic com �s el Port de S�ller.\nAntoni Alorda, portaveu del PSM al Consell de Mallorca, explica que l�hotel Rocamar forma part d�una �rea de reconversi� territorial que el Pla Territorial de Mallorca lliga al creixement urban�stic a Sa R�pita (Campos). El portaveu nacionalista considera �absurd� que l�enderrocament d�un hotel obsolet al Port S�ller serveixi per urbanitzar encara m�s el litoral campaner. ��s m�s�, apunta el dirigent del PSM, �podria ser que s�urbanitz�s sa R�pita i que encara aix�, l�hotel Rocamar continu�s en peu. El Pla Territorial aprovat per PP i UM preveu que per construir a Campos, en comptes de demolir l�hotel Rocamar, tamb� es pugui fer a canvi d�enderrocar l�Hotel Don Pedro, a la Cala de Sant Vicens. Tot plegat, una operaci� confusa i, en tot cas, un desprop�sit�.\nGabriel Barcel�, secretari general del PSM i candidat dels nacionalistes a la presid�ncia del Govern, apunta que �si l�enderrocament de l�hotel Rocamar ja estava previst al Pla Territorial de Mallorca, aprovat l�any 2003, com �s possible que a dia d�avui, ning� no hagi fet cap passa per tomar-lo�. En aquest sentit, el candidat del PSM es demana �si tothom est� d�acord en qu� s�ha d�enderrocar Rocamar, perqu� ho enreden tant? Alg� hauria d�explicar quins interessos s�amaguen darrera d�aquesta reconversi� territorial�. Gabriel Barcel� afirma que �ja est� b� d�allargar aquest assumpte que nom�s perjudica la imatge del Port de S�ller, mentre l�edifici continua degradant-se. Volem que els responsables del Consell de Mallorca expliquin que fan comptes fer i sobretot, quan comen�ar� la demolici�.


PSM-IV-ExM rebutja l’intent del PP de criminalitzar els estudiants universitaris - MÉS per Mallorca\nPSM-IV-ExM rebutja l’intent del PP de criminalitzar els estudiants universitaris\nLa coalició remarca que allò preocupant són les retallades que compliquen la situació dels estudiants, i insta el Govern Bauzá a reflexionar sobre el clima que està creant\nLa coalició PSM-IniciativaVerds-Entesa es manifesta a favor de la llibertat d’expressió i rebutja l’intent, per part del PP, de criminalitzar genèricament les massives mobilitzacions dels darrers mesos en defensa de l’educació i la sanitat públiques, a favor de la llengua pròpia del país i en contra de les retallades del Govern de José Ramón Bauzá. Particularment, rebutja l’intent de criminalització dels estudiants universitaris que varen protestar dimarts a l’edifici de la Conselleria d’Educació.\nDes de la coalició PSM-IV-ExM comprenen el malestar\nsocial existent per la situació econòmica i social i per les polítiques de desmantellament de l’estat del benestar. Insisteixen que, en el cas de les protestes de la comunitat educativa de dimarts, allò rellevant i preocupant són les retallades del Govern en l’àmbit educatiu, i concretament en l’àmbit universitari: increment de taxes acadèmiques, disminució de les beques, etc. Aquestes retallades compliquen notablement la situació dels estudiants universitaris, i provoquen que alguns d’ells no puguin continuar endavant amb els seus estudis.\nLa coalició denuncia el clima que està creant el PP amb les mesures que adopta i amb la manera intransigent com ho fa (en aquest sentit, rebutja les impresentables declaracions recents tant del conseller Delgado com del ministre Wert contra els estudiants); i demana al Govern que hi reflexioni, que cerqui consensos en comptes de confrontació\n, que abandoni les provocacions, l’arrogància i la unilateralitat i que deixi de magnificar de manera irresponsable les polèmiques amb els manifestants.


El parc hospitalari de Salt s'omple de 'zombis' - El Gerió Digital\nEl parc hospitalari de Salt s'omple de 'zombis'\nEl personal sanitari es queixa així sobre el bloqueig en la negociació del conveni col·lectiu\nDijous, 23 de maig de 2013 15:38h\nPersonal sanitari del Parc Hospitalari Martí i Julià de Salt protesten simulant ser morts vivents © ACN\nXavier Pi, Redacció / Gironès / Salt\nEls treballadors del parc hospitalari Martí i Julià de Salt (que comprèn l'hospital Santa Caterina i el centre de salut mental) s'han adherit aquest migdia a la jornada de protesta convocada pels sindicats contra el bloqueig en la negociació dels convenis col·lectius. Asseguren que, a partir del 7 de juliol, si no es mou fitxa, quedaran com "morts vivents" i que se'ls retallaran drets aconseguits durant tres dècades.\nPer això, els treballadors dels dos centres s'han vestit de zombies (amb perruques i les cares pintades de blanc) per portar a peu de carrer allò a què es poden veure abocats el proper 7 de juliol. "Si no tenim un nou conveni, ens considerarem morts vivents, i creiem que la situació serà vergonyosa", ha concretat Estrella Uribe.\nA més d'anar disfressats, el personal sanitari també ha volgut simbolitzar l'enterrament de l'actual conveni. Per això, acompanyats de treballadors que han fet una sorollosa cassolada, els 'zombies' han carregat dos taüts on es podia llegir 'RIP conveni XHUP' per l'interior dels edificis.\nDesprés de passar pel menjador de personal, els manifestants han anat fins a l'àrea de direcció de l'hospital Santa Caterina i també per la gerència de l'IAS. Al davant de les portes de cadascun dels càrrecs, s'han llançat a terra i han fet veure que estaven morts.\n"Si la patronal ens mata el conveni, haurem d'anar a treballar però no ens quedarà res més", ha dit la presidenta del comitè. Tant des del Santa Caterina com des de la Xarxa de Salut Mental, els representants de la plantilla expliquen que, si es veuen abocats a dependre de l'Estatut dels Treballadors, això pot suposar que els salaris per als nous contractes siguin de 645 euros o que se'ls retallin nombrosos plusos.\n"Ens deixaran sense tot allò que hem aconseguit al llarg de la nostra carrera professional i sense uns drets pels quals hem lluitat molt durant els darrers anys", ha explicat Estrella Uribe. Per fer més visible la protesta, durant tot el dia el comitè ha plantat pancartes a l'entrada de l'hospital Santa Caterina. Entre d'altres lemes, s'hi podia llegir 'Això no és una reforma laboral, és una abolició dels drets dels treballadors' o bé 'Enganyar per privatitzar'.\nEscalfant motors per a la manifestació\nLa protesta dels treballadors que depenen de la XHUP no ha estat l'única que s'ha fet a les comarques gironines. Aquest matí, els sindicats CCOO i la UGT també han portat el seu malestar a la seu de la patronal gironina del transport per carretera, l'Asetrans. Allà, han lliurat una carta al seu secretari general, reclamant-li que les dues parts s'asseguin a negociar el nou conveni col·lectiu.\nLes protestes d'aquest matí han servit per escalfar motors per a la manifestació que s'ha convocat per a aquesta tarda contra l'immobilisme de les patronals. Segons alerten CCOO i la UGT, si no es mou fitxa en la negociació dels convenis, a partir del 7 de juliol 31.167 treballadors gironins perdran els drets laborals pactats en els seus sectors i -com permet la reforma laboral- hauran de passar a regir-se per l'Estatut dels Treballadors.