Unidad 6. Actividad 1: Cráneos y pisadas - mirbal\nVídeo 1: El lloc evolutiu de l'èsser humà\nEl 1859 Charles Darwin publicà un llibre fonamental: L’origen de les espècies. Hi assenyalava un fet clau: que l’home és el resultat del procés evolutiu, igual que la resta d’espècies animals\nEls humans, éssers humans o homes (Homo sapiens, “home que sap” en llatí) pertanyen a l’ordre del primats i a la família dels homínids. És l'única espècie supervivent del gènere Homo.\nEl procés evolutiu que ha portat fins a la nostre espècie va iniciar-se fa una mica més de quatre milions d’anys, quan un homínid, desconegut encara, va separar-se de la línia que havia de conduir cap al ximpanzé i el goril·la.\nVídeo 2: Lucy i els Australopithecus Afarensis\nL’any 1974 els paleontòlegs D. Johanson i T. White descobriren a la regió d’Afar (Etiòpia) les restes fòssils (el 40% d’un esquelet) de l’avantpassat més antic de l’home conegut fins a aquell moment que no ho era també dels grans simis.\nAquestes restes pertanyen a una petita femella —“Lucy”— de l’espècie Australopithecus afarensis, que va viure aproximadament fa uns 3,2 milions d’anys.\nL’estructura de la pelvis (1) i de la columna vertebral (en forma de S) (2) indica que els primers homínids caminaven drets com nosaltres.\nUna altra prova del bipedisme dels Australopitecs (3) són les petjades fossilitzades que van deixar en un terreny de cendres volcàniques, descobert a Laetoli, Tanzània.\nVídeo 3: Selam: el nadó de la Lucy\nEl Selam (DIK-1/1) és un crani i altres parts de l'esquelet fossilitzades d'una femella d'Australopithecus afarensis de tres anys, trobada a Dikika, Etiòpia, l'any 2000 i recuperada en els anys posteriors. Sovint es fa referència a ella amb el nom de Lucy's baby (en català, el nadó de Lucy). Les restes han estat datades en 3,3 milions d'anys d'antiguitat, aproximadament 120.000 anys més antigues que la "Lucy" (datada en 3,18 milions d'anys d'antiguitat). Els fòssils foren descoberts per Zeresenay Alemseged, i són destacables tant per la seva antiguitat com per la seva integritat.\nVídeo 4: L'Homo habilis\nÉs descendent dels australopitecs, encara que ambdues espècies van coexistir durant un temps\nEl seu cervell va arribar a un volum mitjà de 700 cc.\nLes seves dents eren més petites que les dels autralopitecs\nLa indústria olduvaiesa, roques de lava treballades per una sola cara, confirma que va construir estris de pedra


marcgiol.blogspot.com: abril 2013\nResumiré el diumenge passat amb un parell de senzilles frases, primer perquè que no tinc massa res per explicar, i segon, encara em fan tant mal les yemes dels dits de tant arquejar, que em costa picar lletres amb el teclat :) :\n"Senzillament, Color, molt de color! que és el que he vist a la Shamadi! i que segurament també van veure tant en Carlitos al Brujo 8b, com la Francis a la Go west 8a!"\nFoto: En Carlos en un intent estratosfèric a el Brujo!\nPublicado por marc giol en 5:40 2 comentarios:\nDe vegades tothom parla d'herois que han fet progressar l'escalada fins a límits que mai ens haguérem imaginat. Adam Ondra, Chris Sharma, Alex Huber, i un llarg d'etc's són llargament idolatrats i considerats uns avançats en el seu moment. Ara bé, si hem de parlar d'escaladors avançats a la seva època molta gent es descuida de la que per mi va resultar més important.\nCorria l'any 1998, i en aquell moment jo estava més per jugar a bales que per l'escalada, però mentrestant una escaladora vasca feia esclatar una "bomba periodística" al encadenar la "Honky Tonky", un 8c situat a Oñate, i que es convertiria en el primer 8c femení mundial. Josune Bereziartu saltava a la fama, però la cosa no es quedaria aquí. Durant els següents vuit anys firmaria també les ascensions dels primers 8c+'s, 9a's i 9a/+ femenins mundials, i esdevindria l'escaladora més mediàtica del moment. Tot i això des de l'any 2008 i el seu encadenament a vista d'Hidrofobia 8b+ del Monstant, que d'aquesta reconeguda escaladora no se n'havia sabut gaire res més referent a la seva activitat.\nL'altre dia buscant per internet vaig trobar-me amb un capítol inèdit per a mi de "al filo del impossible" on s'entrevista a aquesta genial escaladora i es repassen les fites més importants de la seva carrera. En el vídeo, també trobarem un fragment grabat per ETB on es pot veure l'escaladora fent Bimbaluna, el famós 9a/+ de Saint Loup .\nEn fi no m'enrotllo més. Contagieu-vos de fanatisme!\nAl final us deix-ho l'enllaç també amb el reportatge que li van realitzar a temps d'aventura l'any 2004 no menys interessant que el primer.\nPublicado por marc giol en 5:50 5 comentarios:\n2n al Campionat d'escalada de dificultat de Vic :)\nDissabte passat es va celebrar a Vic una de les competicions més especials que és fan a l'any. El Campionat d'escalada de dificultat de Vic. L'any passat ja no hi vaig poder anar per qüestions laborals, així que aquest any me'n moria de ganes de participar a la trobada de "casa". Abans de seguir amb el post, primer felicitar a l'organització, tant equipadors, com asseguradors i de més, que van fer d'aquesta prova una de les més divertides i més ben organitzades i pensades a les que he anat mai. Només puc dir una cosa, ...¡Que n'aprenguin a les Copes i campionats catalans de dificultat! Això és una competició pensada per a tothom.\nLes classificatories començaven a les nou del matí amb un total de 22 vies equipades amb molt bon gust, i pensades per a tothom. Anaven des del IV+ fins al 7c+ seguint tota l'escala de graus, de les quals cada participant disposava de dos intents per via. Puntuaven els 3 encadenaments més difícils i a la final passarien un total de 5 competidors per categoria excepte a la nostra (8). A les dues es tancaven les classificatories i s'anunciaven els finalistes per a les finals que se celebrarien a la tarda. Jo em classificaria segon amb 2 7b's i un 7c al primer intent, darrere el Roger que que les faria totes.\nA la tarda les finals començaven a les cinc i nosaltres sortíem últims. Primer però els més menuts, d'entre els quals destacaven "el petit Macià" que participava amb tant sols a 7 anys!\nFinalment pels volts de les 7 començavem a sortir els de l'absoluta masculina després d'una eterna estona a la zona d'aillament. La veritat és que al matí m'havia acabat passant una mica al no reservar intents per a la tarda, cosa per la qual no tenia les millors sensacions de cara la via proposada, i per la qual tenia bastants dubtes. Finalment em tocà sortir el penúltim. No no tenia referències d'on havien arribat els altres, ni tampoc idees de com hauria de fer un dels xapatges, així que al sortir, una breu ullada a la via per visualitzar el recorregut, i amunt. La veritat és que l'intent va ser bastant fluid, amb decisions d'últim segon bastant encertades totes elles menys l'última. Em trobava en el sostre final a punt per afrontar el següent pas després del xapatge. Tenia les mans col·locades per poder sortir primer amb esquerre a la segona regleta i ajuntar al costat. Tot i això quan em disposava a fer el pas, em vaig adonar que anava al revés. Un moment de dubte, i vaig procedir per fer un canvi de mans a l'invertit inferior. Tot i això ja era massa tard no tenia el "punch" per fer un canvi de mans ràpid, així que me la vaig jugar tal qual estava col·locat, mà esquerra a la mini regleta, i en el moment d'ajuntar a la del costat em volen els peus!, aguanto la porta, però em quedo en un punt bastant incòmode, amb força per fer un pas més, però no la suficient com per remuntar peus al lloc correcte, ni tampoc per parar-me a pensar amb una solució d'últim moment, així que puntejo ràpid un dels cantells de sota el sostre i em llenço a intentar caçar la següent regleta!... al final hi arribo però no mi adhereixo.. Tot i això em serveix per aconseguir la segona posició, una presa per sota el Roger Julián que s'ha posat inhumà! i una per sobre el Carlos Torreblanca que va caure en el mateix punt però no la va tocar.\n1r Roger Julián\n2n Marc Giol (jo mateix jeje)\n3r Carlos Torreblanca\n4t Lluís Saló\n(la resta no m'en recordo dels noms)\nAl Final entrega de premis, foto conjunta, i cap a casa, per l'endemà anar a Sadernes amb en Carlos.\nConcretament a Pont d'en Valentí. On cadascú va estar centrat amb el seu projecte. Jo amb la Shamadi 8b que vaig estar matitzant, i el Carlos amb el Brujo també 8b, i la qual li va faltar poc per encadenar! Tot i que segur que el pròxim dia se l'endú!! Anims bou!!\nPD: Em descuidava de felicitar al Pau Franch per les fotos! Guapíssimes Bou!\nPublicado por marc giol en 15:08 No hay comentarios:\nEtiquetas: Competicións, Sadernes\nAvui, us vaig a fer una mica d'SPAM per el blog del pròxim Campionat d'escalada de dificultat que se celebra al Rocòdrom Joan Colet de Vic!\nEl Campionat se celebrara aquest dissabte dia 6 d'abril, en la modalitat tipus open, és a dir vies per tothom tant per els cracks i els no tan "supercracks". Les classificatories es realitzaran de 9 a 14 del matí, i s'equiparan al voltant d'unes 15 vies al llarg d'un dels millors rocòdroms de Catalunya totes elles amb el segell de qualitat dels bous d'en !!!Ramon Julian i el Carles Redorta!!!\nA la tarda es realitzaràn les finals en les que es classificaran 5 competidors per cada categoría!\nPer a més informació, o per a realitzar les inscripcions, només heu d'accedir al lloc web de l'Unió Excursionista Vic a través del següent enllaç!\nEns i veiem!\nPublicado por marc giol en 3:03 No hay comentarios:\nPublicado por marc giol en 15:54 No hay comentarios:


Escrita per Lídia Sinués Alberich - de juny 05, 2011\nLa Blanqueta està lloca perquè té ganes de ser mama!\nEstà molt bonica covant els ous per escalfar-los.\nD’aquí a 21 dies naixeran els seus fillets.\nEls 4 pollets ja estan amb la seva mama, la Blanqueta.\nEs faran molt grans perquè la mama els ensenya a menjar!\nAixò ho han explicat l’Henoch i el Pau.\nConeixement del medi natural Cura i estima de la natura Ecologia: vida sana i natural


Pàgina web\thttp://www.runawayescaperoom.com/?gclid=cj0kcqjwgozdbrdlarisaj6_hnmyoon_r8j5eoaaqmbfxvaz8zegqddm3mofxxivnj3epsit87uxjdgaam1yealw_wcb\nTrucar633 52 70 21\nAtreveix-te a venir a la nostra sala: "Venganza"\nEl regne està sumit en la foscor. "El Príncep Empalador" atemoreix aquesta terra. El poble necessita cavallers per endinsar-se al seu castell i així acabar amb ell i posar fi a la seva tirania. Es busquen herois que no temin a la mort...\nSubmergir-vos en una època històrica de cavallers, castells i batalles. Una època fosca on la població vivia atemorida tant pels enemics com pels seus propis governants. Viviu de primera mà la història que va fer patir a tot un continent. Accepteu el repte?\nÉs una aventura en viu, estareu tancats en unes habitacions tematitzades on haureu de completar la vostra missió. Resoldreu una sèrie de proves i jocs d'habilitat per així escapar abans de 60 minuts.\nNomés intuïció, treball en equip i ganes de viure noves emocions.\nQuanta gent pot participar?\nReuneix a un equip de 2 a 6 persones i juga amb els teus amics, família o companys de feina. Els menors de 16 anys hauran d'anar acompanyats d'un adult.\nEscape Room adaptat per a persones amb mobilitat reduïda.\nUna història molt original i molt elaborada.\nLa presentació del Escape Room és molt original, et generen una mica de tensió que el fa més interessant encara. I els enigmes realment són molt bons. Dels millors que he fet.\nUna gran experiència! Una fuita room amb moltíssims detalls, decoració increïble i una història que et fa ficar-te per complet en el paper i submergir-te de ple en l'aventura! Molt, molt recomanable! Vam gaudir de totes i cadascuna de les proves, de les sales i de l'ambient que et transporta a l'època medieval! Realment val la pena desplaçar-se fins Igualada per poder gaudir d'aquest Escape Room.\n18 de maig: Dia Internacional dels… (a 7.4 km)\nEl camí del riu a l'Alt Penedès (a 11.5 km)\nMontserrat, símbol de Catalunya (a 12.7 km)\nSant Pere i la Costa de Matamatxos (a 13 km)\nRuta per l'espai natural de Roques… (a 13 km)\nL'Acadèmia dels Desconfiats (a 13 km)


Porcs senglars i conills prefereixen les taronges podrides\nUn estudi constata que animals que s'alimenten de fruita prefereixen consumir cítrics infectats per fongs o bacteris.\nUn estudi constata que alguns animals que s’alimenten de fruita, com els senglars i els conills, prefereixen consumir taronges infectades per fongs o bacteris abans que taronges sanes.\nL’estudi sobre localitzacions tropicals i mediterrànies sigut realitzat per l’Institut de Biologia Molecular i Cel·lular de Plantes (IBMCP), centre mixt del Consell Superior d’Investigacions Científiques (CSIC) i la Universitat Politècnica de València (UPV).\nEl treball ha demostrat que “no és que aquests animals no vulguen fruita podrida, sinó que els agrada molt més que la sana”, ha apuntat Leandro Peña, investigador del CSIC, en un comunicat.\nEls investigadors han dut a terme diferents assajos durant tres campanyes. Una mediterrània, en parcel·les experimentals de l’Institut Valencià d’Investigacions Agràries, i una altra tropical, més concretament en Sao Paulo (Brasil).\nLa fruita model que es va utilitzar va ser la taronja. El resultat va ser que la meitat d’elles les infectaven amb Penicillum digitatum, també anomenat fong verd, i l’altra meitat, que actuava com a control, es deixava intacta.\nLes proves duraven entre set i deu dies i mitjançant càmeres fotogràfiques amb visió nocturna es va registrar el comportament dels animals.\nD’aquesta observació, van concloure que els animals que més s’acostaven a la fruita infectada van ser el senglar i la paca comuna, en el cas de l’ambient tropical, i el conill en el mediterrani.\nLa recerca també posa de manifest que els fongs semblen reforçar les interaccions positives que mantenen moltes plantes de fruits carnosos amb alguns vertebrats que, després d’ingerir els fruits i les seues llavors, alliberen aquestes últimes lluny de les plantes mare i permeten la seua expansió a nous hàbitats.\nAquest treball també té importants repercussions, asseguren les institucions implicades, en l’estudi de la naturalització de moltes espècies conreades i espècies invasores en mostrar, per exemple, que els fongs podrien estar facilitant l’expansió d’alguns cítrics domèstics en boscos tropicals de Brasil i Argentina.\nVÍDEO | Un pacient grava el vent viscut a l’interior de l’hospital de campanya de La Fe


Moscou fa un cop d'efecte a París\nText i fotos: MIHAIL MOLDOVEANU 19/03/2017 00:00\nL'estranya aparició d’uns bulbs daurats d’església ortodoxa russa al costat de la Torre Eiffel intriga: s’ha afegit un toc exòtic ben visible a un tram del París etern, en aquestes ribes del Sena que, a més, pertanyen formalment al Patrimoni Mundial de la Unesco i, per tant, són gairebé intocables. És el resultat d’una història que congrega interessos poderosos, oportunismes polítics i l’atzar, que tan sovint ho arrodoneix tot. La gesta es deu a la creixent pressió del Kremlin amb l’entrada del segle XXI per potenciar una presència simbòlica russa, nova i significativa, a la capital francesa. D’entre les grans ciutats europees de l’era moderna, París és potser la que encara manté alguna cosa del prestigi de l’antiga Delfos i la seva famosa Via Sacra, aquell sinuós recorregut que portava al temple d’Apol·lo en una via flanquejada pels edificis dels tresors, que custodiaven les ofrenes de les ciutats gregues, i que també donaven fe de les rivalitats en el món antic. El Sena es converteix també en una mena de Via Sacra dels nostres temps. Ha estat així, sobretot, durant el temps de les grans exposicions internacionals de París; l’última, de 1937, ha estat sens dubte una referència important en la formulació d’aquest nou repte rus. La Unió Soviètica tenia un pavelló sorprenent a la riba del riu, flanquejant la Torre Eiffel per la dreta, davant del també impressionant pavelló de l’Alemanya nazi. El volum de les sales d’exposició servia de base per a una escultura de dimensions colossals d’acer inoxidable, de 24 metres d’alçària. L’obrer brandant el martell i la kolkhoznica (grangera d’un kolkhoz, les granges cooperatives soviètiques) amb la falç; joves, musculosos, units en un impuls imparable cap endavant. Davant de la Torre Eiffel, aquesta parella -obra de Vera Mukhina- va desafiar la gran àguila del Tercer Reich durant sis mesos, i va deixar en una dimensió diminuta els feroços cavalls de bronze que coronaven el pavelló de la Itàlia de Mussolini i altres gesticulacions similars. La foto i el dibuix de la parella de Mukhina s’han convertit en el símbol durador d’una infinitat de produccions de la propaganda soviètica, entre les quals els estudis Mosfilm. El guanyador inicial del concurs havia estat Manuel Núñez Yanowsky En el període postcomunista, el mite del sacrifici heroic -garant de la infinitat d’assoliments sota el lideratge del partit- ha caigut en l’oblit, però la nostàlgia per la grandesa dels soviets segueix viva. L’administració russa -gestionada per Vladímir Putin els últims 17 anys- compensa en certa manera la falta d’una prosperitat material generalitzada amb èxits en l’àmbit internacional, i alimenta així un nou nacionalisme rus. Putin és particularment hàbil a l’hora de treure profit d’aquest tipus de cops d’efecte, de formular les apostes que hi condueixen i de maniobrar amb paciència per al seu èxit; ell mateix conrea la seva reputació de mestre de la intriga política. Sorprenentment, entre els seus principals aliats hi ha l’Església ortodoxa; en els més de 70 anys de l’antiga URSS, l’Església havia estat sotmesa a un ostracisme sever, que s’ha relaxat gradualment a canvi d’una completa submissió. Segons els kremlinòlegs, el segon de bord en la Rússia d’avui és el patriarca de Moscou, Ciril.\nLes maniobres per edificar un nou lloc de culte a París van començar ja poc després del canvi de mil·lenni. El pretext esgrimit va ser que les esglésies russes que ja hi havia -una de cèlebre a la Rue Daru, una altra a la zona de Boulogne- no retien obediència al patriarca de Moscou, sinó al de Constantinoble; tradicionalment els seus feligresos eren russos blancs, incloent-hi famílies de prínceps com Iussúpov o Trubetzkoi, i altres enemics de la Revolució. En realitat, però, el nou rumb de la Rússia de Putin no desagrada a l’actual príncep Alexandre Trubetzkoi, escriptor i ideòleg que veu en la religió una solució per aïllar Rússia del rumb decadent del món occidental. A causa de diverses intervencions, el 2005 es va arribar a parlar seriosament de la possibilitat de construir una església russa que mostrés obediència a Moscou a l’illa Seguin, recentment abandonada per la fàbrica Renault, situada riu avall a l’altura de Boulogne; el president Chirac s’hi va oposar. La pressió es va mantenir. El 2007, Aleix II, el patriarca de Moscou del moment, va ser rebut per Nicolas Sarkozy, dirigent de la regió parisenca; després, sent ja president, el 2008, Sarkozy va aprovar la venda dels terrenys de Météo France (construcció desafectada dels anys 30) a l’estat rus -el millor postor, a 70 milions d’euros per més de 4.000 m-, que pretenia construir allà una església i un centre cultural. Météo France tenia una ubicació privilegiada: a la Rive Gauche, davant del Pont de l’Alma, al barri de Branly, tenint al costat el Palau de l’Alma, que funciona com a annex de l’Elisi; a continuació, a la mateixa riba, hi ha el museu Quai Branly, de Jean Nouvel, i uns quants metres més enllà, la Torre Eiffel. El 2010 es va obrir un concurs internacional amb un jurat binacional -francès i rus- per atorgar un projecte sota el lema “Centre espiritual & cultural ortodox rus”. L’element central havia de ser l’església, l’aspecte de la qual no podia allunyar-se gaire dels millors exemples de la tradició russa; en altres paraules, els bulbs eren obligatoris. Per què tenen bulbs les esglésies russes? Uns diuen que així la neu es fon sense causar destrosses i uns altres hi veuen una referència espiritual, l’al·lusió a la flama de ciri; la veritat és que ningú ho sap del cert. Els armenis, veïns amb molta neu, també ortodoxos, tenen una arquitectura religiosa totalment diferent, una geometria austera; els grecs, els albanesos, els serbis, els romanesos, els búlgars… tots tenen esglésies amb algun tret particular, però cap amb bulbs.\nEl projecte preveia incloure diversos serveis al voltant de l’església: residència parroquial, escola bilingüe, institut Puixkin (equivalent als instituts Cervantes), sales d’exposicions, biblioteca, llibreria... Més tard s’hi van afegir els serveis culturals de l’ambaixada. El príncep Trubetzkoi formava part del jurat, però com a francès. Davant la sorpresa general, el març del 2011 es va declarar vencedor del concurs Manuel Núñez Yanowsky, arquitecte russoespanyol (fill d’exiliat republicà) ben conegut a Barcelona: després d’haver-hi estudiat arquitectura, va treballar molts anys com a associat de Ricardo Bofill al Taller d’Arquitectura, involucrant-se en projectes que han marcat una època, com l’edifici Walden 7 o la Piràmide de la Jonquera. Després dels anys 90 va emprendre alguns projectes en solitari a la ciutat, com la nova escola Esade o la reforma del Teatre Lliure. A França és sobretot conegut com a coautor -amb Bofill- d’uns enormes edificis residencials al costat de Disneyland, els “camemberts” de Noisy (o Arènes de Picasso, el seu veritable nom): les seves siluetes rodones, que es perceben des de molt lluny, no tenen gaires admiradors. El projecte guanyador era exuberant: les cúpules -cebes daurades- emergien travessant un gran vel perforat, estructura mixta amb molt vidre que cobria tots els altres elements de la composició. Una representació metafòrica del vel de la Mare de Déu, bastant allunyada del llenguatge postmodern utilitzat normalment per aquest arquitecte. Així i tot, l’alcalde de París es va manifestar d’entrada totalment contrari al vel victoriós, que va descriure com un “pastitx de mal gust”, “un insult a l’ànima russa i a la ciutat de París”, i ràpidament els suports rebuts per Núñez Yanowsky en guanyar el concurs es van esfumar. El nombre de detractors creixia a una velocitat incontrolable. Després d’haver-se queixat d’una “conspiració anti-russa”, sense la més mínima possibilitat de tenir el permís de construir, el novembre del mateix any Rússia va retirar el projecte. Tot i això, Núñez Yanowsky va iniciar diverses accions legals contra la decisió municipal, totes perdudes: “Almenys quan ens van prendre el projecte de Les Halles, amb Bofill, Chirac ens va donar un premi de consolació, la Place de la Catalogne… [conjunt residencial postmodern desenvolupat al voltant d’una plaça el·líptica, al costat de la Gare Montparnasse]”. Sense voler perdre impuls malgrat el revés, els russos van maniobrar per donar per bo un altre projecte presentat en el mateix concurs, que en una primera votació havia acabat tercer i finalment havia estat segon: Jean-Michel Wilmotte i el seu equip van rebre l’encàrrec de fer un projecte executiu. Dirigint un despatx de grans dimensions, una empresa amb vista i interessos en diversos punts del globus, el francès Wilmotte ja havia completat diversos projectes a Moscou; i a París havia renovat el prestigiós Hotel Lutetia, a part de projectar les seus d’empreses com LVMH, L’Oréal o Free. Ben vist al Kremlin, amb una envejable cartera francesa i de tarannà diplomàtic, la solució Wilmotte va ser el millor compromís per sortir de l’impàs d’aquell moment; com que es tractava d’un projecte menys radical que el polèmic guanyador inicial, el sentit crític gal va preferir prendre’s un descans. El gener del 2014, moment àlgid en les relacions bullicioses entre Putin i el president Hollande, es va concedir el permís de construcció, i va ser el punt d’inici de la insòlita composició que es veu ara prop del Pont de l’Alma. És un conjunt de volums més aviat monòton, presidit de manera majestuosa per l’agrupació de cinc cúpules daurades que corresponen a l’església. El seu or és apagat -un aliatge d’or i pal·ladi- perquè no brilli tant com la cúpula dels Invàlids, ben propera; així i tot, de brillar, brilla, sense cap mena de dubte. La inversió total, d’uns 170 milions d’euros, és una demostració ben visible del poder rus. Les grans superfícies de les façanes estan cobertes amb perfils de pedra de Borgonya -utilitzada també al Museu d’Art Modern i al Palau Chaillot, al Trocadéro, a l’altra banda del riu-, en un intent lloable però poc perceptible d’establir un vincle amb el patrimoni existent al barri; d’altra banda, s’espera que una intervenció paisatgística ja prevista faci més amable l’interior de la parcel·la. Les cúpules estan realitzades en una tècnica de multicascos (fibres), habitual en les construccions nàutiques d’avui; buides a l’interior, pesen molt menys que les cúpules tradicionals. La més gran té un diàmetre d’11 metres i pesa 8 tones, en comptes de 42; les quatre cúpules més petites que l’envolten tenen un diàmetre que s’acosta als 6 metres. Una vegada instal·lat, el bulb principal arriba a una altura de més de 36 metres, a la qual se suma l’alçada de la creu, 3,3 metres més. Les creus que coronen els altres quatre bulbs fan 2,2metres. Tal com el seu nom indica, es tracta d’una institució essencialment religiosa, i el seu aspecte tampoc pretén una altra cosa. A diferència de l’obrer i la grangera de Mukhina, aquests bulbs es quedaran aquí.


EFML: Derrota cruel\nExcessiu marcador per la derrota patida\nEl Primer Equip de l'Escola es presentava a Lleida a jugar contra el filial de l'AEM, un equip molt ràpid i potent, i on els dos equips de bon inici van anar a donar-ho tot sobre la gespa, sent les visitants les que van intentar per mitjà de Ruth marcar, però no se'n va sortir d'un mà a mà amb la portera local. Van ser però les lleidatanes les primeres en marcar, en una falta al minut 9 executada a la perfecció per Alba Garcia. Amb el 1-0 al marcador, la confiança va créixer en les locals, que van intentar portar el ritme del partit, i que vint minuts després van aprofitar un refús dintre de l'àrea de l'equip de Jordi Pérez per materialitzar el 2-0, obra de Carme. La reacció escolar va ser ràpida però poc efectiva, ja que poc després Sonia no va poder marcar en un altre u contra u amb Tatiana, una de les claus de l'equip local, junt amb el travesser que va evitar el gol del nostre equip i que en el contracop posterior va significar el 3-0 transformat per Vanesa, un resultat que semblava ja sentenciar el partit, a pesar de que no va ser tanta la inferioritat de les visitants com per rebre tant sever correctiu, però el descans serviria per recompondre, sobretot moralment un equip que també notava en excés el cansament del partit intersetmanal.\nExcel·lents instal·lacions les de l'AEM.\nEls diversos canvis fets a la mitja part van donar aire a l'equip. Una falta a favor i al minut 48 un remat encertat de Viena posaven el 3-1 al marcador, i donava nous aires a l'Escola, que posaven cerc a l'àrea local, però sense poder acabar de definir, fins que una pèrdua de pilota va acabar en un penal transformat per Mireia al minut 60 i el desencís visitant, va fer que dos minuts després, en un refús d'una falta, Vanesa fes el 5-1. De nou, el partit semblava tancat, però les jugadores de Jordi Pérez varen treure tot el seu orgull, a pesar de que Judith va enviar al pal un penal i en la següent jugada Viena va fer el segon gol del partit posant el 5-2. A falta de poc més d'un quart d'hora, l'equip es va llançar a l'atac, fent retrocedir a les locals, que van fer un partit molt seriós, però no van poder evitar que Anna tingués dues clares ocasions, igual que les van tenir Ruth i Sara, però cap d'elles va poder allotjar-se a la xarxa de Tatiana que va demostrar molt nivell i d'una defensa molt ben bastida i d'un equip que va demostrar que la seva bona classificació no és cap accident.\nAl final dels 90 minuts, Marc, el segon entrenador de l'Escola, valorava l'encontre de la manera següent: 'És un partit per aprendre, potser si que no ens ha acompanyat la sort, però hem comés molts errors no forçats i hem fallat alguns gols, dues claus que podien haver donat un aire diferent al partit en alguns moments claus'. Així, l'Equip de Jordi Pérez, segueix amb els 19 punts en la zona mitja-alta de la taula classificatòria.\nMàrius Massallé 29 de novembre de 2015 a les 18:49\nDels errors també s'aprèn. Ànims a l'equip. I felicitats a la Viena pel seu golet (No ho puc amagar: sóc el seu tiet)


Ai la primavera... (quan el vídeo de “Diàlegs amb la natura” s'havia de fer present)\nDissabte va ser el darrer dia de l’exposició “Diàlegs amb la natura”\nDiumenge em vaig llevar aviat, vaig sortit a la terrassa, el cel tenia un color blau esplèndid, hi havia una llum preciosa, es respirava net... Vaig tenir ganes de baixar a la sala, donar una volta, tornar-me’ls a mirar... Un despistat va aparèixer a veure l’expo. Va estar de sort! M’encanten els despistats d’última hora...\nFa uns dies vàrem fer una visita comentada. La Pilar va estar perfecte, com sempre. Va ser una visita llarga, o no, no ho sé... Com fos ens va explicar un munt de coses. Aquest cop vaig gravar jo (perdó a tots els professionals dels món de l’audiovisual) i també he editat jo (un altre cop perdó) I no és perquè no sàpiga tallar (de debò, ho sé fer) però he optat per conservar mitja hora sencera de l’exposició que ens fa fer la Pilar, massa interessant per excloure res. Ja us ho dic, 33 minuts 44 segons. Teniu aquesta mitja horeta llarga...?\nDoncs de moment només cal que la reserveu perquè encara no us la puc mostrar. Estic, com us ho diria, una mica... DELS NERVIS (una vegada em van dir que escriure en majúscules és com cridar) Doncs sí, estic DELS NERVIS (majúscula i negreta) , perquè la tecnologia vol acabar amb la meva paciència!\nJo volia fer una entrada maca, una mica poètica, delicada... una entrada COM CAL per poder acomiadar l’expo de la Pilar com es mereix, però el maleït canal youtube (ai que ara em censuraran) m’ho està posant molt difícil.\nJo no vull tallar el video (i això que de debò ho sé fer) però no el vull tallar. Així que seguiré persistint, i prometo, en algun moment, no sé quan, que el penjaré i podreu veure (si es que els teniu) aquests 33 minuts 44 segons...\nAhir dilluns, avui dimarts, demà dimecres... “Els diàlegs amb la natura” estan més vius que mai, la primavera ja truca a la porta, la propera expo d’Artemisia també. Jo tinc la sang alterada (efecte primaveral) i a la sala tenim un gir disciplinari, us agrada l’escultura?


Badalona vol que els edificis de les escoles cristianes paguin IBI d'acord amb una sentència europea\nBadalona vol que els edificis de les escoles cristianes paguin IBI d’acord amb una sentència europea\nEs tracta de deu centres educatius i set immobles on hi ha activitats educatives no reglades. L'Ajuntament calcula que aquests edificis s'estalvien de pagar 230.000 euros l'any\n10.07.2017 - 16:19\nL’Ajuntament de Badalona s’ha proposat que els edificis que l’Església destina a activitats educatives amb caràcter econòmic paguin l’Impost de Bens Immobles (IBI) a partir del curs vinent. Una sentència del Tribunal de Justícia de la Unió Europea (TJUE) va establir a finals de juny que si aquests immobles alberguen activitats econòmiques, han de tenir “prohibit” rebre aquestes exempcions fiscals. En total, segons els càlculs del consistori, aquests edificis s’estalvien 230.000 euros anuals d’IBI cada any.\nAmb aquesta sentència a la mà, que insta l’Estat espanyol a adequar la seva Llei d’Hisendes Locals, el consistori de Badalona enviaran al setembre un requeriment a disset immobles que l’Església destina a usos educatius a la ciutat. Es tracta de deu escoles i set centres on hi ha oferta educativa no reglada, com poden ser locals d’esplais o casals. L’Ajuntament els demanarà quines activitats s’hi fan, els mestres quadrats que hi destinen i la forma de finançament, per tal de calcular si han de pagar finalment aquest impost i en quina proporció.\nSegons el tribunal europeu, l’activitat educativa que “sembla revestir caràcter econòmic”, és a dir, la que faria obligatori pagar l’IBI, és la que no està subvencionada. És a dir, que se’n mantindria exempta la concertada. Ara bé, no passaria el mateix amb el Batxillerat, una etapa que no està concertada per la Generalitat, o fins i tot si l’immoble alberga extraescolars o serveis de menjador pels quals les famílies sí que han de pagar per tenir-hi accés.\nL’alcaldessa, Dolors Sabater, ha expressat que amb aquesta mesura reivindica les “polítiques públiques que posin les persones al centre i que no afavoreixin les elits i els oligopolis”. La de Badalona es converteix així en la primera gran ciutat de l’Estat en iniciar els tràmits per cobrar l’IBI a l’Església després de la sentència del TJUE, encara que altres urbs com València ja havien mostrat la mateixa intenció.\nEn declaracions a TV3, el secretari general adjunt de la Fundació Escola Cristiana de Catalunya, Miquel Mateo, ha afirmat que els ingressos d’aquests centres per activitats no concertades “no són amb afany de lucre”, sinó que són per “cobrir les despeses”.\nEl pagament de l’IBI dels immobles de l’església està bonificat a Espanya des que el 1979 es va acordar l’exempció fiscal amb la Santa Seu.\nBarcelona aplica la tarifació social a les bressol… El preu de les quotes mensuals, que fins ara era…


Inici › Andrea Motis - CANVI D'HORA\nAndrea Motis - CANVI D'HORA\nAmb la música d'ídols de la talla de Louis Armstrong i Chet Baker, la jove trompetista, cantant i compositora porta enlluernant al públic des de 2011, any en què Quincy Jones es va fixar en ella i la va convidar a compartir escenari en el Festival de Peralada. Sempre acompanyada del seu inseparable quartet, amb una discografia conjunta de vuit treballs i desenes de col·laboracions en altres projectes. Andrea Motis va fer el seu debut en solitari sota el segell Impuls Rècords amb l'àlbum Emotional Dance (Impuls Rècords, 2017), gravat a Nova York al costat del quartet i una banda formada per músics catalans i nord-americans. Va ser produït per Jay Newland i Brian Bacchus, conegut pel seu treball amb Norah Jones i Gregory Porter.\nEl seu últim disc Do outro lado do Azul (Universal Músic, 2019), dedicat a un dels països que més han influït la música universal, el Brasil.\nAndrea Motis · veu i trompeta\n25 - 20 - 10 €


Kony 2012 (Tatiana Sisquella)\nTATIANA SISQUELLA 10/03/2012 00:00\nEn general, no m'agraden els correus electrònics en cadena. Quan me n'arriba un acostumo a llençar-lo a la paperera abans d'obrir-lo i si per impuls faig clic per veure què hi ha, normalment no arribo ni al final de l'acudit ni molt menys a la reproducció del vídeo que s'hi adjunta. Però aquesta vegada ha estat diferent.\nVaig rebre un mail d'una amiga en què només s'hi adjuntava una adreça per veure una pel·lícula. Fins aquí, res no em va cridar l'atenció, però aleshores vaig veure que qui li havia enviat a ella aquell correu havia estat el seu fill de 14 anys, l'Àlex. De fet, el nen havia enviat aquell correu només a dues persones: al seu pare i a la seva mare, i això, més que el tema, sí que em va semblar curiós. Vaig voler saber què volia un nen preadolescent que els seus pares veiessin tant sí com no i vaig obrir el missatge.\nEl vídeo començava com mil altres vídeos que pretenen canviar el món amb paraules boniques i imatges que encara ho són més, però a mesura que avançava, la forma deixava pas al fons i va fer que em quedés atrapada durant 28 minuts seguits. Des d'aleshores no és que no em pugui treure del cap el que s'hi explica (si ho voleu veure només heu de posar KONY2012 al Google), però sí que hi ha una cosa que no puc deixar de pensar: que tots i cadascun de nosaltres podem canviar el món, des de la realitat més petita i propera fins a la gesta més llunyana i arrelada. De tant en tant està bé que algú ens recordi (i ens demostri) que si ho provem, potser ho aconseguim i que ens preguntem, tal com fan ells en el vídeo, qui som nosaltres per canviar el món i qui som nosaltres per no fer-ho?\nI encara una cosa més. Prou de dir que els més joves ja no creuen en res, perquè veient aquest vídeo i el primer remitent d'aquesta cadena, m'adono que els més joves creuen en el més important: ells mateixos.


Pot esdevenir un bon vehicle familiar una berlina clàssica de tall esportiu?\nQuan pensem en un cotxe per portar còmodament la família, sovint pensem de seguida en un SUV o monovolum. Aquests vehicles grans permeten una bona habitabilitat, maleter i confort interior, i han guanyat molta quota de mercat entre els compradors que busquen un cotxe per encabir-hi tota la família.\nLa Giulia també pot esdevenir un cotxe per la família / Ferran Vital\nAmb tot, encara hi ha alguns compradors que no volen renunciar a una berlina convencional de quatre portes i tres volums, sovint més elegants i dinàmiques que els totcamins i monovolums. ¿Les berlines poden ser encara un competidor amb cara i ulls a l'ofensiva SUV?\nVista posterior Alfa Romeo Giulia / Ferran Vital\nEscollim l'Alfa Romeo Giulia, la berlina més esportiva i dinàmica del segment D, amb un disseny realment espectacular. La nostra unitat de prova disposava d'un motor 2.0 TBI gasolina de quatre cilindres en posició longitudinal que arribava als 200 cavalls de potència associat a una caixa de canvis automatitzada de vuit velocitats que va registrar un consum mixt de 7,4 litres, un registre superior als 5,6 litres que promet la seva fitxa tècnica.\nMotor 2.0 TBI / Ferran Vital\nLa Giulia és una berlina amb prou espai interior per encabir-hi dos adults a les places davanteres i dues cadiretes infantils i un altre ocupant a la plaça posterior central sempre que no sigui gaire alt o gros. Fer encabir un adult de certa envergadura a la plaça posterior central és una quimera, encara més tenint en compte que el túnel central de la transmissió resta cert espai per als peus.\nDues cadiretes i encara queda espai per encabir un passatge no massa gran / Ferran VItal\nLes butaques posteriors de la Giulia fan 136 centímetres d'ample i 92 d'alt, però sobretot destaquen els 76 centímetres de llarg que homologa. De fet, és un dels pocs models on la meva filla de 5 anys no arriba a tocar amb els peus el meu seient tot i anar lligada a la cadireta corresponent.\nFrontal Alfa Romeo Giulia / Ferran Vital\nAixò sí, la disposició general de l'habitacle està enfocat al confort i a l'esportivitat, ja que la Giulia és una berlina àgil i passional fins i tot en els models d'accés a la gamma.\nL'habitacle i comandaments són esportius i ergonòmics / Ferran Vital\nEl maleter de l'Alfa Romeo Giulia homologa uns bons 480 litres de capacitat, però la mateixa fisonomia de la carrosseria i l'obertura de càrrega fan que sigui complicat encabir-hi objectes voluminosos. Fins i tot les maletes més grosses poden presentar algunes dificultats per entrar-hi. Ara bé, n'hi ha prou per encabir-hi un cotxet infantil de tipus Bugaboo o un de semblant, per bé que en cas d'encabir-hi un cotxet infantil hi queda poc espai més per als objectes accessoris –impensable un altre cotxet.\nMaleter arriba als 460 litres / Ferran Vital\nLa Giulia és una berlina esportiva, i la seva altura és més petita que la majoria de rivals del segment. Per això entrar-hi pot resultar una mica més incòmode per les persones altes, però paradoxalment facilita l'entrada i sortida d'infants de 4 o 5 anys, que no hi poden accedir o no en poden baixar per si sols de grans SUV i que troben en aquesta berlina una aliada per valdre's per si mateixos.\nL'obertura de les portes posteriors és suficient per poder facilitar l’entrada i sortida dels infants / Ferran Vital\nL'obertura de les portes posteriors és suficient per poder facilitar l'entrada i sortida dels infants de l'habitacle.\nSi hem d'encabir un nadó o infant de menys de 18 quilos a contramarxa, la Giulia és menys còmode que un SUV o monovolum, però no per això suposa una dificultat impossible de superar.\nNo és un SUV ni un monovolum, però també pot encabir infants i equipatge / Ferran Vital\nÉs possible trobar models nous per 28.000 euros corresponents a les versions d'accés a la gamma (2.2 dièsel de 136 cavalls), i els preus arriben fins als 78.000 euros de la versió més radical Quadrifoglio Verde de 510 cavalls.\nLa Giulia es pot adquirir a partir de 28.000€ / Ferran Vital\nLa nostra unitat de prova té un preu de 35.000 euros, descomptes promocionals al marge. Això sí, aquesta unitat equipa de sèrie càmera posterior, climatitzador bizona, pantalla tàctil de 6,5 polzades amb navegador, quadre d'instruments amb pantalla TFT o llums led davanters i posteriors, entre altres.\nDefinitivament es poden tenir fills i no haver de renunciar a l'estil i elegància d'una berlina clàssica de tres cossos i de tall esportiu. I ara mateix no hi ha cap model tan dinàmic i amb la relació qualitat-preu que ofereix l'Alfa Romeo Giulia, al meu entendre la millor berlina del segment.


APS La febre de l'or - foradequadre.org\nTemàtiques:\tEducació i culturaONGs i entitatsPau i justícia global\nCol·laboració en el projecte de medicusmundi Mediterrània d'aprenentatge i servei (APS) adreçat a joves de secundària per treballar sobre sobre medi ambient, salut global i consum responsable.\n— APS La febre de l'or\nAquest projecte va treballar durant el curs acadèmic 2018-2019 amb l'alumnat de 4t d'ESO de l'institut XXV Olimpíada de Barcelona. L'entitat hi va col·laborar amb una tallerista i la cocreació amb l'alumant d'un vídeo sobre el projecte.\nQuè s'amaga darrere el nostre consum? from Fora de quadre on Vimeo.\nCEHDA: Lluitant pel dret a migrar\nEls garrofers de Sant boi, una crònica jove


criteris d’avaluació… – eldiaridesocials\n“Les competències bàsiques de la matèria de ciències socials: geografia i història es refereixen a aquelles capacitats que permeten als alumnes analitzar fets i situacions a partir de l’aplicació dels coneixements i de les metodologies que proporciona la matèria. Ser competent en aquesta matèria implica que els nois i noies han adquirit les eines necessàries per entendre el món i per esdevenir persones capaces d’intervenir activament i crítica en la societat plural, diversa i en canvi.Suposa disposar d’uns coneixements que són útils en la mesura que permeten la construcció de conceptes i procediments, i la seva transferència per interpretar problemes a diferents escales espacials i temporals i, alhora, per situar-se en el món i desenvolupar una consciència ciutadana que els permeti intervenir en un futur en la vida laboral, social, cívica i política. En la comprensió dels fenòmens socials que requereix la societat del coneixement esdevenen determinants les destreses d’obtenció i tractament de la informació facilitades per les xarxes i els entorns digitals. ”\nCurrículum educació secundària obligatòria Àmbit social (ciències socials: geografia i història)\nL’avaluació en aquest curs serà:\nDESCRIPTIVA i INDIVIDUALITZADA.\nAvaluarem de forma qualitativa a partir de la valoració descriptiva i raonada de les tasques o projectes realitzats. Valorarem en funció de l’assaig-error-millora i per tant es tindrà en compte l’evolució de l’esmentat projecte (QUÈ S’HA FET BÉ I QUÈ ES POT MILLORAR…) No quantificarem per certificar ni classificar, sinó que recollirem dades per establir comunicació directa amb l’alumne i així poder-les analitzar i valorar l’APRENENTATGE adquirit en funció de les individualitats de cada alumne/a.\nCOMPARTIDA i RESPONSABLE.\nEstablirem un diàleg amb l’alumnat sobre el grau d’aprenentatge i la consecució dels objectius. L’alumne serà conscient del seu propi procés d’aprenentatge.\nHo farem al final de cada trimestre. Es tindran en compte tant les tasques o projectes realitzats, com la participació i l’actitud vers l’aprenentatge. És a dir, a mesura que anem fent les activitats aniré observant i anotant quina és la vostra participació i de quina manera les realitzeu, tenint en compte en tot moment si aneu aprenent. Al final de tot, amb aquestes dades i conjuntament amb la valoració del vostre blog o la vostra llibreta (on recollireu les activitats i el què heu après) redactarem (a poder ser de manera conjunta alumne-professor) una qualificació.\nUna de les eines que ens servirà per avaluar-nos serà el QUADERN d’APRENENTATGE, és a dir un espai de la llibreta o blog on anireu anotant allò que aneu aprenent, responent a les tres preguntes següents: que he après? que he de millorar? com puc fer-ho per millorar?\napa, ànims i bona feina!\nOne thought on “criteris d’avaluació…”\nPingback: Presentació PROJECTE de curs “toquem de peus a terra i obrim els ulls” – eldiaridesocials


Mercagirona » Els empresaris majoristes de fruites i verdures de Mercagirona es constitueixen en una associació\nEls empresaris majoristes de fruites i verdures de Mercagirona es constitueixen en una associació\nMercagirona aguanta bé la crisi econòmica i manté el volum de negoci respecte l’any 2008, amb un lleuger augment d’un 1,5%.\nEls empresaris majoristes de fruites i verdures de Mercagirona s’han constituït en una associació per poder fer accions conjuntes de cares al futur. Aquesta iniciativa s’ha promogut amb el suport de l’Ajuntament de Girona per tal de dinamitzar el sector i tenir una presència dins la societat gironina.\nEntre els objectius de l’associació hi ha portar a terme accions de caràcter dinamitzador que signifiquin un impuls per Mercagirona i establir una interlocució amb totes les administracions, agents socials i institucions, en defensa del model comercial que representa. A més també es pretén arribar a segments de mercat amb potencial de creixement, aprofitar les tecnologies de la informació com a canal de comunicació i promoure bons hàbits de consum entre la població general i en especial la població escolar.\nL’associació s’ha dotat d’unes noves eines resultants d’un estudi estratègic com una marca identificativa, una web i una sèrie de material de difusió i comunicació. S’establiran relacions de comunicació amb professionals del sector com associacions i escoles d’hostaleria i es participarà en esdeveniments de la vida social gironina com Girona temps de flors o la cursa del carrer Nou, entre d’altres. A més, es fomentarà el consum de fruita i verdura entre la societat a través de visites escolars.\nLes dades de 2009\nMercagirona aguanta bé la crisi econòmica i manté el mateix nivell de comercialització de l’any 2008, amb un lleuger augment d’un 1,5%. En total, l’any 2009 es van comercialitzar 37.870.650 quilos de fruita i verdura, 544.400 quilos més que el 2008. A Mercagirona hi van entrar l’any passat 36.614 vehicles, dels quals 20.024 van ser de tipus comercial i furgonetes, 8.583 van ser camions petits i 8.007 de gran tonatge.\nAl llarg dels últims anys la tendència de vendes de Mercagiona ha anat en augment. Dels 30.600.020 quilos comercialitzats l’any 2000 s’ha passat a 37.870.650 l’any 2009, fet que representa un augment d’un 24% en 10 anys.\nMercagirona és el centre d’abastament a l’engròs de producte fresc més important de la província de Girona i exerceix com a un dels eixos dinamitzadors del comerç de producte fresc. Compta amb més de 25 anys d’experiència i el seu principal client és el comerç detallista especialitzat. A més té una presència destacada als mercats municipals, a l’hostaleria, a la restauració i en instal·lacions diverses com ara escoles, hospitals i residències.\nEl principal avantatge, a més de la proximitat i la facilitat d’accés, consisteix en què el client pot disposar del producte que desitja a diferents preus i qualitats. Els seus productes provenen en un 67% de productors de proximitat, ja sigui de producció gironina, de la resta de Catalunya o de centrals majoristes del país; un 24% prové de la zona del País Valencià, Múrcia i Almeria i el 9% restant prové de diferents zones de l’Estat espanyol i d’arreu del món.


Alfred Bosch reitera la negativa a governar amb el PSC i demana segellar, primer, acords de ciutat contra la pobresa o a favor de l'urbanisme social\n3 min. Barcelona 20/01/2016 16:25\n651x366 Alfred Bosch, en una imatge d'arxiu / ACN Alfred Bosch, en una imatge d'arxiu / ACN\n"Anem als pressupostos i no ens perdem en el govern". El cap de files d'ERC a Barcelona, Alfred Bosch, ha aprofitat aquest dimecres la conferència organitzada per la Cambra de Comerç per respondre de forma pública a la campanya de pressió llançada per l'alcaldessa, Ada Colau, per segellar l'acord per un govern d'esquerres a la ciutat. Bosch ha defensat que, abans de parlar de govern i de càrrecs, la seva formació prefereix prioritzar el debat dels pressupostos –els primers pressupostos del mandat són, diu, "determinants"–. I, també, el del programa d'actuació municipal (PAM) del mandat.\n"Aixo no va de cadires", ha reiterat Bosch, en la línia del que ja han expressat els republicans en més d'una ocasió: abans de parlar de govern, volen discutir el projecte de ciutat. I, en aquest sentit, lamenten la falta d'iniciativa de Barcelona en Comú a l'hora de liderar aquests debats abans de fer ofertes públiques de govern compartit.\nBosch, que s'ha centrat en Barcelona i no ha dedicat temps –fora de les preguntes– al debat sobiranista, ha defensat aquest dimecres la voluntat del seu partit de segellar grans pactes de ciutat per a temes importants. Uns pactes que, ha remarcat, han d'intentar sumar al màxim de forces possible i que s'haurien de firmar per a temes com la lluita contra la pobresa –ha instat a recuperar la idea de crear un fons local contra la pobresa, que sumi a l'entorn del 5% del pressupost municipal–, crear ocupació i impulsar l'urbanisme social. En aquest últim capítol, ha ofert tota la col·laboració al pla de barris que Colau va anunciar la setmana passada i que preveu invertir 150 milions durant aquest mandat a les zones més vulnerables per combatre les desigualtats.\nPer donar suport al pressupost, Bosch ha posat com a condicions que es parli de model de ciutat. I ja en termes de governabilitat, ha demanat que es respecti el seu missatge de "no voler conviure amb el PSC". El lider republicà ha dit que ells no parlen de veto, però que no estarien còmodes en un govern amb els socialistes. La segona condició és la que ha exposat avui: l'acord de pressupostos.\n"L'error de la moratòria"\nEl líder d'ERC, d'altra banda, ha estat contundent a l'hora de criticar la decisió del govern municipal de dictar, pocs dies després d'arribar al consistori, una moratòria total per a l'obertura de nous allotjaments turístics a la ciutat. Bosch ha defensat que hi ha zones, com Vall d'Hebrón o les Corts, que no tenen una pressió turística excessiva que podrien veure amb bons ulls l'arribada d'un hotel. I, de fet, ha establert un paral·lelisme entre el mapa de distribució de la riquesa a la ciutat i el mapa de repartiment del turisme.\nHa demanat, també, "mesures valentes", com el salari mínim de ciutat, i assumir els errors que s'han comès: "Ens hem encaparrat a apuntar-nos a bombolles, com la immobiliària o la turística. I aquest és un model ruïnós". Bosch ha insistit, en aquest sentit, que la ciutat s'ha "encaparrat a semblar Benidorm quan podríem ser París".\nERC insta Colau a prendre la iniciativa si vol un pacte estable a Barcelona


Acabada la restauració i rehabilitació de l'entorn de Sant Blai de Borriana | Castelló Extra\nAcabada la restauració i rehabilitació de l'entorn de Sant Blai de Borriana\nL’Ajuntament de Borriana ha finalitzat les obres de restauració i rehabilitació de l’entorn de Sant Blai que, amb una inversió global de 465.000 euros, ha abastat els treballs de rehabilitació de les tres façanes exteriors de l’ermita, especialment, les dos que han estat durant molts anys adossades a habitatges, a més de la il·luminació nocturna i la rehabilitació de les façanes confrontants amb jardins verticals.\nPrèviament, es van efectuar els treballs de connexió d’aigua basats en la instal·lació de les canalitzacions de desguàs necessàries per a evacuar l’aigua de pluja de la mateixa plaça.\nAmb un pressupost de 430.000 euros per als treballs d’obra de la plaça i 35.000 euros més per als treballs de restauració i posada en valor, es tracta de, segons ha indicat el regidor de Cultura i Patrimoni, Vicent Granel, “una de les inversions més importants” cofinançada al 50 per cent pel Fons Europeu de Desenvolupament Regional (FEDER), inclosa en l’Estratègia EDUSI en el marc del Programa Operatiu de Creixement Sostenible 2014-2020, per a “rehabilitar l’ermita de Sant Blai, la plaça annexa i el carrer adjacent”.\nVicent Granel ha explicat que amb aquesta iniciativa s’ha aconseguit “la recuperació de la història a través del disseny de la nova plaça, l’entrada de la qual al ‘Jardí de l’Hospital’, que és com es denominarà ara l’entorn de l’ermita, s’accedeix per una porta de la façana que representa l’antic hospital”.\nRespecte a la zona que ocupava la banda de música, tal com ha precisat el regidor, s’ha col·locat una pèrgola per a realitzar activitats culturals i musicals i s’ha creat una font que tindrà “un protagonisme especial en la celebració de la popular Font del Vi, eix de les celebracions del matí del 3 de febrer durant la festivitat de Sant Blai”.\nEl projecte, realitzat pel despatx d’arquitectes el Fabricante de Spheras i la constructora Bluedec, ha aconseguit, segons el parer del regidor, “fusionar el carrer annex amb una escalinata que comunica amb la plaça, en la qual es troben diverses zones diferenciades de l’antic jardí de l’Hospital, que era l’edifici de l’hospital i la zona posterior de l’ermita”.\nAquesta actuació, ha destacat, ha permès recuperar “un espai degradat de Borriana i s’ha convertit en una plaça que revitalitzarà l’entrada a la localitat i el barri que porta el nom del nostre patró, que havia estat oblidat durant molts anys”.\nGràcies a les excavacions arqueològiques inicials, ha aclarit Granel, el projecte original es va modificar per a introduir part del jaciment en el jardí actual. Per a la qual cosa, ha explicat, s’han creat “dos finestres arqueològiques en què es mostrarà el paviment de l’antic hospital, una de les habitacions i un pou àrab que també es va trobar en l’excavació”. Tot això, a més, anirà acompanyat de plaques explicatives i divulgatives de les troballes, i el que suposa el projecte que s’ha realitzat.\nEl jardí de l’Hospital comprèn un complex medieval que té els seus orígens en un barri extramurs de la ciutat musulmana de Borriana, del segle XIV. El conjunt estava compost per un hospital, una capella sota l’advocació de Sant Blai i un cementeri, i un pati tancat que feia de jardí.\nEl jardí comptava amb dos cementeris. El més antic data de l’època medieval, i estava al voltant de l’ermita amb enterraments que podien estar aïllats o en grups. Durant les excavacions es van arribar a trobar fins a 30 enterraments. No tenien aixovar, i només estaven amb sudaris. El cementeri va estar en ús entre els segles XIII i XVI, i és possible que s’abandonarà a causa de les crescudes del riu, que acabarien tapant tot el cementeri.\nEn la part posterior de l’hospital es va situar un altre cementeri, que va estar utilitzat en els segles XVII i XVIII, ja que a principis del XIX es va prohibir enterrar els difunts dins de la ciutat. Comptava amb més de 40 cadàvers al costat de restes de claus. Els cossos estaven tots junts, i a escassa profunditat del sòl del pati de l’hospital. Molts dels enterraments havien estat remoguts i destruïts, a causa de les obres de construcció de l’ermita i de l’hospital en el segle XIX.\nHi ha tres finestres arqueològiques. En la primera es troba l’empedrat de l’hospital d’època Moderna, amb un desguàs i estructures de rajola del segle XIX. Després comptem amb una habitació de l’època medieval, just al costat de l’ermita i, finalment, una zona arqueològica d’època moderna i sòls de l’hospital del segle XIX, on s’excavarà cada exercici per a seguir l’estudi de la zona.\nEl jardí arqueològic de Sant Blai consta d’importants elements constructius antics de l’hospital i de l’ermita que van aparèixer durant l’excavació arqueològica.\nTambé s’inclouen algunes làpides de pedra calcària grisa dels segles XVIII i XIX amb les inscripcions molt desgastades, que provenen del cementeri pròxim de l’església d’El Salvador de Borriana; amb les quals es pretén recordar el cementeri que va existir a Sant Blai durant els mateixos segles.\n• LÀPIDA incompleta. Es pot llegir el cognom “MONSONIS”.\n• LÀPIDA completa. Es distingeix el dibuix d’una calavera.\n• LÀPIDA completa, fragmentada\n• CILINDRE DE PEDRA. Del jardí de l’hospital de Sant Blai. Conglomerat de riu amb orifici central passant.\n• POLLEGUERES. De la façana de l’antic hospital de Sant Blai. Calcària grisa amb forats per a la polleguera de la porta.\n• LÀPIDA incompleta. Es pot llegir: “… 21 DE NOVEMBRE DE 1792”, i el dibuix d’una calavera.\n• LÀPIDA. Es pot llegir la data del mes de juny o juliol de 1817.


"La nau" i "Fins el darrer home" - Arquebisbat de Barcelona\n“La nau” i “Fins el darrer home”\nUna setmana d'estrenes pel cinema espiritual, amb Mel Gibson i Martin Sheen\n07 Desembre, 2016 -\nAquesta setmana entre ponts, arriben a les cartelleres dels cinemes dues estrenes dins el cinema espiritual, amb una gran rebuda per part de la crítica. D’una banda, The Vessel (La nau), protagonitzada per Martin Sheen, i en segon lloc, Fins el darrer home, dirigida per Mel Gibson.\nLa història se situa a una localitat costanera, on un tsunami va arrasar una escola primària amb els nens i professors a dins. Deu anys més tard, un el Leo, un jove supervivent de la tragèdia, decideix construir una nau amb les restes de les aules. Amb aquesta iniciativa despertarà el record de tots aquells que van patir la tragèdia, que entraran en aquest projecte.\nEs tracta de la història del primer objector de consciència, el nord-americà, Desmond Doss, un jove que durant la II Guerra Mundial, es nega a participar de la guerra, per ser contrari a la violència. Després d’enfrontar-se a les autoritats militars, passant per un judici, anirà a la guerra però amb l’objectiu de salvar les vides dels seus companys. La destinació serà Okinawa on es jugarà la vida pels soldats guanyant-se el respecte de tot l’exèrcit.


Home / Activitats Guiades / Excursionisme a Montserrat / Travessa Integral de Montserrat\nNormalment, quan es parla de Montserrat, vénen al cap el Monestir, la Moreneta o el Virolai. Però més enllà de les parets del mil·lenari monestir tenim al nostre abast un massís muntanyós de gairebé deu quilòmetres de llarg i quatre d'ample. La Travessa Integral de Montserrat és una excursió que recorre la complexa i fascinant orografia de la que potser és la muntanya més emblemàtica de Catalunya.\nTot i que l'itinerari més repetit és el que va d'oest a est, o el que és el mateix, de Can Massana al Monestir, es pot dir que a l'hora de plantejar la travessa hi ha tantes possibilitats com excursionistes hi ha. Començant a Can Massana, es pot arribar al Monestir passant pel Pla dels Ocells o passant per Sant Miquel, o fins i tot en lloc d'acabar al Monestir podem acabar a l'ermita de la Salut, a Collbató.\nLa Travessa Integral de Montserrat, en qualsevol cas, no és una excursió trivial ni evident però és perfectament assumible per a qualsevol persona amb una forma física normal. L'itinerari és llarg i el recorregut de vegades passa per llocs que semblen impossibles; alguns passos estrets, d'altres molt aeris i algunes clotades que fan perdre el sentit de l'orientació. A més en vàries ocasions cal ajudar-se amb les mans per avançar grimpant, agafant-se a la roca, troncs i arrels. El premi a les sis o set hores de marxa és gaudir d'uns senders i paisatges fantàstics i fins i tot, amb una mica de sort, contemplar alguna família de cabres salvatges o descobrir alguna planta amb l'origen a l'era terciària.


Aurora Picornell i “les Roges del Molinar” – Maig\nHome /Aurora Picornell i “les Roges del Molinar”\nLa Nit de Reis del 5 de gener de 1937 va ser el dia més terrible de les seves vides per a cinc dones mallorquines. Empresonades per la seva adhesió a la República i al comunisme, van ser assassinades pel feixisme al cementiri de Porreres després d’haver estat retingudes a la presó de Can Sales durant mig any. D’aquestes cinc dones, en sobresurt una per mèrits propis, Aurora Picornell.\nNascuda l’1 d’octubre de 1912, la militància comunista la viurà des de petita, ja que els seus pares eren destacats membres del PCE. Des de ben jove començarà a escriure articles defensant les seves posicions ideològiques; amb setze anys escriurà el seu primer article en la publicació comunista Nuestra Palabra, i amb disset el pròleg del llibre La mujer, superior al hombre? de la destacada feminista Margarita Leclerc, i no deixarà d’escriure fins a la seva mort. Amb divuit anys ja era activista de la Lliga Laica de Mallorca i poc després crearà el Sindicat de Sastresses, professió que exercia. L’any següent, coincidint amb la proclamació de la República, s’afiliarà al Partit Comunista i formarà part del Socors Roig Internacional. La seva implicació en la lluita pel socialisme i la defensa dels drets dels treballadors la portarà a recórrer els pobles de la zona denunciant els abusos que patien els treballadors i treballadores, fet que li valdrà el sobrenom de “Passionària de Mallorca”.\nArran de la seva col·laboració amb la revista Nuestra Palabra coneixerà a Heriberto Quiñones, un destacat dirigent del PCE amb qui acabarà tenint una filla. Entre 1932 i 1933 va viure a València, d’on era Quiñones, però tornarà a Mallorca amb ell i la seva filla arran dels fets d’octubre de 1934. A Mallorca continuarà la seva militància, fent xerrades, mítings i conferències, fet que la farà popular entre la població.\nAmb aquest bagatge de militància i compromís, no sorprèn doncs que fos una de les primeres persones a ser capturada a Mallorca pel feixisme a partir del Cop d’Estat de juliol de 1936.Amb Aurora Picornell foren afusellades Catalina Flaquer i les seves filles Antonia i Maria Pascual, i també Belarmina González, totes elles comunistes. A les cinc se les coneix com “les Roges del Molinar” pel barri del Molinar de Palma, un barri obrer de pescadors i treballadors de les primeres fàbriques de gas i adoberies i que va ser un dels bastions del Partit Comunista a la ciutat.\nSuposadament fou en un bar d’aquest barri on, després de l’afusellament, un falangista va ensenyar uns sostenidors ensangonats, cridant ben excitat “Mireu, mireu, són els sostenidors de l’Aurora!”. D’aquesta repugnant forma és com s’explica popularment que es va comunicar l’afusellament d’Aurora Picornell al poble de Palma.\nLa família de l’Aurora també va patir el seu fatal destí, essent assassinats el seu pare i els seus dos germans per la repressió franquista. El seu marit, Heriberto Quiñones, va ser afusellat un cop el feixisme va guanyar la guerra, després de ser detingut i torturat pel règim per haver intentat organitzar la resistència antifranquista a l’interior del país.\nEn complir-se vuitanta anys del seu afusellament, el 2017, Aurora Picornell va ser proclamada Filla Predilecta de Mallorca. Amb anterioritat ja se li havia posat el seu nom a un carrer i al gener de l’any 2019 es va incorporar la seva figura al projecte “Mallorca té nom de dona” impulsat pel Consell de Mallorca i que va traduir-se en la instal·lació d’un bust al barri del Molinar i la difusió de la seva vida i la seva tràgica mort mitjançant exposicions i un còmic.\nEls quaranta anys de dictadura van fer que la majoria de les històries de destacats lluitadors i activistes pel socialisme i la República com l’Aurora quedessin enterrades sota la terra de les cunetes i la caspa del nacional-catolicisme. Després de la Transició i quan més feia falta reivindicar les històries d’aquests valents i valentes, la societat es va trobar amb la desídia de la socialdemocràcia i la intransigència de la dreta contra la possibilitat de recuperar el passat republicà. Va caldre esperar gairebé trenta anys per que s’apliqués una llei a nivell estatal per començar a treballar per recuperar la memòria històrica.\nAra que l’espai de l’esquerra “a l’esquerra del PSOE”, que sempre ha reivindicat aquesta recuperació del llegat republicà, entra al govern d’Espanya, podem esperar canvis en política de memòria històrica?\nNomés el temps ho dirà…\nTAGS: AntifeixismeBiografiesDonesFeminismeLluita de classesmemòria històrica\nmost effective dose of careprost ha dit:\n15 de novembre de 2020 a les 14:49\ndapoxetine 60 ha dit:\n15 de novembre de 2020 a les 21:12\nwhich pills contains dapoxetine ha dit:\n19 de novembre de 2020 a les 22:25\nhow do you take ivermectin ha dit:\n21 de novembre de 2020 a les 19:39\nhydroxychloroquine online prescription ha dit:\n28 de novembre de 2020 a les 02:39


Visita a l’empresa Cacaolat — Català\nSou a: Inici / Notícies / Visita a l’empresa Cacaolat\nVisita a l’empresa Cacaolat\nEls alumnes del grau superior de Prevenció de Riscos Professionals realitzen una activitat pràctica a la fàbrica de Santa Coloma de Gramenet\nEls alumnes i la seva tutora durant la visita\nEl dijos 14 de maig el grup de primer curs del Cicle de grau superior de Prevenció de Riscos Professionals van visitar l’empresa Grup Cacaolat S.L. situada a la població de Santa Coloma de Gramenet, amb la seva tutora Vicenta Blázquez.\nAquesta sortida, la segona que es fa en aquest curs acadèmic, té com a objectiu ensenyar els alumnes d’aquest cicle com funciona una empresa d’aquestes dimensions, com es fan les tasques preventives i com aplicar l’assignatura del crèdit 1: Gestió de la Prevenció.\nDurant la primera part de la visita van poder veure la història del passat i present de l’empresa i part del procés productiu del producte; posteriorment es va projectar un vídeo explicatiu de la fàbrica i van tenir l’ocasió de fer un bon tast de Cacaolat.\nPer acabar, van poder veure la factoria, on els alumnes van posar en pràctica tot el que han estudiat a l’aula: detectar manca d’equips de protecció individuals (EPI), recorreguts d’emergència...i concloure que tot el que van veure a l’empresa estava en perfectes condicions en relació amb la Prevenció de Riscos Laborals.\nLa visita va finalitzar amb una entrega de regals als nostres alumnes que van gaudir molt de l’experiència.\nCacaolat va néixer al febrer de 2012 de l’associació de dues grans empreses líders en begudes com són Damm i Cobega. L’objectiu d’aquesta aliança va ser l’expansió i desenvolupament de Cacaolat com a marca líder en la categoria de batuts de cacau.\nA partir de juliol de 2013, es va posar en marxa el nou Centre Productiu Grupo Cacaolat S.L. a Santa Coloma de Gramenet on s’ubica la moderna fàbrica que produeix Cacaolat i Letona així com el centre logístic i la seu corporativa.


Instal·lacions i Tècniques Diagnòstiques | Hospital Universitari General de Catalunya - Grupo Quirónsalud\n| Unitat de Disfàgia Orofaríngia\n| Instal·lacions i Tècniques Diagnòstiques\nInstal·lacions i Tècniques Diagnòstiques\nLa sospita de disfàgia s'ha de plantejar en pacients que tussen, que tenen dificultats per fer progressar el bolus o que refereixen sensació de residus a la gola, amb necessitat de realitzar diverses deglucions. Les deglucions fraccionades, la pèrdua de pes, la necessitat d'allargar el temps dels àpats o evitar determinats aliments, són símptomes d'alteració de l'eficàcia de la deglució i d'una possible desnutrició. Les infeccions respiratòries repetides, encara que el pacient no refereixi tos en menjar, han de fer-nos pensar en una disfàgia orofaríngia com a primera opció diagnòstica.\nComptem amb dues proves principals per al diagnòstic de disfàgia, ambdues són vàlides, fiables i es consideren complementàries entre elles. Ens referim a l'endoscòpia de deglució i la videofluoroscòpia. També comptem amb la manometria esofàgica, útil per detectar trastorns de motilitat o de coordinació esofàgics.\nEndoscòpia de deglució, realitzada a la CONSULTA d'ORL\nÉs l'exploració d'elecció en el nostre centre, per la seva simplicitat d'execució i per ser innòcua. Es pot realitzar en pacients amb mobilitat limitada, tantes vegades com es consideri necessari.\nConsisteix en la introducció del fibroendoscopi pel nas fins al cavum, obtenint-se una imatge dinàmica i real de la faringolaringe.\nPermet l'exploració de les deglucions "seques", sense aliment, permet valorar la localització de les secrecions i la capacitat del pacient per alliberar-les. L'exploració de la deglució amb aliment es realitza a volums creixents (5, 10 i 15 ml) i en diferents textures (aigua amb espessant comercial), tenyits amb colorant alimentari.\nEs valora el pas de l'aliment a la hipofaringe, la penetració i l'aspiració, tant simptomàtica com silent, així com la capacitat del pacient per alliberar residus de la via respiratòria. A més, durant l'exploració podem introduir canvis en la postura cervical o maniobres de compensació per valorar la protecció de la via aèria.\nL'endoscòpia de deglució, és fiable, segura, ben tolerada, repetible i barata. Està especialment indicada en pacients amb disfonia i disfàgia. Com a inconvenient, cal destacar que no permet l'estudi de la fase oral.\nVideofluoroscòpia realitzada a la sala de RADIOLOGIA\nEs considera igualment eficaç, permet l'estudi de la fase oral. Serveix per avaluar la seguretat i l'eficàcia de la deglució, avaluar l'eficàcia dels tractaments i quantificar el reflex deglutori. Permet identificar els pacients que presentaran aspiracions silents no diagnosticables clínicament i que per tant estaran en risc de presentar una pneumònia aspirativa.\nEs realitzarà en els casos que se sospiti una alteració important de la fase oral, quan l'endoscòpia de deglució sigui dubtosa o es consideri insuficient. Serà útil per completar el diagnòstic i/o seguiment de pacients complicats, que no responen als tractaments habituals.\nÉs una tècnica radiològica dinàmica que consisteix en l'obtenció d'una seqüència en perfil lateral i anteroposterior de la ingesta de diferents volums i viscositats amb un contrast hidrosoluble (gastrografin diluït).\nLa posibilidad de digitalización y análisis cuantitativo de las imágenes permite una medida precisa del patrón motor orofaríngeo de los pacientes con disfagia.\nCom a inconvenients destaquen els índexs de radiació i la difícil visualització dels teixits tous, no permet observar la deglució de secrecions basals ni la deglució sense aliment. Pel que no està indicada si no canviarà l'actitud terapèutica. A vegades, no es pot realitzar la prova per raons sanitàries com immobilitat, infeccions o escàs nivell d'alerta.\n- Manometria esofàgica, realitzada per part del servei de DIGESTIU\nEs considera complementària de les dues anteriors, és útil per a l'estudi de la contracció faríngia, de la relaxació de l'esfínter esofàgic superior, del peristaltisme esofàgic i la coordinació de tots els elements. Està indicada davant la sospita de trastorns d'obertura de l'esfínter esofàgic superior i de trastorns esofàgics.\nseleccioni una opció Seleccionar... Acupuntura Alergol·logia Anatomia Patològica Anestesiologia, Reanimació, Clínica del Dolor i Acupuntura Aparell digestiu Cardiologia / Hemodinàmica / Unitat d'Arítmies Cirurgia Cardíaca Cirurgia General i Digestiva Cirurgia Maxil·lofacial Cirurgia Ortopèdica i Traumatologia Cirurgia Ortoplàstica Cirurgia Pediàtrica Cirurgia Plàstica Reparadora i Estètica Cirurgia Toràcica Cirurgia Vascular - Angiologia Dermatologia Diagnòstic per la Imatge HD Endocrinologia Farmàcia Hospitalària Ginecologia y Obstetrícia Hematologia i Hemoteràpia Homeopatia Intervencionisme vascular Laboratori d’Anàlisis Clíniques Medicina Esportiva Medicina Intensiva Medicina Interna Medicina Nuclear Nefrologia Neumologia Neuroangiografía terapéutica Neurocirurgia Neurofisiologia Neurologia Odontoestomatologia Oftalmologia Oncologia Mèdica Oncologia Radioteràpica Osteopatia Otorinolaringologia Pediatria: àreas i especialitats Podología Psicologia Clínica Psiquiatria Rehabilitació Reumatologia Unidad de Consejo Genético Unidad de Enfermedades sin Diagnóstico Unidad de Patología Mamaria Unidad Medicina Biológica Unitat de deshabituació tabàquica Unitat de Medicina Hiperbàrica Unitat del Son Dr Estivill Urgències Urologia


El conseller de Sanitat madrileny avisa que si amb això no n'hi ha prou es tancarà tota la comunitat\nRedacció 20/09/2020 - 14.31 Actualitzat 21/09/2020 - 07.42\nUna parella gran passeja pel barri d'Alcobendas a Madrid, un dels afectats per les restruccions\nMadrid comença aquest dilluns a viure les noves restriccions de mobilitat. Prop d'un milió de ciutadans de la regió de Madrid tornaran a patir dures restriccions per la Covid que afectaran la seva mobilitat, les reunions i altres activitats quotidianes. El conseller de Sanitat avisa, però, que, si amb això no n'hi ha prou, es tancarà tota la comunitat. Els indicadors de la pandèmia dibuixen una situació molt complicada, amb una alta ocupació hospitalària i un taxa de positius en PCR que multiplica per quatre el que recomana l'OMS.\nUna dada molt important i clau per entendre la situació a Madrid és el percentatge de PCR positives. L'OMS recomana que estigui per sota del 5%, perquè això vol dir que s'estan detectant la majoria de casos i, per tant, s'estan tallant cadenes de transmissió. Però a Madrid supera el 22%, segons el Ministeri de Sanitat. Per fer una comparació, aquesta xifra a Catalunya no arriba al 8, segons el Departament de Salut.\nL'esclat de la segona onada a Madrid està posant les coses molt complicades als hospitals. Segons les dades del Ministeri, els pacients de Covid ja ocupen més del 20% dels llits disponibles. A Catalunya, un 5%. La preocupació creix quan es miren els llits ocupats a l'UCI, superior ja al 40%.\nEl personal dels hospitals veu amb preocupació aquest augment d'ingressos als hospitals per coronavirus. La situació comença a ser de saturació, en especial als centres sanitaris de la zona sud de la capital. Ara mateix l'afectació més greu és als hospitals del sud, com el de Vallecas, el Gregorio Marañón i el 12 de Octubre.\nEls veïns de les 37 zones afectades han rebut el nou confinament amb sentiment de discriminació (EFE/Juan Carlos Hidalgo)\nAquest temor a un col·lapse és el que ha expressat el doctor adjunt d'urgències de l'Hospital Ramón y Cajal, César Carballo, en declaracions a Catalunya Ràdio:\n"El percentatge és massa alt pel que seria recomanable. Hem de recordar que l'any passat no hi havia Covid. Que un hospital estigui ocupat el 20, al 30 o al 40% vol dir que hi ha un 40% de pacients que haurien d'ingressar i no poden."\nCarballo creu que, malgrat les restriccions anunciades en determinades zones de Madrid, la pandèmia seguirà creixent i que calen mesures més contundents: "Amb la incidència acumulada que tenim, les mesures s'ha quedat curtes". El doctor creu que durant les properes setmanes veuran ingressar molta més gent gran, el col·lectiu més vulnerable.\n"Per a moltes famílies, l'única possibilitat és deixar els nens amb els avis. Aquest serà un altre problema. Fins ara estaven bastant ben protegits, però ara els demanem un nou sacrifici."\nLes mesures que ha aprovat el govern de la Comunitat de Madrid han generat escepticisme, indignació i resignació entre els veïns de les àrees on a partir de dilluns s'aplicarà un confinament perimetral per frenar el ritme de contagis de coronavirus. Critiquen que només es faci en unes zones determinades i la incongruència d'algunes mesures com tancar parcs a l'aire lliure i permetre continuar obrint la restauració interior. Molts dels veïns també lamenten que no s'hagi reforçat el transport públic.\nProtesta a Vallecas contra les restriccions de mobilitat a Madrid (EFE/ David Fernández)\nEls veïns afectats han rebut el nou confinament amb crítiques i amb un sentiment general de discriminació; ja que la majoria de zones confinades són barris de classe treballadora. Ja hi ha hagut diverses protestes contra les mesures.\nProtestes al costat de la seu de @CiudadanosCs , prop del centre de salut #Daroca, una de les zones que demà quedaran confinades #Madrid #coronavirus pic.twitter.com/1o9yELiIRM\n Marta Viladot Santaló (@mviladots) September 20, 2020\nAquest diumenge, milers de veïns, convocats sota el lema "Per la dignitat del sud", han demanat que no es penalitzi els barris més afectats econòmicament i que s'adoptin mesures més efectives com millorar el transport públic i invertir en sanitat pública. També clamen per la dimissió de la presidenta de la Comunitat, Isabel Diaz Ayuso.\nEs podrà sortir dels barris per anar a treballar o a estudiar, però amb justificants. A les 10 de la nit hauran de tancar tots els bars i restaurants. També hi haurà restriccions als parcs i no es podran ajuntar més de sis persones.\nEl Butlletí Oficial de la Comunitat de Madrid va publicar dissabte les restriccions, que afectaran 850.000 persones de 37 àrees sanitàries. Des del govern madrileny s'assegura que hi haurà controls aleatoris per fer respectar les noves mesures.\nUns 200 agents vetllaran cada dia perquè es compleixin les restriccions de mobilitat i, els primers dos dies, els controls seran només informatius.


La lectura en un centre educatiu. Saber llegir, llegir per aprendre i gust per llegir. El pla de lectura de centre | reporteducació SERVEI EDUCATIU\nS’acaba de presentar el document “La lectura en un centre educatiu. Saber llegir, llegir per aprendre i gust per llegir. El pla de lectura de centre” que representa el marc de referència de totes les actuacions que fa el Departament d’Ensenyament al voltant de la lectura en els centres educatius, tant les que estan vinculades pròpiament a l’Impuls de la Lectura, com a les relacionades amb la potenciació de les biblioteques escolars, passant, és clar, per les propostes que es facin des del currículum per desenvolupar les competències bàsiques de l’àmbit lingüístic.\nEl document s’articula al voltant de tres grans eixos:\nEn aquest document, també s’hi poden trobar unes orientacions de com elaborar un Pla de Lectura adequat a les necessitats de cada centre educatiu, on se’n fa la definició, es descriuen els objectius i els continguts bàsics, es fa una proposta d’elaboració i d’aplicació, s’estableix la relació entre el document i el currículum, la biblioteca escolar, les tecnologies de l’aprenentatge i el coneixement, i l’entorn.


Aragonès defensa l’ICF després de les dimissions pel cas dels avals\nDeclaracions a Terrassa\nEl president surt al pas de la polèmica després de les tres dimissions i afirma que l’operació del Govern és legal\n24 de de juliol del 2021. 19:00\nEl president Pere Aragonès ha sortit al pas de la polèmica interna al Govern entre Junts i ERC a causa de la gestió dels avals per als 34 ex alts càrrecs davant el Tribunal de Comptes. Aragonès ha sortit al pas de la dimissió de tres integrants de l’Institut Català de Finances a causa de l’aval que aquest organisme havia de donar als encausats. «Els volem agrair a tots la tasca portada a terme en qualsevol dels organismes públics i això val també per diverses persones que han estat al consell d’administració de l’ICF, que han fet un treball molt important», ha afirmat, mirant d’evitar la controvèrsia generada per la qüestió.\n«No hi ha cap motiu pel qual el Tribunal de Comptes hagi de rebutjar els instruments d’aval que hem presentat ni hi ha cap motiu perquè no sigui validat el decret llei per part del Consell de Garanties Estatutàries», ha afegit Aragonès, en defensa de la validesa legal de la decisió del Govern de donar recolzament en forma d’aval als imputats pel Tribunal de Comptes en la causa per possible ús indegut de fons públics per divulgar el procés.\nLa polèmica de fons\nLa polèmica de fonsJunts també ha mirat d’evitar la polèmica pública i ha desvinculat públicament aquestes tres renúncies a l’ICF de la polèmica dels avals i ha assegurat que es tractava de tres integrants de l’organisme amb el mandat caducat. Amb tot, la polèmica entre Esquerra i JxCat ha protagonitzat la gestió d’aquesta qüestió al Govern durant la setmana passada. Fonts de Junts atribueixen als integrants de l’ICF nomenats per l’equip d’Aragonès i Junqueras en el passat la crisi interna en aquest organisme i afirmen que ERC va haver de pressionar internament els càrrecs polítics de l’organisme per vèncer les reticències a avalar l’operació del Govern una vegada cap banc va acceptar participar en aquesta cobertura als encausats.\nGovern ERC Pere Aragonès Junts per Catalunya Jaume Giró


Puigvert Enxarxa: de febrer 2015\nEl tema de les portes es tracta sobre els dibuixos animats, una tutoria abans cada classe feia votacions per escollir de que es tractaria i quins materials necessestarien. L'encarregat de donar els materials és el Pere Carulla, i els encarregats de recollirlos els delegats de cada classe. Un cop amb els materials recollits, vam aprofitar les dos ultimes hores del dijous i les dos primeres hores del divendres per gaudir i treballar el maxim possible.\nHi van haveri molts temes, desde els simpsons o doremon fins a marvel.\nLes portes guañadores van ser:\n-Primer premi: 1A Amb doraemon\n-Segon premi: 4D Les tortugues Ninja\n-Tercer premi: 2B Amb Marvel\nEns preguntàvem qui feia totes les exposicions que estan al vestíbul, fins que vam trobar la persona exacta. En Ferran García, professor de Ciències Socials i Ciutadania.\nHo vam parlar amb l'Helena Guasch, i vam quedar amb el professor per fe-li una entrevista.\n-El seu nom?\nEm dic Ferran García Salamanca i vaig néixer a Segòvia.\n-Quina és la teva edat?\n-Quines matèries dónes?\nHistòria a Batxillerat, socials de quart d'ESO i Emprenedoria a tercer d'ESO.\n-Quants anys portes al centre?\n-Per què fas exposicions al vestíbul de l'institut?\nConsidero l'institut entre altres coses un centre cultural i és per això que m'agrada contribuir en aquest apartat amb petites exposicions en el vestíbul desenvolupant temes culturals a partir de fets històrics.\n-Per què les fas en al vestíbul?\nPer aprofitar que al vestíbul és un lloc de pas, un intercambiadori perquè es el lloc on tenim els plafons.\n- Quina és la propera que prepares?\nhe last one. La dedicarem, al 8 de març ( la diada de la dona ).\n- Aquesta activitat t'agrada? Et compensa?\nSí, i malgrat que les " visualitzacions" de les exposicions no són gaire interessants.\n-Gràcies Ferran per aquesta entrevista, fins un altra.\n- De res nois!\nMarc Martínez i Juan José García\nEl Puigslam és com una gimcama que es fa cada any a l'Institut Puigvert per les festes de Nadal.\nParticipen tots els nens de l'institut distribuïts en diversos equips de 7 a 10 membres, cada equip té un capità de 4t d'ESO, hi han probes de tot tipus, per exemple, jugar a volleyball, futbol, basquet, també hi havia una de memòria, una altre de preguntes, etc.\nPer cada proba l'equip guanya punts depenent de com ho hagi fet, els punts són de 0 a 10 en total. Quan tots el equips han fet totes les probes, l'equip que tingui més puntuació guanya la Puigslam.\nL'equip que va guanyar la Puigslam va ser l'equip vermell, format per les persones que hi han a la foto.\nAquest equip tenia com a capità a Fran Cano i també va guanyar el premi al millor capità\nTALLERS EXTERNS DE l'AP34\nl'Aitor i l'Albert són dos alumnes de l'AP34 que fan una del currículum a fora del centre. L'Aitor ha treballat a l'empresa Abacus i l'Albert ha ajudat als avis del Casal de la Casa Bloc.\nEls entrevistem perquè ens expliquin què hi fan i com viuen aquesta experiència.\n- En que consisteix el teu treball, Aitor?\nA reposar productes, transportar caixes o parilles.\n- Quins dies treballes?\nTreballo dimarts i dijous. 12 hores a la setmana.\n- Què et sembla l'AP34?\nUna aula d'oportunitats on sé que puc treure'm l'ESO més fàcilment.\n- Per què vas elegir l'AP34?\nBàsicament perquè en un aula normal no em trauria l'ESO i a l'AP34, sí.\n- Què et sembla el teu treball en l'Abacus?\nUna mica dur al principi però a poc a poc t'hi acostumes.\nAra entrevistarem l'Albert:\nD'auixiliar de geriatria\n- Cada quan treballes?\nDimarts i Dijous (6 hores cada dia)\n-T'agrada el teu treball?\nSi bé...està bè al principi cansa\nGràcies Aitor, gràcies Albert!\nBoca'n and Roll\nLa Marta Escartí és una professora del Departament de Ciències Experimentals que s'encarregad del projecte Agenda 21 que ara es diu\nElla ens va explicar i contestar totes les preguntes que li vam fer sobre el programa Boc'n'roll:\nTots els alumnes de primer d'eso.\nPer què heu creat el Boc'n'Roll?\nPer una necessitat de generar menys residus\nQuines proves heu fet perquè l'utilitzem?\nPrimer hem fet un diagnòstic, després hem fet un full informatiu i un contracte d'ús.\nTu utilitzes el Boca'n and Roll?\nSí, l'utilitzo a casa meva.\nQui va tindra la idea?\nPodríeu fomentar-lo a unes altres escoles?\nÉs un projecte que es fa a molts altres llocs.


L'ANC organitza 20 actes internacionals per celebrar la Diada arreu del món L'ANC organitza 20 actes internacionals per celebrar la Diada arreu del món\nL’ANC organitza 20 actes internacionals per celebrar la Diada arreu del món\nL’ANC organitza una vintena d’actes internacionals per celebrar la Diada de l’Onze de Setembre arreu del món, amb accions presencials i virtuals entre el 29 d’agost i el 13 de setembre. La Catalan Week, que l’entitat organitza des del 2016, busca fomentar la causa independentista a l’estranger i denunciar la “regressió política” espanyola contra Catalunya. Impulsats per les Assemblees Exteriors, es faran actes a Mèxic, Bèlgica, Anglaterra, Luxemburg, EUA, Portugal i Alemanya, entre d’altres. La primera acció serà a Zuric (Suïssa) el 29 d’agost, i l’endemà es farà un debat virtual a Madrid centrat en els 10 mesos d’empresonament de l’activista Daniel Gallardo, per protestar contra la sentència del Suprem per l’1-O.\nLa presidenta de l’ANC, Elisenda Paluzie, participarà el 3 de setembre en una conferència a Bilbao sobre els efectes de la “repressió” espanyola al moviment independentista, i els seus reptes. El dissabte 5 es faran diversos actes a Brussel·les, com ara la retransmissió d’una entrevista al raper “exiliat” Josep Valtonyc. El mateix dia hi haurà un altre debat a Madrid amb el president del Cercle Català de Negocis, Albert Pont, i el vicepresident de l’ANC, David Fernàndez.\nEl diumenge 6 es farà una taula rodona digital a Mèxic, centrada en la solidaritat entre els moviments independentistes de Catalunya i el país llatinoamericà. El mateix dia, l’Assemblea de Brussel·les inaugurarà l’exposició ‘Presoners polítics a l’Espanya Contemporània’, de Santiago Sierra, que estarà exposada fins a finals de mes a la capital belga. L’endemà, l’Assemblea de Luxemburg organitzarà una conversa digital amb l’exconseller de Cultura a “l’exili”, Lluís Puig. El 9 de setembre, l’Assemblea d’Anglaterra durà a terme un debat en directe amb representants dels partits polítics catalans independentistes.


Travessar el límit | Llibres | El Punt Avui\nTravessar el límit Travessar el límit Travessar el límit Travessar el límit + Travessar el límit E-mail\nTravessar el límit\nTravessar el límit Travessar el límit Travessar el límit Travessar el límit Travessar el límit E-mail\nEns cal una experiència creadora de llenguatge que ens acondueixi a trepitjar escenaris, paisatges i intensitats estètiques, que basteixin un imaginari com més proper a la realitat millor. És ben clar que no farem el relat de fets quotidians sense suc ni bruc. Trepitjarem el somni i la visió. Mostrarem l'esclat íntim que dibuixa el nostre món mental en versos esgrafiats a les parets mestres de casa nostra. No caurem en aquella mena de poesia de l'experiència que antigament relatava, d'una manera grandiloqüent i amb format de carta-postal, les misèries i els fets quotidians del poeta-ciutadà o del poeta-exiliat, per exemple. Si cal, crearem un alter ego que doni el contorn exacte del nostre reflex vital. Semblant a un mirall, però no del tot. Com un alè que esdevindrà imatge transformada: “L'univers és una manera de caure. / Ets tu, figura de tu i d'altres manifestacions. / Com l'horror que rebota a les parets, / entre la vida i la manera d'agenollar-te” (Alè i mirall).\nEsteve Plantada (Granollers, 1979) amb Fosca límit ha construït una obra unitària distribuïda en quaranta-quatre poemes, que adquireix una autonomia específica que desenvolupa un parell de línies simbòliques paral·leles: l'ésser humà i el món. El jo poètic pren el model humà de l'aventurer, el gran explorador del món que simbolitzà el capità Ernest Henry Shackleton (1874-1922) que comandà l'expedició a l'Antàrtida, del 1914 al 1916, amb el seu vaixell Endurance. Plantada el cita explícitament en un poema i es refereix a la seva embarcació en un altre.\nShackleton va ser una figura clau en l'exploració de l'Antàrtida i el seu vaixell, l'Endurance, va quedar atrapat al gel. Després es trencà i s'enfonsà. Aquest episodi històric també va ser recreat poèticament per Mateo Rello a Meridional asombro (Igitur, 2013) en el qual prenia la forma literària del dietari. Plantada li dóna un punt mític, a aquest accident. I cinematogràfic.\nEn aquesta Fosca límit no és tan important el jo poètic, el personatge, sinó la imatge revelada del món. Aquesta fosca que s'assembla massa a la fossa comuna, a la nit més obscura, a la mort inevitable. El món és vist com una situació extrema de foscor en la qual l'ésser humà és aquell que torna a l'origen. El poemari és un acte de retorn, una al·legoria de qui torna a néixer tot morint. Comença amb l'arribada de l'hivern (la mort, la desaparició) i acaba amb l'afirmació que els camins viscuts són l'etern retorn a l'origen: la mort com a generadora de vida. Tornar al bressol de la fosca, a l'origen del món, al silenci de l'univers. Al no-res que precisament és el principi de l'ésser. La matèria pauta la generació d'organismes i la seva transformació en d'altres entitats materials i vives. D'una massa informe, vegetal, en naixerà la vida animal i humana. La nostra vida és un retorn pels camins per on en comptes d'avançar cap al desconegut és un retorn cap a enrere, cap a l'origen. Un dels grans encerts és com el nostre poeta aconsegueix de dotar de significació plena, creativa i positiva la noció de mort. És el terreny en el qual la permanència essencial és possible: com a col·lectivitat venim de la mort i tornem a la mort, però la nostra essència humana es regenera contínuament, es ramifica, roman en els nostres descendents, per exemple. La fosca no és l'espai erm, el buit, el no-lloc, sinó la possibilitat d'una vida: “La fosca no és mai / el lloc on es mor. / La fosca és el fracàs / de la fe, una ànima / que va ser cambra, / versicle, por i fetge [...] La fosca més absoluta, / en silenci, raó de ser: / els reflexos desolats / de certeses ingrates” (Quimiosíntesi). I en un altre poema: “La matèria és força. / Espai reunit, com una muntanya. // On la mort és el món” (Granit).\nCom un film crepuscular\nEsteve Plantada ha construït el relat d'un mite en el qual la figura simbòlica és l'ésser humà que arrossega la condemna de patir dins seu l'afany de l'excés continu, mai sadollat del tot. Hi ha un cert to bíblic ben present. També alguns finals de poemes són veritables aforismes lírics d'alta inspiració filosòfica. Convé destacar la imatgeria sepulcral (no debades les citacions d'Ausiàs March i de Jordi de Sant Jordi són imprescindibles) i l'imaginari deutor del decadentisme (en la radiografia de l'ésser malalt i de la sordidesa del món). El món del cinema (la desolació existencial que tan bé ha sabut exemplificar Jim Jarmush, per exemple) i les referències musicals que són ben presents (Neil Young, Wilco). Tot plegat converteix aquest poemari en un film existencial o crepuscular; o bé la forma poètica d'un etern retorn a la fosca, que és l'origen de la llum i de l'univers. I de la bona poesia.\nEditorial: Adia Edicions Calonge, 2015 Pàgines: 66 Preu: 10 euros\nCultura 10-05-2015, Pàgina 15


Eudonorgan. Train the trainers face to face coursemedicina, infermeria, o...Català21 set. 2017305El 18 de setembre de 2017, la Facultat de Medicina i Ciències de la Salut de la Universitat de Barcelona acull la primera sessió de les jornades presencials del programa de formació de formadors d'EUDONORGAN. Coordinat per la Fundació DTI.\nPresentación del simposiomedicina, infermeria, o...Castellà24 jul. 2017907El 18 d'octubre de 2017 a la Sala de Graus del Nou aulari situada al Campus Bellvitge de la Universitat de Barcelona, té lloc el Simposi benèfic internacional en Podologia pediàtrica, que té per objectiu convertir-se en un espai de debat i reflexió sobre les pràctiques en podologia pediàtrica. El programa inclou sessions teòriques i pràctiques, classes magistrals i taules rodones ...\nActe de Graduació del Grau en Ciències Biomèdiques. Campus Hospital Clínic. Promoció 2013-2017medicina, infermeria, o...Català19 jul. 2017528El dia 21 de juliol de 2017 a les 17:00h. té lloc l'acte de graduació dels estudiants del Grau en Ciències Biomèdicques de la Facultat de Medicina i Ciències de la Salut de la Universitat de Barcelona al Paranimf de la Facultat.\nJornada "Resultats i Impacte de la Recerca en Salut"medicina, infermeria, o...Català28 juny 20171623El dia dimecres 28 de juny de 2017 de 9:30h. a 11:30h., té lloc la Jornada 'Resultats i Impacte de la Recerca en Salut' al Paranimf de la Facultat de medicina de la Universitat de Barcelona. Presentació a càrrec del Sr. Pere-Joan Cardona. President del Consell d'Administració de l'Agència de Qualitat i Avaluació Sanitàries de Catalunya (AQUAS). Intervenen al llarg de la Jornada: Sr. Toni ...\nIV Jornada Consell Consultiu de Pacients 2017 (1a part)medicina, infermeria, o...Català15 juny 2017667El dia 22 de juny a les 9:00h. té lloc al Paranimf de la Facultat de Medicina (Campus Clínic), la 'IV Jornada Consell Consultiu de Pacients 2017' sota el lema 'Compartir per avançar'.'Per una millor salut, una millor participació: horitzó 2020', són les jornades que tenen per objectiu impulsar la reflexió conjunta entre pacients, entitats de pacients, professionals i ...\nIV Jornada Consell Consultiu de Pacients 2017 (2a part)medicina, infermeria, o...Català15 juny 2017260El dia 22 de juny a les 9:00h. té lloc al Paranimf de la Facultat de Medicina (Campus Clínic), la 'IV Jornada Consell Consultiu de Pacients 2017' sota el lema 'Compartir per avançar'.'Per una millor salut, una millor participació: horitzó 2020', són les jornades que tenen per objectiu impulsar la reflexió conjunta entre pacients, entitats de pacients, professionals i ...\nEnginyeria Clínica. Presentació planes Webmedicina, infermeria, o...Català22 maig 2017619Pràctica del grau d'Enginyeria Clínica, Sistemes de Salut i Ètica. Presentació de planes Web, a l'Aula Magna de la Facultat de Medicina el dia 8 de maig de 2017.\nEnginyeria Clínica. Presentació póstersmedicina, infermeria, o...Català22 maig 2017560Pràctica del grau d'Enginyeria Clínica, Sistemes de Salut i Ètica. Presentació de pòsters, a la Facultat de Medicina el dia 8 de maig de 2017.\nPrograma públic d'analítica de dades per a la recerca i la innovació en salut a Catalunya PADRISmedicina, infermeria, o...Català19 gen. 20172005Presentació del programa públic d’analítica de dades per a la recerca i la innovació en salut a Catalunya (PADRIS). Agència de Qualitat i Avaluació Sanitàries (AQUAS). Departament de Salut de la Generalitat de Catalunya. Barcelona, el dia 12 de gener de 2017, de 17:00 a 19:00 hores en l'Auditori del Paranimf de la Facultat de Medicina de la Universitat de Barcelona.\nBanc d'ADNmedicina, infermeria, o...Català23 nov. 2016492La Universitat de Barcelona ha iniciat el banc d'ADN de víctimes de la Guerra Civil espanyola. Aquesta experiència recull la feina del Laboratori de Genètica Forense de la Unitat de Medicina Legal i Forense sota la co-direcció de la investigadora Carme Farrot.\nLa rigidesa de l'aorta en la síndrome de Marfanmedicina, infermeria, o...Català11 jul. 20161210Un equip d'investigadors liderat per la Universitat de Barcelona ha determinat els mecanismes bàsics que provoquen la rigidesa de l'aorta ascendent en malalts amb la síndrome de Marfan.\nCatalunyamedicina, infermeria, o...Català7 jul. 201662961Acte que s'estructura en quatre parts: primer, la presentació i benvinguda de la Jornada, presidit pel Catedràtic i Degà de la Facultat de Medicina, Francesc Cardellach; Sr. Antoni Trilla, President del Consell d'Administració de l'Agència de Qualitat i Avaluació Sanitàries de Catalunya (AQuAS); Sr. Toni Dedeu, Director de l'AQuAS. Segon, el Sr. Ramon Roman, realitza la exposició: "El ...


Via ferrada de la Trona (Baix Camp)\nData: diumenge 1 de juliol de 2007\nParticipants: David Arias, Meli Carrilero, Lluís Díaz, Encarna Hidalgo, Joan Gassol. Invitat: Antonio Castillo.\nA la carretera de Vilaplana a la Mussara (Baix Camp) es troba el mas de Joan Pau, per on passa el GR 172 que baixa a Reus. Es poden deixar els cotxes i agafar un sender que baixa en direcció sud. Als cinc minuts arribem a la vora del cingle del barranc de l’Encens, am bonica vista dels boscos i Vilaplana. Baixant per les giragonses del sender, aviat hi ha una fita que ens desvia a l’esquerra, on hi ha la balma coneguda com l’hospital dels Carlins, lloc de final de la via on es té una bona visió del seu recorregut. Tornant al sender, baixem una mica més fins que creuem la llera del barranc, que hem de remuntar seguint fites fins el començament de la via.\nDesprés d’una curta tirada vertical, un flanqueig aeri dóna espectacularitat al recorregut. El tram acaba en un ràpel de 10 metres que es pot evitar amb una escapatòria. El segon tram després del ràpel passa un curt pont tibetà i després fa la pujada final fins la citada balma. Sembla que ens quedem amb ganes de més.\nEn resum és una via oberta recentment, curta i fàcil si s’està acostumat a fer vies ferrades, a més de molt ben equipada i que dóna sensació de seguretat en tot moment. El paisatge és d’allò més bonic i també l’accés és fàcil i ben senyalitzat.


Defensa de flanc - Defensió de 1vs1: simulacres de futbol i simulacres de futbol\nTemps: 20 min Posicions: 2,3\nJugadors: 6 + Àrea: camp 1 / 2\nFutbol Defensar Tècnica en posicions 1vs1 en àmplies àrees.\nEls objectius de camp de futbol i 1 de 2 es col·loquen aproximadament a uns 30-35.\nEl defensor gana sense oposició i aconsegueix un tir passiu al GK (no intentant marcar). El defensor gira i s'apropa a l'atacant que ha rebut un futbol expulsat del GK. L'atacant gana al defensor i intenta guanyar-los i marcar.\nQuan l'atac ha acabat els jugadors tornen a les línies oposades o línies que comencen en funció de qui és l'entrenador vol treballar a defensar amb (és a dir, grup específic o de tot l'equip).\nEs pot jugar en equips. Primer a objectius 5, etc.\nPrincipis de la defensa individual.\nCentrar-se en la posició del cos, els angles d'enfocament.\nAtacar corre amb la pilota.\nAfegiu una línia addicional d'atacant jugadors a l'altre costat del camp. El GK ara es pot distribuir a qualsevol costat del camp i els defensors han de reaccionar.