Critica Sala Bordes 1 | centaureproduccions\nJordi Bordes, «Genial homenatge que rebenta el ditirambe i alhora fa escarni de la sordesa cultural global»\nFer un espectacle a partir del dietari homònim que ha escrit una persona de pes cultural com Feliu Formosa sembla obligat a ser una font de malvasia, tot floretes i carícies. Albert Arribas ha anat a l’altre punt del mirall. Ensenya l’oposat. Mostra una mirada tan fidel com seria l’altra, que denota estima per l’autor, tot i que pugui semblar que en surti escarnit. És un treball amb molta imatge poètica, que alterna la bellesa amb l’estirabot, i on de fons apareix un Oriol Genís immens (novament) que il·lustra un pobre home fràgil, com ho és Feliu Formosa, conscient de la buidor del seu voltant.\nLa mirada d’Arribas no és la que ell professa per l’obra de Formosa. Més aviat al contrari. És la denúncia que fa de la sordesa generalitzada de la societat. Un homenot com aquest poeta, dramaturg, traductor, actor i dietarista (i moltes més coses «que no diu la Viquipèdia») hauria de ser reconegut arreu. En realitat, pot passejar quasi invisible per la ceguera de les institucions i, també, de la gent d’a peu. Quan l’espectador entra, ja hi ha les actrius preparant l’escena. Quan s’asseuen, segueixen escalfant la veu. Ben bé, 20 minuts fins que sona l’avís d’apagar els mòbils. I quan s’acaba el plany del personatge vulnerable, elles seguiran a escena rentant. O sigui que fan de Feliu Formosa. Abans que estigués el TNC ja feia anys que el reclamava. Ara que ja no figura en el consell assessor del TNC, aquest segueix bategant al ritme que li va proposar Formosa, sense que ningú ho percebi.\nFormosa és dur amb si mateix i amb els altres. No perdona la versió de Prometeu que es va veure al Festival Grec, citant les frases més contundents del crític Marcos Ordóñez. Tampoc la seva manera d’actuar en el món més íntim. Viu la rigorositat del que sap que només la veritat transcendeix. Sembla no tenir gota de redempció ni per a ell, ni per als altres. Aquí el dietari de Formosa no és cert del tot perquè, habitualment, és benèvol i busca les raons per defensar la feina d’altri... (la seva, probablement passa una prova molt més dura)


Comprar Croquetes de Formatge de Cabra, Pipes i Nous - gurmet\nAquesta Croqueta sorprèn per la seva intensitat de sabor a Formatge de Cabra, que en fondre’s a la boca, ens trobem amb l’agradable granulat de les Pipes i Nous, que ens convida a que tornem a repetir.\nUnes delicioses Comprar Croquetes de Formatge de Cabra, Pipes i Nous de sorprenent sabor, que elaborem al nostre obrador de manera totalment artesanal, així que no fem servir ni additius, ni potenciadors. Aquesta croqueta sorprèn per la seva intensitat de sabor a formatge de cabra, que en fondre’s a la boca, ens trobem amb l’agradable granulat de les pipes i nous, que ens convida a que tornem a repetir.\nAquestes Comprar Croquetes de Formatge de Cabra Pipes i Nous són una Croqueta d’Alta qualitat que tot paladar gourmet les troba exquisides, per aquesta raó les nostres croquetes són ideals per a les cuina que volen plats fàcils de cuinar o volen cuina a domicili o fins per a les cuines de professionals en la restauració o hostaleria, segur que aquest plat no falla en la seva carta!\nRecomanem fregir la croqueta amb l’oli ben calent,cobrint la totalitat de la croqueta; escórrer en paper de cuina i a gaudir …\nFormatge de cabra (làctic), llet, farina de blat (Gluten), mantega (làctic), ceba confitada, pipes, nous, sal, conservant, pa ratllat (farina de blat, aigua, llevat).\nTambé disposem de Croqueta de formatge de cabra amb pipes i nous ja fregides !!


Nosaltres, els maresmencs (II) - Saül Gordillo\nDiumenge, 27 de març de 2011 22:00 h\nAquest és el tràiler de la minisèrie Nosaltres, els maresmencs que la televisió pública del Maresme M1TV @_m1tv emetrà aquest dilluns, dimarts i dimecres a 2/4 d'11 de la nit. La minisèrie @maresmencs dirigida per Albert Calls i Joan Salicrú és un recorregut de Montgat fins a Calella en què el conductor del reportatge entrevista personalitats del Maresme. Albert Calls, un veterà periodista i escriptor de Cabrera de Mar, explica a un jove artista audiovisual de Mataró, Eloi Aymerich, com és la comarca que ell coneix. De fet, el recorregut acaba amb una trobada que vam mantenir amb l'Albert Calls i l'Eloi Aymerich al millor restaurant de la comarca, El Hogar Gallego, de Calella, i que es veurà en l'entrega televisiva de dimecres, després de la qual s'emetrà un debat sobre la comarca en què hi participaré. "El Maresme que jo vaig viure ja no hi és", diuen des d'una certa nostàlgia. La veritat és que la comarca ha crescut espectacularment i els últims anys està pràcticament desconeguda.\nAquesta recerca de la identitat perduda és una de les majors contribucions al sentiment de pertinença i a la identitat del Maresme que últimament s'ha fet des dels mitjans de comunicació de la comarca. Fa uns anys, quan la televisió pública encara havia d'arrencar, vaig dir a un parell de persones que aquest canal només triomfaria en la mesura que fos capaç de vertebrar el Maresme com ho havia fet en el seu temps el diari El Punt. Si M1TV i M2TV són a la televisió allò que El Punt va ser a la premsa escrita, l'èxit de l'aposta de la nova televisió digital comarcal estaria garantit. Crec sincerament que el treball de Calls, Salicrú i Aymerich, amb la complicitat de Joan Catà @Joan_Cata, és una passa en aquesta bona direcció. Felicitats per la feina!\n5444 lectures Cap comentari


Pepió confirma que Tortosa vol ampliar l’embarcador per potenciar el turisme fluvial – Marfanta\nEl regidor de Promoció Econòmica, Comerç i Turisme de Tortosa, Sisco Pepió, ha explicat este dimarts que l’Ajuntament ha iniciat la redacció del projecte per ampliar l’embarcador, amb l’objectiu de potenciar el turisme fluvial i la vida de la ciutat al voltant del riu Ebre. Durant una entrevista a Canal 21 Ebre, Pepió ha dit que de moment no consideren necessari ampliar l’àrea d’autocaravanes del pont del Mil·lenari; però sí avançat que els propers dos anys volen tirar endavant l’ampliació de l’embarcador. “Pensem que hem de donar cabuda a més embarcacions, i facilitar les activitats lúdiques i recreatives de riu”, ha afirmat Pepió, que ha posat l’exemple d’altres poblacions del territori que viuen més de cara al riu, com ara Deltebre, Sant Jaume d’Enveja o Flix.\nDe la mateixa manera, Pepió també ha donat més detalls de l’actuació de millora del castell de Tenasses i del fortí del Bonete. L’objectiu és fer-hi un centre d’interpretació del setge del 1708, que anirà de la mà de l’associació Miquelets de Catalunya. De fet, la intenció de l’Ajuntament és potenciar també la recreació històrica del setge de la Guerra de Successió que es fa l’octubre. “Volem fer un pas endavant i fer-la més gran, amb més figurants, i ells també es van interessar molt en poder aportar el seu gra d’arena i la seua experiència”, ha relatat el regidor.\nEn la mateixa línia, Pepió ha remarcat que l’Ajuntament està posant al dia altres actius turístics, amb obres com el nou passeig del Castell o la nova plaça de la Catedral. “Estem seguint un pla estratègic de Turisme que va començar-lo l’anterior govern, i estem en la dinàmica de posar al dia tot el nostre patrimoni històric i monumental, i sumem altres actius com la plaça de la Catedral, la cota Zero o el passeig del castell de la Suda”, ha afegit Pepió: “Al final, quedarà un conjunt turístic impressionant”.\nD’altra banda, Pepió ha assenyalat que durant l’estiu hi haurà moltes que dinamitzaran el comerç i el turisme, com la Mostra de Jazz, el festival de cinema Terres, mostres de vins, jornades gastronòmiques i activitats alternatives a la Festa del Renaixement. La primera serà el concert del grup tribut a Coldplay, este dissabte al parc municipal. Però Pepió ha explicat que encara no es podrà assistir al concert sense mascareta, tot i que a partir del mateix 26 de juny s’aixecarà esta restricció a l’aire lliure.\nTags: Baix EbreEconomiaSisco PepióTortosaTurisme


Mireia Boya explica que pateix esclerosi múltiple - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nL'exdiputada de la CUP fa un any i mig que conviu amb la malaltia\nredacció/ep 29.01.2020 | 18:44\nMireia Boya | MIREIA ARSO\nL'exdiputada de la CUP Mireia Boya pateix esclerosi múltiple, segons ha explicat ella mateixa aquest dimecres en una entrevista a RAC1 i com també recull en el llibre 'Trencar el silenci', que surt ara al mercat. Ja fa un any i mig que se li va diagnosticar aquesta malaltia i diu que viu amb la incertesa de no saber quan tindrà el proper brot, tot i que reconeix que, lluny de la política activa, se sent més tranquil·la.\n"Quan m'ho van dir és com si sentís un soroll, però era incapaç de processar la informació", ha assegurat Boya, que ha afegeix en referència al llibre que "molt poca gent sabia que tenia esclerosi múltiple. No volia explicar-ho en un article ni en una entrevista a la ràdio de 20 minuts. Volia explicar totes les coses que m'havien passat i d'on ve tot això".\nDes del Parlament, i durant una roda de premsa de la CUP, l'actual diputada Natàlia Sànchez ha aprofitat l'ocasió per dedicar unes paraules a Boya. "Li enviem tot el nostre suport per aquesta malaltia i una forta abraçada", ha dit acompanyada de la resta de diputats de la CUP.\nL'activista i exdiputada de la CUP @yeyaboya explica que fa un any i mig li van diagnosticar #esclerosimultiplehttps://t.co/WeRbgB97xS pic.twitter.com/cbHZzFa4rW\n— Fundació Esclerosi Múltiple (@FundacioEM) 29 de enero de 2020\nBoya, nascuda a Sent Gaudenç, França, està actualment retirada de la vida política. El març de l'any passat va anunciar que abandona el secretariat nacional de la CUP per haver patit un assetjament emocional «continu» i «una agressió psicològica» per part d'un company de la direcció del partit anticapitalista.\nAquest dimecres, preguntada sobre quines mesures s'han aplicat davant la denúncia d'assetjament sexual d'Boya, Natàlia Sànchez ha explicat que el cas es va gestionar en el marc del protocol contra les violències masclistes de l'organització, i que es van aplicar i van consensuar mesures "que ara s'estan desenvolupant ". De tota manera, la diputada ha afegit que aquestes mesures no són públiques, de manera que no les ha concretat, i ha demanat evitar la "revictimització".


Impuls a la transició ecològica amb la renovació del conveni de la Càtedra de Nova Transició Verda – Càtedra de Nova Transició Verda\nPàgina inicial/Impuls a la transició ecològica amb la renovació del conveni de la Càtedra de Nova Transició Verda\nEl vicepresident segon i conseller d’Habitatge i Arquitectura Bioclimàtica, Héctor Illueca, va signar ahir dilluns 14 de març la renovació del conveni de la Càtedra Interuniversitària de Nova Transició Verda. En ella participen les cinc universitats públiques de la Comunitat Valenciana amb l’objectiu d’impulsar la transició ecològica i l’hàbitat sostenible.\nIllueca ha posat en valor la labor de la Càtedra per a estudiar el disseny de noves polítiques públiques que respecten al mateix temps els límits del planeta i la vida digna de les persones. A més, ha ressaltat que les accions per a fer front al canvi climàtic no poden esperar més, per la qual cosa els responsables polítics han de passar “de les paraules als fets”.\nEn l’acte van participar els rectors i rectores d’aquestes universitats: la Universitat de València (UV), Mavi Mestre; la Universitat Politècnica de València (UPV), José Esteban Capilla; la Universitat d’Alacant (UA), Amparo Navarro; la Universitat Jaume I (UJI), Eva Alcón; i la Universitat Miguel Hernández, Juan José Ruiz.\nMés informació en aquesta nota de premsa de la Generalitat Valenciana.


FECINEMA INAUGURA LA SEVA XI EDICIÓ AMB UNA ASSISTÈNCIA DE 500 PERSONES I LA PROJECCIÓ DE TENDERNESS\nL’onzena edició del Festival Internacional de Cinema Negre de Manresa es va inaugurar ahir a la nit amb la projecció de “Tenderness”, de John Polson. Unes 500 persones van assistir a l’acte d’obertura que va comptar amb la participació del veterà periodista Carlos Pumares que va posar la nota irònica i humorística als parlaments d’inauguració.\nFins diumenge, el certamen projectarà 18 estrenes, repartides en la secció oficial de Cinema Negre, i les seccions de Fantàstic i Pantalla d’Actualitat; 8 curts a concurs; la sessió golfa sorpresa; i 15 pel·lícules en l’espai gratuït Placidoscope.\nEl Festival es tancarà diumenge al vespre amb la gala de cloenda en què s’entregarà el premi a la pel·lícula guanyadora de la secció oficial del festival, el guardó al millor curtmetratge, i tres Premis d’Honor, que recauran en l’actor Jordi Dauder, l’escriptor Francisco González Ledesma i l’empresa DDT Efectes Especials. El certamen es clourà amb la projecció de “Das weisse band”, de Michael Haneke, guanyadora a Cannes.\nEntre els personatges coneguts que aquests dies participaran al Festival hi ha, a part dels Premis d’Honor, l’actriu Leticia Dolera, l’actor Sergi López, els directors Juanma Bajo Ulloa i Rafael Maluenda, la directora del Centre d’Estudis del Cinema Italià o Daniela Aronica.\nDurant aquests dies també tindran lloc diversos actes de l’Off Festival, entre els quals hi ha exposicions, festes i el Cine-Fira (que es farà dissabte i diumenge a la plaça Sant Domènech).


aprovada | BonDia Diari digital d'Andorra.\nInici / aprovada\nL’Ajuntament de la Seu d’Urgell va aprovar ahir la convocatòria de subvencions per a la promoció del municipi respecte a l’any 2018. Les sol·licituds per poder accedir a aquests ajuts s’hauran de presentar a l’Oficina d’Atenció Ciutadana (OAC) de l’1 al 28 de febrer d’enguany.\nLlegir més sobre Aprovada la convocatòria d’ajudes per a la promoció del municipi\nEl departament d'Immigració.\nDj., 26/04/2018 - 02:00\nAprovada una quota de 900 autoritzacions, un 13% més\nEl Govern va aprovar ahir la quota general d’autoritzacions de residència i treball i de treball fronterer del maig a l’octubre d’aquest any, que preveu 900 autoritzacions. Es tracta d’un 13% més de places que l’any anterior, tenint en compte el consum de les quotes dels darrers anys i la conjuntura laboral actual.\nLlegir més sobre Aprovada una quota de 900 autoritzacions, un 13% més


Entrevista a Restior - Clientes CINC\nEntrevista a Restior\nSector d'activitat: Gestió hotelera\nA què es dedica RESTIOR?\nDes de 2010, RESTIOR s'ha dedicat al desenvolupament de cadenes hoteleres independents a Espanya i Itàlia amb uns resultats notables i la signatura de 120 nous contractes d'afiliació en 7 anys.\nD'altra banda, estem especialitzats en visites de qualitat i implementació d'accions, permetent augmentar la rendibilitat de l'hotel o restaurant.\nA més, involucrem tot el personal en els objectius de venda i de qualitat amb formacions in situ que no comporten problemes d'organització o de logística.\nAmb quins problemes es solen trobar els vostres clients i quines solucions els oferiu?\nSolen trobar-se amb problemes de gestió, de qualitat i de management del personal i amb la necessitat d'optimitzar les vendes. Nosaltres oferim mètodes pragmàtics i eficaços per detectar aquestes mancances. Posem al seu abast eines simples d'implementar i ajudem a sensibilitzar el personal amb les necessitats de l'empresa perquè participin també en els seus objectius.\nEn general, notem que als nostres clients els falta temps per realitzar una anàlisi crítica del seu negoci. Oferint una visita anual de qualitat i gestió, podem detectar les eventuals mancances i, sobretot, anticipar els problemes.\nQuines són les claus d'una bona gestió hotelera?\nMolts factors incideixen en aquest aspecte però podem dir que en general un bon equip i un management exemplar pot ser una de les claus.\nGestionar un hotel no només vol dir automatitzar processos, sinó també focalitzar tota la cultura empresarial cap a la consecució d'experiències positives que animin els hostes a repetir estada.\nEn general podem classificar l'èxit d'una bona gestió en 4 categories:\n- Una part comercial en línia\n- Una part eines (PMS, channel manager eficaç, etc.)\n- Una part protocols de qualitat i gestió\n- I l'última part consisteix en aconseguir que tot el personal apliqui els protocols i utilitzi les eines sense oblidar que les eines estan al servei dels empleats i no el contrari. L'atenció directa i personalitzada al client segueix sent el més important per aconseguir una bona gestió.\nEn què us diferencieu dels vostres competidors?\nAvui dia ens veiem aclaparats per les noves tecnologies, que sovint, ens distreuen d'allò més bàsic del nostre ofici, que és saber com acollir al client i oferir-li la qualitat que realment desitja i espera.\nRESTIOR ofereix formacions in situ després de realitzar una visita de qualitat programada. D'aquesta manera, tenim la fotografia de cada establiment en particular, realitzada per professionals amb més de 30 anys d'experiència ajuda de manera molt contundent a detectar els camps de millora.\nEns podeu explicar algun cas d'èxit?\nTenim diversos clients que comenten haver necessitat la nostra visita per finalment prendre algunes decisions estratègiques pendents.\nAltres clients, simplement no tenen visió externa del seu negoci i aprecien molt les crítiques constructives.\nEn general, els casos més exitosos a curt termini són aquells on ajudem els propietaris d'un hotel o restaurant a estructurar la gestió dels costos i posar en marxa una gestió més analítica.\nCom a exemple, destaquem els comentaris d'un hoteler que posseeix 7 establiments a Itàlia:\n"Els consells de Paul Noël referents a la millora de qualitat, inversions, reputació i rendiment, s'han traduït en un augment del 15% de la facturació en el conjunt dels nostres hotels. Paul Noël ens ha obert els ulls en aspectes clau per al nostre negoci".\nQuè és el que més valoreu de CINC Assessoria?\nEl tracte de l'equip de CINC Assessoria és molt professional i amable, i realitza un treball excel·lent i minuciós. Valorem especialment les respostes ràpides i la gestió eficaç de la comptabilitat. És un plaer treballar amb CINC.\nEntrevista a Babyboo\nBabyboo és una empresa especialitzada en el lloguer d'accessoris per a infants, des d'un dia, setmanes o inclús mesos, en funció de les necessitats de cada família.


Greta Thunberg i l'ecofeminisme - Món Sostenible\nAquest any, el Dia de la Dona cau en divendres. Per tant, la vaga convocada per aquest 8M, es produeix just una setmana abans de la vaga pel clima (climate strike) convocada pel moviment Fridays for Future pel divendres vinent 15 de març. Per això, avui, en un intent de fer confluir el feminisme i l'ecologisme, dues lluites que considero importants -per necessàries i justes- per l'evolució i continuació de la Humanitat, us vull parlar de la Greta Thunberg, inspiradora del moviment Fridays For Future, que des de la tardor passada ve mobilitzant cada cop més estudiants de cada cop més ciutats i països, i considerada el desembre del 2018 una de les adolescents més influents del món per la revista Time.\nSegurament, moltes ja ho sabeu, però la popularitat de la Greta, que en l’actualitat te 16 anys, va començar l’agost del 2018 quan, davant la proximitat de les eleccions generals del seu país (Suècia) i després d’una onada de calor i dels incendis que va patir aquella zona de l’Europa del Nord, va decidir fer vaga escolar per reclamar al govern suec que reduís les emissions de CO2 d’acord amb l’Acord de Paris Així, i fins que es van celebrar les eleccions el 9 de setembre, la Greta, enlloc d’anar a l’escola s’asseia davant del Parlament suec (el Riksdag) a Estocolm mostrant un cartell que deia “vaga escolar pel clima”.\nDesprés de les eleccions, la Greta va continuar la seva protesta en forma de vaga escolar, però només els divendres. La seva perseverància va despertar l’interès internacional provocant que adolescents de tot el món - primer a centenars i després a milers - imitessin la seva protesta, sobretot després que el desembre del 2018 viatgés a Katowice (Polònia) per intervenir a la Cimera del Clima de les Nacions Unides, amb dos discursos que es va fer populars a les xarxes.\nA Katowice, la Greta va parlar en nom del moviment Climate Justice Now, que aplega més de 150 organitzacions socials i ecologistes, i va interpel·lar la classe política dient que “els polítics només parlen de creixement econòmic verd perquè tenen massa por de ser impopulars”, que miren de “tirar endavant amb les mateixes males idees que ens han portat al desastre”, i els va recordar que “tot i que diuen estimar als seus fills per sobre de tot, els estan robant el futur davant dels seus propis ulls”. El discurs de la Greta acabava dient que “si les solucions dins del sistema són tan impossibles de trobar, potser hem de canviar el sistema” i que “no hem vingut aquí per pregar als líders mundials que es preocupin...Hem vingut aquí per fer-los saber que el canvi està arribant, els agradi o no. I que el veritable canvi pertany a la gent”.\nEl missatge de la Greta es va començar a extendre com una taca d’oli i milers de joves van començar a manifestar-se els divendres davant dels governs de països europeus (Holanda, Alemania, Bèlgica, Regne Unit, Suiza, Finlàndia, Dinamarca, Austria), però també dels EEUU, Canadà, Austràlia o el Japó. El lema de les concentracions era Fridays For Future, i acollia missatges com “emergència climàtica”, “canviem el sistema, no el clima” o “ens esteu robant el futur”.\nA Catalunya les concentracions han començat aquest 2019, primer a Girona, on des del gener estudiants de Ciències Ambientals es manifesten els divendres al migdia davant de la seu de la Generalitat a la capital gironina, i després a Barcelona, on les manifestacions han començat al febrer i es fan davant de la Generalitat de Catalunya a la plaça Sant Jaume.\nLes mobilitzacions juvenils han augmentant encara més des del gener coincidint amb la celebració del Fòrum Mundial de Davos, a Zuric, fins on va viatjar també la Greta - en tren per generar menys emissions que si ho fes en avió - i on va participar amb el discurs “La nostra casa està en flames”: “Estic aquí per dir que la nostra casa està en flames. Segons l’IPCC estem molt lluny de no poder desfer els nostres errors. En llocs com Davos, a la gent li agrada vendre històries d’èxit, però el seu èxit financer esta tenint un preu impensable. I sobre el canvi climàtic hem fracassat...Sí, estem fallant, però encara hi ha temps per canviar-ho tot. Encara ho podem arreglar...Resoldre la crisi climàtica és el desafiament més gran i complex que l’homo sapiens hagi afrontat mai. Malgrat tot, la solució principal és tan simple que fins i tot una criatura pot entendre-la: hem d’aturar les emissions de gasos d’efecte hivernacle. I o ho fem, o no ho fem... Hem de canviar-ho gairebé tot... Quan més gran sigui la teva petxada de carboni, més culpable ets... Les persones adultes continuen dient que ho devem a la joventut per donar-li esperança... Però no vull la teva esperança...No vull que tinguis esperança. Vull que tinguis pànic.. que sentis la por que sento jo. I després vull que actuïs. Com si estessis en una crisi. Vull que actuïs com si la casa estés en flames, perquè ho està”.\nI com estem veient en molts àmbits, petita Greta, no només la casa està en flames, sinó el sistema polític, econòmic i social. Com deia Petra Kelly, precursora de l’ecofeminisme, hem d’acabar amb el sistema patriarcal perquè – restrictiu i dominant - és opressor amb les dones, i provoca injustícies socials i una explotació agressiva de la natura.\nA veure si tu, jove Greta, amb la teva perseverància, aconsegueixes fer un pas més cap a l’ecofeminisme. De moment, t’estàs encarant amb el sistema actual. Ànims i força. Continua així, que les llavors que sembren les teves paraules i els teus actes, comencen a brotar.\nMiriam Viaplana, periodista\nLa Greta fent la seva protesta de vaga escolar Concentracions de la plaça Sant Jaume de Barcelona


Anticorrupció reconeix que no cobreix tots els casos que hauria d'investigar La República\nAnticorrupció reconeix que no cobreix tots els casos que hauria d’investigar\nPer la manca de plantilla i de mitjans materials, que ningú es molesta a arreglar\nEl fiscal en cap d'Anticorrupció, Alejandro Luzón\nLa Fiscalia Anticorrupció adverteix -en la memòria corresponent al 2018- que atén menys casos dels que necessitarien la seva intervenció. El motiu? La manca de plantilla (fiscals i funcionaris) i de mitjans materials que provoquen, segons diuen, una situació “pròxima a la saturació” que es manté un any després de donar la veu d’alarma.\nL’any passat, Anticorrupció va comptar amb 19 fiscals delegats permanents i 12 temporals, només dos més que el 2017. La càrrega de treball va obligar a mantenir 8 fiscals en comissió de servei, cosa que el Ministeri Públic considera una “situació anòmala”. “La dificultat de les investigacions que es duen a terme, la seva durada, així com la complexitat dels processos en què intervé aquesta Fiscalia exigeixen que, en no pocs casos, s’hagi d’assignar a dos fiscals per a cada assumpte. L’auge progressiu dels macroprocessos ha anat escanyant la capacitat operativa d’una plantilla de fiscals que ja era molt ajustada, el que ha obligat a recórrer a la comissió de servei, remei excepcional i temporal que es perllonga ja excessivament i que evidentment no és la solució a una situació estructural d’insuficiència de fiscals “, ha explicat la Fiscalia Anticorrupció a ‘El Independiente’. Tampoc és excedent el personal funcionari adscrit a aquesta Fiscalia, 31 persones.\nAmb aquests efectius, a més, Anticorrupció va registrar l’any passat un increment en el nombre de procediments judicials en què exerceix d’acusació, en passar de 609 a 689 (un 13,13% més). El nombre d’escrits i denúncies comptabilitzades també va augmentar (de 2662 a 2736), creixent un 58,7% en l’última dècada. Durant el 2008, els fiscals van incoar 38 diligències -una menys que el 2017- i van presentar 41 escrits d’acusació, xifra inferior a la comptabilitzada en exercicis precedents (46 el 2017 i 59 el 2016). Les sentències condemnatòries en primera instància van passar de 23 a 28 en aquest període.\nD’altra banda, Anticorrupció expressa el seu malestar per tenir la seva seu en un immoble “clarament insuficient per a albergar adequadament als diferents departaments” i tornen a queixar-se per mantenir un “retard considerable” en les noves tecnologies, cosa que llasta la seva feina.


Àgora de l’Aigua: gestió pública com a forma de preservar-la\nYou are here: Home / Política / Societat / Serveis públics / Àgora de l’Aigua: gestió pública com a forma de preservar-la\nInteressant debat al voltant de l’aigua i la seva gestió el que va tenir lloc el matí del passat dissabte. També molt intens, degut als temes tractats i la llargada del mateix, més enllà de quatre hores. Va ser al Casal Cívic del barri del Segle XX, amb el nom de Segona Àgora de l’Aigua (la primera va ser a Manlleu l’any passat), organitzat per la plataforma local Taula de l’Aigua i per Aigua és Vida (d’àmbit català). En l’horitzó del debat: la finalització del contracte que té l’empresa Mina d’Aigües de Terrassa amb l’Ajuntament quan arribi el desembre del 2016, després de 75 anys de gestió privada, i el model de subministrament que s’haurà d’establir a partir de llavors.\nL’acte es va dividir en dos debats. En el primer, es va comptar amb la participació de persones de diverses plataformes ciutadanes que vetllen per la defensa i reivindicació de l’aigua com a recurs natural i de tothom, i que està sent agredit des de fa temps pels mateixos poders públics encarregats de preservar-lo. El debat, conduït pel Quim Pérez, membre d’Aigua és Vida i Ecologistes en Acció, partia d’unes premisses comunes: els nostres rius i acuífers, com a fonts naturals d’aigua que són, han de romandre en la millor preservació, les normatives públiques actuals van a pitjor, i que ens enganyen quan ens diuen que l’àrea metropolitana té un dèficit hídric: només cal que les mesures d’emergència quan falta aigua es facin abans. Entre els intervinents, la Susanna Abella de la Plataforma en Defensa de l’Ebre, la qual defensava repartir l’aigua quan va a parar a cobrir les necessitats de les persones, però en cap cas perquè les empreses puguin treure benefici d’aquest recurs. El Jesús Soler del Grup de Defensa del Ter ens orientà sobre la Directiva Marc Europea, la qual donava preferència a gestionar l’oferta de l’aigua enlloc de la seva demanda, que suposava aparentment una millora des del punt de vista ecològic, però que en la pràctica no es compleix arreu ni molt menys en l’àmbit català. Des de la Plataforma Prou Sal! es va exposar la problemàtica que comporta la salinització dels rius del Bages degut als continus vertits de sal duts a terme per empreses privades al llarg de més de cent anys (actualment, Iberpotash), i la necessitat que des dels municipis en prenem consciència de l’aigua com a recurs natural que ha de baixar pels rius en el millor estat possible.\nDebat amb plataformes ciutadanes en defensa de l’aigua (foto: PV)\nExemples de remunicipalització\nEl president de la FAVT, i membre de la Taula de l’Aigua, Ramon Clariana, com a moderador del debat posterior amb representants polítics, va incidir en què “l’aigua és un bé públic i que no s’entén que es vulgui fer negoci amb el mateix: Mina està obtenint uns beneficis d’un milió d’euros l’any”. Va recordar la finalització del contracte que es va signar amb l’empresa Mina l’any 1941, on s’estableix que l’empresa ha de retornar tota la infraestructura a l’Ajuntament. A més va voler destacar que “una gestió privada és opaca” així com que “l’aigua pública és un 20% més barata que la privada.” De fet, i tal com es va recordar, l’anomalia arreu del món és el que passa a Catalunya, on l’empresa Agbar és la subministradora del 80% de l’aigua, i que hi ha innumerables exemples en què s’ha recuperat la gestió pública, en ciutats molt més grans que Terrassa com ara París, Buenos Aires, Yakarta o La Paz.\nAl debat es van introduir les experiències recents de remunicipalització de l’aigua, com els casos de Montornès del Vallès i Arenys de Munt. Jordi Delgado, tinent d’alcalde de l’Ajuntament de Montornès per ICV-EUiA, explicà el procés iniciat el 2007 i continuat per tres equips de govern diferents. “Volíem recuperar la gestió pública i el control ciutadà, ja que la gestió privada fa que l’administració es desentengui”. Després de 50 anys de ser gestionada per una empresa privada, des de fa 8 mesos hi ha una empresa pública, municipal. “Remunicipalitzar l’aigua és avui un acte de rebel·lió”, ens deia. i que un preu públic de les tarifes ha de contemplar, entre d’altres, l’índex de qualitat de l’aigua, però també uns salaris dels treballadors dignes, el manteniment de la xarxa, etc. L’Enric d’Arenys de Munt, també va exposar el cas del seu municipi, on l’Ajuntament va començar a prestar el servei de subministrament d’aigua el 2011, després de no renovar la concessió a l’empresa privada Sorea, amb molts entrebancs entremig, afirmà.\nLa Pilar Castillejo, d’Ara Decidim Ripollet, manifestà l’interès del seu equip de govern de fer pública la gestió de l’aigua en aquest municipi de l’àrea metropolitana, tot just començant per una auditoria del servei, que actualment es troba en mans privades, i que també finalitza el seu contracte el 2016. Per la seva part, el president de la CONFAVC, Jordi Giró, incidí en que els serveis públics han de ser gestionats amb responsabilitat per part de la ciutadania, i que l’aigua de manera irrenunciable, ha de ser pública. El president de l’entitat veïnal va denunciar com des de l’Agència Catalana de l’Aigua es fa tot allò possible per treure de la participació aquells que fans discursos que van en contra dels interessos privats, per exemple de cara a la nova Directiva de l’Aigua que s’està elaborant a nivell parlamentari.\nNou model de gestió a Terrassa, s’ha de veure quin\nS’esperava conèixer el posicionament de qui és nou regidor de l’Àrea d’Urbanisme, Obres Públiques i Mobilitat a l’Ajuntament de Terrassa, i per tant amb competència directa respecte el tema. Així, el 3er tinent d’alcalde Marc Armengol no es va mullar massa, apel·lant que amb el seu nou aterratge s’estava estudiant la situació per prendre una decisió de cara el 2016, descartant el model de gestió actual, ja que “com a partit d’esquerres que és el PSC, volem tenir el control d’un bé públic com és l’aigua, però que s’haurà de veure quin serà el model de gestió” d’entre els diferents models que hi ha. També va afirmar que en termes qualitat-preu, “amb Mina ens situem per sobre de la mitjana”, i que “hem de millorar la qualitat del servei per fer-la més eficient”. En tot cas, apel·lació a disposar de tota la informació i a partir d’aquí, iniciar un procés de presa de decisions. el regidor va insinuar també la possibilitat de dur a terme una consulta ciutadana, adreçada també a obtenir informació, que en cap cas no determinaria l’opció de gestió triada.\nRamon Clariana (FAVT), Jordi Delgado (Ajuntament Montornès del Vallès), Marc Armengol (tercer tinent d’alcalde Ajuntament Terrassa), Jordi Giró (president CONFAVC) i Pilar Castillejo (Ajuntament Ripollet)\nDes del nombrós públic assistent, es van fer retrets contundents al govern del PSC, com per exemple del Salvador Pérez, de l’AV Segle XX, qui va denunciar la manca de criteri i posicionament del PSC en aquest i altres assumptes, i que acabarà cedint a les pressions dels poders fàctics locals, com ara és Mina. El regidor i cap de Terrassa en Comú, Xavi Matilla, va apostar per construir un escenari que facilités anar cap a un model de gestió pública, i instà a l’equip de govern “que el procés d’aquí al 2016 estigués carregat de coratge i valentia.” L’ex regidora de l’Ajuntament de Terrassa per ICV-EUiA, Eva Herrero, denuncià que la manca d’informació no és un argument vàlid per part del PSC, després d’estar 36 anys al govern municipal, i que “la seva indefinició al respecte no és desitjable ja que acabarà perjudicant l’opció de la gestió pública.” També es va demanar des del públic si es coneixia l’estat de la infraestructura, canonades i dipòsits de la xarxa actual, la qual hauria d’estar en perfecte estat quan finalitzi el contracte, el proper 31 de desembre de 2016. Tranquil·litat per part de l’Ajuntament: les previsions per quan finalitzi el contracte estan amortitzades amb l’empresa, i les pèrdues de la xarxa no superen el 20%, una xifra suportable, afirmà Armengol.


Assumpta Farran anima a la ciutadania a defensar les energies renovables • Ràdio Capital de l'Empordà\nAssumpta Farran anima a la ciutadania a defensar les energies renovables\nEls ajuntaments de Pals i de Torroella de Montgrí s’han unit a la Setmana de l’Energia, com han explicat al Supermatí de Ràdio Capital de l’Empordà amb Miquel Curanta els regidors de medi ambient de Torroella i Pals, Sandra Bartomeus i Sergi Brull. En el mateix programa, la directora de l’Institut Català de l’Energia, Assumpta Farran, reivindica que cal sensibilitzar la població sobre el model energètic, que descriu com “un dels reptes més grans” del planeta. Per això, segons Farran, l’objectiu de la Setmana de l’Energia es planteja “informar al ciutadà perquè pugui actuar en causa”.\nAssumpta Farran reclama un model on el mateix ciutadà passi a ser productor, i critica la gestió del govern espanyol en matèria d’energies renovables. La directora de l’Institut Català de l’Energia també dóna alguns consells senzills per estalviar energia, com utilitzar tendals o pintar la casa de color blanc per evitar que s’escalfi a l’estiu.\nArticle següentConcepció Veray (PP): “Hem de seguir millorant les estacions de tren de les comarques gironines”


Game Dards Bomb. Juga gratis en línia\nJoc Dards Bomb en línia\nDescripció del joc: Vostè té una gran responsabilitat, haurà d'ajudar al personatge valent. Necessitat de participar en competicions internacionals. Obtenció de dards a un blanc, situat a 10 metres de tu. Allà mateix és un panell, indica la quantitat que rep un bo per cada impacte. Quan sigui capaç de passar la primera etapa, s'aconsegueix l'accés al següent nivell.\nVentilador de la historieta El control de trànsit Crash Test La creació de graffitis - 6 Cop de gebre Trekking al circ Caça de mosca El meu regne per la princesa Cura de la vista Frenesí Nadal Zeros i Creus Fruites boges Zoe - oftalmòleg Cirurgia de cor Massatge Dora\nVostè té una gran responsabilitat, haurà d'ajudar al personatge valent. Necessitat de participar en competicions internacionals. Obtenció de dards a un blanc, situat a 10 metres de tu.\n© playgame24.com - Joc gratuït Dards Bomb () El joc en línia flash joc MedlinePlus Dards Bomb de forma gratuïta .. No t'oblidis de votar aquest joc Dards Bomb i compartir aquest joc amb els teus millors amics.


Presentació a la Biblioteca de Manlleu del fons Carles Molist de la MDC – El blog del CSUC\nPàgina d'inici / Presentació a la Biblioteca de Manlleu del fons Carles Molist de la MDC\nPresentació a la Biblioteca de Manlleu del fons Carles Molist de la MDC\nCSUC / 15/05/2014 / Fes un comentari / Biblioteques, MDC\nEl passat divendres 9 de maig es va presentar a la Biblioteca Municipal de Manlleu el Fons Fotogràfic Carles Molist de la Memòria Digital de Catalunya (MDC). Aquest fons conté en aquests moments unes 18.000 fotografies del desaparegut fotògraf manlleuenc Carles Molist (1949-1997), activista cultural de la ciutat que va retratar múltiples actes socials, culturals, polítics, esportius, artístics, etc.\nLes fotografies que ara es poden consultar corresponen als anys 1973-1980 i deixen constància del batec de Manlleu i Osona en plena transició democràtica. Molist va treballar com a fotoperiodista al 9 Nou, va impulsar grups de teatre al Teatre Centre de Manlleu, va coordinar diversos grups del Moviment Junior, etc.\nEl fons està dipositat a la Biblioteca de Manlleu i va ser cedit per la família l’any 2001. Està format per 180.000 negatius fotogràfics i unes 20.000 fotografies. En aquests moments hi ha un 30% del fons digitalitzat gràcies al suport de la Diputació de Barcelona. La col·lecció de fotografies que ara es pot consultar a la MDC està agrupada en 20 grups temàtics per fer més atractiva la seva cerca.\nL’acte de presentació es va acompanyar d’una taula rodona amb personalitats de la vida manlleuenca que van parlar de Carles Molist: unes 90 persones hi van assistir i van gaudir de les múltiples anècdotes que es van explicar sobre el fotògraf.\nEl record de Carles Molist creix en el temps per la seva transcendència i aquest fons fotogràfic contribueix a fer tangible la seva memòria.\nConsulta el fons fotogràfic de Carles Molist a l’MDC!\nEtiquetes: accés obert, Biblioteques, cultura, digitalització, preservació digital, repositoris\n← Bones pràctiques de les universitats catalanes per fomentar la creació i l’ús del codi ORCID entre els seus investigadors\nDialnet ens presenta la nova eina NEXO →


Ferran Adrià lidera un projecte sobre la història de la cuina des del paleolític - Diari de Girona\nFerran Adrià lidera un projecte sobre la història de la cuina des del paleolític\nEs tracta d'un ambiciós treball «holístic» on participen unes 70 persones de diversos àmbits i membres d'elBulliLab\nbanyoles | acn / ddg 08.05.2016 | 07:23\nEl xef Ferran?Adrià va visitar ahir el?Parc Neolític de la Draga, acompanyat per membres del seu equip. ajuntament de banyoles\nEl cuiner Ferran Adrià fa uns tres anys que treballa en un projecte de recerca sobre la història de la cuina. Es tracta d'una iniciativa ambiciosa i única al món que es remunta als orígens de la cuina, des del paleolític fins a l'actualitat. L'objectiu és fer un recull «holístic» sobre l'evolució de les tècniques culinàries, els ingredients, les celebracions i els estris que s'han anat utilitzant al llarg de la història. «El món no s'entén sense la cuina», va afirmar ahir el reconegut xef durant la visita al Parc Neolític de la Draga de Banyoles.\nEls arqueòlegs d'aquest jaciment formen part de l'equip interdisciplinari d'unes 70 persones -tecnòlegs en aliments, historiadors, filòsofs, dissenyadors, experts en noves tecnologies, cuiners i l'equip del elBulliLab- que volen repassar la història de la humanitat des de la gastronomia. Una recerca que es plasmarà en un llibre i que també es podrà consultar per internet d'aquí a uns tres anys.\nAdrià va reconèixer que estan molt il·lusionats amb aquest projecte que no s'ha fet enlloc més del món. La recerca ha de permetre comprendre com ha anat evolucionant la cuina i tot el que l'envolta a partir de preguntes molt senzilles però a la vegada molt complexes. «Des de quan hi ha taules?», es va preguntar ahir el xef. I va afegir que aquest element «ho va canviar tot» perquè va comportar que es pensessin en els plats, per exemple, quan abans només hi havia bols per menjar. I això els obliga, juntament amb els experts d'aquest equip interdisciplinari «d'àmbits com el món de l'art, la filosofia, les noves tecnologies, el disseny o els tecnòlegs d'aliments» a intentar contextualitzar-ho i veure què passava a altres indrets del món. Del que es tracta, segons va dir Adrià, és de «descodificar tot l'alfabet» que es coneix a dia d'avui -els productes, les tècniques, les eines, les cerimònies- per parlar de l'evolució de la cuina en la humanitat.\n«El món no s'entén sense la cuina», va subratllar Adrià i va afegir que els experts asseguren que la primera eina que va fer l'home va ser per tallar la carn. Una prova, va afegir, que aquesta activitat ha anat sempre lligada a la història. Entre els assessors que participen en el projecte, destaquen noms com el reconegut arqueòleg Eudald Carbonell.\nEl neolític, una època clau\nFerran Adrià va visitar el Parc Neolític de la Draga acompanyat d'una quinzena de persones que formen part de l'equip d'elBulliLab de Barcelona. Ho van fer acompanyats del co-director del parc, Antoni Palomo, i d'altres arqueòlegs que treballen en aquest jaciment gironí i que, al mateix temps, col·laboren en el projecte de recerca. Segons va explicar Palomo, el que estan fent és aportar totes les dades de què disposen a dia d'avui d'aquest espai d'alt interès arqueològic, que porta 25 anys excavant-se, on s'han recuperat materials orgànics i inorgànics i eines de gran valor històric.\nSegons Adrià, el neolític és un període clau en la història de la cuina perquè va «falsificar» el món dels fogons, en el sentit que per primer cop algú va començar a preparar menjar per altres persones. I per això estan tan interessats en conèixer aquest període amb l'ajut dels experts. Palomo ha explicat que l'equip del xef ja els ha plantejat centenars de preguntes, algunes de les quals encara no tenen resposta, i que estan molt interessats en treballar-hi.\nSobre el projecte a cala Montjoi: «La gent es mereix que lluitem perquè es faci». Cultura


Proteccions Cascs Spin preus a Bikeinn, comprar, ofertes\nCascs - Tecnologia Casc : Spin ()\nPOC Coron Air SPIN Fabio Wibmer Edition\nA bikeinn, la teva botiga online de ciclisme, sabem com d’important és per tu comprar el millor material. És per això que només et venem els millors productes de Cascs de les principals marques de ciclisme i al millor preu online. A més a més, et garantim la major seguretat al realitzar la compra online, i t’entreguem ràpidament els productes que més necessites sense que t’hagis de desplaçar. Fes la compra des de qualsevol dispositiu i t’ho portem directament a casa! El nostre equip d’especialistes de ciclisme t’ajudarà a escollir el model de Cascs que més s’ajusta a les teves necessitats diàries i alhora s’adapta al teu pressupost. Consulta les categories de Proteccions o utilitza el buscador per trobar els productes de Cascs que vols comprar i aprofita tots els avantatges que t’ofereix la botiga online de ciclisme. Busques algun model en concret de Cascs d’alguna de les millors marques de ciclisme com per exemple POC, Uvex...? Com a distribuïdors oficials de cada una de les marques que tenim en catàleg, t’oferim una extensa gamma de Cascs i la total garantia legal del fabricant durant 2 anys. bikeinn sempre és la millor opció per fer les teves compres de material de ciclisme. No només trobaràs la major varietat de productes i els preus més baixos. Sinó que també podràs realitzar la compra en un entorn totalment segur i fer el seguiment online de totes les teves compres. No esperis més i fes la compra de material de ciclisme avui mateix. T’ho portem directament a casa!


Saps com és el paper que fem servir a la UB? – Oficina de Seguretat, Salut i Medi Ambient\nEn aquest concurs s’han homologat dos tipus de paper: reciclat i de fibres verges, tant en mida A3 com A4.\nDes del punt de vista ambiental apostem pel consum de paper reciclat a la UB, ja que contribueix al model d’economia circular en què els residus recuperen el seu valor com a recursos i es tornen a transformar en productes.\nPer als que volen seguir comprant paper blanc, el model homologat a la UB incorpora diversos avantatges ambientals que limiten el seu impacte.\nVeiem a continuació les característiques del paper que es pot comprar a la nostra universitat:\n100% paper reciclat, manufacturat amb un 100% de paper recuperat post-consum\ncertificacions Àngel Blau i ecolabel (etiqueta ecològica europea)\nvida d’arxiu superior a 100 anys\nnivell de blancor CIE 55\nestalvi per paquet de 500 fulls respecte paper blanc de 80 grams: 7,5 kg de fusta, 19,3 kWh d’energia, 107,8 litres d’aigua i 1,6 kg CO2\nPaper blanc o de fibres verges\nal menys un 50% de les fibres són procedents de boscos de gestió forestal sostenible\ncertificacions ecolabel (etiqueta ecològica europea) i producte forestal sostenible (FSC mix)\nno utilització de clor gas en el procés de fabricació (TCF)\nnivell de blancor CIE 161\nestalvi per paquet de 500 fulls respecte paper blanc de 80 grams: 2,4 kg de fusta i 6% menys de residus de paper\nTot i que en aquesta taula ja es veuen les principals diferències entre els dos tipus de paper, cal recordar que el paper reciclat es fabrica a partir de fibres que ja s’han utilitzat prèviament, i que s’han recuperat mitjançant la recollida selectiva i el reciclatge dels residus de paper i cartró. Entre els beneficis del paper reciclat trobem l’estalvi de fusta, l’estalvi d’aigua i energia, un menor consum de reactius químics i menys emissions contaminants.\nEn canvi, el paper de fibres verges, que també coneixem com paper blanc, es fabrica amb fibra de cel·lulosa obtinguda de la tala d’arbres. Donat que l’impacte ambiental d’aquest tipus de paper és superior al reciclat, els consumidors han demanat que incorpori criteris de millora ambiental, i la indústria paperera s’ha anat adaptant limitant el consum d’aigua i energia en la fabricació, emprant productes menys tòxics en el procés de blanqueig, i obtenint la fusta d’explotacions forestals gestionades de manera sostenible.\nPer tal que els consumidors visualitzin les millores ambientals del paper que compren, existeixen diferents tipus de certificacions ecològiques, com ara l’etiqueta ecològica europea, l’Àngel Blau, o les etiquetes de productes forestals sostenible. Com hem vist, el paper homologat a la UB incorpora algunes d’aquestes certificacions.\nA més de fer una compra ben informada, us recordem que amb el paper cal fer un consum responsable:\nutilitzar sempre els fulls per les dues cares;\nimprimir només en cas que sigui necessari, molts documents es poden enviar i guardar en format digital i no cal imprimir-los;\nsi cal imprimir documents, fer-ho a doble cara, o si es tracta d’esborranys aprofitar paper escrit per una cara que ja no sigui útil;\neditar el document a imprimir per tal què ocupi el menor nombre de pàgines possibles;\nllençar els residus de paper a la paperera de recollida selectiva adequada per a què puguin ser reciclats, i així tancar el cercle.\nEl paper, al blau (Eco2.0-31). Blog del Pla de Sostenibilitat UB\nEl paper, aprofitem-lo per les dues cares (Eco2.0-38). Blog del Pla de Sostenibilitat UB\nPaper d’escriptura i impressió. Preguntes amb resposta. Unitat de Compres UB\nCategories Medi Ambient Etiquetes consum responsable, economia circular, ods11, paper, recursos Navegació per les entrades\n11.b: Per a 2020, augmentar substancialment el nombre de ciutats i assentaments humans que adopten i posen en marxa polítiques i plans integrats per promoure la inclusió, l’ús eficient dels recursos, la mitigació del canvi climàtic i l’adaptació a aquest, així com la resiliència davant dels desastres, i desenvolupar i posar en pràctica una gestió integral dels riscos de desastre a tots els nivells, d’acord amb el Marc de Sendai per a la reducció del risc de desastres 2015·2030.


III Setmana de la Discapacitat\n– 20 noviembre, 2017Publicado en: ACTUALITAT, La Comunitat, Uncategorized\nCoincidint amb el Dia Internacional de les Persones amb Discapacitat, des del Rusc organitzem la Setmana de la Discapacitat, del 28 de novembre al 3 de desembre.\nAquest any proposem una Taula Rodona amb el títol «Prenent consciència de la ceguera».\nRafel Bagot, periodista de TV3 presentarà el seu llibre «Corre, Vola Viu!». Escoltarem les experiències de Joan Josep Artero, tècnic de ciclisme en tàndem per a persones cegues, afiliat a la ONCE i Antonio González Castro, president de la delegació de la ONCE de Blanes i de Marta Vila-Puig, educadora del Rusc. Us esperem a tots el dia 28 a les 19’30h. a la Biblioteca de Tordera.\nEl divendres 1 de desembre convidarem a l’alcalde de Tordera, el Sr. Joan Carles Garcia a la Llar El Lledoner, en el programa Línia directa amb l’alcalde, que s’emet en directe per Ràdio Tordera. Podrem preguntar-li sobre les qüestions que ens interessen com a ciutadans de Tordera.\nI finalment el dia 3 de desembre, Dia Internacional de les Persones amb Discapacitat, farem la tertúlia al nostre programa de ràdio DIVERSONES, parlarem sobre els nostres drets i llegirem el Manifest de DINCAT al que ens adherim.\nEl Manifest el podeu consultar AQUÍ i s’emetrà als informatius de Ràdio Tordera a les 10h., 13h., 17h., i 19h. i el programa DIVERSONES, LA TERTÚLIA a les 15h.\nDurant la setmana podreu veure l’exposició de fotos del calendari del Rusc 2018, a la Biblioteca de Tordera.\nUs esperem a la Taula Rodona i us animem que ens seguiu per les xarxes i a través de Ràdio Tordera!\nEtiquetas: 40 Aniversari, Activitats, Ràdio, Setmana de la Discapacitat


Pere de Rocabertí i d'Erill - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nAquest article tracta sobre vers el Baró de Sant Mori i de Maella. Si cerqueu l'homònim bisbe de Girona, vegeu «Pere de Rocabertí i Desfar».\nc. 1493 (77/78 anys)\nJoana de Rocabertí, Bernat Hug de Rocabertí i Dalmau de Rocabertí\nPere de Rocabertí i d'Erill (?, aprox. 1415 — ?, aprox. 1490) militar català, Baró de Sant Mori i de Maella. Pertanyia al llinatge dels Rocabertí de Cabrenys.\nPere de Rocabertí era el menor dels germans del baró de Maçanet de Cabrenys, Guillem Hug de Rocabertí, i de Francesca d'Erill. Al seu germà gran, Dalmau de Rocabertí i d'Erill, li tocà l'herència de la baronia, per al segon, fra Bernat Hug de Rocabertí li correspongué la carrera eclesiàstica a l'orde de Sant Joan de Jerusalem, a més hi havia una germana, Joana de Rocabertí, que es casà amb Pere de Vilagut, senyor de Sant Mori. Per tant, Pere de Rocabertí era un d'aquells fills de noble que calia que es fessin un nom com a soldats de fortuna per tal d'aconseguir escalar socialment. Segurament devia participar dels negocis del seu pare amb els vaixells que la família tenia i que servien tant per comerciar com per les campanyes italianes del rei Alfons el Magnànim.\nLa primera notícia documental d'ell és de 1442 quan el trobem implicat en l'assassinat d'un oncle del vescomte de Rocabertí i cosí seu. El 1446 era l'encarregat de negociar les condicions del casament del seu germà Dalmau amb Beatriu de Cervelló i el 1453 era ell qui es casava amb Caterina d'Ortafà, d'una família de la noblesa del Rosselló. Entremig, però, havia rebut l'herència del seu cunyat, Pere de Vilagut, ja que havia mort sense hereus a canvi de mantenir la seva germana Joana en el seu seguici. Fou un ascens social molt important, ja que de cop es convertia en un noble amb possessions. De 1455 a 1457 el tornem a trobar embolicat en diferents bandositats, una de molt interessant, ja que ens han pervingut les lletres de batalla que s'intercanviaren, fou la que l'enfrontà amb Guillem Alemany de Cervelló (cunyat del seu germà Dalmau) i que desembocà amb un nou conflicte entre els Rocabertí i Francesc de Pinós, Ivany de Castre i el vescomte de Rocabertí, Jofre VII de Rocabertí.\nAmb l'empresonament de Carles de Viana es mostrà sempre fidel a la causa de la Generalitat i fou un dels encarregats de negociar-ne l'alliberament a Lleida i a Fraga, on es trobà amb el seu germà Fra Bernat Hug al costat del rei.\n1 La Guerra civil catalana\nLa Guerra civil catalana[modifica]\nAra bé, quan esclatà el conflicte entre el rei i la Generalitat el 1462, Pere de Rocabertí fou un dels primers a secundar la crida de la reina Joana Enríquez per defensar Girona, sent un dels caps militars en la durant el setge de les tropes de la Diputació del General comandades pel comte de Pallars. Gràcies a la seva vàlua es convertí en capità de la ciutat quan en marxà la reina, així com en veguer reial de Girona i Besalú. Exercí el seu càrrec amb diligència i autoritat, ja que mantingué la ciutat a l'obediència del rei Joan, però alhora cercà diners a tot arreu, confiscant béns als rebels, saquejant esglésies i fent encunyar monedes de baix valor anomenades rocabertins. Es convertí en un militar valuós per als interessos del rei Joan el Gran al nord del país durant la Guerra Civil.\nEl 1464 fins i tot assaltà i saquejà el monestir de Ripoll i el 1465 va protagonitzar un dels capítols més controvertits de la guerra civil, quan fou l'encarregat d'aixecar el setge el castell de Palau-Saverdera, defensat pel reialista Ivany de Castre i assetjat pel vescomte de Rocabertí, cunyat del primer. Enemic d'Ivany i del vescomte, i l'ajudava un oncle del vescomte, de nom també Jofre que morí en aquest fet. El conflicte civil també provocava greus conflictes familiars. Fins i tot aliats de Rocabertí i del rei van deixar de donar-li suport i el rei decidí rellevar-lo dels càrrecs gironins i fou després del seu relleu que la ciutat de Girona va caure en mans dels rebels el 1469.\nEn el transcurs de la Guerra la seva residència de Sant Mori serví a la reina Joana com a sojorn en unes campanyes militars per l'Empordà el 1467; des d'aquí es va fer una convocatòria de Corts dels nobles fidels al rei que no van tenir lloc a Sant Mori. Poc temps després aquesta baronia queia en mans dels rebels i el rei li atorgava les possessions de Maella, a l'Aragó.\nAcabada la guerra el 1472 restava encara per resoldre el problema del Rosselló, en mans franceses. El 1473 comandava un exèrcit que recuperà Perpinyà i fou nomenat governador del Rosselló, en aquestes accions bèl·liques hi va morir el seu fill Pere, mentre que la seva dona i el seu sogre van aconseguir repel·lir un dur setge francès a la població de Canet de Rosselló. Amb tot, no es pogué fer res per evitar la pèrdua del territori que no tornaria a la Corona d'Aragó fins al regnat de Ferran el Catòlic. El 1490 consta ja com a mort.\nDel matrimoni amb Caterina d'Ortafà tingué sis fills:\nPere de Rocabertí que morí al Rosselló el 1473.\nBernat Hug, que fou el seu hereu a la baronia de Sant Mori.\nIsabel o Elisabet, que es casà amb el seu cosí el vescomte Felip Dalmau II de Rocabertí\nJoana, que casà amb Dalmau Ramon III de Xetmar i de Vilella, Senyor de Cervià i Medinyà\nRafaela de Rocabertó i d'Ortafà, casada amb Joan de Cabrera.\n↑ 1,00 1,01 1,02 1,03 1,04 1,05 1,06 1,07 1,08 1,09 1,10 1,11 1,12 1,13 Bassegoda Pineda, Enric. «Pere de Rocabertí». Vida i obra de fra Bernat Hug de Rocabertí[Tesi] p.48-60, 2011. [Consulta: 23 maig 2014].\n↑ 2,0 2,1 2,2 2,3 2,4 2,5 «Pere de Rocabertí i d'Erill». L'Enciclopèdia.cat. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.\n↑ 3,0 3,1 3,2 3,3 3,4 3,5 Torns, Miquel «Pere de Rocabertí i d'Erill». El Punt Avui, 22-10-2010 [Consulta: 23 maig 2014].\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Pere_de_Rocabertí_i_d%27Erill&oldid=25449985»\nBarons de Sant Mori\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 16 nov 2020 a les 19:19.


Incògnites i escenaris - Diari de Girona\nIncògnites i escenaris\n«És una incògnita l'actitud d'un possible govern d'esquerres. D'aquí l'aposta d'alguna "inteligentsia" independentista de regalar els vots a Sánchez»\npau canaleta 29.09.2016 | 10:23\nEns trobem en un moment clau en la política catalana i espanyola. Ambdues es miren de reüll i actuen com si l'altra no l'influís, quan són les dues cares de la mateixa moneda: la fi del règim del 78. I de fet, no s'entén la situació de Catalunya sense la política espanyola i a la inversa. El bloqueig és similar. Les respostes, però, antagonistes.\nA Catalunya, després de cinc anys de Procés, estem arribant a un moment clau. No sabem si serà definitiu però sí que apunta que serà el final d'un període per obrir-ne un altre de ben diferent. No sabem com serà el nou capítol, però tots els senyals indiquen que estem acabant el que ens ha guiat els darrers cinc anys paral·lelament als darrers anys de la crisi econòmica.\nBàsicament per tres motius. En primer lloc, perquè els partits independentistes del Parlament van marcar-se un calendari de divuit mesos que sembla que hauria de finalitzar el 2017. La qüestió de confiança del president Puigdemont ve motivada per la no tramitació dels únics pressupostos d'aquesta curta legislatura. Divuit mesos, uns pressupostos. Aquest és el compromís i té data de caducitat. Com tot en aquest procés, que necessita dates per avançar.\nEn segon lloc, perquè el mapa polític català s'ha trencat al llarg d'aquest darrer cicle polític i sembla que ja entrem en el període que ens dibuixa el cicle nou. Més estable i que ens ha de marcar els propers anys. Un cicle que tindrà dues grans novetats: la concentració de bona part de l'esquerra a l'entorn del nou espai del comuns i el canvi d'hegemonia dins l'independentisme.\nI finalment, perquè sembla que aquest «momentum català» coincidirà amb l'arrencada d'un nou govern espanyol que desbloquegi la situació actual. Pot ser a finals d'any, sense la necessitat de unes noves eleccions o a principis del 2017 amb terceres eleccions.\nEl que sí que podem anticipar són els escenaris de futur. En política és clau ser hàbil a l'hora de preveure els escenaris i de ben segur que tant la política catalana com l'espanyola els té en compte a l'hora de definir les seves estratègies.\nSi alguna cosa podem tenir clara és que no hi haurà govern espanyol fins a finals d'any. I en el cas que n'hi hagi, res fa pensar que aquest sigui prou fort. A Catalunya tampoc hi ha una majoria parlamentaria estable i el fet que ens trobem en plena qüestió de confiança n'és la prova més evident. Tot i que de ben segur els pressupostos tiraran endavant i s'aprovaran en les properes setmanes. Per tant, ambdós governs hauran d'afrontar grans reptes amb forces escasses. D'aquí la importància dels passos que segueixin.\nDe mica en mica, anem sabent el full de ruta del president Puigdemont. Tot indica que té previst continuar treballant amb les «lleis de desconnexió» per tenir-les a punt per a principis del 2017. I que paral·lelament, plantejarà un referèndum pactat a l'Estat espanyol preveient que novament serà rebutjat. Aquí és on es comencen a creuar les dues agendes. No es podrà plantejar aquesta situació fins que no hi hagi govern a Espanya i tot sembla indicar que podem anar al gener del 2017. Si finalment, aquesta opció és rebutjada -com és previsible- l'aposta serà el referèndum unilateral -o vinculant com ara s'anomena- per a l'estiu del 2017.\nAquí també és previsible la reacció d'un govern del Partit Popular, però és una incògnita l'actitud d'un possible govern d'esquerres. D'aquí l'aposta d'alguna inteligentsia independentista de regalar els vots a Sánchez en una possible investidura. Per comprovar la reacció d'un govern de canvi davant de la convocatòria d'un referèndum vinculant. I alhora comprovar el compromís de les confluències amb el dret a decidir.\nEn tot cas, si es tolera el referèndum, el full de ruta independentista clourà amb el marc desitjat. I si no es tolera i es prohibeix -aquest cas segurament amb inhabilitacions incloses- també, ja que l'escenari serà el propici perquè el president, davant la impossibilitat de poder votar, o bé desobeirà o bé donarà la paraula als ciutadans. I per tant, possiblement es repetirà l'escenari plebiscitari. Amb aquesta segona casuística, el marc també podria ser favorable a l'independentisme. Ja que serviria per remuntar una situació que ara mateix és menys favorable que fa un any.\nEls escenaris, doncs, semblen clars però hi ha fets i reaccions que poden modificar uns escenaris que semblen encara llunyans. N'apunto només tres: com influirà les ganes d'estabilitat -just quan l'economia s'anima- que ens mostren els indicadors sociològics, en un tram final del procés que és tot menys estable? La reacció de l'Estat sempre serà la previsible o és possible alguna sorpresa? El mapa política català haurà canviat gaire d'ençà el 27-S?\nSón només algunes incògnites que ens fan difícil anticipar quin dels escenaris previstos finalment s'acabarà materialitzant. Atents que vénen revolts.


Llibres, sèries i pel·lícules per a ‘geeks’ aquest estiu\nGlobal icon-chevron-right Espanya icon-chevron-right Barcelona icon-chevron-right Llibres, sèries i pel·lícules per a ‘geeks’ aquest estiu\nL'entreteniment més refrescant per als amants de la tecnologia\nPer Germà Bustamante Data de publicació: divendres 27 juliol 2018\nSi sou dels que aprofiteu l’estiu per desconnectar i dedicar-vos a llegir o a repassar pel·lícules i sèries que no heu pogut veure durant l’any, benvinguts, primera prova superada. I sou dels que us agraden les intrigues ‘hackers’ i les trames tecnològiques, deixeu anar el vostre costat més ‘geek’ i seguiu aquestes recomanacions. En teniu per a unes quantes hores de diversió en format llibre, film i sèrie.\nNo t'ho perdis: Us agrada el bon cine? Aquestes són les nostres pel·lis favorites de la cartellera\n‘Un fantasma en el sistema’\nKevin Mitnick i William L. Simon són els autors d’aquesta història real d’un dels 'hackers' més famosos de la història, plena de fugides espectaculars i intrigues més pròpies de les pel·lícules d’acció que no pas d’un llibre. Llegir-lo serà com si entréssiu directament dins de la pel·lícula!\n‘Las mil caras de Anonymous: hackers, activistas, espías y bromistas’\nGabriella Coleman repassa de manera exhaustiva, i amb tot tipus de documentació, la història i la singladura d’aquest grup articulat al voltant del 'hacktivisme'. Ha estat un volum aclamat per personatges de l’envergadura de Julian Assange. O sigui que ja us assegurem que és absolutament apassionant!\nEl film narra la història de Theodore Twombly, un noi que comença una relació d'amistat amb la Samantha, la personalització d'un sistema operatiu de companyia anomenat OS1. L'amistat entre home i màquina acaba traspassant els límits quan els sentiments de totes dues parts comencen a aflorar... i de quina manera. Encara que pugui semblar impossible, l'emotivitat és ben present. Pot existir l'amor entre home i màquina?\nNo us confongueu amb el film que protagonitzava Julia Roberts i Nicole Kidman. En aquest cas, l'acció es desenvolupa a París i el protagonista és també un 'hacker' que té accés a totes les càmeres de seguretat de la ciutat. Des d'allà és testimoni d'un terrible atemptat en una estació de tren. El repàs a la successió dels fets el durà a descobrir que els vertaders responsables de la massacre no són els que volen fer creure a l'opinió pública. Un thriller en estat pur!\nUna adaptació del best-seller homònim de Dave Eggers. The Circle és una empresa que treballa en el camp de la tecnologia i aplica la transparència a totes les facetes de la vida de les persones. Però hi ha límits ètics que, un cop superats, posen al descobert el costat fosc humà. El duel interpretatiu entre Emma Watson i Tom Hanks és de primera divisió!\nSi busqueu una sèrie on la tecnologia aparegui a tot arreu, aquesta és 'Black Mirror'. Creieu-nos si us diem que les quatre temporades són autèntiques obres d'art de guió i d'interpretació. Històries fosques, que qüestionen la relació humana amb la tecnologia i que fins i tot us poden arribar a fer perdre la son.\nSi us agrada barrejar tecnologia i història (història en majúscula), aquesta és la vostra mitja taronja. Aquesta sèrie de quatre temporades abasta el període que va des de mitjans de anys vuitanta (i la irrupció dels primers ordinadors) fins a mitjan noranta (amb l'arribada de les comunitats en línia i els cercadors). Una autèntica revolució tecnològica a final del segle XX!\nComplots entre empreses, 'hacktivisme'... Elliot Alderson és un enginyer de ciberseguretat a l'empresa E. Corp. En les seves hores lliures entra en contacte amb un grup de hackers que es fan dir fsociety i que tenen com a objectiu d'eixugar els deutes dels consumidors que gestiona, precisament, E. Copr. Us imagineu quants de maldecaps pot generar aquesta situació?\nNo en teniu prou. En voleu més? Doneu un cop d'ull a Internet Segura i descobrireu més títols de llibres, de sèries i de pel·lícules per a viure un estiu tecnològic.


Sense adonar-nos ha arribat juny, els exàmens tornen a estar molt prop i s'acaben les classes. Enguany en sap greu que això sigui així ja que en aquest darrer quatrimestre he tingut assignatures que m'han agadat molt, encara que també d'altres que no m'han agradat tant. Socioemocional és una d'aquestes assignatures que m'ha semblat molt útil i veritablement interessant.\nL'assignatura ha complert les meves expectatives de les que parlava a la primera entrada. Com ja vaig dir, el nom de l'assignatura deixava veure que seria molt interessant però no sempre el nom acompanya a la realitat. Ja m'havia passat que assignatures que creia que em serien molt útils havien acabat sent avorrides i no acabava de la seva utilitat però aquesta ocasió no va ser així.\nHe aprés moltes coses útils tractant els tres temes principals : les emocions, l'escola i la família però si hagués de destacar sobre què he aprés més, sense dubte, serien les emocions degut a que era la primera vegada que treballava aquest tema com a estudiant i, esper, saber-lo treballar també com a docent en un futur.\nLa forma de portar a terme les classes, ha donat peu a que pugués opinar sense por a l'error i, a més a més, ha fomentat el treball cooperatiu entre nosaltres mateixes, generant així encara més cohesió en el grup. Crec que aquesta forma de fer és l'adequada si parlem d'educació ja que, com hem vist durant les classes, l'educació no pot ser sense vincle i relació. A més a més, el fet d'haver portat a terme el bloc, tot i que és una enfeinada, crec que m'ha ajudat a consolidar els aprenentatges que anavem adquirint amb les sessions.\nAra queda l'examen però no m'angoixa, perquè més enllà de la nota que pugui treure, he aprés, he participat i crec que he crescut com a persona gràcies a l'assignatura de Desenvolupament i Educació Socioemocional en la Primera Infància i això és el veritablement important i no només el nombre que aparegui al meu historial acadèmic.\nPer últim, donar les gràcies al professor perquè crec que part de l'entusiasme que em provocava anar a classe els dimarts i els dijous, ha estat gràcies a ell i a la seva feina.\nPublicado por rocío Cabrera Poley en 13:36 No hay comentarios:\nEl dia esperat!\nEl dia de la representació tot va ser molt estressant, els nirvis eran molt visibles durant l'actuació del primer grup, ja que nosaltres actuavem en segon lloc. Estavem amagades al vestuari per tal de no despistar als infants i només en sentir-los arribar vàrem començar a posar-nos nirvioses però per sort una vegada que ja vàrem ser a l'escenari vàrem poder relaxar-nos i fer l'actuació el millor que podiem.\nAra que ja ha passat tot, sent que m'he llevat un gran pes de sobre ja que la representació necessitava molt de treball i de temps per tal de fer els assajos i acabar les disfrasses i els escenaris però també sent una mica de tristessa ja que l'assignatura m'ha semblat molt entretinguda i a jo, personalment, m'ha ajudat molt ja que soc molt vergonyosa i fer aquesta representació davant dels infants ha significat molt per a mi.\nCrec que el meu grup s'ha implicat molt i que hem posat interés desde l'inici en l'assignatura i en assajar totes juntes, repetir mil vegades les cançons i ens hem ajudat molt, hem treballat veritablement com a grup i això ha facilitat moltísim les coses.\nVull destacar, també, el treball de tota la resta de grups, crec que totes en general vàrem fer un bon treball i es va veure reflectit el dia de la representació. Tot i que dies abans vàrem parlar entre totes de la inseguretat que teniem i la por a fracassar davant dels infants, en la meva opinió totes vàrem fer-ho millor del que esperavem i podem sentir-nos orgulloses. Si hagués de triar-ne un, a banda del meu, no sabria amb quin quedar-me. Les disfresses dels grups de l'Aventura a l'àfrica, El país gelat i El tresor des Vedrà em vàrem agradar especialment i la música d'aquesta darrera història també em va agradar moltísim, tot i que, el dia de l'actuació algunes no es varen sentir massa bé. Per últim, destacar també la música i, en especial, la interpretació de les meves companyes a l'obra El meravellós nom d'Eivissa. Varen estar fantàstiques!\nEn conclusió, m'ha semblat una experiència increible i molt divertida, que ens ha unit molt més com a grup i que ens ha ajudat a perdre la vergonya i apropar-nos una mica més als infants.\nPer acabar aquí deixo el glogster que he fet, conjuntament amb el meu grup:\nPublicado por rocío Cabrera Poley en 13:15 No hay comentarios:\nEtiquetas: La Representació Escènica en l'Escola(22018)\nEn aquesta entrada, per començar, reflexionarem sobre la importància del període d'adaptació mitjançat les respostes a les següents preguntes:\nPerquè és un dels moments crucials i estratègics?\nEl període d'adaptació és un dels moments crucials perquè és la primera separació significant des del naixement de l'infant i suposarà adaptar-se a nous costums, una nova reorganització familiar i l'establiment de nous vincles. Cal portar aquest procés a terme adequadament ja que un mal període d'adaptació podrà marcar negativament l'escolarització de l'infant i la seva adaptació a l'escola.\nPerquè s’inverteixen una gran quantitat d’energies?\nS'inverteix una gran quantitat d'energia perquè determinarà molt, com ja he dit abans, l'escolarització de l'infant, l'adaptació a l'escola i el gust o disgust per anar-hi.\nPodem establir regles de funcionament per a aquest període?\nCom qualsevol altre procés important, cal que tingui unes regles de funcionament i més si tenim en compte que es un procés que realitzen molts d'infants a la mateixa vegada ja que sense regles seria un caos. Però, les regles estan per incumplir-les, és a dir, mai hem d'estructurar aquest procés d'una forma estàtica, cal que puguem adaptar-nos a cada situació i que puguem flexibilitzar, dins d'uns límits, aquestes normes.\nQuè és allò que no hauríem de fer mai?\nEl que no hauriem de fer mai és, sobretot, imposar res als pares ni utilitzar un paper d'expert infravalorant el seu paper com a pares. En el moment que es porta a terme el període d'adaptació els mestres encara no coneixen als nens però els pares ja en saben molt dels seus fills i per tant, són els que més saben dels infants que ajudarem a educar a partir d'ara. És per això que hem de col·laborar amb les famílies i no pas enfrontar-nos amb elles.\nSeguirem amb aquest tema però ara mitjançant l'anàlisi d'un fragment sobre el qual haviem de reflexionar: "Una mare li diu a la mestra del seu fill de tres anys que fa poc que ha començat el nou curs escolar i que per tant, està en el procés del període d’adaptació, que aquest ja està suficientment adaptat i que considera que ja pot finalitzar aquest període. La mestra li va respondre que, encara que el nen ja estigués adaptat, era ella la que tenia por i no es sentia còmoda finalitzant el període d'adaptació abans d’hora, perquè necessitava que les coses anessin com estaven programades."\nPer començar, vull deixar clar que el periode d'adaptació és fonamental per als infants ja que no consisteix només en adaptar-se a uns nous espais sinò a la manca de la presència de l'adult de referència, per tant, suposa el primer trencament de vincles per al nen i aquest fet produirà canvis significatius en la vida de l'infant.\nTot i que la importància d'aquest procés és ben reconeguda i que allò idílic seria que es completès de forma adequada, mai podem ser tan tancats, hem d'estar oberts a noves possibilitats en les que no haviem pensat i ser un poc flexibles. I, en la meva opinió aquesta mestra no ho ha fet gaire. És cert que nosaltres com a futures educadores haurem de programar i que això és fonamental però en la nostra programació sempre hi ha d'haver espai per a la restruccturació i l'adaptació ja que treballarem amb nens diferents i amb famílies diferents i no podrem utilitzar sempre el mateix model per a tots. Així doncs, si aquesta mare ens diu que considera que el seu fill ja pot finalitzar el període d'adaptació, hem de parlar amb ella per tal de saber quins motius hi ha darrere d'aquesta afirmació. Pot ser, la mare ha de treballar i el seu horari no s'adapta al del període d'adaptació del seu infant i és per això que decideix que el termini, per exemple. Cal que l'escoltem, que ens interessem pels seus motius i que en base a aquest puguem trobar, entre tots, una respota adient i sempre mirant pel benestar del nen.\nAltre aspecte que crec que és molt millorable és el fet que la mestra fa referència a la seva inseguretat, generant així inseguretat en la mare. Com pots dir-li a la mare d'un dels teus alumnes que et fa por que les coses surtin d'una forma diferent a com estaven planetjades? Quan treballes amb persones i, encara més amb infants, no tot surt com ho desitjes, potser una activitat que has programat esperant d'ella un gran èxit resulta ser un fracàs perquè als teus alumnes no els motiva i l'activitat de la que menys esperes dona peu a extreure uns resultats sorprenents. Hem de tenir en compte que no hi ha veritats absolutes ni una única manera de fer les coses i que, tot i que nosaltres haguessim pensat una de fer-les, sempre hi ha alternatives i es pot aconseguir un mateix resultat a través de camins diferents.\nPer últim, un factor clau per parlar amb les famílies és l'argumentació. En la majoria d'ocasions els pares no coincidiran amb les nostres decisions i vindran a reclamar i a qüestionar el nostre treball, és en aquest moment quan hem de mostrar la nostra professionalitat i poder raonar i argumentar per què creiem que aquesta decisió és la més adient i no una altra. Gràcies a l'argumentació de les nostres decisions es consegueix menys oposició per part de la resta, és a dir, si veus que l'altra persona ( que potser no té el mateix punt de vista que tu) explica d'una forma adequada per què ha pensa això s'aconsegueix una seguretat molt important que no apareixerà si ens basem en el perquè si.\nEn conclusió, hem de ser empàtics, flexibles, argumentar les nostres decisions i mai possar-nos per dalt de la família ja que són ells els que més coneixen al seu fill i els que sempre voldran el millor per al nen.\nAquí deixo l'enllaç d'una pàgina que dona consells per a les reunions entre família i escola als directors, els mestres i les famílies que he trobat molt interessant: http://www.hfrp.org/var/hfrp/storage/fckeditor/File/Parent-Teacher-Conference-SPANISH-100610.pdf\nPer últim, deixo un vídeo que recull aspectes importants del període d'adaptació:\nPublicado por rocío Cabrera Poley en 10:35 No hay comentarios:\nBé, aquesta és la primera entrada del tercer bloc de continguts de l'assignatura: l'escola.\nPer començar aquest apartat vàrem parlar a classe de quin tipus d'escola seria necessaria avui dia per donar resposta a les necessitats emocionals dels infants. Quan n'Iñaki va proposar la pregunta i ens va dir que haviem de fer referència a la filosofia, els objectius i els models i motivacions crec que no vàrem entendre molt bé què era allò que haviem de fer i això es va evidenciar quan vàrem començar a treballar en petits grups ja que, per exemple, en el cas del meu grup cadascuna ho havia entés una forma diferent. Però, després de parlar-lo entre tots i gràcies a l'orientació del professor, vàrem compendre què era el que ell cercava amb aquesta activitat.\nAbans d'explicar quin és el tipus d'escola que crec jo que dona resposta a aquestes necessitats emocionals, deixo un quadre on es recull l'evolució de l'escola:\nBé, l'escola més adequada per al propòsit del que estem parlant en aquesta entrada coincideix amb el model de la casa del nen ja que el seu origen està en les necessitats del infants és a dir, el seu objectiu principal és donar resposta a les necessitats bàsiques dels infants i no a les necessitats dels adults com els altres dos models. Aquestes necessitats, com bé evidencia el quadre, són: la necessitat de protecció, la necessitat de salut, la necessitat de seguretat emocional, la de gaudir i jugar i la d'explorar i conèixer. És per això que és un model ben apte perquè com parteix de l'infant i de les seves necessitats podrà donar millor resposta a aquestes que no pas un altre model que parteixi de les necessitats econòmiques dels pares, per exemple.\nA més a més, aquest tipus d'escola es basa en el model infantil de benestar per el qual es parteix de la idea de que tots els infants són diferents i el que pretén és que cadascun al seu nivell i al seu ritme assoleixi uns aprenentatges necessaris per tal de poder desenvolupar-se de forma integral i no només que emmagatzemin uns coneixements únics per a tots. Aquest fet donarà als infants la possibilitat de estar presents en l'escola però també de participar-hi d'aquesta i de poder aconseguir progessar, per tant, reforçarà la seva autoestima i autoconcepcions, sent això un fet fonamental para el desenvolupament emocional.\nPer últim, es basa en el present, allò veritablement es l'ara, es deixa de banda la preparació per al curs següent i es basa en preparar per a la vida partint del moment en el que es troben, oferint les ajudes que en aquell moment precís necessiten i les oportunitats que ajudaran a que pugui desenvolupar-se correctament en el futur.\nEn conclusió, per tal de poder donar resposta a les necessitats emocionals de l'infant cal que es parteixi d'ell com a únic protagonista i centre d'atenció, que coneixem les seves necessitats i l'objectiu de l'escola sigui donar resposta a aquestes i que acceptem la diferencia com a un valor i eduquem per a la vida i no per a l'escola, això vol dir, fer possible que cada un dels nostres alumnes pugui desenvolupar-se com a persona i no només ensenyar a que memoritzin certs continguts que després oblidaran.\nPublicado por rocío Cabrera Poley en 10:07 No hay comentarios:\nAquesta entrada es basarà en la reflexió de la pel·lícula Un lugar para quedarse.\nPer començar,aquí vos deixo el trailer:\nPer resumir una mica el seu argument, dir que tracta d'una parella que rep la notícia de que seran pares i, com qualsevol parella primerisa en això de tenir fills es senten desorientats és per això que decideixen mudar-se a la ciutat on viuen els pares de l'home, per trobar un model i ajuda ja que els pares de la dona són morts. El desenvolupament de la pel·lícula ve quan els pares informa a la parella de que s'aniran a viure a una altra ciutat, en aquest moment la parella inicia un viatje per les diferents ciutats per tal de trobar aquest suport que ja no li podran oferir els avis del nen i un bon model familiar que poder imitar.\nPrimer, vull remarcat que crec que la pel·lícula ha pogut plasmar molt bé la inseguretat que sent una parella amb la notícia de l'arribada del seu primer fill. Tenir un fill suposa canvis en molts aspectes de la teva vida, suposa deixar de banda el rol de fill per passar a interpretar el de pare i, amb aquest fet, neixen els dubtes sobre si sabras o no fer-ho bé i crec que això la pell·lícula ho reflecteix molt bé.\nTambé, un altre aspecte rellevant és la unió entre el home i la dona, tenen un vincle molt fort i una relació molt estable basada en l'estima i l'afecció. En la meva opinió i ,en relació amb el que he comentat anteriorment, aquest fet és molt important a l'hora de ser o no uns bons pares ja que aquest tipus de relació permetrà una coherencia i cohesió.\nUn altre aspecte a destacar són els tipus de famílies que apareixen. Cal dir, abans, que aquests tipus estan molt exagerats però que, tot i així, és cert que existeixen.\nDurant el seu viatje, coneixen famílies que etiqueten als seus fills i que pensen que no s'en adonen de res, famílies molt naturistes que diuen no posar límits ni normes( dic diuen perquè aquesta família tenia prohibit al fill anar en cotxito) i famílies amb fills adoptats que tot i que semblen molt feliços, han hagut de soportar diversos abortaments i han patit molt.\nDesprés de tot el recorregut, la parella analitza les coses positives i negatives d'aquests tipus de famílies i agafen el millor de cadascuna. Això està reflectit en la pel·lícula amb les promeses que es fan tots dos respecte al que faran o no faran. És per això, que decideixen que no imitaran cap model familiar sinó que crearan el seu propi i s'en van a viure a la casa on la mare havia viscut quan era petita.\nLa tornada a casa dels seus pares, crec que reflecteix que casa nosa és el lloc on podem tornar sempre davant d'algun problema, on es sentim segurs i podem ser uns mateixos.\nEn conclusió, la pel·lícula m'ha semblat molt interessant sobretot per poder veure els diferents estils familiars i recomano a tothom que estigui interessant en el tema que la miri.\nPublicado por rocío Cabrera Poley en 2:56 No hay comentarios:\nPreparem les disfresses.\nQuan vàrem decidir la nostra història era el moment de començar a treballar amb les nostres disfresses. Vàrem decidir que treballariem totes juntes, és a dir, fariem la disfressa de cada personatge de forma conjunta i no només cadascuna faria la seva.\nPer començar, vàrem fer el cap de l'elefant amb un globus gran, cola i paper de diari. Per fer les orelles vàrem utilitzar cartró que vàrem cubrir amb paper i cola, una altra vegada. A continuació posaré les fotos del abans i el després:\nTambé en aquesta sessió vàrem decidir fer la màscara de la zebra ja que la de l'elefant havia d'aixugar-se una mica per poder continuar. Per fer-la vàrem utilitzar una estructura realitzada amb una capsa de cartró i també cola i paper de diari per afegir la boca i donar-li més consistència. Les orelles, de igual forma que amb l'elefant, vàrem afegir-les amb cartró.\nLa darrera cosa que vàrem fer aquest dia foren una placa i unes claus que hauria de portar el guarda. Ambdues coses vàrem fer-les amb cartró.\nA la tercera sessió, elaborarem la màscara del micu amb goma eva de dos tonalitats de marró diferent. Cal dir que abans haviem provat a fer només la boca ja que teniem l'idea de pintar-li la resta de la cara però va ser un fracàs, aquesta prova ens va llevar molt de temps, i vàrem decidir fer-ho d'una forma més senzilla. També,Vàrem acabar de cubrir amb paper de diari i cola el cap de l'elefant i la zebra.\nLa següent classe, vàrem pintar el cap de l'elefant de gris, també la placa i les claus. Per fer la trompa de l'elefant aconseguirem un tub de plàstic però, després de pintar-lo, ens vàrem adonar de que era massa pessat i no ens serviria així que decidirem fer-la amb una mitja gris plena de paper de periòdic.\nAixò no només ens va passar amb la trompa, també vàrem començar a pintar les capses que servirien de basse per a la nostra gàvia i, tot i que en aquesta sessió no ho vàrem pensar, vàrem també que haver de substituir-les per unes altres.\nUn altra cosa que varem anar fent va ser la gorra del guarda, per això utilitzarem un globus normal cobert amb paper de diari i cola.\nPosteriorment, elaborarem un arbre per al nostre decortat. L'arbre el ferem amb una capta molt llarga de cartró on vàrem dibuixar la seva forma i pintar-la amb tèmpera marró i verda. Després començarem a afegir-li boles de paper pinotxo per tal de donar-li una mica de volum.\nCom heu pogut veure, igual que amb el guió vàrem haver de modificar bastants coses ja que resultaven poc pràctiques o podien millorar-se. Tot i així, cal dir també que el temps que hem utilitzat per canviar aquestes coses no ha estat un temps perdut ja que tot ha set per fer encara millor la nostra representació.\nPublicado por rocío Cabrera Poley en 12:21 No hay comentarios:\nGuió de la representació.\nDesprés d'haver presentat l'assignatura, haviem de seleccionar un tema per a la nostra representació. No vàrem tardar gaire en decidir que els nostres personatges serien animals perquè als infants els hi agraden molt. Però, què pasaria amb aquests animals? Inventar una història ens va portar una mica més de temps però varem decidir que aquests animals fugirien del zoo on estaven tancats i un caçador els intentaria enxampar. Com terminaria la història? Gràcies a les aportacions dels professors vàrem decidir que els animals i el caçador acabarien fent-se amics perquè aquests l'ajudarien a salvar-se d'un perill.\nEl següent pas era posar un títol, això també ens va costar molt ja que voliem un títol curt i significatiu i si aconseguiem un de curt no era massa adient a la història i si el conseguiem significatiu era massa llarg. Però, com tot, vàrem trobar una solució i vàrem titular la nostra obra "Un amic inesperat".\nPosteriorment, vàrem concretar més què succeiria, és a dir, vàrem donar-li cos a la nostra història i afegirem els diàlegs. Després de tota aquesta enfeinada el nostre guió va quedar així:\n(Apareixen els animals en la gàvia.El lleó comença a tocar una melodia trista.L’elefant pregunta.)\nE: Que et passa?\n(Amb la guitarra sona la melodia i comença a cantar el lleó.Després, segueixen la resta d'animals fins que apareix el guarda del zoo.)\nG: Callau!! Que passa aquí?\n(Agafa el pot de menjar i entra a la gàvia.)\nG: Quines ganes de donar de menjar als animals i anarme’n cap a casa.\n(El guarda es gira i l’elefant aprofita i s’asseu damunt d’ell. Sona un "ploff". L'elefant agafa les claus i tanca. Els animals fugeixen mentre el guarda es queda atrapat a la gàvia.) .\n(Apareix la caçadora a la seva casa. Donen la notícia de la fugida dels animals del zoològic a la televisió i decideix anar a caçar-los. Sona la música i la caçadora comença a ballar i cantar. Surt de l'escena ballant)\n(Apareixen els animals ja preparats en escena Aquests continuen la mateixa melodia del caçador. La música va baixant i es sent un remor de branques.)\nM: Heu escoltat això?\nTots: Què has escoltat?\n(Sonen una altra vegada les branques i es veu aparèixer el caçador. Tots s'alvoroen i començen a correr per l'escenari i pel públic i el caçador els segueix. El caçador aconsegueix atrapar la zebra, l'elefant i el mico. Es direix al públic cridant)\nC: Heu vist al lleó? Tinc que caçar-lo!!\n(Els animals des de darrere del caçador fan gestos dient que no. El lleó es troba entre el públic)\nL: Nens, em podeu ajudar a rugir? Vinga!\n(Sona un rugit pobre. Sona un altre. Sona el rugit definitiu.La zebra s'espanta i li pega una patada a l'arbre que cau damunt del caçador. Els animals es queden parats observant i dubtant sobre què fer.)\nE: Mmm, no ho sé.\nL: Per què no?\nZ: Va, vinga!\n(Li lleven l’arbre de damunt i el caçador, mira al públic)\nC: M’han salvat… ara que faig?\n(Sona la música. Els animals començen a cantar una cançó per convèncer al caçador de que els ha de deixar quedar-se a la selva.)\nCal dir que en aquest guió falten les cançons corresponents però que no les especifiraré perque vull deixar alguna cosa per després de la representació.\nEn conclusió, crear una història pot semblar molt fácil però el fet d'haverla d'adaptar a un temps, un públic en concret i a un grup reduit de protagonistes, degut a que el nostre grup només està compost per cinc persones, no és gaire sencill es necessita temps i, de fet, durant l'elaboració del guió vàrem haver de canviar coses un parell de vegades.\nPublicado por rocío Cabrera Poley en 11:59 No hay comentarios:


El bateig de la Costa Brava. Llegenda i veritat\nEl topònim Costa Brava ha fet fortuna en el sector turístic a nivell mundial. Malgrat que Pla va publicar que el lloc d’inspiració fou Begur, diversos testimonis anteriors es referien a Sant Elm\nPunta de Canyet i platja, cap al 1960 (Imatge: Meli)\nEl topònim Costa Brava és una creació relativament recent. Aquesta denominació va ser creació del periodista i escriptor Ferran Agulló (Sant Feliu de Guíxols, 1863 – Santa Coloma de Farners, 1933), àlies “Pol”. Agulló la va utilitzar per escrit per primer cop en un article publicat a La Veu de Catalunya el 12 de setembre del 1908.\nEl baptisme de la Costa Brava és un fet ple de controvèrsia. L’any 1956 Josep Pla, a Destino i a El Correo Catalán, va publicar que el nom Costa Brava fou utilitzat per primer cop per Agulló durant un dinar organitzat per Bonaventura Sabater l'any 1903 per celebrar la seva elecció com a diputat a les corts a la finca El Paradís, a Begur. Però una tradició anterior situa el lloc d’inspiració a l’ermita de Sant Elm de Sant Feliu de Guíxols.\nEl 5 d'octubre de 1935 un autor amb el pseudònim “Veritas” va signar un article titulat “Comentari” a la revista La Costa Brava, on es diu textualment: “Fou dalt de Sant Elm, que, meravellat Pol amb el brau panorama que li oferiren les Penyes amb la mar besant-les, se li acudí, en un moment d’èxtasi, de proposar als dos o tres amics que l’acompanyaven, d’anomenar des d’aquell jorn Costa Brava a aquell seguit de penyes [...]”.\nAquesta hipòtesi es recuperà durant l’homenatge a Ferran Agulló organitzat a Sant Feliu de Guíxols a mitjan anys 50. El 1955 Àncora publicà dos testimonis del bateig, un dels quals era Marià Vinyas, conegut músic i compositor. L’any 1963 Sant Feliu de Guíxols reclamà un altre cop la seva vinculació amb el topònim, amb la inauguració de la plaça Ferran Agulló i la instal·lació del monòlit que hi ha en la plaça de l’ermita.\nAgulló va néixer a Sant Feliu de Guíxols, on va viure 22 anys i es traslladà a Girona per exercir com a advocat. Tanmateix seguia vinculat amb la nostra ciutat, on tornava sovint. És molt possible que Agulló hagués proposat el topònim en ambients i situacions diferents. El que és rellevant és que sentia gran admiració pel paisatge guixolenc i, concretament, per Sant Elm. I que la ciutat i el seu entorn foren una important font d’inspiració al llarg de la seva trajectòria com a periodista i com a poeta.


Entra en funcionament la nova escola Palau d'Ametlla de Montornès - Vallès Visió\nAquests han estat els primers alumnes que han entrat a la nova escola Palau d’Ametlla de Montornès. La nova escola Palau d’Ametlla ja ha entrat en funcionament. Aquest matí, els alumnes i tota la comunitat educativa han participat en la inauguració del nou centre. Abans, però, han hagut de buidar l’antic equipament.\nAules completament buides: sense taules, pissarres ni cadires. Així s’han trobat l’escola aquest matí els alumnes del centre Palau d’Atmella de Montornès. És un dia de moltes emocions ja que per última vegada els nens i nenes trepitgen com a alumnes aquest edifici. Un cop al pati, els alumnes s’han acomiadat definitivament del que des de fa 10 anys ha estat l’edifici provisional de l’escola Palau d’Atmella.\nFent soroll. D’aquesta manera els nens i nenes de l’escola Palau d’Atmella han caminat fins al nou edifici, ubicat a Can Parera. Allà, els pares i mares els esperaven per donar-los la benvinguda. L’únic que els faltava era la clau que obriria el centre.\nUn patge reial, sota l’encàrrec de Ses Magestats els Reis d’Orient, ha entregat la clau al director de l’escola, Adrià Martínez. Amb l’ajuda de l’alcalde de Montornès, José A. Montero, han obert per primer cop les portes del nou centre educatiu.\nEls nens i nenes han penjat els abrics per primera vegada.També han provat les cadires de les noves aules. Un cop instal·lats, els prop de 250 alumnes de l’escola Palau d’Atmella de Montornès han començat les classes al nou equipament. Però sempre recordaran l’antic centre. A partir d’avui, els estudiants i també els docents, s’hauran d’adaptar al nou espai.


Cola di Rienzo - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nNicola Gabrini, més conegut com a Cola di Rienzi i Cola di Rienzo (Roma, 1313 – 1354), va ser tribú del poble romà i va proclamar a Roma una nova forma de govern inspirada en la República Romana a la qual va anomenar «El bon Estat».\nMonument a Cola di Rienzo en el Capitoli, a Roma, establert el 1887.\n8 octubre 1354 (40/41 anys)\nEpistolari di Cola di Rienzo\nLa seva joventut va estar marcada per la lectura dels clàssics llatins, afició que el va portar a enyorar la grandesa de l'antiga República romana en contrast amb la decadència amb la Roma de l'època, amb un Papa residint en Avinyó, i immersa en les lluites entre les grans famílies patrícies, els Orsini, els Colonna, als qui odiava profundament pel que sembla a causa de l'assassinat d'un germà a les mans d'un noble.\nEn 1343, va formar part d'una delegació que va ser enviada a Avinyó per entrevistar-se amb el papa Clement VI i convèncer-lo que tornés a fixar la seu pontifícia a la Ciutat eterna i perquè declarés l'any 1350 Any Jubilar.\nDistingint-se per la seva eloqüència i els seus coneixements de la Roma clàssica, Cola di Rienzo es va guanyar el favor i l'estima del Papa que el va enviar de tornada a Roma després de nomenar-lo, el 1344, notari de la Cambra Apostòlica, institució encarregada de l'administració financera de la Santa Seu amb competències legislatives, administratives i judicials.\nDes de la seva nova posició de poder, el protegit de Clement VI atacava el mal govern dels tretze priors liderats per Stefano Colonna i buscava suports entre el poble, al que pretenia atreure's a través de veritables campanyes propagandístiques entorn del destí fatal de Roma. Així, en ocasió de la troballa de la lex regia de impero sobre una placa de bronze a Sant Joan del Laterà, Cola, aficionat als epígrafs antics, va il·lustrar al poble amb el seu contingut i va reclamar per a Roma els poders que li pertanyien de iure. En aquest sentit, el projecte de Cola, que buscava retornar a Roma la seva antiga grandesa, passava per desfer-se en primer lloc de les famílies patrícies romanes. L'ocasió per a això es presentaria el 21 de maig de 1347, quan, aprofitant una revolta a la ciutat, el notari va convocar al poble en el Capitoli i, assistit pel representant papal, Raimundo de Orvieto, va prometre una nova sèrie de lleis, una millor administració dels recursos públics i l'expulsió de la noblesa del govern de la ciutat. Quatre dies més tard, Cola seria triat tribú del poble romà i, posteriorment, aconseguiria ocupar el càrrec amb caràcter vitalici.\nDes d'Avinyó, el papa Clement VI va aprovar en un primer moment la nova situació, però en comprovar que el nou tribú pretenia restaurar l'autoritat de Roma sobre les ciutats i províncies d'Itàlia, comprèn que perilla la seva sobirania sobre els Estats Pontificis i decideix canviar el seu suport als nobles que es van veure obligats a abandonar la ciutat amb la pujada al poder de Cola di Rienzo.\nEl poble romà també comença a mostrar el seu descontentament, en comprovar les maneres dictatorials del tribú, l'augment dels impostos i les fastuoses festes organitzades per Rienzo.\nEl 1347, els nobles es van aixecar contra ell i el Papa el va excomunicar acusant-lo de criminal, pagà i heretge, i el 15 de desembre es va veure obligat a abdicar i fugir de Roma per refugiar-se a Nàpols, al principi, i posteriorment en un monestir a la muntanya Majella fins que, el 1350, va viatjar fins a Praga buscant la protecció de l'emperador Carlos IV, tractant de convèncer-lo de marxar sobre Itàlia per alliberar Roma.\nL'emperador no obstant això el va mantenir reclòs en la fortalesa de Raudnitz fins que va ser lliurat al Papa perquè fos jutjat en Avinyó. La mort de Clement VI i l'elecció d'Innocenci VI va evitar el processament de Rienzo, qui va ser posat en llibertat en considerar el nou pontífex que podria ser-li útil en la disputa que mantenia amb el reposat governo nobiliari de Roma.\nAcompanyat del cardenal espanyol Gil de Albornoz com a legat papal, Cola di Rienzo al costat de tropes mercenàries va tornar, l'agost de 1354, a Roma on el poble el va rebre com a alliberador i el va nomenar senador. Tanmateix, les mesures arbitràries i cruels que va adoptar en aquest nou període de poder van provocar el 1354 un aixecament popular que, instigat pels Colonna, va suposar la seva detenció i execució per decapitació. El seu cadàver va ser cremat i les seves cendres llançades al Tíber.\nHi ha una crònica anònima que inclou la vida de Cola di Rienzi.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Cola di Rienzo\n↑ Cronica [Vita di Cola di Rienzo,Anonimo romano.]\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Cola_di_Rienzo&oldid=26573880»\nDarrera modificació: 8 març 2021 a les 16:19\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 8 març 2021 a les 16:19.


Contra la meningitis | Pediatria Dexeus\n30 abril, 2018 Paido Salut Infantil\nEl passat 24 d’abril es va dedicar com a Dia Mundial contra la Meningitis.\nAquest any s’ha centrat en el tema “totes les meningitis importen”.\nUs volem recordar que dins les meningitis bacterianes hi ha 5 tipus de meningococs i dues malalties bacterianes més que també poden causar meningitis, que es poden prevenir amb la vacunació recomanada des del Comité de Vacunas de l’AEP.\nLa nostra Consulta de Pediatria Ambulatòria està acreditada per la Conselleria de Sanitat de la Generalitat de Catalunya com a Centre Vacunal, i com a tal disposem de totes les vacunes necessàries per a protegir al teu fill o filla. El teu pediatre i la seva infermera te n’informarà durant les visites que realitzeu.\nUs podeu enllaçar a la pàgina de l’Associació Espanyola contra la meningitis per a tenir més informació.\nconsells, Malaltia, Prevenció, salut