Preinscripció | La Salle Seu d’Urgell\nInfantil, Primària i ESO Llar Infants Cicles Formatius\nLa preinscripció Escolar és un moment molt important per a les famílies...\nINFANTIL – PRIMÀRIA – ESO\nPresentació de sol·licituds – ONLINE !!!\nDel 7 al 21 de març de 2022: Educació Infantil i Primària\nDel 9 al 21 de març de 2022: Educació Secundària\nPer fer la sol·licitud de preinscripció cal presentar tota la documentació necessària per acreditar la identitat de les famílies sol·licitants i l'acompliment dels criteris d'assignació de places. Com que tots els tràmits es fan de manera telemàtica, cal escanejar o fotografiar tots els documents demanats per ambdues cares i tenir-los disponibles en el dispositiu que utilitzareu per emplenar el formulari de preinscripció, ja sigui un ordinador, una tauleta o un telèfon intel·ligent, per tal de poder-los adjuntar.\nEl DNI o NIE del pare, la mare o el tutor o la tutora de l'alumne/a si s'utilitza la sol·licitud en suport informàtic. Si és estranger s'haurà d'adjuntar el passaport o, si és estranger d'un país membre de la Unió Europea, el document d'identitat del país d'origen.\nTota la informació sobre preinscripció a:\nINFANTIL (3-6 anys): https://preinscripcio.gencat.cat/ca/estudis/infantil-3-6/preinscriute/sollicitud/\nFormalitzar la matriculació\nFull de matrícula degudament omplert i realitzar els 2 pagaments amb codis de barre (inici i final document)\nTargeta Alfa signada\nSi disposa d’Ajuda del Consell Comarcal Alt Urgell , Full de Sol·licitud\nTermini de preinscripció: del 19 al 29 d'abril de 2022 (de forma presencial)\nLes famílies que ho desitgin poden fer-nos arribar la documentació en format digital a: lasallelaseu@lasalle.cat\nPer ser admès o admesa a XICS LA SALLE, el nen o la nena ha de tenir, com a mínim, 16 setmanes a l’inici del curs 2022-2023. Si el centre té vacants al llarg del curs pot admetre nens a partir del moment que compleixen 16 setmanes.\nFull de preinscripció 22-23, acompanyat dels documents següents:\nGermans escolaritzats al centre (en el moment de presentar la sol·licitud de preinscripció) o pares o tutors legals que hi treballen. Barem: 40 punts. Documents: Cap, si es tracta del mateix centre.\n- Quan, a instància del sol·licitant es pren en consideració l’adreça del lloc de treball del pare, la mare, el tutor o tutora, o el guardador o guardadora de fet, i aquest és dins l’àrea d’influència del centre: 20 punts.\n- Documents: aportar el certificat de convivència.\nRenda anual de la unitat familiar en el cas que el pare, la mare, el tutor o tutora, o el guardador o guardadora, siguin beneficiaris de l’ajut de la renda garantida de ciutadania. Barem: 10 punts.\n- Documents: Acreditació de ser beneficiari o beneficiària de la prestació econòmica de la renda garantida de ciutadania.\nDiscapacitat (igual o superior al 33%) de l’alumne o alumna, el pare o mare, o el germà o germana. Barem: 10 punts. Documents:\n- El certificat o la targeta acreditativa de la discapacitat de la persona que n’al·lega la condició emès pel Departament de Treball, Afers Socials i Famílies o organismes competents d’altres comunitats autònomes.\n- Si és el cas, el document acreditatiu de ser beneficiari d’una pensió d’incapacitat permanent\n- L’alumne o alumna forma part d’una família nombrosa o monoparental. Barem: 15 punts. Documents: El títol de família nombrosa o monoparental vigent.\n- Alumnat que hagi tingut el pare o mare escolaritzats al centre que es presenta la sol.licitud (exclosos germans al centre que puntuen en el criteri general amb 40 punts_en el full de sol.licitud apareix també «o germans al centre). 5 punts.\nTermini de matrícula: del 19 al 20 de maig de 2022 (de forma presencial)\nFull de matrícula degudament omplert i realitzar els 2 pagaments amb codi de barres (inici i final del document): Nadons 0 i 1 any, 2 anys\nElecció d'horari de la Llar\nSol·licitud de beques: del 30 de març al 12 de maig. Més informació en aquest enllaç.\nPresentació de sol·licituds de preinscripció – ONLINE\nDel 20 al 26 d’abril de 2022: CF de GRAU MITJÀ: (alumnat amb continuïtat d’escolarització), del 17 al 23 de maig (resta d’alumnat)\nEs considera alumnat amb continuïtat d'escolarització a l'alumnat que cursa 4t d'ESO o ensenyaments equivalents en l'actualitat.\nÉs molt important respectar les dates de presentació, perquè per a aquests ensenyaments no s'accepten sol·licituds fora de termini. Cal presentar la sol·licitud i adjuntar-hi la documentació d'identificació o de criteris que correspongui. Encara que es cursin altres ensenyaments en el mateix centre, cal presentar la sol·licitud de preinscripció.\nDel 25 al 31 de maig 2022. CF de GRAU SUPERIOR\nÉs molt important respectar les dates, perquè per a aquests ensenyaments no s'accepten sol·licituds fora de termini. Els criteris de prioritat serveixen per donar una puntuació a cada sol·licitud. D'aquesta manera s'estableix l'ordre d'accés a les places de cada centre.\nLes persones que no puguin fer la sol·licitud electrònica, poden fer la sol·licitud amb suport informàtic. No s’acceptaran les sol·licituds que es presentin únicament en paper.\nNomés es pot presentar una sol·licitud de preinscripció per persona, en la qual es poden demanar diversos centres, cicles i torns, indicats sempre per ordre de preferència. La presentació de més d’una sol·licitud per tipus d’ensenyament comporta la invalidació dels drets de prioritat que puguin correspondre.\nEl formulari de sol·licitud amb suport informàtic i la documentació que no s’hagi pogut validar electrònicament s’ha de presentar en el centre demanat en primer lloc\nEn omplir el formulari trobareu un espai que cal omplir amb l’identificador de l’alumne o alumna. Els alumnes que són nous en el sistema educatiu de Catalunya encara no en tenen; per als alumnes matriculats des del curs 2015-2016 en centres educatius de qualsevol titularitat és una dada obligatòria que han de facilitar els centres on estan escolaritzats.\nTambé cal marcar en la sol·licitud, en el cas que l’alumne o alumna sigui menor d’edat, el tutor o tutora que consultarà per Internet els resultats de la preinscripció (puntuació provisional, puntuació un cop resoltes les reclamacions, ordre definitiu i plaça assignada). Es pot accedir a aquestes consultes amb el codi de sol·licitud i el número del DNI, NIE o passaport del tutor o tutora que s’ha especificat que farà la consulta (sempre que l’alumne sigui menor d’edat o no faci els 18 anys durant l’any 2021).\nUn cop presentada la sol·licitud, en qualsevol dels dos formats, i durant el termini de presentació de sol·licituds, es podran modificar les dades relatives als criteris de prioritat al·legats, així com dels ensenyaments i centres sol·licitats, si és necessari. En aquest cas les dades vàlides seran les de la darrera modificació.\nDocumentació de grau mitjà\nDocumentació de grau superior\nNecessitareu un certificat d’identificació digital IDCAT MÒBIL. Us expliquem com es pot obtenir aquí.\nResguard de la sol·licitud. (accés al formulari telemàtic)\nSi l’alumne es major d’edat o fa els 18 anys durant l’any 2022 ha de presentar original i fotocòpia del DNI o NIE si no s’ha pogut validar el document telemàticament; original i fotocòpia del passaport o del document d’identitat del país d’origen, si es tracta d’estrangers comunitaris, si és el document amb que s’ha identificat.\nSi l’alumne és menor d’edat i no fa els 18 anys durant l’any 2022 també s’ha de presentar:\nLa documentació acadèmica que cal presentar depèn de la via d’accés de cada sol·licitant a aquests ensenyaments; consulteu el web Estudiar a Catalunya. Així com els requisits per accedir a un CF de Grau Mitjà.\nInformació criteris: Documentació acreditativa dels criteris de prioritat GRAU MITJÀ\nInformació criteris: Documentació acreditativa dels criteris de prioritat GRAU SUPERIOR\nNCA - Nou Context d'Aprenentatge (PDF)\nQuè és l'ESO? (PDF)\nP3 - Informació famílies\n1r Primària - Informació famílies\n1r ESO - Informació famílies\nLlistes publicades i resultats\n1 9e09723e11 preinscripcions/llar 4afb7c93aa\nBarem Llar Infants 0 anys\nBarem Llar Infants 1 any\nEls resultats dels diferents períodes es podran consultar a l’escola (973 350 144).


El govern català obrirà a Varsòvia la primera oficina d'immigració a l'estranger\nCatalunya tindrà aviat una oficina a Varsòvia, Polònia, que s'encarregarà d'assessorar els immigrants de l'Europa de l'est que vulguin venir cap aquí. Ho va anunciar el conseller en cap, Artur Mas, des d'Hongria, on està de visita. És una iniciativa aplaudida pel secretari d'estat d'Immigració, tot i que assegura que aquesta matèria és competència estatal.\nEl govern català obrirà el 6 de novembre una oficina d'informació i selecció laboral en origen. La primera serà a Varsòvia, la capital de Polònia. El conseller en cap, Artur Mas, considera que Catalunya ha de poder intervenir en els fluxos migratoris que arriben al país, tot i que aquesta competència encara està en mans de l'executiu central. Així ho ha explicat Mas des d'Hongria, on està de viatge amb una delegació d'empresaris catalans. Ara bé, el conseller en cap ha admès que el control de la immigració està en mans del govern central i ha explicat que confia que Madrid se sumi a la inciativa de l'executiu català. REACCIONS La iniciativa anunciada per Artur Mas l'han vista bé des del govern central. Així ho ha manifestat el delegat per a l'estrangeria i la immigració, Ignacio González, tot i que va recordar que la competència en aquesta matèria és del govern central.


Promoció “Porta un amic a KIDSBRAIN i obtindràs quotes gratis” | AFA Antoni Brusi\nHome | Promoció “Porta un amic a KIDSBRAIN i obtindràs quotes gratis”\nPromoció “Porta un amic a KIDSBRAIN i obtindràs quotes gratis”\n6 Setembre, 2016 extraescolarsNewsletter0 comments\nsi encara no has renovat o no t’has decidit a apuntar al teu nen/a a KidsBrain, recorda que hem llançat la campanya ” Porta un amic a KidsBrain”. Les bases de la promoció estan disponibles a la WEB i adjunta en aquest email.\nEn qualsevol cas t’informem sobre els requisits perquè els tinguis en compte.\nEl premi consistirà en un descompte equivalent a una mensualitat de KidsBrain, per cada codi promocional que sigui usat per un amic per a la inscripció online de l’activitat de KidsBrain. El limiti màxim de mensualitats a descomptar per cada usuari és de vuit.\n• Per poder gaudir de la promoció és imprescindible que tant l’usuari com l’amic romanguin matriculats en l’activitat durant tot el curs 2016/17. L’amic deu ser la primera vegada que s’inscriví en KidsBrain, no sent valida la promoció per a renovacions de “amics” que siguin antics alumnes.\n• El descompte de les quotes s’aplicarà en l’últim mes de l’activitat sempre i quan es compleixin els requisits abans esmentats.\nPer més informació, llegiu les bases de la promoció a www.kidsbrain.es.


Batucades – clau de do\nA nice SR break\nIlê Aiye és un conegut afrobloco de Bahia que ha estat el creador entre d’altres de l’estil samba reggae. Fou fundat el 1974 a la barriada amb més població negra de Liberdade, a Salvador de Bahia. L’expressió ve de la llengua Yoruba (ilê – casa; aiyê – vida).\nIlê Aiyê treballa per revaloritzar la conscienciació de la comunitat negra de Bahia. Foren perseguits per la policia i els mitjans durant els primers anys, i encara hi ha una certa controvèrsia perquè només permet desfilar negres amb el grup.\nA la seva web hi trobaràs més informació. I en aquest breu reportatge s’explica qui són i els instruments que utilitzen:\nEstructura: Intro, Base, Break (=Intro), Timba (queda sola fent la base), Break, Base, etc. Final amb la Intro. Per tant el break fa totes les funcions: intro, break i coda. El tempo és ràpid, 168 bpm.\nI aquests els patrons dels distints instruments. Els surdos 1 i 2 van a negres i comencen amb el més agut. Aquests són els patró dels surdos 3 que sovint fan variacions:\nLes caixes fan el ritme 332 de rumba que ja coneixes:\nEl repe o la caixa també poden fer algunes d’aquestes aquestes variacions que has practicat amb el caixó:\nI el timbao:\nAltres breaks serien\nEls aguts són les notes que tenen les pliques adalt\nI aquí veim com a sobre aquesta base hi canten un tema:\nEl repenic i la caixa toquen el que l’atabaque toca als ritmes vassi rápido i alujá del Candomblé.\nAquest ritme ve del Candomblé. Ile Aiye va crear aquesta versió a partir de l’estil dels grups afoxé, com els Filhos de Gandhy. En aquesta altra versió la part de l’agogó és tocada pel repenic:\nIlê Aiyê baba okê\nIlê Aiyê orin\nNessa décima quinta\nVamos clamar você\nNegros unidos no bloco Ilê Aiyê\nPor liberdade, igualdade e esplendor\nO senhor não perdoa, não\nGente que engana consente\nDizendo que luta\nPela liberdade da gente\nGrande guerreiro Zumbi\nEterno senhor de Palmares\nAqui está, como você deixou\nA liberdade parece\nAquest tema fou publicat el 1999 a l’àlbum Ilê Aiyê 25 Anos. El tema té una estructura molt clara de tres parts que apareixen per aquest ordre: break, tornada i estrofa. En aquesta bloco el repenic es toca amb les baquetes de fusta i la mà, no amb les de plàstic.\nEl break serveix d’Intro, coda i d’enllaç entre totes les parts i fa:\nContràriament al que sol ser habitual la cançó comença amb la tornada que és acompanyada a ritme de funky i canten en una llengua africana. El/la solista comença la tornada a la 7a pulsació, que és:\nI després, tothom repeteix la tornada un altra vegada.\nAquest és el patró rítmic del funk d’aquest tema que consta de 3 compassos base i un de final:\nAl principi però l’esquema és el següent:\n3 compassos base / Patró 1 / Patró 2 / Patró 3 / 2 compassos base.\nQuan la tornada s’interpreta enmig de la cançó són 3 patrons complets.\nL’estrofa és acompanyada a ritme de samba reggae i canten en portuguès. El/la solista comença la tornada just després de la característica entrada anacrúsica dels contres.\nOlodum és és un conegut afrobloco del Pelourinho, el centre històric de la ciutat de Bahia, que ha estat el creador entre d’altres de l’estil samba reggae. A la seva web hi trobaràs més informació.\nDiscografia i lletres d’Olodum.\nAquest cd és una compilació dels millors temes d’Olodum publicada l’any 1992. És per tant una manera molt senzilla d’entendre com sona el samba reggae de Salvador de Bahia. Aquestes són els temes d’aquest disc:\n1 Madagáscar Olodum 4:15\n2 Revolta Olodum 3:51\n3 Olodum, A Banda Do Pelô 2:30\n4 Salvador Não Inerte 1:08\n5 Ladeira Do Pelô 2:16\n6 Reggae Odoyá\n7 Vinheta Cuba-Brasil 3:25\n8 Faraó Divindade Do Egito 3:51\n9 Protesto Do Olodum 3:30\n10 Envolvente Olodum 3:04\n11 Jeito Faceiro 3:42\n12 Denúncia 2:40\n13 Um Povo Comum Pensar 3:43\nVaren col·laborar amb Michael Jackson al tema “They don’t care about us”:\nMeu bem… quero ser seu namorado (bis)\nFarao és un tema que parla sobre les divinitats egípcies.\nDo Eden o Ovo Cósmico\nDo Código De Khuebe\nEu Falei Nut\nIrado, o Assassinou\nDerrotando o Império Do Irmão Seth\nPara Cultura Egipicia no Brasil\nAo inves de cabelos Trançados\nVeremos Turbantes De Tutancamom\nEu Falei Faraó…\nÉ Que Mara Mara…\nUn break és una ruptura del ritme base. Aquest break d’Olodum va a 86 bpm.\nAquest break d’Olodum l’intercalam en un tema d’Olodum amb Margareth de Menezes:\nTimbalada és un és un conegut afrobloco del barri de Candeal, a la ciutat de Bahia, fundat per Carlinhos Brown. El seu so és característic perquè no tenen caixes i els timbaos tenen un paper molt important. A la seva web hi trobaràs més informació.\nEn aquest tutorial, Michael de Miranda ens explica una base de Timbalada:\nEl tema està en C i els acords són\nG C Eb G\nC Eb G Am7\nF7/4 G7/13 F7/4 G7/13\nC Eb G (x3)\nAm7 A7/4 F7/4 G7/13\nLhe chamar de amor\nQuando ver a Timbalada\nTimbalando os corações (BIS)\nTimbalando sem parar (BIS)\nLeva eu com meu amor (BIS)\nTimbalada é mambo é\nTimbalada é do bambú\nTimbalada é de dizer amor\nUôô, Timbalada é balé\nLá vem o timbaleiro\nPelo caminho do cais\nNa frente o carroceiro amor\nBase dels surdos\nBase del repenic\nEl Pracumcum Baba o Tamaquinho és el nom d’un ritme característic de l’afrobloco Timbalada, publicat el 1992 a l’àlbum Cada cabeça é um mundo. El tempo comença lent a 90 bpm però després quan entra la veu i el bloco arriba a 118 bpm. El tema està en A i sempre utilitza la mateixa roda d’acords A F#m D. L’estructura harmònica és:\nIntro AEstrofa 1 (A que no es toca perquè sona el timbao a sisets) F#m D AEstrofa 2, 3 i 4 A F#m D ATornada A F#m D A x2Intrumental A F#m D A A F#mEstrofa 5 i 6 A F#m D A\nAquesta és la base rítmica:\nI aquests són els breaks.\nAquesta una entrada de timbao ja que a l’original només es fan sisets:\nFou popularitzat a Mallorca per la batucada Pan de Azúcar. Però aquest ritme també és interpretat per molts de grups com Festimbal o Siete Octavos o Coco ralado.\nAquí tens la part de la campana i el repenic.\nI als vídeos tens l’entrada i els breaks enllaçats amb el ritme un per un:


Ford Escape s'ha actualitzat\nFil: Ford Escape s'ha actualitzat\nFord Escape s'ha actualitzat.\nFord Escape s'ha actualitzat Just abans que comenci l'espectacle de Los Angeles Auto, Ford ha desenrotllat una actualització fuita creu dura — any 2017 del model fortament canviat exteriorment, ha de rebre un parell d'opcions avançades i fins i tot revisat motor gamma. Res aquest rentat de cara.\nPer part de les estètics actualitzacions millor dir-ho així: "Èkspejp" d'ara endavant, fa olor de funció estàtica pública sènior vora la creu. Una redefinició de la vedella afectada tota Chuck, òptica en un cercle i així successivament. En no menys de cool és un nou volant, una altra mostrar configuració mul′timedijki i completament redissenyat la consola inferior, juntament amb altre transmissió de manetes de localització. Val més enllà acabats.\nEn el sentit d'equip d'escapament, com vostè ja entès, també, que fins i tot el porter està ara disponible a totes les sistema de seguretat modern (espècie de celebració de la màquina a la franja i altre sledilok) i SYNC sistema multimèdia amb 3 molt útil appom SYNC connecta't. Permet que el propietari remotament comprovar el nivell de combustible, només cal mirar el Smartphone i fins i tot trucs, com executar el motor.\nParlant de motors — ex gasolina "una i sis" va donar pas a 1.5 litres EcoBoost turbirovannomu en més de 180 forces i 250 NM i 2.0 litres models "Èkobust", al seu torn, guanyar força — gairebé 250 cavalls i 374 nm de parell. Tant per defecte motor equipat amb el "start-stop". Va romandre a la gamma de atmosfernik també en volum de 2,5 litres i ordre de 170 CV\nEstats Units les vendes al mercat nouvingut començar més tard debutar a Los Angeles. No obstant això, estem interessats en una altra rampa futura "Coogee", que és una versió lleugerament perelicovannuû de l'escapada. Recordem que la versió actual està disponible a Rússia amb motors de gasolina 150 i 182-fort, i els preus comencen a aproximadament 1,3 milions de rubles.\nFils similars: Ford Escape, manual de servei de Mazda homenatge (2001-2007) Ford Escape J87 manual , Manual de servei de Ford Escape Mazda homenatge/Ford Maverick (YF, AJ) Manual de servei de Ford Escape híbrid (2005-2008) Nou Ford Escape arribarà a Europa com Kuga\n-Anglès (EUA) -Rus (RU) Traduccions suportats per traductor vBET 4.9.1Copyright © 2000-2017, Jelsoft Enterprises Ltd\nTotes les hores són GMT + 3. El temps ara és 08:02.


Agrupació Coral La Llàntia: Concert de Cors de Sarsueles\ndiumenge, 1 de desembre de 1996\nEl “Concert de Cors de Sarsueles”\nHi ha alguns fets, d’entre els que es produeixen en la vida de les entitats, que es fixen en la seva història com a punts de referència, cèlebres, d’inesborrable memòria, i que configuren les joies del seu patrimoni artístic i cultural. En el cas de La Llàntia, un dels moments brillants ho ha estat el “Concert de Cors de Sarsueles”.\nAquest concert, que dedicaren a la memòria del mestre Joan Montaner, esdevingué efectivament un èxit esplendorós, que es compartí amb el Cor Parroquial de Santa Maria. Els distints cors de sarsueles seleccionats es prepararen amb molt rigor i autoexigència, virtuts encomanades per Josep Montaner, un Josep entusiasta, “enèrgic, imperatiu i essencialment perfeccionista” (així el descriví en Jaume Ferrer en les seves “Arrels...”).\nCom en els vells, i bells, temps de les sarsueles, es feren incomptables, esgotadors i inacabables assaigs. I en aquest punt, La Llàntia agraí l’extraordinària col·laboració del Cor Parroquial. Quasi totes les obres programades eren escrites per a cor mixt. Les veus femenines eren, doncs, indispensables per poder fer realitat el concert. L’agraïment, però, va més enllà. El que La Llàntia no ha deixat mai de valorar –els seus portantveus ho han manifestat públicament--, és que, al llarg de més d’un any, Maria del Rio i la seva germana Mercedes, posaren la “seva” Coral a disposició de La Llàntia –de Josep Montaner, en definitiva--, de manera incondicional, per tal que es fessin els assaigs necessaris o més, la qual cosa repercutia en la dificultat d’adaptació a l’organigrama d’assaigs particulars del Cor Parroquial. Per altra banda, Maria, i també Mercedes, així com l’actual directora Coni Torrents, demostraren un saber fer de gran classe, immillorable, perquè deixant de banda la seva condició individual, formaren part del conjunt coral com unes cantaires més, des del primer al darrer assaig, i així mateix el dia de l’actuació. Val a dir que l’entusiasme de La Llàntia fou compartit també, efusivament i calorosament, per totes les components del Cor Parroquial. A mesura que anaven passant dies d’assaig, i sota la influència apassionada de Josep Montaner, la singularitat de cada coral es diluïa i l’aire s’amarava d’una sensació d’unitat, tant pel que fa a arribar a la meta artísticament pretesa, com en la recordança que en el concert es dedicava a la memòria d’una persona estimada.\nAbans del concert, aparegueren a la premsa igualadina molts escrits que comentaven aspectes i atractius que l’envoltaven. En els seus continguts es poden llegir frases que posen l’accent en referències diverses però convergents. Per exemple, la pròpia i merescuda celebració del 120è aniversari. O la memòria que es feia de Joan Montaner. També ressuscità, en el record, la il·lusionada època de les sarsueles de l’Elenc Artístic Montserrat, en què Llàntia i Elenc, de la mà del malaguanyat Mestre –conductor i ànima d’aquelles representacions líriques-- uniren esforços i projecció artística, i se citaven noms, també inoblidables, de cantants i actors de les dues agrupacions. Es ressaltava l’oportunitat de poder tornar a reviure aquells temps irrecuperables, i d’escoltar de nou uns cors irrepetibles. Es recalcava la col·laboració de tres bons amics de La Llàntia: Lleonard del Rio com a coordinador intern a l’escenari, Jaume Ferrer en aspectes literaris i com a presentador de l’acte, o la mateixa presència de Manuel Mateu, convidat com a símbol d’aquell Elenc i introductor de les diferents peces del programa. O la participació, en el cor de “Soldado de Nápoles”, de l’antiga Rondalla d’Igualada, amb el seu necessari instrumental, formació reorganitzada per Felipe Peña com a adhesió a aquest aniversari. L’acompanyament musical a càrrec de l’Orquestra Clàssica de Barcelona, o la suma, en fi, de cantants i músics, sota la direcció de Josep Montaner, que formaria un conjunt de més d’un centenar de persones a l’escenari. I hi hauríem d’afegir un inevitable etcètera.\nEl programa que s’edità també reflectia l’esperit dels comentaris anteriors. Reproduïm alguns fragments dels diferents apartats que hi consten:\nAl pas dels anys, La Llàntia ha pres part en nombroses activitats artístiques, d’ordre cultural, benèfic, religiós, etc. Una d’aquestes facetes, que és la que evoquem concretament en l’acte d’avui, va ser la participació en totes aquelles sarsueles que va presentar l’Elenc Artístic Montserrat des del 1951 al 1967... El mestre Joan Montaner, en aquells temps director de la Coral, també era qui preparava i dirigia musicalment aquelles representacions líriques... la nostra era una intervenció complementària, perquè les figures destacades, lògicament, eren les primeres parts. Incidentalment, la nostra Coral va organitzar i presentar, com a cosa pròpia, “Cançó d’amor i de guerra” l’any 1951 (que repetiríem posteriorment en altres ocasions), i “Luisa Fernanda” el 1953, ambdues amb la col·laboració artística de l’Elenc, i dirigides també pel mestre Montaner... El rebre l’estimable adhesió del Cor Parroquial de Santa Maria, i el poder comptar amb Josep Montaner per fer-se càrrec de la direcció musical d’ambdues corals i de l’orquestra, ha produït com a resultat que, tot recordant aquelles sarsueles, avui gosem convertir-nos en il·lusionats protagonistes... El teló de les representacions rememorades, fa temps que es va abaixar. Però les pàgines musicals continuen essent vives. Com el goig d’aquella època que avui, sens dubte, encara resta viu dins de molts de vosaltres”.\nAquest concert el dediquem a la memòria del mestre Joan Montaner i Guix... un dels directors amb més llarga permanència i que més empremta ha deixat a la Coral... Van ser trenta-cinc anys de companyonia i mestratge, esplendorosos, inoblidables... La direcció que el mestre Montaner exercia en la nostra Coral, i també la de les sarsueles, ens motiva espontàniament a sentir-lo avui en el record d’una manera especial. Aquest tribut queda realçat amb l’adhesió del Cor Parroquial, amb el qual el Mestre havia col·laborat en múltiples ocasions...”\nUs invitem a aquest nostre aniversari, i a l’acte amb el qual el commemorem... Ens plauria evocar amb vosaltres una època intensa i vibrant, plena d’eufòria i esclat de vida. Un temps en què, després del treball del dia, les nits d’assaig, aquells inacabables assaigs, tant al Centre Catòlic com a la Cooperativa –la nostra seu social--, esdevenien una ininterrompuda festa. Però potser el passat, a voltes, esdevé ràpidament fugisser; i pot semblar, en el record, només un instant a la llum dels gresols. Per això compta tant el present, per això pensem que nosaltres hem estat tan afortunats: no hem deixat mai d’assajar... la festa continua...”\nEl programa inclou també un apartat d’agraïment als diferents col·laboradors i un altre que reprodueix diferents comentaris publicats en temps passats, referits a La Llàntia, l’Elenc, el mestre Joan Montaner i les sarsueles. Les obres anunciades són les següents:\nDedicat a la memòria del mestre Joan Montaner i Guix\nTeatre del Cercle Mercantil. Diumenge, 1 de desembre de 1996, a les 6 de la tarda\nLOS DE CALATORAO / LUCHANDO TERCOS Y RUDOS\n(De “Gigantes y Cabezudos”, de M. Echegaray / M. Fernández Caballero)\nRONDA DE LAS ESCALERAS\n(De “La Rosa del Azafrán”, de I. Romero i G. Fernández Shaw / J. Guerrero)\n(De “La Montería”, de J. Ramos / J. Guerrero)\n(De “La Alegría de la Huerta”, de E. García i A. Paso / F. Chueca)\n(De “Cançó d’Amor i de Guerra”, de L. Capdevila i V. Mora / R. Martínez Valls)\n(De “Los Gavilanes”, de J. Ramos / J. Guerrero)\nHABANERA DE MAYA Y ESTRELLA\n(De “Don Gil de Alcalá”, de M. Penella)\n(De “La Canción del Olvido”, de F. Romero i G. F. Shaw / J. Serrano)\nCANCIÓN DEL SABOYANO\n(De “Luisa Fernanda”, de F. Romero i G. F. Shaw / F. Moreno Torroba)\n(De “Bohemios”, de G. Perrín i M. Palacios / A. Vives)\nAGRUPACIÓ CORAL LA LLÀNTIA - COR PARROQUIAL DE SANTA MARIA\nORQUESTRA CLÀSSICA DE BARCELONA\nCantants solistes: Jaume Bernadí i Casanellas, Josep Bernadí i Casanellas, Josep Bernadí i Pallarols, Agustí Bernadí i Pau, Joan Bernadí i Roma, Teresa Calaf i Farrés, Rosa Maria del Rio i Campmajó,\nImma del Rio i Torrents, Maria Rosa del Rio i Torrents i Gustau Rubio i Ferran\nDIRECCIÓ MUSICAL, CORS I ORQUESTRA: JOSEP MONTANER I TORRES\nLes vivències descrites en els paràgrafs anteriors --així com les reflectides en altres capítols-- que l’autor d’aquest llibre, o alguns dels seus col·laboradors, han pogut recollir de diferents persones vinculades amb La Llàntia, serveixen per aportar quelcom més que dades escrites, extretes de programes, diaris, arxius, etc. Les converses ajuden a confegir-ne la història amb més intimitat, amb aprofundiment de motivacions i sentiments.\nD’aquest concert, en concret, n’hem parlat amb Josep Montaner, i ens ha explicat detalls de la seva preparació, dels assaigs... Un dels aspectes comentats, és l’intent d’aconseguir que les obres, realment, “s’interpretessin”. En ocasions, els afeccionats i també els professionals, ofereixen execucions impecables, tant d’afinació com de fidelitat a les indicacions de les partitures, però que no acaben d’arribar al públic, perquè els cantaires no les “viuen”, no les “diuen”. Per tant, no són “interpretades”, tot i que aquesta paraula és la que més s’utilitza per descriure una actuació. En aquest concert Montaner procurà, una vegada més, que les corals, Llàntia i Cor Parroquial, “visquessin” cadascuna de les cançons. Montaner ens descriu els sentiments més marcats que, al seu criteri, existeixen en les obres que escollí. Uns exemples. La nostàlgia viscuda i l’emocionat retorn dels soldats del “Coro de repatriados”. La dolcesa i ingenuïtat, però també amb un pòsit de picardia i coqueteria femenina, del “Coro de beatas”. La manifestació patriòtica de la “Farandola”, mitjançant la cadena d’unió humana simbolitzada amb el “¡cantarem!, ¡ballarem!”, així com el noble i pregonat orgull català del final de l’emblemàtica “Cançó d’amor i de guerra”. El romanticisme que desprèn, amb el suau galanteig “a la sombra de una sombrilla”, la masurca de “Luisa Fernanda”. Fins arribar a l’espectacular ”Coro de bohemios”, amb el seu vibrant i impetuós esclat de “¡amor y libertad”! --amor a la vida, als ideals i a les inquietuds que sorgeixen “en lo profundo del alma bohemia”, i llibertat, “como el pájaro en la selva”, per viure i escampar arreu els sentiments més íntims i anhelats--, com una autèntica declaració de principis, d’aquest apassionat i contagiós cor parisenc de “Bohemios”.\nAmb tot, a vegades –com reconeix Josep Montaner-- per més preparació i seguretat que s’hagi assolit en els assaigs, el factor nervis pot jugar males passades el dia de l’actuació. No oblidem que s’està parlant d’afeccionats, la major parts dels quals –com hem dit reiteradament--, no ha gaudit de coneixements musicals. A més, es tractava de divuit obres, pràcticament desconegudes per les dues corals. D’aquí la necessitat de tants i tants assagis. L’únic condicionament –restrictiu, per l’aspecte econòmic-- va ser la limitació d’assaig amb l’orquestra. Només se’n pogué fer un, el dissabte, la nit anterior al concert. Una sola nit, llarga, destinada a la conjunció de músics i cantaires.\nTot això ve a col·lació amb les ressenyes posteriors que feren la valoració del Concert, les quals deixen veure que la “interpretació” que perseguia en Montaner s’aconseguí amb escreix. Reproduïm fragments d’aquestes crítiques:\n“El concert de La Llàntia va superar totes les previsions.\nEs va crear un clima entorn d’aquest concert que el feia summament arriscat. La preparació que es va allargar tot un any, la quantitat d’articles de premsa a les darreres setmanes, l’exhauriment de les localitats, tot això feia pujar molt alt el llistó de l’exigència.\nEl risc de l’ensopegada hi era, però ens cal dir que el resultat va ser esplèndid. Va superar les previsions. Des de la primera presència d’en Jaume Ferrer a l’escenari, fins al darrer bis, el de la “Cançó d’amor i de guerra”, la simbiosi públic-intèrprets fou total. El concert va durar prop de tres hores i els espectadors es mantingueren a la sala sense senyals de cansament. I van aplaudir, van aplaudir molt. Sense engany. No pas només per cortesia. Si el públic no rep allò que espera en surt íntimament insatisfet. I no es notà cap esquerda en aquest sentit.\nCal dir ja que tant la Coral de la Llàntia com el Cor Parroquial de Santa Maria van saber traduir al llarg dels divuit fragments de sarsueles el treball esmerçat durant tot el temps de preparació. No crec que existeixin dubtes: el cor d’homes i el cor de dones van actuar, possiblement, a la major alçada que se’ls hagi vist. Hi havia il·lusió, cantaven amb alegria i cantaven bé. Molt bé. No hi ha dubte que la mà d’en Josep Montaner i Torres –que ha dedicat un any de la seva vida, potser més-- als assaigs i a la preparació de tota la infrastructura del concert, s’hi va notar. Impossible d’arribar a aquest nivell sense les ganes que tothom hi va esmerçar.\nEn el concert, que anava dedicat a la memòria del seu pare, Josep Montaner va poder veure complir-se el desig, de feia temps, de muntar el “Coro de Bohemios” amb el qual es tancà el programa. La dificultat d’encaix de veus a la bella música d’Amadeu Vives, va ser un dels reptes que en Montaner i els cors van superar. Un altre aspecte positiu, la professionalitat de l’Orquestra Clàssica de Barcelona: ben dirigida, mai la música no es va menjar les veus de les corals.\nAbans d’acabar hi ha haver unes paraules del president de La Llàntia, Josep Asbert, el qual lliurà un obsequi a Josep Montaner, i continuà en el brevíssim torn de parlaments Josep Maria Susanna, alcalde d’Igualada, que féu lliurament d’una placa commemorativa a l’entitat.\nHi hagué flors per la vídua del mestre Joan Montaner. I els amics del Teatre de l’Aurora (els de l’Unicoop Cultural, la “cooperativa”), feren arribar també un ram que, en aquest màgic diumenge, presidí l’acte sota de l’estendard de la Coral La Llàntia. Una coral a la que tothom desitja un futur esponerós”.\n(“Traspunt”, a Vida..., del 05-12-1996)\n“La Llàntia va desbordar el Mercantil.\nL’Agrupació Coral La Llàntia va demostrar diumenge el seu poder de convocatòria en omplir del tot l’aforament del teatre del Cercle Mercantil, quedant persones que no el van poder presenciar a causa d’haver-se exhaurit les localitats.\nL’acte va ser concebut con un homenatge al mestre Joan Montaner i Guix, director de La Llàntia entre 1933 i 1967 i que va ser l’introductor del gènere de la sarsuela, a càrrec d’afeccionats, a la capital de l’Anoia. Sota la direcció musical de Josep Montaner –fill de l’homenatjat-- La Llàntia, el Cor Parroquial i l’Orquestra Clàssica de Barcelona van oferir un repertori de fragments de sarsueles antològiques.\nCent vint anys de vida no es compleixen cada dia. Això és el que es desprèn del concert que oferí La Llàntia. El repertori, que va començar amb el conegut “Coro de repatriados”, va demostrar que la coral ha guanyat en qualitat; la interpretació del solista va delectar els espectadors. Seguiren altres fragments, que provocaren l’entusiasme i emoció del públic. Tot i que en algun moment es va posar de manifest el nerviosisme d’alguns dels solistes, aquests van interpretar les peces al llindar de la perfecció. El concert, amb un repertori canviant d’aires que va evitar qualsevol possibilitat de monotonia, acabava amb el “Coro de bohemios”, l’èxit del qual va fer que la peça fos tornada a interpretar, a petició del públic.\nAl final, el president de La Llàntia, Josep Asbert, va rebre una placa de mans de l’alcalde, Josep M. Susanna. Per la seva banda, Josep Montaner, va ser obsequiat amb una batuta, com a reconeixement per la tasca portada a terme al capdavant de la coral, que abans d’acomiadar-se del públic, va tornar a oferir un fragment de la “Cançó d’amor i de guerra”.\n(Jaume García, a Regió 7 del 04-12-1996)\n“Un concert de sarsueles ple d’emotivitat.\nEnmig d’un clima d’elevada emotivitat, el Mercantil s’omplí de gom a gom. Fins i tot els passadissos s’ompliren de cadires, restant encara molta gent sense poder obtenir localitat.\nLes diferents interpretacions foren acollides amb calorosos aplaudiments pel públic assistent, que obligà a fer un bis. Les corals, sota la batuta de Josep Montaner, aconseguiren situar-se, al llarg del concert, en un nivell molt digne. La voluntat i lliurament de cadascun dels cantaires es veieren reflectits en cada una de les seves actuacions.\nL’esforç fou correspost, per un públic fervorós i coneixedor del repertori, que evocava, com tot l’acte, una emotivitat i nostàlgia d’un temps passat que, per unes hores, tornà al Mercantil per fer reviure aquelles sarsueles avui potser injustament oblidades”.\n(F.B. /A.C., a La Veu de l’Anoia del 05-12-1996)\n“Un concert d’evocació i d’homenatge.\nUn Mercantil ple com mai va aplaudir llargament el concert de cors de sarsueles per mitjà del qual La Llàntia commemorava els cent vint anys de la seva fundació. No va ser un acte nostàlgic, tot i que la nostàlgia hi planava. Va ser, més aviat, una evocació d’una època igualadina que molts, --moltíssims, com es va veure--, recorden encara.\nEl públic que va assistir al concert va fer viu i visible un triple homenatge: als homes de La Llàntia, a la memòria de qui en fou durant molts anys director --el mestre Joan Montaner--, i a l’Elenc Artístic del Centre Catòlic, que va marcar a la ciutat una època artística memorable.\nPer això es va omplir com mai el Mercantil. Era previsible. Recordar és bellíssim. A vegades hi ha èpoques, a tots els pobles, que deixen petjada. La música hi ajuda. La música i les paraules. Que les sarsueles agradaven, tenien un públic i el tindrien encara, després de veure el Mercantil l’altra tarda, de veure la gent que l’emplenava i de saber, com es va dir, la que havia quedat sense poder anar-hi, no és agosarat afirmar-ho. A dalt, a l’escenari ple, La Llàntia, el Cor Parroquial de Santa Maria, la Tuna d’Igualada, i l’Orquestra Clàssica de Barcelona. I en el gest del director, del Montaner fill, alguns hi veien l’ombra del pare que s’homenatjava. A baix, pleníssim, una gentada que seguia l’acte amb un silenci devot. Hi havia qui movia els llavis seguint les lletres que a dalt es cantaven, d’altres potser ho feien amb el cor i a algú se li escapava, sense voler, una llàgrima.\nLa música té aquestes coses inexplicables. De fet, tothom sabia que la tarda aniria d’evocació i d’homenatge. Preciosa tarda. Eren cent vint anys de La Llàntia”.\n(Carles Maria Balcells, a Regió 7 del 04-12-1996)\nEls signants dels comentaris anteriors, cadascun amb la seva particular percepció, copsaren fidelment l’esperit i posada en escena del recital. Dedicaren comentaris ben gratificadors als actuants, remarcant també l’entusiasta i encoratjadora reacció del públic. Efectivament, totes les composicions van ser llargament aplaudides, actitud que hauria convidat al seu bis, però Josep Montaner no és massa partidari de repeticions perquè, en relaxar-se excessivament, es corre el risc de no mantenir-ne, precisament, la “interpretació”. I, en aquest sentit, ho advertí als presentadors per tal que no dubtessin a continuar l’ordre del programa. Amb tot, al final, com a demostració d’agraïment als cantaires i a un públic que, dempeus, premiava i reclamava més i més, es repetí el “Coro de bohemios”. De fet, arribats en aquest punt, apoteòsic, ja no els calia concentrar-se a “interpretar-lo” perquè els sentiments del vibrant “llevando en nuestras almas, amor i libertad” dels bohemis de l’obra, sortien ja com a propis, espectaculars, irrebatibles, de l’ànima dels nostres cantaires, plenament lliurats a la batuta de Josep Montaner i a la receptivitat del públic. Fins i tot, com diuen les cròniques, després dels breus parlaments de Josep Asbert i de Josep Maria Susanna, en Jaume Ferrer, que tancà l’acte, demanà encara públicament un últim cant, i s’oferí com a cloenda el final, triomfant, de la nostrada “Cançó d’amor i de guerra”. I el públic no es cansava d’aplaudir... La seva resposta va ser la millor recompensa a la tasca de preparació i execució del “Concert de Cors de Sarsueles”.\nPublicat per Angel Cañellas Vilajuana a 23:33


Pi de Hartweg - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nPi de Hartweg\nPins de Hartweg a Parc Nacional de Marquesa entre ciutat de Mèxic i Toluca a uns 3.500 m d'altitud\nEspècie Pinus hartwegii\nEl pi de Hartweg, Pinus hartwegii; sinònim P. rudis, P. donnell-smithii) és una espècie de pi nativa de les muntanyes de Mèxic i Amèrica central fins Honduras. És una espècie que viu a grans altituds entre 2.500-4.300 m, i forma el límit arbori a la seva zona. Rep el nom en honor de Karl Theodor Hartweg, qui el va descobrir l'any 1838. Creix tant a Sierra Madre Occidental com Sierra Madre Oriental (latitud 29° N) des de l'estat de Chihuahua i Nuevo León (26°N) als alts cims del Salvador- Honduras (15° N). Encara que creix a alta latitud no creix torçat\nPinus hartwegii és un arbre de fulla persistent que arriba a 20-30 m d'alt. Les fulles són aciculars disposadesn en fascicles de cinc o ocasionalment quatre fulles, fan 10-20 cm de llargada i les pinyes són ovoides de 6-13 cm de llargada.\nEstrà estretament relacionat amb el Pi Montezuma (P. montezumae), amb qui sovint s'hibrida, diferint només per les fulles més curtes i el color i la mida de les pinyes.\nConifer Specialist Group (1998). Pinus hartwegii. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 12 May 2006 (en anglès).\nGymnosperm Database: Pinus hartwegii\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Pi de Hartweg\nCommons-inline Pinus hartwegii Hartweg's Pine\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Pi_de_Hartweg&oldid=19126098»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 4 nov 2017 a les 20:42.


La degradació de l'autogovern - La Punteta - Notícies d'Opinió - e-notícies\nLa Punteta · 13 de Novembre de 2015. 08:42h.\nMas, amb els braços creuats, durant la votació\nEls historiadors del futur hauran de decidir quan va començar a degradar-se la Generalitat com a institució. La meva teoria és que tot va començar amb aquell conseller primer, Josep Bargalló, que es vantava d’anar sempre sense corbata. Era com un senyal d’identitat. Si consulten la Wikipedia li dedica només dotze línies. No hi ha res d’obra de govern.\nDesprés va continuar amb Carod. A va ser el primer al que van fer vicepresident per no haver-lo de fer conseller en cap, un càrrec més propi de la tradició política catalana: Josep Tarradellas -aquell que deia que en política es pot fer tot menys el ridícul- ho havia estat durant la Guerra.\nAls periodistes de la meva generació ens va costar molt acostumar-nos a tractar Carod de vicepresident perquè, durant molts anys, de vicepresident en la política només n’hi havia hagut un: Alfonso Guerra. Aquell sí que manava de debò.\nPerò encara recordo les crítiques -despietades en alguns casos- de Convergència i Unió a Carod-Rovira: el tripartit havia espanyolitzat la Generalitat. A més, per fer Carod vicepresident van haver de retocar la llei perquè no preveia un càrrec com aquest: vicepresident era més que un conseller, però menys que un conseller en cap. En resum: un ascens més honorífic que real.\nQuè va fer el govern dels millors quan va recuperar la Generalitat? Exactament el mateix que el tripartit: nomenar un vicepresident, en aquest cas una vicepresidenta, Joana Ortega. L’ascens de Joana Ortega, consellera de Governació, era una manera de realçar el paper d’Unió sense donar-li més poder polític. A més del suport de Duran i el vist-i-plau de Mas, el fet de ser dona també va ajudar a la projecció per allò de les quotes de gènere i la correcció política.\nLa primera dada que va transcendir d’Ortega és que havia falsejat el currículum perquè li quedaven dues assignatures per acabar la carrera. Però això no va impedir que continués al càrrec. Vista ara la seva imputació pel TSJC i el final de la seva carrera política potser se’n penedeix i tot.\nCom a vicepresidenta li va donar temps d’enllestir-la a l’Universitat Abat Oliba, una de les aprovades en l’última legislatura de Pujol gràcies al suport, entre d’altres, d’Unió. L’ex secretari d’Universitats i ara diputat de Junts pel Sí, Antoni Castellà, segur que ens en podria fer cinc cèntims perquè va ser ponent de la llei.\nPerò si Ortega va tenir temps d’acabar la carrera sent el número dos del Govern una de dos: o tenia poca feina, que no crec, o li van fer un aprovat a mida. Sempre m’he quedat amb les ganes de preguntar a l’Abat Oliba per l’expedient universitari de l’exvicepresidenta.\nPerò tot això no té res a veure amb el nivell al que ha arribat Artur Mas. No es pot rebaixar la dignitat d’una institució com ho va fer ell en la darrera sessió de la investidura frustrada. No només va oferir no una, sinó tres vicepresidències malgrat que la llei ho impedeix, sinó que es va oferir a presentar una moció de confiança abans de l’estiu: quina confiança pot inspirar un candidat a president que ofereix una moció de confiança abans de començar?\nMas es va equivocar fins i tot amb el discurs, en el fons i en la forma. Jo hagués posat la CUP entre l’espasa i la paret. En comptes de fer genuflexions a un partit antisistema que vol constuir un “sistema alternatiu al capitalisme” -espero amb candeletes que expliquin quin-: els hi hagués dit: si no em volen votar me’n vaig a casa, però llavors vostès seran els responsables que la independència encalli. El procés necessita un lideratge i un govern forts i ningú no podrà dir que no he posat la cara. Fins i tot davant el TSJC.\nVistos els precedents, crec que als de la CUP els hi hagués entrat la tremolor de cames. Al capdavall són tan sensibles a la pressió mediàtica com Esquerra. Aquest dijous volien almenys abstenir-se, però finalment van votar en contra que perquè es va conèixer la seva reunió a Palau de dimecres. Es pensen que la va filtrar Convergència, però els va enxampar casualment un col·lega d’El País, diari que va donar l’exclusiva.\nTens un 25% de possibilitats que, malgrat tot, et diguin que no. Però llavors te’n vas per la porta gran i deixes tota la responsabilitat del fracàs en el terrat de la CUP. Almenys a les properes eleccions al Parlament baixarien cinc diputats de cop i Mas fins i tot podria ressorgir de les cendres. No hi ha res millor, en política, que presentar-se com a víctima. Al nostre president en funcions li ha faltat grandesa fins i tot en això.\n#17 Santiago, Madrid, 14/11/2015 - 11:53\n#16 Santiago, Madrid, 14/11/2015 - 11:51\n#15 A. Rueda, Málaga, 13/11/2015 - 19:12\nMas está desesperado, quiere pasar a la historia como un mártir antes que como un gran chorizo..\nA medida que vaya saliendo toda la mierda, nos daremos cuenta de que la CUP lo tiene atado y bien atado con Junquera y Romeva\n...a vecces los silencios dicen más que las palabras\n#13 Malu, terrassa, 13/11/2015 - 16:36\nAmb la cita d'en Bergallo crec que fas una mica de trampa, es veritat que en la Wiqui en castellà només hi ha mitja dotzena de línies, però en la versio catalana ja és més llarga\n#12 ALEX, Terrassa, 13/11/2015 - 16:22\nMire Sr. Rius la CUP solo sirven para tocar los timbales el 11 de septiembre, para gobernar una región o un país ni de la broma. Y eso Arturin y todos sus mariachis lo saben.


Pàgina web de l'Escola l'Antina: L'ESCOLA CELEBRA UN NADAL DIFERENT\nL'ESCOLA CELEBRA UN NADAL DIFERENT\nTradicionalment, les activitats que organitzàvem per celebrar les festes de Nadal a l'escola comptaven sempre amb la presencialitat de pares, mares i familiars, com per exemple la Marató de TV3, el Concert de Nadal, l’arribada dels Patges, etc...).\nMalgrat les circumstàncies restrictives d'accés al centre derivades d'aquesta llarga pandèmia, l'escola seguirà celebrant aquesta festa tan tradicional amb un seguit d'activitats però sense públic adult, seguint la normativa de màxima prevenció.\nSabem que un dels actes de més tradició i més esperats per les famílies és el Concert de Nadal. De ben segur trobarem a faltar el caliu del públic però tothom el podrà gaudir de manera virtual en directe a través d'Instagram. Els horaris seran els següents:\nPublicado por Escola l'Antina en 16:07


L’Aliança demanarà un crèdit per finançar les obres de reobertura | Ràdio Cubelles\nL’Aliança demanarà un crèdit per finançar les obres de reobertura\nL'entitat centenària també acordarà un lloguer amb l’Ajuntament, que farà servir l’espai un cop estigui disponible.\nFotografia: Interior de l'Aliança (font: aliancacubelles.com)\nEntrevista a Cinto Bel, vicepresident de l'Aliança\nL'Aliança ha aprovat aquest dissabte demanar una hipoteca per finançar les obres de reforma de l'edifici que permetin la reobertura. L’entitat confia en pagar la quota de la hipoteca amb el lloguer de l’ajuntament. El pressupost actual suma uns 250.000 euros que inclouria l'habilitació de la planta baixa i l’accés als lavabos del pis de dalt.\nEl vicepresident de l’Aliança, Cinto Bel, ha explicat els acords que s’han aprovat en la darrera assemblea de l’entitat, celebrada aquest dissabte. L'objectiu seria fer una intervenció ràpida sobre el projecte d'un arquitecte col·laborador de l'associació. L'entitat no es podria permetre allargar les obres més de tres o quatre mesos, ja que durant aquest temps haurà de suportar sola el pagament del prèstec bancari. I és que l'Ajuntament ja els hauria assegurat que no pagarà cap lloguer fins que no disposi de l'ús públic i obert del local.\nPer la seva banda, l’alcaldessa Rosa Fonoll, ha mostrat el suport de del govern amb el projecte de reobertura de l’Aliança sense concretar més detalls de l'ús i el possible lloguer per part de l'Ajuntament.\nWeb de l'Aliança


Una nova ruta connecta el carril bici de Pego amb la Marjal de Pego-Oliva – Ràdio Pego\nUna nova ruta connecta el carril bici de Pego amb la Marjal de Pego-Oliva\nUn projecte que ha apropat l’Ajuntament de Pego i la Direcció del Parc Natural i ha reforçat l’espai com a eix vertebrador del turisme mediambiental del municipi.\nDissabte passat es va inaugurar la senyalització d’una nova ruta circular per a unir Pego amb la marjal de Pego-Oliva sense haver de tocar, pràcticament, vies amb trànsit de vehicles a motor.\nLa regidora de Turisme de Pego, Pepa Sendra, donava rellevància a la compatibilitat entre el Parc Natural i el turisme tranquil i respectuós amb el medi. Així mateix, destacava com la marjal és una espai que potencia Pego com a municipi de turisme familiar. Per últim, destacava l’estreta col•laboració amb la Direcció del Parc, ja que “crea sinèrgia” perquè “expressa que tot és possible fer-ho dins d’este espai protegit”. Pepa Sendra no deixava de banda que la nova ruta connecta dos comarques i deixa lligada una extensa línia de territori que uniria Dénia amb Gandia per la Marjal i la via verda de la Safor.\nEl director-conservador del Parc Natural, Carlos Linares, refermava la idea que esta nova ruta “és fruit d’una sinèrgia positiva entre dos administracions”. Confiava que esta realitat siga la primera de moltes més. No amagava que “els temps són difícils en quan a disposar de recursos d’aquesta índole, però entre el poc que tenim uns i altres, fer estes petites accions que li donen valor afegit al propi parc que, per ell sol, ja constituïx un element importantíssim dins dels espais protegits de la Comunitat Valenciana i de les zones humides catalogades”, explicava Linares.\nL’alcalde de Pego, Enrique Moll, incidia en eixa col•laboració ja esmentada entre administracions. Moll destacava “el canvi de mentalitat que hi hagut en la Direcció del Parc Natural” que està demostrant que “el parc natural està obert a la gent sempre hi quan es respecte”. Posava de rellevància el batlle la diversitat d’activitats que s’hi poden realitzar a l’interior del parc. També agraïa que des què està la nova direcció es pot netejar, de tant en tant, el naixement del Bullent. Així mateix, lamentava que la marjal s’haja quedat sense un grup de tècnics propis.\nEntre els presents a la inauguració de la senyalització de la nova ruta, que es pot realitzar a peu, en bici o a cavall estava, justament, el Director del departament de Turisme Eqüestre de la Federació Espanyola d’Hípica, Alejandro Solís. La seua presència posava l’accent “la possibilitat d’habilitar esta ruta per a l’ús eqüestre”. Informava Solís que “el turisme eqüestre menja 20 milions d’especialistes a tot el món, 7 d’ells a la Unió Europea”. D’ahí que “la Federació Espanyola d’Hípica estiga ajudant a l’estructuració d’eixe turisme a Espanya i posar els mitjans […] per a entrar en eixe mercat internacional”.\n← S’inicia la ‘Festa Estellés’ a Pego\nDimarts, 1 d’octubre, Ràdio Pego enceta la seua nova programació →


Butlletí 363 | Notícies | Barcelona + Sostenible\nButlletí: nova guia Escoles + Sostenibles, "timeline" dels 20 anys del programa, VI Simposi de docents i molt més!\nLlegeix més sobre Es publica la nova guia del programa Escoles + Sostenibles: passem a l’acció!\nEl pati, un espai d’aprenentatge\nL'Escola Casas continua amb elPprojecte pati: Casas Respira, fent especial èmfasi en la participació de la comunitat educativa en totes les fases del procés. La convivència, l’aprenentatge i la creació d’espais saludables són els eixos principals de treball.\nLlegeix més sobre El pati, un espai d’aprenentatge\nInvents per salvar el planeta\nL’alumnat de l’Escola Els Arcs ha preparat una exposició virtual amb invents d’allò més enginyosos i útils per a reduir la contaminació i els efectes de l’emergència climàtica. Alguns dels invents són contenidors d’escombraries “intel·ligents” o unes vambes que generen energia amb el moviment dels peus.\nLlegeix més sobre Invents per salvar el planeta\nInscripcions obertes al VI Simposi de docents ESenRED\nDel 2 al 5 de desembre se celebrarà la sisena edició d’aquesta trobada organitzada per la xarxa estatal d’escoles per la sostenibilitat ESenRED. Enguany, com que se celebrarà en format virtual, tot el professorat dels centres d’Escoles + Sostenibles hi esteu convidats.\nLlegeix més sobre Inscripcions obertes al VI Simposi de docents ESenRED\nL’informe ‘Planeta Viu’ alerta de la crisi de la biodiversitat\nL'estudi denuncia que les espècies vertebrades han patit una pèrdua del 68% durant les últimes dècades. Aquesta xifra s’agreuja en el cas de la fauna marina i també és especialment elevada en algunes zones del planeta com Llatinoamèrica.\nLlegeix més sobre L’informe ‘Planeta Viu’ alerta de la crisi de la biodiversitat\nEsmorzar B+S “Nous escenaris, nous reptes”, activitat per fer una mascareta amb texà, fòrum “Joves i Mediterrània+25”, xerrades “Fixing the future”, premis Ecoinnovació educativa, vídeo de la jornada “Renaturalització dels espais educatius”, festival SUNCINE i el projecte MetropolisFPLab.


La Guàrdia Civil de Girona adjudica el 26% de les armes que havia tret a subhasta - El Gerió Digital\nLa Guàrdia Civil de Girona adjudica el 26% de les armes que havia tret a subhasta\nLa peça més cara és una escopeta que s'ha venut per 575 euros i la més barata una pistola que n'ha costat 29\nDilluns, 30 de setembre de 2013 18:20h\nUn dels compradors potencials avaluant les armes disponibles © ACN\nUn total de 312 armes han estat exposades des del 23 al 27 de setembre a la comandància de la Guàrdia Civil de Girona. En aquests cinc dies, unes 300 persones han passat per la comandància per veure les armes i els preus de sortida que demanaven els seus propietaris.\nLa subhasta s'ha fet amb el sistema de sobre tancat: qui volia participar en la subhasta d'alguna de les armes, podia igualar o fer una oferta superior al preu de sortida marcat i dipositar-la en un sobre tancat, juntament amb la documentació que acredita que tenen llicència d'armes. També havien d'avançar el 25% del preu estipulat per demostrar que l'interès en l'arma era ferm. Aquest dilluns han obert els sobres i han adjudicat les armes segons les ofertes rebudes.\nLes armes tenien preus de sortida que oscil·laven entre els 10 euros i els 3.000 euros. De les 312 armes, n'han adjudicat 83: 71 escopetes, cinc pistoles, sis carrabines i un rifle. Entre els postors no hi ha hagut cap dona i en total han rebut 182 ofertes. Un cop oberts els sobres, dues persones que havien guanyat el lot han renunciat. Una escopeta que ha costat 575 euros ha estat l'arma més cara venuda mentre que una pistola que s'ha adjudicat per 29 euros ha estat la més barata.\nQui fixa el preu de sortida i també qui és queda amb el benefici en cas de venda és el propietari de l'arma. Generalment, els propietaris deixen les armes en dipòsit a la Guàrdia Civil perquè no les volen, perquè han caducat els permisos i no les poden fer servir o perquè les armes són propietat d'algun familiar difunt. Algunes armes poden provenir d'alguna actuació policial en la qual el jutge ha ordenat que en comptes de destruir-les les treguin a subhasta. Les armes també poder ser de cossos policials que han decidit actualitzar el model de la pistola i deixen les velles en dipòsit.\nLa Guàrdia Civil de Girona subhasta 312 armes


Hotel Bahet Kazan Rússia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 1.965 allotjaments a Kazan.\nChernyshevskogo Ulitsa 30, Vakhitovski, Kazan, Rússia, 420111 - Veure al mapa\nApartament estudi de 43 m2 amb 1 bany privat a Novo-Savinovsky\nMés informació sobre Hotel Bahet\nAl visitar Kazan, vosté es sentirà com a casa a Hotel Bekhet, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nHotel Bekhet ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix recepció 24 hores, magatzem d'equipatge, habitació familiar, servei de bugaderia.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, despertador, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, articles de tocador, plat de dutxa per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Kazan, faci de Hotel Bekhet la vostra llar.\nEstació de metro Kremlyovskaya\nEstació de metro Ploshchad Tukaya\nBasada en 792 comentaris\nTots els tipus de viatgers (792)Parelles (222)Viatgers en solitari (109)Famílies amb infants petits (299)Famílies amb infants grans (3)Grups (162)


AE-Agró exigix que no s'atorguen més llicències temporals al centre (...) - ACCIO ECOLOGISTA-AGRO\nArrel de la web > Comissions > Territori > AE-Agró exigix que no s’atorguen més llicències temporals al centre (...)\nAE-Agró exigix que no s’atorguen més llicències temporals al centre eqüestre Oliva Nova\nEsta hípica ubicada en la zona d’amortiment d’impactes de la Marjal de Pego-Oliva no disposa de concessió legal d’aigua\ndimarts 9 de juny de 2015, per AE-Agró\nLa Comissió de Territori d’Acció Ecologista-Agró ha sol·licitat a l’Ajuntament d’Oliva (La Safor, València) que no atorgue més llicències eventuals de funcionament al centre eqüestre de l’antiga Finca del Plevà. Esta instal·lació, ubicada en la zona d’amortiment d’impactes del Parc Natural de la Marjal de Pego-Oliva, no disposa de la corresponent concessió de la Confederació Hidrogràfica del Xúquer (CHX) i fins i tot ha arribat a incórrer en falsedat en document públic per a abastir-se d’aigua. Tanmateix, des de 2011 es manté en funcionament amb la connivència del govern municipal (primer del PP i després del PSPV-PSOE i Compromís), que periòdicament renova la llicència temporal del centre hípic Oliva Nova.\nEste mateix mes de juny, la Comissió de Territori d’Acció Ecologista-Agró ha avisat a l’Ajuntament d’Oliva (La Safor, València) que concedir al centre eqüestre de l’antiga Finca de Plevà successives llicències de funcionament eventual en sòl no urbanitzable pot vulnerar la legalitat urbanística. Este consistori porta des de novembre de 2011 atorgant permisos temporals per a facilitat l’activitat de l’hípica Oliva Nova, una instal·lació que no disposa de concessió legal d’aigua i que està ubicada en la zona d’amortiment d’impactes del PORN (Pla d’Ordenació de Recursos Naturals) del Parc Natural de la Marjal de Pego-Oliva.\nPer a AE-Agró resulta vergonyós que l’Ajuntament d’Oliva, primer governat pel PP i després pel PSPV-PSOE i Compromís, siga còmplice de les irregularitats d’este centre eqüestre, que fins i tot ha arribat a incórrer en falsedat en document públic per a abastir-se d’aigua. Tal i com reconeix la pròpia Confederació Hidrogràfica del Xúquer (CHX), Construcciones Hispano Germanas, mercantil que gestiona les instal·lacions, va sol·licitar en 2013 una concessió de 75.147 m3/any d’aigua per a ús agrícola. Concretament per al reg de 7 hectàrees de cítrics. Tanmateix, els tarongers ja no existien perquè havien sigut arrancats per a la instal·lació del centre hípic. La mercantil va destinar la concessió d’aigua per a usos ramaders i recreatius.\nL’empresa no només va mentir pel que respectava a l’ús de la concessió d’aigua que tenia en la Marjal de Pego-Oliva, sinó que va posar en funcionament dues bombes quan només tenia permís per a una. I, tal i com va detectar la CHX, els promotors del centre eqüestre Oliva Nova no van instal·lar cap comptador volumètric. Així podien sobrepassar impunement el màxim anual de la concessió (39.200 m3/any). Actualment, estes instal·lacions no disposen legalment d’aigua per al seu ús recreatiu. La mercantil ha demanat a la CHX una revisió de la seua concessió, que encara s’està tramitant.\nTambé està en procés de tramitació una segona concessió vinculada a este centre eqüestre. Concretament la de la mercantil Aigües del Bullent, que demana 892.985 m3/any a la CHX per a abastiment i ús ramader d’estes instal·lacions, que només tenen autorització per a realitzar competicions hípiques però que alberguen permanentment 300 cavalls. Este segon expedient no està finalitzat, però compta ja amb un informe desfavorable de la Conselleria d’Infraestructures, Territori i Medi Ambient per la sobreexplotació i la salinització del Riu Bullent, del qual depén en gran mesura la conservació dels valors ambientals de la Marjal de Pego-Oliva. Especialment en períodes de sequera com el que patim actualment.\nPer tots estos motius, AE-Agró ha demanat a l’ajuntament d’esta localitat de La Safor que no atorgue una nova llicència municipal de funcionament eventual al centre eqüestre Oliva Nova. I si ho fa, que s’atenga a les conseqüències jurídiques de la seua connivència amb estes mercantils que no respecten ni la natura ni la Llei.\nVeure en línia : Després de l’incendi del Montgó, què cal fer?


La psicologia de l’amor etern ...\nAmor, una paraula excepcionalment difícil d’explicar ja que té molts significats diferents per a diferents persones. S’han escrit tants poemes per explicar el veritable significat de l’amor, però tot i així, diverses ideologies diferents s’han anat difonent definint aquest sentiment senzill però complex de la vida. Segons la psicologia humana, la investigació empírica ajuda a analitzar i comprendre la veritable naturalesa de la teoria sistemàtica de l’amor. Observar persones en diverses situacions diferents a través d’entrevistes, les experiències de vida i l’actitud de les persones envers l’amor difereixen les unes de les altres. La psicologia real de l’amor encara no s’explica, ja que és vasta i diferenciada. Definir la psicologia de l’amor tot i que pot semblar força dur, però en realitat és senzill d’entendre. El sentiment d’amor està relacionat amb el comportament d’una persona i l’actitud que mantenen mentre expressen l’amor. Al tractar-se d'un sentiment intern o d'una emoció que es pot estudiar i analitzar, es coneix com a psicologia de l'amor. Si es veu en la perspectiva de l’amor, s’estén per tot arreu, però malauradament, no molts poden reconèixer el fet. Això es deu principalment a la comprensió del significat real de l’amor.\nPer a pocs, és només una emoció que es comparteix entre dos individus diferents, que implica una connexió profunda entre cor i intimitat i intimitat. Molts es confonen entre l’amor i el romanç, ja que tots dos semblen ser els mateixos, ja que aquests sentiments s’equiparen a la ciència de diversos afectes que se sent per un membre de la família, un amic i una parella que els importen. Explorar diverses maneres de fer que algú t’estimi de la manera que ho fa és, un art creatiu que és naturalment en poques persones i d’altres poden aprendre de les seves experiències o dels consells donats per experts.\n1) La manera inicial de fer que algú s’enamori de tu - comprendre la psicologia de la persona\nEs diu que dues persones haurien de tenir una mentalitat igual per tenir afició general les unes a les altres, el mateix passa amb la ciència i la psicologia de l’amor on dues persones necessiten tenir la mateixa longitud d’ona per atraure’s les unes de les altres. Així, només cal conèixer les maneres de fer que la seva parella s’enamori d’ells. • El vostre interès amorós hauria de tenir, en la seva majoria, la formació educativa equivalent per fer coincidir la longitud d’ona. • Per als homes, les noies morenes són molt d’interès i per a les dones els nois de pèl fosc amb similars, tot i que el procés és vital. • Les aficions del vostre interès amorós haurien de coincidir amb vosaltres, com viatjar, tipus de pel·lícules, llibres, menjar i fins i tot veure cap a la vida. • Deuen tenir les mateixes creences que les seves. • Els seus antecedents haurien de coincidir sobretot amb els teus. • Haurien d’estar oberts sobre les seves relacions anteriors, si n’hi ha. • Com la seva, també haurien d’estar a prop de la seva pròpia família i haurien de valorar l’ètica familiar.\n2) Influir en la ment de la psicologia i l'interès respecte de l'amor ...\nDe vegades és difícil d'entendre la psicologia per la qual algú s'enamora de tu, ja que moltes influències poden importar en aquest règim. És fonamental que els interessos del vostre interès amorós es vegin afectats mentalment. A continuació, es detallen algunes maneres que us poden ajudar a fer-ho.\nConegueu sempre gent amb criteris diferents -\nTots els individus tenen una llista de desitjos a l’hora d’estimar, com seria la seva parella, els gustos i els disgustos que volen en ells, poden tenir o no una mascota. Sempre heu de tenir en compte aquestes poques preguntes, de manera que és millor que hagueu de tenir criteris variats per poder coincidir amb el vostre. Conegueu tantes persones com pugueu amb diferents punts de vista de la vida i d’aquesta manera podeu triar l’adequat per a vosaltres i podreu influir fàcilment en la seva ment amb la vostra pròpia naturalesa que els faria caure per a vosaltres.\nIntenta complir els interessos amorosos de la teva parella:\nLa gent els manca alguna cosa en les seves pròpies personalitats, que intenten buscar a les seves parelles. Intenteu sempre complir els vostres interessos amorosos amb el buit que li falta a la seva vida. Igual que una persona amb baixa autoestima, tot i que intel·ligent seria atret per una persona amb forta personalitat que pot ajudar-los a equilibrar aquesta necessitat i d’aquesta manera es poden apropar més a prop.\nSempre ho intenteu més -\nTot i que molts poden pensar que la persecució funcionaria, el fet és que si la persona que persegueix té un intel·lectual extern, la persecució ajudaria. Això vol dir que es basa plenament en un estímul extern que els ajudi a sentir-se relaxats escapant cap a un món diferent. Així que les persones que són vulnerables emocionalment poden ser un gran amant per a vosaltres, ja que podrien implicar-vos amb el treball dur que feu mentre els persegueixen.\nTenir amics mutuos -\nEls amics sempre tenen un paper vital en la confecció de partits. Si tu i el teu interès amorós tenen amics mutuos o comuns, poden ajudar a crear la ciència d’atracció entre tots dos. Tal com segons la psicologia humana, les persones són influenciades i més aviat es poden rentar cerebralment fàcilment pels seus amics, de manera que si els seus amics creuen que és bo i el millor, ells també tindrien la mateixa visió cap a tu, així que intenteu utilitzar qualsevol amic mutu perquè és un punt fort. cosa que ajudaria al vostre interès amorós a caure per algú com tu.\nManipular manualment la seva ment -\nUna simple psicologia diu que quan les coses es repeteixen intencionadament, es converteix en un enllaç per a algú. De la mateixa manera, podeu transmetre el cap de la vostra parella dient les mateixes coses bones sobre ells o sobre el vostre interès en ells. D’aquesta manera, segur que començarien a tenir un enfocament afectuós cap a vosaltres. Aquest enfocament els permetria estimar-los i repetir-los de la mateixa manera que voldríeu fer.\nSempre tingueu associacions positives per a millors vibracions amoroses -\nSorgeix aquí una pregunta vital sobre la manera com la gent et percep quan la teva presència es fa evident amb el teu nom. Et veuen com una persona confiada, de bona voluntat i feliç, o de ser feble i significatiu. De manera que les esquerdes de la situació són la forma més positiva que la gent percep de tu, hi ha més possibilitats que el teu interès amorós sigui més atret per tu. Proveu de mantenir una associació forta i positiva entre persones per marcar el vostre feliç personatge afortunat entre ells.\n3) El mite de l’amor a primera vista, veritable o fals\nEl mite d’enamorar-se a primera vista no és fals, ja que es pot fer una trobada amb una persona per primera vegada. A continuació, hi ha algunes maneres que us poden ajudar a fer que ell o ella caiguin a vosaltres a primera vista. • Busqueu la manera de caminar o de presentar-se. • Tingueu precaució quan esteu en una reunió, ja que algú us ha notat. • Porteu-vos de manera digna. • Parlar amb maduresa i innocència. • Sigueu educats mentre converseu o sigueu amables amb les persones que l’envolten. • Mentre que no mengeu menjar, no us espereu a veure el vostre plat preferit, sinó que espereu que tothom s’uneixi a vosaltres. • Només cal ser natural i no tractar de ser excessivament elegant o nínxol. • Intenteu parlar amb gent nova tant com pugueu. D’aquesta manera segur que faríeu que el vostre interès amorós s’enamorés a la vostra primera vista sense treballar de valent.\n4) La manera sensual i la psicologia per fer que algú t’estimi\nLa sensualitat sempre ha estat una armadura forta sempre usada per a l'amor. L’amor eròtic pot semblar dolent per a molts, però tanmateix té la seva manera compassiva d’atreure a qui estima. És millor que aprofundeixin més en la ciència de l’amor sensual i eròtic per fer que l’amant t’estimi. • Utilitzar sensualista no és dolent, però necessita una atracció interior més profunda o, si no, la seva parella no trobarà la connexió a través de la psicologia. • Sigueu espontànies ja que utilitzeu sensualitat eròtica en què no us podeu prendre temps per pensar, sinó que heu de ser ràpids per desgastar-lo. Encara que pugui semblar una mica casual, però l'amor eròtic pot atraure a la persona adequada i fer-los estimar de manera millor i més profunda, sense ser crític sobre la seva mirada externa, ja que amb el cos l'ànima interior també té un paper vital en atracció sensual que és la ciència fonamental del veritable amor eròtic.\n5) La Via Triangular de l'Amor i la psicologia que hi ha al darrere.\nEn aquesta teoria de l’amor, podeu manifestar tres aspectes diferents de l’amor en forma de triangle, i són principalment: • Ser íntim i apassionat - aquí podeu tenir més cura, ser un sistema de suport emocional a la persona, tenir una proximitat forta. , sentiu-vos connectats i connectats a terra. També us apassiona només podeu mostrar la vostra excitació física o atracció cap a la persona que tingui la seva psicologia sensual. Pot ser una combinació d'atracció sexual i romàntica alhora que podeu crear alhora. • Per prendre la decisió: aquí heu de decidir avançar la semblança general al següent nivell, ja que us atreu més i us interessa l’amor pel vostre interès amorós, ara heu de jugar a la psicologia amorosa per construir aquest pont de compromís. Recordeu que necessita una elecció conscient i una actitud centrada per recuperar l'amor.\n6) Respectar l’espai Feu sentir la vostra presència\nL’amor no es pot calcular ja que la ciència és molt estricta, per la qual cosa, sense fer forta la vostra presència, no es pot esperar que es volgui estimar. Aquesta simple psicologia humana és constant i no es pot canviar. La persona de la qual estàs enamorat sense falla ha de donar-se compte i sentir que existeix. Feu un pla senzill però més profund que hagi de convèncer-lo que heu decidit ser una presència constant al seu voltant per fer-lo feliç i relaxant. Comptar amb vosaltres per rebre suport emocional hauria de ser el vostre objectiu principal a establir. Si bé demostres aquesta senzilla sortida al teu amor, respecta el seu espai, ja que una presència aclaparadora en el seu espai personal pot destruir el dolç amor que pot estar en flor. Fes-li sentir sempre que, tot i que estàs al seu voltant, respecta el seu espai personal i mai no ho posaria en dubte sobre això. La psicologia de l’amor explica molt bé que poques distàncies no s’han de recórrer mai, ja que no estan pensades per ser, tot i que dues persones poden estar en relació d’aquestes maneres senzilles sempre poden fer que la persona t’estimi de nou.\n7) Feu que el vostre amor els senti\nDe vegades, en una relació, es veu que les parelles s’enamoren, tot i que la relació pot tenir un període de temps més llarg. La raó principal és que desconeixen els sentiments creats entre ells creant un buit i confusió. Cadascun dels socis suposa que, ja que es troben en la relació, l’altre entendria el seu sentiment i d’aquesta manera l’amor pot acabar. La tranquil·litat de l’amor és sempre una part vital per mantenir el vincle fort i obtenir l’amor quan el desitge. Poques persones agraeixen el fet que les seves parelles els diguin que són estimades. De manera que la millor manera de mantenir la flama de l'amor i tornar a l'amor prova de dir-li a la teva parella tant com puguis que l'estimes a ell o a ella. Aquesta tranquil·lització es converteix en una forta presa de lúcid terreny de l’amor. Si no és sempre amb paraules, intenta mostrar a través d’accions grans o petites, com un tacte suau, un somriure vibrant i càlid, un amor no, o fins i tot una sola flor acabada d’escollir del jardí. D’aquesta manera l’amor sempre seria fort i parlaria volums.\n8) Prioritzeu la persona que estimeu: comprendre la psicologia de la vostra parella.\nFer prioritats a la vida és imprescindible i, segons la psicologia amorosa, convertir la persona estimada en la vostra prioritat és sempre una opció millor perquè la feina funcioni i es recuperi. Fins i tot pot fer que el seu ésser estimat sigui la màxima prioritat de la seva vida, tot i que mantingui la seva pròpia individualitat. Si no és la prioritat principal, almenys la persona hauria d’estar a la llista de prioritats de la vostra vida. Mostrar la seva importància en la seva vida sempre els faria estimar més que tu, i aquesta simple i profunda expressió portaria l’amor una vegada i una altra a la teva vida. Proveu també de prendre els seus consells sobre la presa d’una decisió important de la vostra vida, aquest respecte i importància és vital per mantenir aquesta vida amorosa sana i, de la manera, en el vostre compromís ferm amb ells.\n9) Sigui indispensable per a ell\nSer indispensable és una altra manera de tornar a ser estimat. Si veieu que el vostre amor ignora cap a vosaltres o és que estigueu més ocupats amb el treball i altres activitats, és el moment que haureu de ser la part indispensable de la seva vida. Sigui algú sense qui ni tan sols pugui pensar un dia sense sobreviure. Hi ha una tècnica senzilla que us pot ser més fàcil en aquest context. Es coneix amb el nom de push-pull, on específicament una dona acostuma a que el noi s’acostumi a tenir-la al seu voltant tot el temps. Amb la seva cura i amor fins que ell depèn plenament d’ella. Aleshores només heu de tirar una mica enrere durant un període de temps determinat, perquè comenci a faltar-vos malament. Pot semblar una aposta per a moltes persones i, sobretot, per a dones, que són molt submises, però tot depèn de la forma en què executeu aquesta teoria d’una manera molt elegant i compassiva sense ni fer mal ni fer que la vostra parella s’adoni del truc. És com una vareta que desitgés li rondava pel cap i us faria indispensable per a ells cada dia. L’atenció principal hauria d’estar en la sincronització perfecta de l’empenta i la retirada. Per tant, es pot concloure que un dels atributs més importants que es pot mostrar per ser estimat, s’assegura que es mereix ser estimat. Posar-te sempre al lloc de l’altra persona i retrospectar el teu propi objectiu, seria la millor manera de recuperar l’amor que sempre has desitjat. Treballeu en algunes de les vostres tècniques, com és el de recuperar l’amor, o com manegeu l’amor quan l’obteniu, i també quan en un treball alternatiu de la forma nínxica expresseu aquest profund i fort sentiment d’amor.\nSovint se sent a la gent que, per ser estimats pels altres, primer s’han d’estimar a si mateixos, que és la part més vital per recuperar l’amor. Molta gent només ignora aquesta part i, a la llarga, es perden aquells preciosos moments d’amor que podrien haver estat apreciats per caure en cada moment quan se’ls recorda. Estimar-se i ser la seva pròpia individualitat és fonamental per fer que el teu amant et respecti i aquest respecte treballarà encara més en la psicologia de l’amor. D’aquesta manera, realment esteu enviant a la vostra parella el missatge especial i silenciós que està prenent la decisió correcta de triar-vos com el seu amor etern, sense cap segon pensament ni per un moment.\nAmor I Relacions Els nois revelen les 15 millors coses que els agrada en una noia\nAmor I Relacions El que activa la dona: física i mentalment\nWiki de Benj Pasek: compositor, que val la pena, 'La La Land', 'The Greatest Showman' i fets a conèixer\nHe Broke My Heart: 8 coses a fer quan l'amor fa mal


TRAM i la Fundació IRES signen per tercer cop un conveni de col·laboració per finançar beques per a joves en situació de vulnerabilitat que viuen al districte de Sant Martí de Barcelona.\nAmb aquesta signatura, TRAM reafirma el seu compromís i destina 3.000 € al Repte 22, la iniciativa de la Fundació IRES amb la col·laboració del 22@Network per aconseguir beques per a joves del Projecte Click.\nActualment, adolescents i joves en situació de vulnerabilitat es troben amb diverses dificultats per a desenvolupar un procés formatiu de qualitat. Segons dades d’Idescat del tercer trimestre de 2020, el 33,84% de joves entre 16 a 24 anys es troba a l’atur, un 10% més que l’any 2019. Un fet que s’agreuja per la manca d’oportunitats i d’opcions de formació, orientació i inserció per als joves en aquesta situació.\nPer aquesta raó, l’objectiu de la Fundació és poder oferir beques “Click” que permetin a nois i noies continuar amb el seu recorregut formatiu durant un curs escolar. L’import d’una beca cobreix tot un any escolar, permetent personalitzar i adaptar-se a les necessitats de cada jove. A més del suport socioeducatiu que es duu a terme des del Projecte Click, s’inclou un pla de treball personalitzat, matrícules a formacions, l’acompanyament especialitzat del jove i del seu entorn familiar i la cobertura del cost de materials escolars, transport, etc. A més, aquest any de pandèmia mundial de COVID-19, la Fundació IRES ha destinat part dels seus recursos a finançar necessitats alimentàries i/o higièniques derivades de l’emergència sanitària.\nAmb el suport d’entitats i empreses col·laboradores com TRAM, cada cop estem més a prop d’aconseguir que hi hagi més adolescents i joves del districte de Sant Martí que puguin assumir el cost d’una formació completa, facilitant alhora el seu accés a noves oportunitats en l’àmbit pre-laboral i social. Perquè la situació econòmica dels joves i les seves famílies no hauria de ser un obstacle en el seu desenvolupament.


TERRA DE XIULETS\nEnguany fa més d'una dècada que una exposició titulada "Catalunya terra d'acollida" va recórrer tretze comunitats autònomes espanyoles i més de trenta cinc ciutats. Més de tres centes mil persones la varen veure i prop d'un seixanta per cent de les mateixes varen afirmar haver millorat l'opinió que tenien interioritzada, respecte a Catalunya i els catalans, abans de la visita. L'enunciat de la comentada exposició ha fet fortuna amb el pas del temps i ha estat sovint en boca de polítics, analistes i conferenciants varis quan han intentat glosar els aspectes més bondadosos del país. I és cert, la societat catalana ha estat gairebé sempre una societat oberta als nouvinguts i també altament tolerant amb els diferents. Fora bo que així continués essent pels segles dels segles...Amén. Però també és cert que darrerament l'atmosfera del país s'ha enrarit. La crisi, l'atur, la manca de sensibilitat social de governs,bancs i administracions ha deixat anar una mena de vapor tòxic que ho enverina tot. Per acabar-ho d'adobar la corrupció i la manca de "savoir faire" d'alguna gent amb responsabilitats polítiques, mediàtiques i socials han fet la resta. Observin que un munt de paraules fora de to, i alguna que altra actitud prepotent, també han contribuït al malestar generalitzat. Potser és per tot plegat iper aquest aire enrarit i fètid que, inconscientment, hem decidit esdevenir una 'terra de xiulets' aparcant altres consideracions.\nAquí sembla que tothom xiula tothom. Ja sé que les expressions de rebuig, les escridassades i el soroll formen part dels rituals de la llibertat d'expressió. Són les armes que els humils empren per demanar allò que consideren just i els hi és negat. No serà un servidor de vostès qui vulgui limitar la sonoritat i la gresca del poble que viu enutjat. No. Res més lluny d'aquesta intenció. Potser precisament per això em rebel?lo contra la banalització del xiulet i l'escridassada com fa poc temps ho vaig fer respecte els símbols, les banderes o les analogies gratuïtes referides al nazisme.\nDeia abans que aquí sembla que tothom xiula tothom, perquè xiular és de franc i no esdevé castigat penalment. Xiular no fa mal, diuen, malgrat que els seus efectes secundaris poden tenir conseqüències pernicioses. Repassem: aquí es xiula als Borbons al Liceu; a Artur Mas en l'entrega del trofeu Comte de Godó, a Montmeló i a la Universitat de Vic... Més? A l' himne espanyol al campionat del món de natació, a Ramoncin al Camp Nou... També n'hi va haver per Puigcercós a Arenys de Munt, per Montilla i Duran...Al Barça al camp de L'Espanyol i al inrevés al camp del Barça...Uf! Un excés tot plegat.\nServeix per quelcom xiular i xiular fins l'extenuació? Les dites i refranys del nostre país contenen un munt de saviesa popular obtinguda mitjançant experiències acumulades. Així els nostres avis a pagès, tot fixant-se en el costum que hi havia de xiular a l'hora d'abeurar els animals, en especial els rucs i mulesque eren molt tossudes, deien:\n"Ja pots xiular ja, que si l'ase no vol beure...."\nAmb aquesta dita es referien irònicament a les persones molt tossudes sense indicis de voler canviar. D'aquestes, a les nostres elits, n'hi ha un fotimer. Mentre juguem a ser una 'Terra de Xiulets' ells romandran indiferents i nosaltres enfrontats. Al temps.


El “pronunciamiento” del rei: un cop d’estat postmodern El “pronunciamiento” del rei: un cop d’estat postmodern\nEl “pronunciamiento” del rei: un cop d’estat postmodern\nUna bona manera d’entendre el que passa localment és fer una mirada global. La degradació de la democràcia espanyola no s’entén sense l’erosió dels sistemes de representació política arreu del món. El cop d’estat poc subtil, executat a càmera lenta entre agost i octubre de 2017 a Espanya, amb l’excusa de Catalunya, no és tan diferent del que s’ha esdevingut en societats tan llunyanes, i alhora tan pròximes com Brasil, l’Argentina, Turquia, i en menor mesura Polònia o Hongria.\nEls elements comuns són fàcils d’identificar. Parlem de societats amb una escassa tradició democràtica, on, històricament, el liberalisme va passar de llarg, on persisteixen insuportables desigualtats socials i que compten amb un nucli dur de poder, que ha fet de l’estat el seu patrimoni (i sovint el seu caixer automàtic particular), que resulta obsolet des d’un punt de vista de l’evolució històrica, que presenta un caràcter irascible i ressentit, i que ha estat caracteritzat pels economistes Daren Acemoglou i James A. Robinson com a “elits extractives” en el seu influent llibre Why Nations Fail? (Per cert, per si algú ho dubtava, el primer capítol va dedicat a l’Imperi Espanyol).\nÉs un poder reclòs en espais estratègics, especialment entre els poders establerts, molt especialment les forces armades i la policia, la judicatura, els mitjans de comunicació o la jerarquia religiosa. El control d’aquestes institucions serveix per neutralitzar tot intent de reforma, assetjar l’oposició, bloquejar qualsevol intent de discutir els privilegis de la casta que representen, i potser el que podem veure amb major claredat aquests dies, organitzar la reacció. Per tal que ho veiem d’una manera prou clara, en societats com les descrites, fonamentades en desigualtats extremes, els projectes legislatius o socials d’escurçar les diferències són dinamitades perquè els qui tenen el poder real saben que, malgrat que un reequilibri de drets i rendes econòmiques, no és només una qüestió fonamental de justícia social, sinó que des d’una lògica econòmica, comporta un creixement i dinamisme beneficiós per al conjunt, les conspiracions per tal d’avortar aquests moviments de fons condemnen el país respectiu a romandre en el subdesenvolupament. No ho fan per maldat, sinó perquè el creixement i el dinamisme generen transformacions en la correlació de forces, i les elits obsoletes, aquelles que parasiten un estat, són desplaçades per altres grups més capacitats i adaptats al canvi. Mirem, per posar un exemple clar, Brasil. L’etapa de Lula, a còpia de polítiques socialdemòcrates, va permetre fer un salt endavant a la potència sud-americana. Va permetre fer emergir de la marginació social nous grups socials mitjans, amb més i millor educació, estabilitat laboral i solidesa econòmica. També va permetre empoderar bona part dels camperols sense terra, a còpia, esclar, de disposar de terra i capacitat organitzativa. Són precisament els èxits, i no pas els fracassos, la causa que avui el president brasiler sigui a la presó, i no a la residència del primer ministre. Lula va afirmar una idea inqüestionable des de la perspectiva de la teoria econòmica més ortodoxa: “No repartim perquè creixem: creixem perquè repartim”.\nAixí, qualsevol intent de qüestionar l’statu quo del qual en són beneficiaris es caracteritza per orquestrades campanyes d’atacs a la dissidència (l’ús dels mitjans de comunicació, normalment concentrada en poques mans en sol ser un exponent), i quan això no funciona, la repressió policial i judicial (sovint a partir dels principis de la justícia recreativa). El cas brasiler n’és paradigmàtic. Primer, una campanya de desprestigi i desgast brutal contra el Partit dels Treballadors, especialment des de les televisions (espai privilegiat per a la manipulació populista); l’ús de les esglésies evangèliques per anar bastint una oposició compacta. En un segon grau, investigacions judicial que comporten un doble raser de la justícia (els corruptes provats vinculats a les elits gaudeixen d’impunitat, mentre que les acusacions qüestionables de corrupció comporten inhabilitació i empresonament de l’espai alternatiu). Finalment, una manipulació de mecanismes institucionals i electorals per fer pujar al poder algú mentalment inestable i políticament reaccionari com Bolsonaro, a fi de desfer aquelles mesures que havien permès certs reequilibris, acompanyat d’una repressió desproporcionada per atemorir els rivals. Coses semblants podríem afirmar de l’Argentina de Macri, de l’autocop d’Erdogan (quan la composició parlamentària anterior havia plantejat una reforma territorial que proposava solucions per a la diversitat nacional turca), o el que succeeix a Polònia i Hongria, quan la Unió Europea amenaça l’hegemonia del poder local, i on la seva classe política profunda atia les seves arrels reaccionàries (sovint disfressades d’antisemitisme o integrisme religiós) enfront amenaces reals o imaginàries de veure’s desplaçades. L’obsessió de Victor Orban contra Georges Soros n’és un clar exemple.\nEl cas espanyol tampoc no sembla escapar a aquesta lògica. A mitjans dels anys noranta, els hereus franquistes del Búnquer (aquell espai irreductible que considerava que la Transició havia anat més enllà del tolerable) van triar a José María Aznar. Des d’aleshores, aquest grup, el mateix que va imposar el seu poder mitjançant el crim industrialitzat de la guerra civil i la dictadura, no ha parat de conspirar per imposar els seus interessos i la seva concepció estreta i tronada de país. L’època d’en Zapatero, molt condicionada per la sorpresa desagradable que va tenir quan les mentides dels atemptats de l’11 de març de 2004 va materialitzar-se en un intent pervers d’assetjament contra una tímida i transicional esquerra. Per al PP, aleshores el braç polític del franquisme profund, la seva despossessió de les institucions va ser considerat com a un acte contra natura, car, des de la seva mentalitat, el poder els corresponia per una mena de psicodèlic dret diví. D’aquí totes les brutes campanyes, mediàtiques, encara que també subterrànies entre els poders fàctics, per desallotjar-lo. Campanyes on Catalunya, les classes populars, les dones (recordem l’ofensiva antiavortament) el 15-M (amb un grau de repressió que feia anticipar la violència contra els catalans) o els drets socials i civils eren els principals objectius a abatre. En bona mesura, el capteniment, no tant de la dreta com de l’estat profund hispànic, tenia llòbregues semblances a l’època republicana, on l’Espanya negra i reaccionària mobilitzava les seves bases de manera desacomplexada.\nLa dura i la crua realitat és que aquestes elits extractives són un llast per a la modernitat. Tanmateix, la involució històrica global, correlacionada amb la pèssima gestió de la crisi de 2007, va reforçar la capacitat de fer mal d’aquesta classe parasitària. Espanya és un estat decadent, qüestionat creixentment des de fora (a partir d’una Unió Europea que li ha pres el control econòmic i una globalització que qüestiona l’statu quo de l’Ibex 35) i des de dins, amb un republicanisme potent, com no s’havia vist des dels anys 30, que ha hagut de fer servir l’estelada per cohesionar una Catalunya heterogènia per controlar, si més no, en l’àmbit simbòlic i social, un territori estratègic i fonamental.\nDe la mateixa manera que el feixisme acusa de feixistes els dissidents, el colpisme acusa de colpistes als catalans. És cert. S’ha produït un cop d’estat. Tanmateix, és un cop d’estat postmodern, en què els tribunals han substituït els tancs i els magistrats als militars. És un cop d’estat postmodern en què el responsable no assumeix el poder de manera formal, encara que tothom, en l’estat profund, sap que és al darrera. El darrer Borbó, que tot seguint la tradició dinàstica, representa una combinació de reaccionarisme, irascibilitat i incompetència, s’ha erigit en el líder de les elits extractives hispàniques, i ja des de setmanes abans del referèndum estava donant les ordres (a policies, institucions polítiques, mitjans de comunicació, jerarquia religiosa, i finalment, i de manera poc subtil al poder judicial) per suspendre, a la pràctica la democràcia, i prendre directament el control sobre, més que un territori rebel, un marc mental republicà que amenaça per estendre’s imparablement. No és cap secret que la monarquia, ergo el cap de l’Ibex 35, està essent qüestionada com no ho havíem vist des del seu nomenament via Ley de Sucesión. És per això que el cop es va formalitzar en l’infaust discurs del 3 d’octubre. En realitat, no fou un discurs, sinó un Pronunciamiento postmodern, en què va ordenar el poder de l’estat prendre el control sobre el govern, com està quedant prou clar en aquesta farsa del judici. No és cap casualitat que en plena descomposició política, emergeixi de les clavegueres Vox, les darreres reserves del búnquer franquista, com la Guàrdia Imperial de Napoleó, el darrer recurs, la darrera esperança que va fer servir l’emperador a la batalla de…. Waterloo.


20 països de l'OEA continuaran buscant solucions per a Veneçuela - Viquinotícies\n20 països de l'OEA continuaran buscant solucions per a Veneçuela\nAltres històries sobre Veneçuela\n31 març 2017: 20 països de l'OEA continuaran buscant solucions per a Veneçuela\n10 des 2014: Senat dels Estats Units aprova sancions contra Veneçuela\n6 març 2013: Veneçuela : mor el président Hugo Chávez\n12 gen 2012: Nicaragua, el primer estat que reconeix la independència d'Ossètia del Sud i d'Abkhàzia\nLocalització de Veneçuela\nPer escriure, editar, començar o visualitzar altres articles sobre el Veneçuela, vegeu el Portal de Veneçuela\n31 de març del 2017\nLa "avaluació col·lectiva" de més de quatre hores sobre la situació de Veneçuela en una sessió extraordinària del Consell Permanent de l'Organització d'Estats Americans (OEA) realitzada el dimarts només va aconseguir acabar amb una declaració a nom de 20 dels 34 països que conformen l'organització.\nLa van fer a manera d'expressió pública, sense arribar a ser una resolució oficial, i molt menys, l'activació de la Carta Democràtica que l'oposició veneçolana esperava.\nL'ambaixadora canadenca, Jennifer May Loten va llegir el document en què els 20 països, als quals no va identificar, es van comprometre a definir "passos concrets que contribueixin a identificar solucions diplomàtiques" a la crisi política veneçolana.\nPresumiblement aquests 20 països van ser els mateixos que van aprovar l'agenda del dia (posada en dubte per Veneçuela) després d'una hora d'intervencions sobre la legalitat mateixa de la sessió.\nArgentina, Bahames, Barbados, Belize, Brasil, Canadà, Xile, Colòmbia, Costa Rica, Estats Units, Guatemala, Guyana, Hondures, Jamaica, Mèxic, Panamà, Paraguai, Perú, Saint Lucia i Uruguai van votar a favor. Dues nacions més que les 18 que van sol·licitar la reunió de dimarts, que era la quantitat mínima per prosseguir.\nEn contra van votar Saint Vincent i les Grenadines, Surinam, Saint Kitts i Nevis, Veneçuela, Bolívia, Dominica, Equador, El Salvador, Haití, Nicaragua i República Dominicana.\nTé sentit l'OEA?[modifica]\nA Caracas, poc després del final de la sessió del Consell Permanent de l'OEA, el president Nicolás Maduro va afirmar que els adversaris del govern socialista veneçolà fracassar en el seu intent d'aplicar sancions a Veneçuela.\n"Hem obtingut una gran victòria per al nostre país. Ni es va aprovar la Carta Democràtica ni es va aprovar el comunicat infame de la coalició de països de dreta, de governs de dreta", va dir Maduro acompanyat dels seus ministres.\nDesprés d'enumerar una sèrie de casos en què l'OEA des de la seva creació hauria avalat "agressions" contra governs progressistes i revolucionaris del continent, Maduro es va preguntar: "Té sentit l'existència de l'OEA? Té sentit la permanència en l'OEA? ... Obro un debat nacional i internacional sobre la pertinència de l'OEA i la permanència dels Estats en aquesta instància ", ha afegit el mandatari, sense aprofundir en el tema.\nL'OEA va convocar a la sessió extraordinària tot just hores després que 14 dels seus estats membres cridessin la setmana passada a Veneçuela a alliberar els presos polítics, convocar eleccions i respectar les decisions de l'Assemblea Nacional en una inèdita posició conjunta al voltant de la crisi del país sud-americà.\nNo obstant això, van dir que la suspensió d'aquesta nació de l'organisme hauria de ser l'última opció.\nEl cap de gabinet del secretari general, Gonzalo Koncke, ha subratllat que la sessió de dimarts demostra el que va descriure com un "exercici acumulatiu. S'inicia la sessió amb 14 països que esmenten la gamma de problemes, i acaba la sessió amb 20 països fent una declaració ".\nA Washington, el viceministre veneçolà per Amèrica del Nord, Samuel Moncada, va descriure la celebració de la reunió com un "acte hostil" per considerar que un debat sense la seva autorització equival a una violació de la seva sobirania.\nPer la seva banda, el subsecretari d'Estat adjunt per a l'hemisferi occidental, Michael Fitzpatrick, va enumerar (sense mostrar preferència per alguna) propostes presentades per diversos països, les quals inclouen crear un grup de territoris amics, enviar una delegació a la nació sud-americana per dialogar directament amb actors polítics i convidar als tres expresidents que van intervenir el diàleg infructuós celebrat l'any passat amb la mediació del Vaticà.\nCaracas ha acusat reiteradament a l'organisme multilateral de prestar-se als interessos de Washington per atemptar contra governs d'esquerra a la regió.\nUn pas endavant[modifica]\nA l'conversar amb reporters a la seu de l'OEA al final de la sessió, el diputat opositor veneçolà Luis Florido va considerar com "un pas endavant" el pronunciament dels 20 països per seguir avaluant la situació veneçolana.\nA Veneçuela, la dirigent opositora María Corina Machado, va haver de tornar a insistir que el canvi només pot venir des de dins de Veneçuela.\n"De quin costat estàs? ¿Del costat de deixar a Maduro fins al 2019 i més, i seguir enganyant amb una farsa de diàleg? O estàs del costat d'atendre el canvi que requereix el nostre país i donar suport totalment i de manera il·limitada la posició de Lluís Almagro?", S'ha preguntat.\nAl final, una frase d'optimisme: "El món ha canviat la seva posició, el món ha entès que el drama que vivim els veneçolans és un problema per a la seguretat i l'estabilitat de la regió".\n(castellà) Redacció 20 países de la OEA continuarán buscando soluciones para Venezuela — Veu d'Amèrica. 29 de març del 2017.\n« 20 países de la OEA continuarán buscando soluciones para Venezuela »\nAquest article, o una part, prové d'una traducció de l'article sota llicència CC-BY-2.5 i/o GFDL: «20 países de la OEA continuarán buscando soluciones para Venezuela» (castellà) en la seva versió del 31 de març del 2017.\nObtingut de «https://ca.wikinews.org/w/index.php?title=20_països_de_l%27OEA_continuaran_buscant_solucions_per_a_Veneçuela&oldid=151976»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 21 jul 2018 a les 08:12.