Pirinexus CAT. Guia de la Ruta. Segona edició. by Consorci Vies Verdes - issuu\nidea del perquè d’aquesta diversitat cultural i patrimonial, que no entendrem prou bé fins que no fem la ruta amb bicicleta i assaborim la riquesa dels seus detalls.\nPirinexus és una ruta cicloturista circular transfronterera que uneix els territoris situats a banda i banda dels Pirineus en la seva terminació oriental, entre els estats de França i Espanya. El recorregut principal de la ruta té una longitud total de 353 km, als quals s’afegeixen 175 km d’itineraris complementaris que permeten arribar als llocs d’interès especial propers a la ruta. De tot el conjunt, pràcticament la meitat dels recorreguts discorren per vies verdes i la resta per camins rurals i carreteres amb una intensitat de trànsit baixa. .\nItinerari Principal: 353 km Itineraris complementaris: 175 km Paradís de la diversitat paisatgística, patrimonial i gastronòmica\nL’orografia, la latitud i la situació estratègica d’aquest petit territori fan que la diversitat de paisatges, tradicions, elements gastronòmics i patrimoni cultural sigui difícilment superable en cap altre lloc del món de les mateixes dimensions. El fet que\nDos estats, una llengua: el català\nen menys de 70 km en línia recta passem de 2.500 m d’alçada sobre el nivell del mar a la cota zero, que ens trobem a latituds mitjanes, i que sigui el pas més fàcil per travessar la barrera pirinenca al costat de la Mediterrània, fa que aquí convisquin paisatges de muntanyes nevades amb platges on es practica el bany tot l’any, a més a més de desenvolupar-s’hi un gradient de vegetació natural i conreus agrícoles que nodreixen la gastronomia d’una gama de productes extremadament variada i completa. D’aquí ve la fama mundial i la concentració d’estrelles Michelin de la cuina catalana. Si a aquest fet li sumem l’aportació de les diferents cultures que han habitat o passat per aquí, els indigetes, els grecs, els romans –Anníbal amb els seus elefants–, els àrabs, els jueus, etc., això ens donarà una petita\nFins el 1659, el territori per on discorre la ruta parlava una sola llengua, el català, i es trobava sota una mateixa administració, les Corts Catalanes. Aquest fet el veurem constantment en el nostre recorregut, en els topònims, en els símbols de banderes i escuts, en l’estreta relació dels elements patrimonials i també en la gastronomia. Aquesta situació es trencà el 1659 en signar-se el Tractat dels Pirineus entre Felip IV de Castella i Lluís XIV de França. Mitjançant aquest tractat els dos monarques posaren fi a la guerra que mantenien, a canvi de, entre altres, la cessió d’alguns territoris entre els que hi havia el comtat del Rosselló, que inclou l’actual part de l’estat francès de la nostra ruta. La identitat catalana a la banda nord de la frontera s’ha mantingut sobretot amb els símbols. Actualment la llengua està en procés de recuperació en algunes escoles i un 50% de la població l’entèn.\nintroducció – índex els imPulsors i gestors de la ruta\nLa ruta Pirinexus ha sorgit de la col·laboració de tres institucions: –Consorci de les Vies Verdes de Girona –Conseil Général des Pyrénées Orientales –Pays Pyrénées Méditeranée Amb el suport financer de la Unió Europea han desenvolupat el projecte de disseny i creació de la ruta entre els anys 2010 i 2013. Aquestes institucions, conjuntament amb els municipis, segueixen treballant per tal de mantenir les infraestructures creades; difondre la ruta, els seus atractius i els serveis a l’usuari; donar informació als usuaris i canalitzar les seves demandes a fi de mantenir la ruta en les millors condicions i millorar-la dia a dia. La guia que teniu a les mans és un dels fruits d’aquest treball, però podeu obtenir més informació o fer arribar les vostres preguntes als enllaços d’interès següents.\nenllaços d’interès >\nwww.pirinexus.cat Web oficial de la ruta on trobarem els tracks de la ruta, informació dels serveis i de les seves actualitzacions i canvis de la ruta o incidències puntuals. Contacte: info@pirinexus.cat\nInformació detallada de la ruta a l’estat francès i de l’evolució de l’adequació de les rutes cicloturístiques i les vies verdes en aquest tram. Contacte: velo@payspyreneesmediterranee.org\nInformació detallada de les Vies Verdes de Girona i de la ruta a l’estat espanyol. Contacte: info@viesverdes.cat\nEsdeveniments culturals, folklòrics i gastronòmics\nLlegenda mapes interiors\nInformació per conèixer la xarxa ciclable dins dels Pirineus Orientals.\n112 (número únic per a tot el territori).\nEl mapa de serveis del recorregut es troba a la solapa de la contraportada.\nEstructura de la guia. Instruccions d’ús Al mapa índex veureu l’itinerari i la seva distribució per trams i antenes. Les antenes són els itineraris complementaris a la ruta principal. Fixeu-vos que cada tram o antena està compost d’una pàgina doble: a la pagina inferior trobareu la cartografia i a la pàgina superior les descripcions. l’itinerari PrinciPal, els comPlementaris i els alternatius Es poden distingir fàcilment de dues maneres. En primer lloc, perquè les pàgines que només descriuen itineraris complementaris disposen d’una franja blava a la part superior i indiquen que es tracta d’una antena o d’un itinerari complementari. En segon lloc, pel color i pel gruix de la línia de traçat sobre el mapa. L’itinerari principal és més gruixut i de color verd fosc, mentre que els itineraris complementaris i alternatius són de color verd clar. Els itineraris complementaris porten a llocs d’interès propers a la ruta per tal de complementar la nostra visita, mentre que els alternatius són per substituir l’itinerari principal per evitar trams de la ruta complicats o inaccessibles en algunes èpoques de l’any (avingudes de rius, risc d’incendis, pendents pronunciats). l’escala dels maPes Compte, no sempre és la mateixa! En la majoria dels casos és de 1:30.000 i a les vies verdes de Girona és de1:50.000. Als enllaços i als mapes generals pot variar.\nel recorregut La descripció inicial correspon a l’itinerari inclòs en la cartografia de la pàgina inferior.\nA continuació es descriuen els principals elements a visitar del tram.\nels números del maPa (serveis i Punts d’interès) Al mapa trobareu números encerclats amb colors. Els de color verd corresponen als punts d’interès descrits al text de la pàgina superior i la resta corresponen als serveis de la ruta que podeu trobar llistats al revers del mapa de serveis situat a la solapa de la contraportada. Cal destacar els punts de suport (de color blau) que, a banda de donar informació útil per al cicloturista, disposen de lloc per guardar la bicicleta i l’equipatge gratuïtament. Per a l’actualització dels punts de suport i dels serveis a la ruta consulteu la web oficial. les línies del traçat i la seva simbologia Podeu distingir clarament quan és un itinerari segregat del trànsit (sense línia interna) quan és compartit amb vehicles (línia interna discontínua taronja) i quan té possibles perills tals com ara una densitat del trànsit elevada o pendents pronunciats (línia interna discontínua vermella). els Perfils altimètrics, el número de tram, els quilòmetres i el nord Cada mapa conté un perfil altimètric del recorregut. Així mateix, hi trobareu una indicació dels quilòmetres, número de tram i on es troba el nord geogràfic.\nqüestions pràctiques esquema general de la ruta\nEs tracta d’una ruta circular, pensada per fer a ritmes diferents o començar en llocs diferents. La ruta que uneix vies verdes busca en els trams d’enllaç vies de característiques similars, és a dir allunyades del trànsit motoritzat i amb pendents suaus. Cal però adaptar-se a l’orografia del terreny i a les vies existents. Se’n distingeixen 4 grans trams ben diferenciats: 1. El Voló-Palafrugell Camins agrícoles, alguns d’ells asfaltats, i algun tram curt de carreteres secundàries. Algun tram amb pendents pronunciats, entre el Voló i Capmany. 2. Palafrugell-Olot Vies verdes segregades del trànsit rodat, excepte en el tram Sant Antoni de CalongeSant Feliu de Guíxols, on podem anar a peu per camins de ronda o amb bicicleta per carretera (tram sense senyalització Pirinexus). 3. Olot-Arles de Tec Per carreteres amb baixa intensitat de trànsit, excepte el tram Sant Joan de les Abadesses‑Camprodon que discorre per camins agrícoles principalment formigonats.\non començar i com arribar-hi\n1. Perpinyà > Tren (internacional) + carril bici a Cabestany i Salelles; banda ciclable a Sant Cebrià de Rosselló i Argelers. Via Verda Pays Pyrénées-Méditerranée. (pàg. 10-11) 2. Argelers > Tren + via verda Pays Pyrénées-Méditerranée. (pàg. 12) 3. Figueres > Tren (internacional) + carretera Vilabertran-Peralada. (pàg. 26) 4. Girona > Tren (internacional) i Aeroport + carretera Cassà (9 km). (pàg. 57 i 60) 5. Ripoll > Tren + Via verda de la Ruta del Ferro i del Carbó. (pàg. 75) Informació a: www.sncf.fr i www.renfe.es\nEs recomana fer la ruta en sentit horari, tal com està descrita, per tres motius: 1. Per superar el Coll d’Ares, el punt més alt de la ruta, els pendents són més suaus pel vessant sud. 2. La carretera de pas obligat amb més perill, tant pel trànsit com perquè no té vorals, és la que va de Prats de Molló a Arles. El perill és molt menor si ho fem de baixada. 3. A la part oriental de la ruta (Ceret-Sant Feliu de Guíxols) hi ha un vent dominant de component nord (la tramuntana) que\nCreuem els Pirineus més elevats. Llargs trams amb pendents elevats. 4. Arles-El Voló Via verda, amb alguns trams pendents d’executar i que té alternatives que segueixen principalment camins agrícoles i alguna carretera.\nPirinexus no és una via verda, uneix vies verdes. Si aneu amb nens o amb remolcs cal que us informeu bé de quins són els trams compartits amb vehicles o amb pendents pronunciats o continuats.\nmolts dies l’any agafa velocitats molt elevades. Més val tenir-lo a favor! Si no feu la ruta seguida, el tram entre Coll d’Ares i Sant Feliu de Guíxols és millor fer-lo en sentit antihorari.\nEn general la climatologia és molt temperada, amb una temperatura mitjana anual de 15º C al sector oriental que baixa fins a 10º C als municipis pirinencs. A banda del vent del nord (la tramuntana) del sector oriental, cal tenir en compte que a l’hivern pot nevar a les zones de muntanya entre Olot i Arles, però especialment entre Camprodon i Prats de Molló. Aquestes mateixes zones són també on hi ha més dies de pluja, amb uns 100 dies l’any a Olot, que es redueixen a 70 a la zona oriental.\nrecomanacions generals sobre l’equipament La bicicleta que millor s’adapta al conjunt de la ruta és l’híbrida, amb roda prima i relativament gran (700C), i amb una potència que permeti pedalar amb comoditat. Són moltes hores de recorregut. Tot i que cal dir que en algunes etapes, especialment entre el Voló i Peralada, una BTT amb la roda mes gruixuda dóna més seguretat.\nL’estructura de la guia no proposa etapes, només descriu trams. La voluntat és que cadascú, en funció del seu temps, de les seves capacitats físiques o del seus interessos, pugui fer les etapes a la seva mida. La nostra recomanació és de no superar els 60 km de mitjana diària i, per tant, destinar uns 6 dies a fer la ruta. Això ens permetria, a banda de pedalar, interactuar amb els principals atractius de la ruta. Si la volem fer de manera més exhaustiva, desenvolupant les activitats proposades i arribant als recorreguts complementaris suggerits, ens caldrà un mínim de 10 dies.\nEncara que sigui a l’estiu, cal portar roba d’abric per a les baixades, almenys un impermeable. Una armilla fluorescent us serà molt útil pels trams de carretera. No us descuideu de la il·luminació, perquè hi ha imprevistos que us poden fer variar l’horari previst.\nTot i que la ruta es pot fer sense aparell GPS, atès que està senyalitzada pràcticament en la seva totalitat, hi ha algun tram curt sense senyalitzar i sempre hi ha la possibilitat que falli algun senyal. Per aquest motiu, circular amb el track de la ruta sempre dóna molta confiança. Podeu trobar tots els tracks a www. pirinexus.cat a l’apartat de descàrregues. Penseu que encara que no tingueu un aparell especial, si disposeu d’un telèfon amb GPS de segur que podreu trobar un programa per seguir els tracks. Les Vies Verdes de Girona han desenvolupat una aplicació per Android, Blackberry i iPhone (www.viesverdes.cat). En aquesta aplicació trobareu informació adicional dels punts d’interès i dels serveis a la ruta i el seu programa (Ulugh) també us permetrà carregar altres tracks. A més, com que funciona offline, no tindreu problemes amb el roaming al travessar la frontera. Compte però amb el consum de la bateria, Carregueu-la sovint si no disposeu d’un altre mòbil.\nsenyalització de la ruta Itinerari principal\nL’itinerari principal té una senyalització específica amb el logo de Pirinexus per seguir la ruta. Podeu veure els exemples a les imatges. Únicament el tram de carretera entre Palamós i Sant Feliu de Guíxols no té cap tipus de senyalització. Heu de seguir les senyalitzacions de carretera.\nSenyalització a l’Estat francès\nAquests itineraris no tenen senyalització específica Pirinexus. En la majoria dels casos, disposen de senyalització pròpia (veure la descripció a la pàgina corresponent). Les més utilitzades són les de la Xarxa de Cicloturisme del Baix Empordà (accessos a l’Estartit –pàg. 40– Peratallada i Pals – pàg.42– i Calella de Palafrugell –pàg.46–) i les rutes dels secrets de les Vies Verdes (pàgs: 55, 57, 67, 69, 70, 71 i 75).\nSenyalització a l’Estat espanyol\nAls trams de vies verdes, la senyalització dominant serà la pròpia, amb alguna inclusió del logo Pirinexus (vegeu les imatges). Senyalització dels Senyalització de la Xarxa de Secrets de les Vies Verdes Cicloturisme del Baix Empordà\n< Olot Sant Feliu de Guíxols >\nEl que no us podeu perdre els 10 punts imprescindibles\nHeu de tenir en compte que per accedir a alguns d’aquests punts cal desplaçar-se per rutes complementàries que trobareu descrites al mapa.\nLa Costa Vermella. La inspiració dels artistes. (Pàg. 12-13)\nL’essència del Litoral. Els Camins de Ronda. (Pàg. 46-47, 48-49 i 50-51)\nDalí i el surrealisme. El Teatre-Museu. (Pàg. 26-27)\nLa ciutat immortal. La Catedral i el Barri vell. (Pàg. 60-61 i 62-63)\nUn plat del Celler de Can Roca (Girona). “Millor restaurant del món 2013” (Restaurant Magazine).\nLa plana ecològica. El Parc Natural dels Aiguamolls de l’Empordà. (Pàg. 30-31 i 32-33)\nEl vulcanisme de la Garrotxa. La Fageda i la ruta de les tres colades. (Pàg. 68-69, 70-71 i 72)\nEl pes de la història. Empúries i els Jaciments Arqueològics. (Pàg. 34-35)\nEl Bressol de Catalunya. El Monestir de Ripoll. (Pàg. 74-75)\nLa riquesa del fons marí. Les Illes Medes i el Museu de la Mediterrània. (Pàg. 38-39 i 40-41)\n10 Ceret i el Museu d’Art Modern.\nAl territori per on discorre la ruta i que està comprès al mapa desplegable s’hi concentren 19 restaurants que ostenten un total de 24 estrelles Michelin. Si a aquest aspecte li afegim els nombrosos cellers que produeixen cava, i vi amb denominació d’origen, ens podrem començar a fer una idea de l’alt nivell gastronòmic del territori. Tots els restaurants i caves també les trobaràs ressenyades al mapa i les dades de contacte al seu dors.\nLa meca del cubisme. (Pàg. 90-91)\nla gastronomia i les 24 estrelles michelin\nmapa índex Antena 1 (pàg. 12-13)\nTram 34 (pàg. 92-93) Tram 33 (pàg. 90-91)\nTram 1 (pàg. 14-15)\nTram 32 (pàg. 88-89)\nTram 2 (pàg. 16-17)\nTram 31 (pàg. 86-87) Tram 3 (pàg. 18-19)\nTram 30 (pàg. 84-85) Tram 29 (pàg. 82-83)\nTram 4 (pàg. 20-21)\nTram 28 (pàg. 80-81)\nTram 5 (pàg. 22-23) Tram 6 (pàg. 24-25)\nTram 27 (pàg. 78-79) Antena 2 (pàg. 26-27)\nTram 7 (pàg. 28-29)\nTram 26 (pàg. 76-77)\nTram 25 (pàg. 72-73) Tram 8 (pàg. 32-33) Antena 6 (pàg. 70-71) Tram 24 (pàg. 68-69)\nTram 9 (pàg. 34-35)\nTram 10 (pàg. 36-37)\nTram 24 (pàg. 68-69) Tram 23 (pàg. 66-67) Tram 11 (pàg. 38-39)\nTram 22 (pàg. 64-65) Tram 12 (pàg. 42-43) Tram 21 (pàg. 62-63) Tram 20 (pàg. 58-59) Tram 13 (pàg. 44-45)\nTram 14 (pàg. 46-47) Tram 19 (pàg. 56-57)\nTram 15 (pàg. 48-49)\nTram 18 (pàg. 54-55)\nTram 16 (pàg. 50-51) Tram 17 (pàg. 52-53)\naccès des de perpinyà i el vélittorale infraestructures per a bicicletes a la plana del rosselló Al mapa de la dreta hi podeu veure l’actual xarxa d’infraestructures per a bicicletes de la plana del Rosselló, les quals connecten amb la ruta Pirinexus a El Voló. Cal destacar la Vélittorale, una via verda entre El Barcarès i Argelers que continua cap al nord en direcció a Narbona.\nLa xarxa de vies ciclistes transeuropea Eurovelo, que s’està consolidant a Europa, té previst unir Atenes amb Cadis a través de la ruta Eurovelo 8 (carretera de la Mediterrània). La part oriental de la ruta Pirinexus coincideix amb aquesta ruta, que a més té continuïtat al nord amb la recentment creada Via Verda Pays Pyrénées-Méditerranée i amb la Vélittorale. A partir de Sant Feliu de Guíxols, l’Eurovelo 8 deixa la ruta Pirinexus per seguir cap al sud tot resseguint la costa.\nVia Verda de l’Agly\nLa capital del departament dels Pirineus Orientals està també considerada com la capital de la comarca històrica del Rosselló i la Catalunya Nord. A la ciutat destaquen la Catedral de Sant Joan Baptista; el Castellet, antiga presó i avui museu català de les arts i les tradicions populars; el Palau dels Reis de Mallorca; la Llotja de Mar (primer tribunal marítim del món) i el Teatre l’Arxipèlag.\nVia Verda Perpignan-Thuir\nVia Verda Pays Pyrénées-Méditeranée\nEl Palau dels Reis de Mallorca.\nitinerari complementari (antena 1)\nArgelers – El voló\nLa Costa Vermella. Inspiració d’artistes En sortir de l’estació d’Argelers 1 aneu cap a la vostra dreta en el sentit de la circulació per l’Av. de la Gare i la Rue Marivaux fins a la Route de Cotlliure (D-114) (200m). Gireu a l’esquerra i seguiu la D-114 fins a trobar la indicació de St. Andreu i el Voló (800 m). Gireu a l’esquerra per aquesta carretera (D-618) i arribareu a la rotonda de sortida d’Argelès (800 m). En aquesta rotonda s’inicia la Via verda Pays PyrénéesMéditerranée (senyalitzada i asfaltada) al costat de la via del tren. Seguint aquesta via asfaltada arribarem a el Voló, inici de la ruta Pirinexus.\nUn dels principals atractius d’aquesta zona és el Castell Reial de Cotlliure (673 dC) 3 . La població, molt pintoresca, ha estat lloc d’inspiració de molts artistes de fama mundial. Pintors com Matisse, Deiran, Gris, Braque, Picasso, Dufy i Dalí han retratat els seus racons, mentre que poetes com Antonio Machado o novel·listes com Patrick O’Brian hi estan enterrats.\nTot just a la nostra esquerra, a 4 km d’Argelers, trobem Sant Andreu de Sureda 4 . Hi destaca l’església romànica del que havia estat un monestir benedictí fundat l’any 800.\nPoblació eminentment turística, capital europea del càmping, està situada al límit sud de la plana del Rosselló, els seus 7 km de platja xoquen literalment amb l’extrem oriental del massís de l’Albera al mediterrani, en un indret anomenat el Racó 2 (paraula catalana).\nVista del port i del castell de Cotlliure.\nbenedictí 5 de la mateixa època (800 dC). A banda de l’església, on destaca la llinda similar a la de Sant Andreu de Sureda, hi podem visitar el claustre de marbre policromat, construït el 1270 i reconstruït amb les peces originals després de nombrosos esforços per recuperar-les.\nSituat a mig camí entre Argelers i el Voló, creix al voltant d’un altre monestir\nm 100 0\nAntena 1 Total 19,8 km.\nel voló – morellàs i les illes\nA la recerca dels camins històrics (deixem el pla tot contemplant la bella Albera)\nSant Martí de Fenollar (A\nles restes de les pintures murals que es conserven a les parets i a la volta de la capçalera, d’un gran vigor expressiu, vivacitat i riquesa de colors, probablement obra del segle XII. Precisament al costat d’aquesta capella és on s’han portat a terme, dins el projecte Enllaç, les excavacions per fer aflorar la Via Domitia i recollir una valuosa informació sobre el traçat d’aquesta important via romana, la primera construïda a la Gàl·lia que connectava els Alps amb els Pirineus.\nAl final de la Via Verda Pays PyrénéesMéditerranée haurem de girar a la dreta per visitar el Voló (veure pàg. 92), tot aprofitant el carril bici del pont sobre el Tec. Per sortir d’el Voló haurem de prendre el mateix carril bici, per bé que aquest cop el pont ens quedarà a l’esquerra. Just al final de la via verda, i abans de travessar el pont , ens caldrà creuar la carretera i agafar un estret camí formigonat que hi ha entre els vials per vehicles motoritzats i el riu. A partir d’aquí seguirem pel paviment de formigó entre bosquines i camps de conreu. Un cop arribem al costat de l’autopista, que travessarem per un pas superior, els camins que haurem de seguir ja són tots asfaltats. A partir d’aquí la ruta discorre entremig de conreus de fruita i de vinya, tot contemplant des de la plana tranquil·la els relleus pròxims dels Pirineus fronterers.\nL’església de Sant Martí de Fenollar i les excavacions de la Via Domitia. Al detall, un fresc de la capella de Sant Martí de Fenollar.\nfem un petit desviament fins a Sant Martí de Fenollar per visitar la seva església d’origen preromànic 1 . Són notables\nla recerca dels camins històrics). Abans d’iniciar la pujada es recomanable que\nMorellàs. Preludi del paisatge que ens acompanyarà durant el proper tram, a Morellàs podrem visitar el Museu del Suro 2 . Ubicat a l’edifici del sindicat d’iniciatives, en aquest museu trobarem els elements més característics de la indústria surotapera que va acompanyar aquesta vila al llarg del segle XX.\nDe km. 0 a km. 5,6\nles Cluses Puig de Turonell\nEl Voló 1-5 1\nMas de Miralpeix\nItinerari alternatiu Mas de la Prada\nmorellàs i les illes – coll de panissars\nEscalant els Pirineus cap al seu pas més històric\nTram de pujada que s’inicia a la rotonda que hi ha a l’entrada de Morellàs i fins passat Riunoguers. Són 5,3 km de pujada sense repòs, tot i que el tros més dur i mantingut és entre la cruïlla de Les Illes i Riunoguers, de 3,6 km i un pendent mig de pujada del 5’4%. El ferm és asfaltat fins a Riunoguers i després formigonat a les pujades i amb grava o sauló compactat als trams més planers. Cal recordar que, en cas d’alt risc d’incendi, el pas per aquest accés romandrà prohibit i Vista del pas fronterer de la Via Domitia a la Via Augusta. caldrà passar el punt fronterer per l’itinerari coll de Panissars: de alternatiu senyalitzat com la via domitia a la via a (carretera D 71b). augusta. Al Coll de Panissars hi ha Tot i que travessem les ruïnes d’un monestir hospital benedictí la serralada pirinenca, medieval, el priorat de Santa Maria de la vegetació que ens Panissars 1 , el qual fou construït sobre acompanya en aquest tram una gran edificació romana que ha estat és sobretot mediterrània (boscos recentment descoberta i d’alzina surera). Cal recordar el pas identificada com la Mansió de la divisòria d’aigües que assolirem Summum Pyrenaeum. Es troba només es troba a 365 metres.\nsituada sobre els anomenats Trofeus de Pompeu que el mateix Pompeu el Gran hi erigí per commemorar la seva victòria sobre una revolta a Hispània. En aquest punt la denominació de la via canvia de Domitia (a la Gàl·lia) a Augusta (a Hispània).\nFortificació característica de l’arquitectura de Vauban. El castell 2 , situat a pocs metres del Coll de Panissars, és un recinte inexpugnable, protegit per un immens fossat excavat a la roca. La primera muralla compta amb cinc baluards. L’entrada –la gran porta de França–, està protegida per un pont llevadís situat a una altura considerable sobre el fossat. La visita del recinte descobreix els diversos espais amb els seus usos, i endinsa el visitant en el vocabulari específic d’aquest tipus de construccions militars més modernes.\nm 400 300\nDe km. 5,6 a km. 14,7\nPuig de Turonell\n+ la Teuleria Vella\ncoll de panissars – la jonquera\nLa memòria de l’exili de memòria, ens el dóna la presència del museu de l’exili. xevi f. güell. arxiu d’imategs ptcbg\nAquest és el tram amb la ciclabilitat més complexa de tot el recorregut. En ple descens trobarem 3 pujades curtes amb els pendents més forts de tot el recorregut i que ens obligaran a baixar de la bicicleta . El ferm és de sauló i en algun tram acumula material sense compactar, cosa que dificulta el control de la roda del davant de la bicicleta . Tot i així, hi ha un tram força llarg que està formigonat. Finalment el pas per sota de les infraestructures de transport, just abans d’arribar al nucli de la Jonquera, discorre per curts senders pedregosos (50 m) on haurem de tornar a baixar de la bicicleta . Aquest és el preu per poder arribar al poble per un itinerari tranquil, lluny del perill i el brogit dels vehicles a motor. Per evitar aquest tram haurem d’anar al Pertús 1 des del coll de Panissars, per un camí asfaltat, i baixar per la N-II fins a la Jonquera (itinerari alternatiu). El bosc que travessarem, d’alzines sureres, està molt malmès pel gran incendi del juliol del 2012.\n2 Museu Memorial de L’Exili (MUME). És un centre\nd’interpretació dedicat a recordar els exilis provocats per la Guerra Civil espanyola. Es troba situat al mateix carrer per on van fugir la major part dels exiliats (carrer Major 43-47).\nEl Museu Memorial de l’Exili, a la Jonquera.\nLa Jonquera. Un cop al fons de\nla vall, travessades les infraestructures, l’activitat humana i el paisatge urbanístic de la Jonquera és de grans contrastos. La façana està marcada pel trànsit de camions i les grans superfícies comercials. Si entrem dins el poble, ja trobem una arquitectura més tradicional. En destaquen l’església i la Plaça de l’Ajuntament al carrer principal. Però el caire fronterer, en aquest cas en forma\nDe km. 14,7 a km. 23,8\nserra de l’Albera és excepcional. En un espai relativament petit s’hi troba una gran varietat d’ambients, amb espècies tan emblemàtiques com la tortuga mediterrània, la vaca autòctona de l’Albera, tot plegat en un entorn on les poblacions humanes han deixat la seva empremta des del neolític fins als nostres dies. Tota aquesta informació la podem trobar de forma sintetitzada al centre d’informació del paratge natural de l’Albera, situat davant del MUME.\n3 Centre d’Interpretació de l’Albera. El patrimoni de la\nRoc de Miradones\nSant Martí del Forn del Vidre\nel Llobregat de l’Empordà\nCan Delfí AP-7\nSant Julià dels Torts\nla jonquera – capmany\nUn cop sortim de la Jonquera, per tornarnos a escapar d’aquest brogit ens queda una curta però intensa pujada amb paviment de formigó d’1 km al 7,3% de desnivell . Després de travessar un primer tram boscós on el camí està encaixat entre parets tradicionals de pedra seca que delimiten les finques forestals i agrícoles, s’obre als nostres peus la plana de l’Empordà, a la qual hi accedirem davallant suament per un camí sense pavimentar però en força bon estat. 3 km abans d’arribar a Capmany el camí és asfaltat, i a la sortida del poble tornem a reprendre un camí amb sauló compactat. Travessant aquests paisatges i veient les boles de granit de mida humana entre mig dels boscos, és fàcil d’entendre que algunes d’elles hagin estat manipulades pels homes\ndes de temps ancestrals per fer monuments megalítics que utilitzaven com a tombes. Són molts els exemples que podem trobar de dòlmens 1 molt a prop del nostre recorregut, prop dels singulars estanys 2 de la Jonquera, que veurem al costat del nostre camí. Trobarem informació en plafons explicatius i al Centre d’Interpretació de l’Albera. Continuem la baixada i, quan veiem les primeres vinyes, és que estem arribant a Capmany. 3\nL’Albera i els monuments megalítics\nLa verema en una vinya d’un celler de Capmany.\ncaPmany. Aquesta petita vila té\nuna gran quantitat de cellers dedicats a la producció del vi. De fet, és la població de la D.O. Empordà amb més nombre de cellers. Val la pena que en visiteu algun. Trobareu autèntiques joies d’arquitectura tradicional, algunes en edificis mil·lenaris, farcides d’ampolles i bótes plenes de vi que esperen de\nmanera pacient el grau just de maduració del preuat líquid que guarden. A la vila també hi podrem trobar un curiós museu, el Museu de les Aixetes, i dins del recinte emmurallat del fort que donà origen a la població hi trobareu l’ajuntament i l’església de Santa Àgata del segle XII.\ndolmen del Querafumat\n12 a 4,3 km >\nDe km. 23,8 a km. 32,6\nmas d’en Sot\nCapmany 3 184 214\nmas d’en Massot\nles Femades N-I\n1000 m 141\nCAPMANY – PERALADA (1)\nArribem a la plana; l’Empordà i el vi\nCentre històric de Vilarnadal.\nLa primera secció d’aquest tram (3 km) és l’última de baixada fins a la plana empordanesa. Tot i que és suau (4% de desnivell), discorre per camins sense pavimentar on, en alguns punts, pot haver-s’hi acumulat sorra per efecte de l’escorrentia de l’aigua de pluja que dificulta el domini de la nostra roda davantera . Un cop a la plana, els camins milloren (grava compactada) i no tenen pendents. El paisatge que travessarem en aquest tram és força\nvariat. Alterna retalls de boscos de pins, especialment a la primera secció, amb camps de conreus molt variats (blat, blat de moro, oliveres, vinya, soja). A partir de Vilarnadal 1 , que creix al costat d’un casal fortificat del segle XIV, pedalarem al costat de petits canals i recs. Ja hem arribat a la plana. Sens dubte el fruit de la vinya, el raïm, i la seva transformació posterior en vins i caves fets a la zona des de fa molts segles, és un dels que més ha marcat darrerament l’economia de la zona juntament amb el turisme. Precisament en acabar aquest tram ens cridarà l’atenció la visió d’un gran castell. Es tracta del Castell de Biart 2 , reconstrucció actual d’un castell medieval i que acull un dels cellers de la D.O. Empordà.\nD.O. Empordà. La Denominació d’Origen Empordà (D.O. Empordà) és una denominació d’origen vinícola que abasta majoritàriament terrenys de les\ncomarques de l’Alt i Baix Empordà i que travessarem en la seva totalitat de nord a sud. La gamma de vins empordanesos és molt àmplia, tant en negres, com blancs i rosats. Destaca el vi dolç tradicional, la garnatxa de l’Empordà, elaborat segons la tècnica del vi de palla: el raïm es deixa assecar sobre la palla abans del premsat. Excel·lent per acompanyar les postres.\nEl cava. El cava és un vi escumós de qualitat produït en una regió determinada (la regió del cava) que es caracteritza perquè la seva fermentació i criança es duen a terme en la mateixa ampolla que destapa el consumidor, el que permet obtenir de forma natural les bombolles segons el mètode tradicional. El territori del cava és dispers i dins d’aquest hi trobem els municipis de Capmany i Peralada. Aquest darrer amb una producció notable que li ha donat prestigi internacional. Quan hi arribis no deixis de tastar-ne almenys una copa!\n12 a 4,3 km\nDe km. 32,6 a km. 39,3 31\n126 113 100\nbosc dels Tallats 100\nPuig de Cans m 100\nPuig de Glairar\n0 Roca Cagalera 33\ncapmany– peralada (2)\nEl vi, el cava i el vescomtat de Peralada\nsituada sobre un Turó, la vila ha estat sempre una important cruïlla de camins i s’hi respira història per tots costats. Des del primer recinte emmurallat dels Ibers, passant per l’època medieval i fins avui en dia,\ns’ha convertit en un poble per perdre’s en el temps i tastar els vins i caves nascuts del territori. Fins i tot, si volem, ens podem fer un massatge en un wine spa. Vegem algun dels racons que s’hi poden trobar. 2 claustre museu de sant domènec.\n4 convent del carme. Edifici gòtic\nAquest monument romànic que actualment és la seu del segle XII és l’únic vestigi del Museu del Castell. Hi que resta d’un convent destaquem el seu claustre i la d’agustins del segle XI. El seva església, que conserva El castell de Peralada. gran atractiu del claustre un excepcional enteixinat de és una sèrie de capitells fusta policromada decorats amb escenes bíbliques i 5 castell-museu de profanes. Forma part del centre Peralada. Situat dins l’antic convent cultural del mateix nom i museu de la del Carme, la visita inclou la biblioteca vila, que entre d’altres acull l’oficina amb més de 80.000 exemplars, l’església de turisme. i el claustre, el museu del vidre i el museu 3 església de sant del vi, amb l’antic celler. A l’estiu s’hi martí. És una construcció del celebra un dels festivals de música de segle XVIII amb restes romàniques renom.\nPeralada 3 4 2\nmas Romeguera 23 el Sepulcre\ni un campanar gòtic. A l’interior trobem el tresor de la Parròquia amb una creu processional del segle XIV, un calze renaixentista i una exposició de pessebres en miniatura dels anys 40.\nmaria geli. arxiu d’imatges ptcbg\nTot aquest tram és planer. Discorre per camins forestals amb paviment de grava compactada en bon estat. Passat Peralada ens caldrà travessar el riu Llobregat primer i la Muga després per un passallís formigonat. Un cop travessat aquest segon curs fluvial, prendrem el Camí Natural de la Muga 1 , una via verda que segueix el recorregut del riu fins a la seva desembocadura. En èpoques on el nivell de l’aigua és alt, pot ser difícil travessar els rius . En cas de no poder seguir la ruta marcada cal seguir per la C-252 en direcció a Figueres i entrar en el Camí Natural de la Muga en el punt senyalitzat. Existeixen dos plafons que expliquen aquest cas.\nmas de Sant Llatzer\nDe km. 39,3 a km. 47,5\n3 25 N-260\n100 0 28 41\nitinerari complementari (antena 2)\nPassar tan a prop de Figueres i no fer una visita al Teatre-Museu Dalí seria imperdonable. Per això només ens caldrà desviar-nos poc més de 6 km de la ruta per la carretera C-252 que uneix Peralada amb Figueres passant per Vilabertran. És una carretera amb poc trànsit, però sense voral, i, per tant, cal que utilitzem l’armilla fluorescent. Per la tornada, no caldrà que arribem a Peralada. A 1,4 km passat Vilabertran, i just abans del pont sobre el riu Muga, hem de desviar-nos a la dreta fins a trobar el Camí Natural de la Muga 1 , que discorre pel marge dret del riu.\nLa canònica de Santa Maria de Vilabertran. Santa Maria de Vilabertran 2 constitueix un dels exemples més ben conservats de Catalunya de l’arquitectura de les canòniques regulars medievals. El nucli de l’abadia s’organitza al voltant del claustre, les dependències monàstiques i l’església del segle XII, amb elements típicament romànics, on trobarem\nexposada la recentment restaurada Creu de Vilabertran.\nTeatre-Museu Dalí. El Teatre-Museu Dalí 3 , l’objecte surrealista més gran del món, va ser construït sobre les restes de l’antic teatre de Figueres i conté el més ampli ventall d’obres que descriuen la trajectòria artística de Salvador Dalí (1904-1989), des de les seves primeres experiències artístiques i les seves creacions surrealistes fins a les obres dels últims anys de la seva vida. Tal com va explicar el mateix Dalí: «És evident que existeixen altres móns, això segur; però, com ja he dit moltes altres vegades, aquests altres móns estan en el nostre, resideixen a la terra i precisament al centre de la cúpula del Museu Dalí, on hi ha tot el nou món insospitat i al·lucinant del surrealisme.» Museu del Joguet. Situat a la Rambla de Figueres 4 , el museu acull una extensa exposició de joguines de tots els temps.\ndrets d’imatge de salvador dalí. fundació gala-salvador dalí, figueres, 2012.\n© salvador dalí, fundació gala-salvador dalí, vegap, 2013\nLa torre Galatea.\nRetrat de Salvador Dalí.\nEl Castell de Sant Ferran 5 . Una de les majors fortificacions mundials, destinada a evitar les continues invasions franceses la segona meitat del segle XVII. Té forma de pentàgon irregular estrellat, amb doble recinte de muralles. El perímetre exterior amida 3.125 metres i l’interior 2.100. El pati d’armes ocupa dotze mil metres quadrats. La guarnició era de 6.000 homes, encara que el recinte podia arribar a albergar-ne el doble en cas de necessitat. Alguna de les visites comporta la navegació per les cisternes d’aigua de la fortalesa.\nTotal 6,8 km.\nMas Llop Peralada\nperalada – castelló d’empúries\nSeguint pel Camí Natural de la Muga arribem a Castelló d’Empúries. Aquí creuarem el riu Muga pel pont vell i seguirem cap al sud per camins agrícoles en molt bon estat (paviment de grava compactada amb algun tram asfaltat).\nCapital del comtat en l’època medieval que anava des de la divisòria d’aigües del Pirineu (l’Albera) fins al riu Ter. Era per tant la capital medieval de l’Empordà. Actualment, la vila respira aquest caràcter medieval, des del patrimoni als mercats medievals que s’hi organitzen o als productes que podem trobar en molts dels comerços del nucli històric. En un recorregut per la ciutat no podem deixar de visitar: la Cúria Presó (1336), edifici d’estil gòtic, seu de l’oficina de turisme i on també hi ha el Museu d’Història Medieval.\nLes Sitges de la Plaça Jaume I (segle XIV), antics dipòsits de cereals excavats en el subsòl. El Call Jueu i les sinagogues nova i antiga de l’aljama, vestigis de la important població jueva durant prop de 300 anys a partir del segle XIII. L’Ecomuseu-Farinera, museu de caràcter industrial que conserva una fàbrica de farines de finals del segle XIX. El rentador públic, atractiva construcció del segle XIX on destaquen les columnes toscanes que s’integren a les galeries porticades que envolten el safareig. El Portal de la Gallarda, torre rectangular del segle XIII, era la porta d’accés de llevant al recinte emmurallat i actualment és l’únic que es conserva junt amb un bon tros de muralla altmedieval. La basílica gòtica de Santa Maria (segles XIII-XV), autèntica joia del conjunt per les seves dimensions catedralícies,\nfons patronat de turisme costa brava\nés un dels exemples més interessants de l’arquitectura gòtica de Catalunya Del Palau dels Comtes, actualment seu de l’Ajuntament, en destaca la sala gòtica. Ja sortint de la població per seguir la nostra ruta cap al sud passarem per davant de la residència Toribi Duran, edifici eclèctic de grans dimensions, i travessarem el riu Muga per darrera vegada tot passant pel pont vell, un pont medieval de 7 ulls desiguals que data del segle XIII.\nDe km. 47,5 a km. 55,8 el Timonar\nmas de les Garses\n10 la Muga 12 13\nMas d’en Sabater 8\nCan Canyet Cortal d’en Llobet\nkm els Paradissos 55\nitinerari complementari (antena 3)\ncastelló d’empúries – Empuriabrava – roses\nDes de Castelló podem continuar per la Via Verda del Camí Natural del riu Muga (senyalització pròpia) 1 . Aquest és el primer tram que es va construir de la via verda, tot enllaçant el centre històric de Castelló d’Empúries amb la urbanització d’Empuriabrava. Per aquest itinerari podràs contemplar de ben a prop els marges fluvials i la llera de la Muga, gaudint i observant la vida al riu i els seus ecosistemes associats: les illes i els sorrals on s’hi aturen les aus, els boscos de ribera i la fauna que utilitza el curs fluvial com a corredor a través del qual desplaçar-se.\naquella ruta, el camí ens portarà fins al Cortalet 3 , centre d’informació de l’espai protegit i d’on surten diversos itineraris de gran interès per l’observació del paisatge, la flora i la fauna, com per exemple, la ruta dels Estanys 4 que es proposa al mapa. Aquest espai té una gran importància internacional com a refugi de moltes aus migratòries.\nEmpuriabrava i Roses. Des\ndel pont de fusta sobre el riu Muga, podem seguir per la via verda fins a la desembocadura o bé girar a l’esquerra i travessar la urbanització Empuriabrava per un dels únics carrers que travessa tot el conjunt de manera transversal i que inclou un carril bici. Aquesta singular urbanització compta amb 24 km de canals interiors navegables, que la converteixen en la marina residencial més gran del món. Un cop sortim d’aquesta urbanització, seguim les senyalitzacions de l’itinerari ciclista i, després de travessar el paratge natural protegit de la Rubina, arribarem\n2 Parc Natural dels Aiguamolls. A mig trajecte,\nun pont de fusta que travessa la Muga ens permet accedir a l’interior del Parc Natural dels Aiguamolls, avui en dia la segona zona humida en importància de Catalunya. Allà, hi trobem diferents observatoris que ens conviden a veure l’avifauna de ben a prop. Si seguim\narxiu del parc natural dels aiguamolls de l’empordà\nUn cocktail de natura, història, lleure i aventura\nMirador Senillosa del Parc dels Aiguamolls de l’Empordà.\nfins a Roses, on l’itinerari ciclista discorre pel costat de la carretera. L’element més destacat d’aquesta vila, originàriament de pescadors i actualment turística, és la seva ciutadella (segles IV aC-XIX), la qual aplega vestigis de diferents ocupacions dels darrers vint-i-cinc segles. Val la pena ressenyar que passareu molt a prop de l’Skydive Empuriabrava, un dels 3 centres de salts en paracaigudes més importants del món quant a nombre de salts. Recentment s’hi ha instal·lat un túnel del vent.\nAntena 3 Total 36 km.\ncastelló d’empúries – sant pere pescador\nLa plana ecològica. La plana que estem travessant ha tingut al llarg del temps un paper ecològic molt important. L’aport de sediments dels rius Muga i Fluvià, en arribar a la Mediterrània, han anat tancant extensions d’aigua i donant lloc a un mosaic de llacunes, meandres i petites albuferes que a poc a poc han perdut la seva salinitat: els aiguamolls. Aquests aiguamolls han actuat com a\nzones humides per a una gran quantitat i varietat de fauna, i en concret per a aus migratòries, que la fan servir de refugi. Històricament, els aiguamolls s’han dessecat per obtenir terres de conreu, però la pressió turística recent amenaçà greument l’existència de les últimes llacunes, especialment amb projectes com el d’Empuriabrava, que volia créixer cap al sud. Gràcies a la pressió social s’aturaren aquests projectes i es declarà la zona com a Parc Natural. Si voleu veure els aiguamolls i les aus que el visiten de ben a la vora, podeu apropar-vos a la seu del Parc al Cortalet, on hi ha un centre de visitants 1 .\nEls conreus d’arròs i pomeres. Un dels conreus més\ncomuns prop de les zones inundables ha estat l’arròs, però bé que cap a l’interior ja hi podem trobar cultius de cereals, girasols o, especialment en aquesta zona,\nLa plana ecològica, els aiguamolls i el cultiu de la poma\nDesembocadura del riu Fluvià a Sant Pere Pescador.\npomeres. Aquestes últimes dominen el paisatge abans d’arribar a Sant Pere i també s’extenen a l’altre costat del riu Fluvià. 2 Sant Pere Pescador. Vila amb una forta empremta agrícola però també amb un pes turístic molt important. A la seva platja, on sovint hi bufa el vent –tramuntana del nord i garbí del sud oest–, cada any s’hi apleguen molts practicants de surf de vela i s’hi celebra el campionat del món.\nDe km. 55,8 a km. 63,8\nPARC NATURAL DELS AIGUAMOLLS DE L’EMPORDÀ el Cortalet\n1 el Fluvià\nSant Pere Pescador 2 mas de les Arrabassades\ncasa Gusso Eugassada Senillosa\nl’armentera – sant martí d’empúries\nL’Armentera i Cinclaus.\nUn cop ens allunyem del riu Muga, travessarem la població de l’Armentera 1 , dominada per la seva església neoclàssica i per un molí molt ben conservat. Entre mig de pomeres travessarem un petit nucli, Cinclaus 2 , amb una capella que data del segle X.\nDe km. 63,8 a km. 73,3\nVista aèria dels jaciments arqueològics d’Empúries. Al fons, l’Escala.\nSi avancem per la nostra ruta en direcció sud, al cap d’un pocs centenars de metres, a la nostra dreta, trobarem uns amplis i magnífics jaciments arqueològics al descobert 5 . Cal cercar l’entrada als jaciments vorejant la tanca del recinte cap al sud i est. Aquest és l’únic lloc on es concentren alhora una  ciutat i una factoria gregues, un poblat dels indigetes i una ciutat romana. Es pot visitar tot el recinte en aproximadament dues hores i descobrir-hi com eren les seves cases, els seus temples, mercats i botigues.\nindret estratègic és on els grecs es fixaren per acostar les seves naus i arribar a terra. El magnífic port grec 4 que des d’aquest mirador es pot contemplar, i que és una de les obres d’enginyeria més monumentals de l’antiguitat a la península ibèrica, en dóna fe. Per aquesta condició de punt d’entrada dels grecs a la península, Empúries va ser el lloc designat per rebre la flama olímpica dels Jocs Olímpics de Barcelona l’any 1992.\nPetit nucli medieval que fou la primera capital del comtat i que conserva el traçat original dels seus carrers, escuts i símbols nobiliaris que encara figuren a les façanes de pedra de moltes de les seves cases. A la plaça de la vila, dominada per l’església parroquial, podrem triar entre els nombrosos restaurants\nque, gràcies a la seva qualitat i a l’espectacularitat de l’indret on se situen, s’han guanyat una bona fama. Rere l’església hi ha un dels millors miradors de la Costa Brava altempordanesa. Des d’aquí podrem albirar els cims dels Pirineus, nevats en moltes èpoques de l’any, tot el Golf de Roses i, al sud, l’Escala i el Montgrí.\nEl port grec i els jaciments arqueològics d’Empúries. Precisament en aquest\nSant Martí d’Empúries.\nsalvador coll. arxiu d’imatges ptcbg\nArribem a port; els vestigis grecs\n4 JA P L AT\nNES P L AT J A D E L E S D U\nEl Riuet Sant Martí d’Empúries\nMas d’en Caramany la Barraca Can Roure\nL’església de Sant Martí d’Empúries. Mas d’en Bordes\nels Rasos 6,3\nels Salats Petits el\nels 64 Estanys\nCan Puig 66\nl’escala – bellcaire d’empordà\nLa salaó de l’anxova que descansa sobre l’àrid calcari del Montgrí El museu mostra la història de la pesca i de la salaó del peix blau, des del segle XVI fins a l’actualitat, i ens submergeix en un temps, un patrimoni i uns coneixements únics a la costa catalana. Des de l’oficina ens podran donar informació de la ruta de la tapa de l’anxova, que a la vegada ens ajudarà a descobrir la població. Si ens endinsem a la població i arribem fins al port, amb un marcat caràcter pesquer, trobarem el MARAM: Centre d’interpretació del peix 2 . L’indret se situa prop d’importants valors naturals i històrics, així com geològics, botànics i marins. Des d’aquí podreu optar a algunes activitats de visita i descoberta d’aquests espais. Sortint de l’Escala la ruta segueix principalment un rec de regadiu de la plana, el rec de molí, fins a la població de Bellcaire. Al costat d’aquest rec podrem observar camps de cultius tradicionals\nL’Escala. De forta tradició marinera,\nl’Escala ha conservat al llarg dels segles una indústria que li ha donat fama arreu del món: la salaó d’anxoves. Passarem davant del Museu de l’Anxova i de la Sal 1 , que a la vegada és l’oficina de turisme.\ncom l’arròs 3 . De fet, a l’oficina de l’Escala tenen informació sobre una ruta per descobrir els secrets del conreu d’aquest cultiu.\nBellcaire. A Bellcaire podrem visitar el Castell dels Comtes d’Empúries 4 , edificat a finals del segle XIII i situat actualment al nucli de la població de Bellcaire d’Empordà. Documentat l’any 1289, fou construït com a defensa en motiu de les lluites i discòrdies entre el comte d’Empúries Ponç V i el rei Jaume II, que al seu torn feu construir els castells veïns de Torroella i d’Albons.\nLa sortida d’aquest tram des de l’Escala discorre al llarg de 2 km per carretera, que a l’estiu pot ser molt transitada. Cal tenir especial cura sobretot en superar  la rotonda de sortida de la població. En el tram posterior, el trànsit ja es redueix molt. Un cop deixem la carretera (cal estar atent al senyal o millor al track), transitarem per camins agrícoles de grava compactada, en relatiu bon estat, que en la majoria del tram discorren adjacents a un petit canal. A la sortida de Bellcaire hem de creuar  una carretera amb molt trànsit, així que cal que ho fem pel semàfor de vianants.\nEl castell de Bellcaire.\nDe km. 73,3 a km. 82,3\nla Torre Ferrana\n1 el Portitxol\nl’Estany el Falgueràs\nla Torre Forçosa Mas Vilanera 7,1\nMas Gussó L’Escala\nles Coromines 74\n1000 m Mas Vailet\nbellcaire d’empordà – torroella de montgrí\nTot envoltant el Montgrí fins a trobar el riu Ter Fins a Torroella la ruta discorre per camins agrícoles amples i poc transitats amb un ferm de grava compactada en bon estat. Hi ha un tram asfaltat a l’arribada a Ullà, on cal anar més en compte amb el trànsit motoritzat. El pas sobre el riu Ter cal fer-lo per la vorera de la dreta; aquesta és molt ampla i està pensada per la circulació de vianants i ciclistes. A partir d’aquí seguim els camins de la mota del Ter i després del Daró.Un cop hàgim creuat la carretera tornarem a seguir pels camins agrícoles situats a l’esquerra i que són de grava compactada.\nd’algunes de les seves coves (el cau del duc) o bé el Castell del Montgrí, castell inacabat que corona la muntanya central del Massís i que fou construït entre 1294 i 1302 per Jaume II com avantguarda dels seus dominis davant del comtat d’Empúries. Des de dalt de les seves torres s’albira una panoràmica impressionant de la costa empordanesa.\nUllà i Torroella de Montgrí. El primer poble que\nPlaça de la Vila de Torroella de Montgrí.\ntrobem al seu vessant sud és Ullà, on hi destaca l’església de Santa Maria 2 . A la sortida del poble, després de travessar conreus de pomeres, arribarem al riu Ter que ens conduirà fins a Torroella. Just a l’arribada, abans de creuar el pont sobre el Ter i continuar la nostra ruta, tenim dues opcions més: girar a l’esquerra i introduir-nos a la bella vila de Torroella, o bé travessar la carretera i seguir les indicacions de color morat de la xarxa de cicloturisme del Baix\n1 El Montgrí. El massís calcari del Montgrí, que domina tot aquest tram, és una estructura geològica singular. Essent el límit sud dels Pirineus geològics, es troba a força quilòmetres de la serralada i al mig de la plana. És un lloc estratègic. Mostra d’això són els vestigis paleolítics\nEmpordà que ens portaran a la Gola del Ter (nom que rep la desembocadura) i a l’Estartit. Per veure en detall la descripció d’aquests itineraris consulteu la pàgina següent (40). 3 Gualta. Passats els riu Ter i remuntant el Daró arribem a Gualta, on destaquen el pont vell de cinc arcades (segles XVI i XVII), l’església de Gualta i, poc més enllà, el molí, una construcció amb restes d’una part fortificada.\nTe r Ri\nOlivets del Sobrestany\n25 Barri del Ter\nDe km. 82,3 a km. 93,2\nMuntanya d’Ullà 130,8\nMas Blanc Mas Pastor\nMas Pelai Can Patxei\n1000 m aró\nPuig de Font Pasquala\nitinerari complementari (antena 4)\ntorroella de montgrí – l’estartit – les medes\nA Torroella podem fer un itinerari bàsic de descoberta per la trama antiga, fins a la Plaça de la Vila, on cal destacar l’edifici de l’ajuntament. D’aquí, si enfilem cap a l’església, passarem per davant del Palau Solterra (segle XV), actual seu del Museu de la Fotografia Contemporània (Nacional i Internacional). Actualment acull al voltant de 200 fotografies contemporànies exposades d’artistes de diverses parts del món. L’església de Sant Genís, un dels edificis més voluminosos de la vil·la, és un temple d’estil sobri i eclèctic i dotat d’una grandiositat insospitada, tant en alçada com amplada de la nau. Des de fa uns anys s’hi celebren diversos concerts, especialment en el Festival Internacional de Músiques de Torroella de Montgrí. Abans de marxar hem de passar per Can Quintana (segle XVI), actual seu del Museu de la\nMediterrània, de l’oficina de turisme i del Centre d’Interpretació del Parc Natural del Montgrí, les Illes Medes i el Baix Ter. El Museu ens descobreix l’espai humà de la Mediterrània, partint del territori del massís del Montgrí, la plana del Baix Ter i les illes Medes, tot a través d’una experiència participativa per a grans i petits que convida a flairar les aromes de la Mediterrània, escoltar els seus sons i músiques, tocar la història i gaudir d’un audiovisual panoràmic que ens apropa a la realitat mediterrània d’avui. Ben segur que després d’això ens hauran entrat ganes de veure el mar. Anem-hi. 2 L’Estartit – Les Medes, per la Xarxa de cicloturisme del Baix Empordà. La xarxa de\ncicloturisme del Baix Empordà disposa de 250 km de camins amb una senyalització especifica que permet descobrir molts racons de la comarca. Allà on ens trobem,\nVaixell amb fons de vidre de l’Estartit.\nla xarxa ens portarà a la desembocadura del Ter (la Gola del Ter) seguint al costat del curs del riu. Després continuarem fins a L’Estartit, on, pel final del seu passeig marítim, podrem arribar a la Punta del Molinet, sota els penya-segats del Massís del Montgrí i davant de les Illes Medes. Al port de L’Estartit hi trobarem el centre de informació del parc natural i una variada oferta d’activitats nàutiques (visites a les Illes Medes amb vaixell de fons de vidre que ens permeten veure la riquesa d’aquest fons, submarinisme, esnòrqueling, etc.).\nAntena 4 Total 21 km.\ntorroella de montgrí – pals\nPedalant entremig de turons medievals\nEl turons medievals. A la plana que travessem, anomenada del Baix Ter, ens van sobresortint alguns relleus, molts dels quals estant ocupats per petits nuclis urbans amb construccions de l’època medieval. La primera que trobem és Fontanilles, on sobresurt l’església del segle XII i el Castell 2 del segle XI. Després hi trobem Fontclara, on destaca l’església romànica de Sant Pau de Fontclara 3 i Sant Julià de Boada amb la seva església mossàrab 4 testificada per un document del 934.\n5 Palau-Sator. 1,3 km a l’oest de Fontclara, tot seguint la xarxa de cicloturisme, trobem Palau-Sator. El seu nucli medieval d’estructura circular conserva les restes de muralles i la torre d’entrada al recinte. Al nucli també podem visitar el museu rural.\ncarrers estrets i tortuosos, on destaca el castell fortificat amb la seva Torre de l’Homenatge i el Palau, les muralles i l’església de Sant Esteve. Destaca també el gran fossat que envolta la població, excavat a la roca viva.\nLa plaça del Castell de Peratallada. 6 Peratallada. Seguint per la xarxa de cicloturisme en la mateixa direcció, després de 2 km, arribarem a Peratellada. Declarat conjunt històric i artístic, conté moltes mostres d’arquitectura medieval. La vila conserva el seu antic aspecte feudal, amb\nDe km. 93,2 a km. 102,2\nPals. Més al sud, dominant més àmpliament la plana baixempordanesa, albirem Pals. Situat a escassament 3 km a l’est de la ruta principal, Pals compta amb un centre històric medieval 7 on destaca la torre romànica construïda entre els segles XI i XIII, coneguda com la Torre de les Hores. Dins del barri gòtic de la vila hi ha carrers empedrats, arcades de mig punt, façanes amb finestres ogivals i balcons de pedra. La muralla de la ciutat consta de quatre torres quadrades del segle IV. Cal destacar el mirador de Josep Pla. Hi ha també un Museu d’Arqueologia.\nSortint de Gualta seguirem al costat del Daró Vell, per un camí agrícola amb paviment de grava compactada, fins arribar a la carretera GIV-6501 que seguirem a la dreta fins a Fontanilles i després cap al sud fins a Sant Feliu de Boada. Trajecte majoritàriament asfaltat, amb poca intensitat de trànsit motoritzat 1 . Passat Sant Feliu de Boada deixarem l’asfalt i girarem a l’esquerra per seguir un camí agrícola en molt bon estat fins arribar a Torrent.\nAIGUAMOLLS DE PALS\nCamps Negres GI-651\nFontclara 3 les Miqueletes\nMuntanya dels Grossos\n5 Mas Roure\nSant Feliu Puignau de Boada Mas\nMas Pere 500 metres fins a Peratallada\nDolmen de Puig Roig\npals – palafrugell\nDe l’Empordà a l’Empordanet amb les Gavarres de teló de fons A la sortida de Torrent hem de creuar la Carretera GI-652 . La següent secció d’1,5 km discorre per un camí ombrívol encaixat en el terreny, sense paviment, però en prou bon estat per pedalar. Després seguirem per camins agrícoles amb paviment de grava compactada fins a l’entrada de Palafrugell. Cal creuar la carretera C-31  i continuar per sobre la vorera, on ràpidament trobarem un carril bici que seguirem fins a un carrer asfaltat amb pas restringit als vehicles motoritzats. Si volem accedir al centre de la població, a la primera rotonda girarem a l’esquerra i no deixarem aquest carrer fins arribar al Museu del Suro, que albirarem gràcies a la torre modernista de Can Mario.\nLes Gavarres. Arribant\nTorre de Can M ario.\na Torrent 1 , on destaca l’església (s. XIV), veurem com la plana va quedant tancada per una àrea forestal muntanyosa. És el Massís de les Gavarres, que voltejarem pels seus límits E, SE i SW i que\nFontmartina 129 47\nTram 13 33\nfàbrica de Can Mario, on podrem ens acompanyarà durant un visitar: el Museu d’Escultura recorregut d’uns 50 km fins a Contemporània de la Girona. Fundació Vila Casas, amb Una de les 220 escultures; el Museu característiques principals del Suro, on hi descobrirem d’aquest massís és la els secrets de l’obtenció i producció de suro que la manipulació d’aquesta s’extreu dels boscos d’alzines matèria, així com la varietat de sureres que l’habiten. Aquest productes en què es transforma; material ha estat, durant molt de temps, motor del Calella de Palafrugell. i el Centre d’Interpretació del Dipòsit Modernista de Can desenvolupament econòmic Mario, dipòsit d’estil modernista on de les viles que limiten el Massís. La podreu accedir fins a la seva terrassa, a 35 primera mostra, i potser una de les metres d’alçada, i des d’on gaudireu d’una més ben documentades, la trobem a panoràmica privilegiada de Palafrugell i Palafrugell. l’Empordanet. Palafrugell. El perfil L’Empordanet. Aquest terme, que d’aquesta vila està marcat per dos defineix la terminació sud de la plana elements que en sobresurten: el empordanesa, fou encunyat per Josep Pla campanar inacabat de l’església (1897-1981), periodista, viatger i escriptor parroquial de Sant Martí 2 i la Torre modernista de Can Mario 3 . molt prolífic nascut a Palafrugell, on Aquesta última ens servirà de podrem visitar a la seva casa natal la referència per arribar a l’antiga fundació que porta el seu nom 4 .\nDe km. 102,2 a km. 110,8\nMas Pla Ca les Estanyoles\nCan Serra Mas d’en Jonama\nMas-Bosqueta can Plaja\nTorrentí Can Carreres\n1 Can Sagrera Cal Reig\nla Barceloneta m 100\nDolmen del Puig Roig\ní s de l es gava\ninici accès a Palafrugell\nPer la via verda fins a la platja més verge de la Costa Brava consorci vies verdes de girona\nl’esquerra 2 . Al cap d’uns 500 metres s’obrirà al mig dels arbres una magnifica platja verge. Per continuar cap a la Fosca haurem de refer el corriol i seguir la pista que ens queda al davant del pont. En cas que optem per la branca de la via verda que va a Palamós, aquesta enllaça directament amb un carril bici 3 que ens porta fins a la zona portuària de Palamós. Si volem, tenim la alternativa d’arribar a Calella 4 , un poble turístic que ha conservat en alguna de les seves platges l’ambient pescador que tenia en els seus orígens. Cal destacar-ne els camins de ronda que uneixen totes les seves cales fins al Golfet i als Jardins Botànics del Castell de Cap Roig 5 . Des d’aquest punt fins a la platja del Castell és un espai protegit d’interès natural.\nVia verda del Tren petit.\nLa via verda del Tren petit que, tot i recordar el tren que portava aquest nom i que unia Palamós amb Girona, discorre per un traçat de nova construcció que ressegueix majoritàriament la riera Aubí fins a la seva desembocadura a la Platja de Castell. Té diversos ramals, un dels quals ens porta fins a Palamós. Un cop trobem l’inici de la via només ens caldrà seguir la senyalització i prendre la branca que ens porta a Castell 1 . Un cop a Castell, ens cal travessar el pont sobre la riera Aubí i després prendre el corriol a\nMont-ras. La vila de\nMont-ras se situa a l’inici de la via verda, a la nostra dreta. El seu element més significatiu,\n7 Platja de Castell. Aquesta és la platja més gran de la Costa Brava que ha resistit els processos d’urbanització lligats al turisme. Des d’aquí podrem seguir cap el sud el camí de ronda fins a La Fosca, on descobrirem el conjunt de cases de pescadors de Cala s’Alguer 8 . I si anem cap a l’altre costat (al nord) podrem visitar el poblat ibèric de Castell 9 , un assentament dels indigets que data del segle VI aC, que abasta fins a l’època romana i que va tenir el seu màxim esplendor durant els segles IV i III aC.\ni que albirarem des de molts llocs de la via, és l’església parroquial de Sant Esteve (1599) 6 . Són també característiques d’aquest territori les torres de defensa, que sovint fortificaven masies per l’afany de defensa contra els atacs dels pirates que prenien terra a la costa propera i aprofitaven per assaltar masies i nodrir-se d’aprovisionaments.\nDe km. 110,8 a km. 121\n186 45 78\nPlans de la Torre Mirona\nCala de Castell Cala s’Alguer\nPoblat ibèric de Castell 56\nTorre Mirona LA SERRA\nPuig Sesforquer La ciutadella\nTorre Simona 59\nCal Rei Can Mariner\nSant Joan de accès Platja del Castell Palamós\nm Mas100 Mortera\ncruïlla Via Verda\n45 Mas Botet\npalamós – calonge i sant antoni\nEntre xarxes i arts de pesca: l’essència de la gamba\nPalamós. Vila de tradició pesquera, el seu front marítim n’és ple, d’evidències:\nles trenyines (vaixells de pesca), les xarxes a l’extrem sud de la platja, les botigues de complements d’arts de pesca, la llotja del peix al moll comercial i el Museu de la Pesca al seu costat.\nSant Antoni de Calonge i Calonge.\nLa meitat sud de la badia per on discorre la ruta és municipi de Calonge-Sant Antoni. El nucli costaner és Sant Antoni 3 , eminentment turístic. A Calonge, a la Plaça Major, hi Museu de la Pesca de Palamós. trobarem el castell (segle VIII) 4 . Els jardins del castell i les 1 El Museu de la Pesca i muralles medievals estan oberts i mereixen l’Espai del Peix. Hi passarem al una visita. davant. Situat al port de Palamós, just 5 Els Camins de Ronda. abans d’arribar a la platja de la badia. Caminar per un d’aquests camins permet Al Museu de la Pesca sabrem que es assaborir l’essència, la bellesa i l’energia pesca, on i des d’on es pesca, i de la Costa Brava. Des de Sant Antoni qui és qui al món de la pesca. podem optar per anar caminant fins a Sant Al costat trobarem l’Espai Feliu (de 5 a 6 hores), i us ben asseguro que del Peix, on ens endinsarem descobrireu uns racons encantadors que en la gastronomia i els aspectes mai no oblidareu. Només us cal seguir les culinaris dels productes marins. senyals del GR. Per les bicicletes contacteu També ens podem acollir al seguit amb el Tinglado de Sant Feliu de Guíxols, d’activitats que s’hi organitzen, com per on acaba el camí. Disposen d’espai per exemple sortir a navegar amb un antic guardar les bicis i gestionen serveis. vaixell de vela llatina. arxiu d’imatges ptcbg\nDes de la Fosca, ens dirigirem per la costa cap a Palamós fins a enllaçar amb un carril bici de nova construcció. Seguirem cap a l’esquerra i, al final del carril bici, haurem de seguir el vial compartit amb vehicles més proper al mar fins a arribar a la platja de Palamós. A l’extrem sud de la platja entrarem al pàrking que hi ha entre la mateixa platja i el passeig de mar 1 . Quan puguem, pujarem al passeig per alguna de les rampes i el seguirem fins al final. Al final de la badia, on s’acaba el carril bici 2 i abans d’una antiga torre de guaita, agafarem el carrer que puja fins a la carretera C-31. Tot i que questa carretera té una densitat de trànsit que a l’estiu és molt elevada, també compta amb un voral  que ens protegirà del trànsit motoritzat. Recordeu que us heu de posar l’armilla fluorescent per circular per carretera.\nPunta dels Escuits 0\nDe km. 121 a km. 129,7\nCala de Roques Planes Cap de Roques Planes\nPunta del Molí\nPunta del Molí Nou\nCap Gros 12\nMas Felet del Migdia\nSant Antoni de Calonge i ub\nPoblet25 ibèric de Castell\nPuig d’en Pitxolí\nPla de Gorgoll\nMenhir i Dolmen de Puigsesforques\nels Vinyers Can Cloia\nPuig d’en Xifre\nm Museu de la Pesca\nplatja d’aro – sant feliu de guíxols\nCal seguir per la carretera principal C-253 fins arribar a la sortida de Platja d’Aro. Un cop veiem la pujada al final del poble, hem d’aprofitar una rotonda per passar  a circular per la vorera de l’esquerra. La pujada se’ns farà més còmode i segura, atès que la carretera no té voral i fa una pujada considerable. Un cop a la rotonda dels vents, baixarem pel primer carrer a l’esquerra directe fins a la platja. Allà seguirem cap a la dreta pel carrer del front de mar, que enllaça amb la carretera que ens portarà al port de Sant Feliu de Guíxols, havent fet un tram de pujada un xic exigent. Tot asfaltat i compartit amb vehicles.\nPol. Aquí podem seguir un petit tros del camí de ronda de S’Agaró, amb pocs graons al primer tram, i a banda de la riquesa natural pròpia d’un espai litoral, també podrem contemplar bons exemples d’arquitectura noucentista 3 al costat de mar.\nal costat d’un monestir benedictí 5 famós per la seva porta ferrada del segle X, ha crescut gràcies al desenvolupament de la indústria surera i tapera. El Monestir de la Porta Ferrada, iniciat Monestir de la Porta Ferrada. l’any 968, acull el Museu d’Història de la Ciutat i l’Espai Carmen Thyssen, on trobarem exposicions temporals 4 La Costa Brava. El tram que provinents de la seva col·lecció. La ciutat ens uneix amb Sant Feliu, des de S’Agaró, té altres espais d’exposició, com el Museu tant si el fem a peu com en bicicleta, ens de les Plaques de Cava 6 , el Museu del Salvament 7 i el Tinglado del Port 8 . oferirà, a vista d’ocell, unes magnifiques Finalment cal remarcar el passeig vistes de la Costa Brava en sentit estricte; de mar, reflex del progrés econòmic de la d’una costa molt retallada, amb penyala indústria surotapera, presidit per les segats granítics de color rosat poblats per nombroses residències senyorials d’estil pins verds que es fonen amb el blau intens modernista i l’ermita de Sant Telm, situada del mar. sobre els penya-segats meridionals i que, Sant Feliu de Guíxols. es diu, va inspirar Ferran Agulló a utilitzar Nascuda d’una petita vila de pescadors, per primer cop el terme Costa Brava.\nPlatja d’Aro. Abans d’arribar al nucli urbà passarem pel costat de la vila romana 1 del Pla de Palol (segles I aC - IV dC). La travessa de Platja d’Aro ens oferirà una àmplia oferta comercial i, just quan tornem a arribar a mar, podrem veure a la nostra esquerra un bon exemple de dunes litorals 2 a la platja de Sant\nxevi f. güell. arxiu d’imatges ptcbg\nLa Costa Brava als vostres peus\nPunta de Cala l’Esquerda dels Pedrosa Llobarros Punta d’en Pau\nDe km. 129,7 a km. 137,5\n17 77,9 Puig de les Forques8 14\nPunta dels Escuits\nPunta d’en Ramis\nga ar 33 16\nMas Rigau Puig de les Bateries\nPuig del Molí de Vent\nl’Ametller 36 37\nSant Pol 34 35\nTuró d’en Ribes\nm Mas Riembau\nMolí del Cuc\nel Masnou 134 229 Puig de la Gelaberta\nCal Rei 136\nTorre Seguera km Castell de Benedormiens\nMolí d’en Ramon\nsant feliu de guíxols – castell d’aro\nLes vies verdes de Girona espais marins més rics en biodiversitat de la Costa Brava. D’aquí ve la gran oferta en activitats nàutiques i sobretot subaquàtiques. Esment a part cal fer al caiac, considerat per alguns dels seus practicants com el cicloturisme del litoral, atès que permet recorre sense motor i amb l’energia del propi cos, i per tant amb poques interferències amb el medi, llargues distàncies del litoral.\nIniciarem aquest tram des del Tinglado del Port, quilòmetre 0 de les vies verdes de Girona. Des d’aquí i fins a Olot, al llarg de 100 km, seguirem aquesta infraestructura. No té pèrdua. Només cal seguir la senyalització constant de les vies verdes. El ferm és en la seva majoria de sauló compactat, tot i que en les travesses urbanes també s’hi intercalen tram asfaltats. 1 El Tinglado del Port. Aquest espai acull un centre\nEl castell de Benedormiens.\nd’interpretació amb elements ferroviaris, una locomotora i dos vagons. A l’espai s’hi explica la transformació de via fèrria a via verda, l’arribada al port i quins són els beneficis de les vies verdes. També podem trobar-hi informació sobre els secrets de les vies verdes, un projecte d’interpretació del territori que ens ajudarà a conèixer i a interpretar el patrimoni històric i natural de les vies verdes i el seu entorn immediat. Aquí podrem adquirir guies editades en paper i també podrem saber més sobre\nCastell d’Aro. El nucli antic\nde Castell d’Aro, situat sobre un turó a la dreta de la nostra ruta, s’originà al voltant del Castell de Benedormiens (segle XI). Tot el poble, amb els seu carrer medieval, fou declarat conjunt històric artístic el 1971. El Castell és una fortalesa militar per protegir la Vall d’Aro dels atacs militars. Prop del castell podem trobar el Museu de la Nina, amb una col·lecció fixa de més de 800 peces que van des del segle XIX fins avui i que són procedents de diferents països.\nl’aplicatiu per telèfons mòbils (e-rutes de Girona) amb informació audiovisual georeferenciada. Al centre també ens explicaran tota l’oferta d’activitats nàutiques i marítimes (caiac, esnòrqueling, submarinisme, vela, etc.) que podem fer en aquest litoral i, des d’aquí mateix, podrem contractar o reservar aquestes activitats. Cal tenir en compte que el litoral que va des de Sant Feliu cap al sud és un dels\n29 Pol Sant\n36 l’Ametller 37\nCal Rei Torre Seguera\nDe km. 137,5 a km. 145\nPuig de les Bateries\ns’Estufador de Garbí\nSant Elm 123\nMolí d’en Ramon Torre del Molí dels Frares\nPuig de les Teules\nles Comes 138\nles Teules 0 20 275\nToquem les Gavarres, palpem el suro Aquest tram que uneix les poblacions de Santa Cristina d’Aro i Llagostera és el que més s’endinsa en el paisatge gavarrenc. Aquí podrem veure, al costat de la via, els boscos d’alzina surera amb alguns dels arbres pelats a la part inferior de la seva soca, precisament per aprofitar el suro. També podrem observar a les trinxeres excavades pel tren la geologia bàsica del massís, constituït principalment per granit. Precisament aquest material dóna unes morfologies característiques que són força visibles abans d’arribar a la Font Picant, a l’esquerra de la nostra ruta. Recorden al famós pa de sucre de Rio de Janeiro, al Brasil, però amb unes dimensions molt més modestes. Podem trobar senyals interpretatius dels secrets de les vies verdes que ens ho expliquen.\nSanta Cristina d’Aro. Des\nde davant de l’estació, on hi ha l’oficina de turisme, podem veure l’església parroquial 1 iniciada el segle XI i\nMolí d’en Reixac\nSanta Cristina La Roca 212 d’Aro Puig de les de Malvet Can Torres\nCan Can Terrer Roig ra\nla Sella 0 10\nCan NadalEls Escuts Can Tibau Can Roure\nSureda d’en Barella\nCan Pijoan BOSC D’EN TAPIOLES\nCan Castell dePijoan Solius\nMas Patxot BOSC D’EN TAPIOLES 41 Santa Maria Can Veguer 125 de Solius 10 42 Puig de les Ca n’Oliu Bateries 19Molí d’en Reixac\nCan Torres el Rid aura Can Dilla\nSanta Cristina 1 2 d’AroGOLF COSTA BRAVA\nCan Terrer la Sella\nL’església parroquial de Sant Feliu.\nDe km. 145 el Rid a akm. 157,3 u\nLlagostera. Situada dalt d’un turó, té una vista privilegiada sobre la depressió de la Selva. El turó està coronat per l’església parroquial de Sant Feliu 6 (segle IX). El poble es formà al voltant del castell feudal del segle XII, dins del recinte emmurallat del qual encara es poden veure dues torres i part de la muralla, al costat de l’església. Precisament, és des de la plaça situada al seu davant des d’on es pot observar tota la plana de la Selva i els relleus que l’envolten. Com les poblacions situades a peu de les Gavarres, l’esplendor de la indústria surotapera a partir del segle XVIII va deixar alguns edificis modernistes que destaquen a la vila. El casino de la Plaça de la Vila 7 n’és un bon exemple.\n3 Romanyà. Des de l’estació de Font Picant ens podrem desviar a la dreta cap a Romanyà, per un recorregut de 6 km i 200 metres de desnivell. Compte, és una carretera transitada . Situat al cor de les Gavarres, és un nucli medieval amb masies i cases pairals ben conservades. L’església de Sant Martí 4 és una construcció preromànica de creu grega que data del segle X. Però el tresor de Romanyà se situa a poc menys d’1 km del nucli, en direcció a Calonge. Es tracta del Dolmen de la Cova d’en Daina 5 , un sepulcre megalític construït vers el 2700-2200 aC, format per una cambra funerària rectangular coberta amb lloses de granit i\nprotegida per un cromlec d’11 metres de diàmetre.\nacabada el XVIII, i un metres més endavant podem visitar la Casa Màgica 2 , un petit museu de la il·lusió i la curiositat.\nsanta cristina d’aro – llagostera\nDolmen del Mas Can Veguer Boussarenys Ca n’Oliu Bell-lloc\nGOLF D’ARO Santa Maria La Roca 200 212 Mas Reixac EL MASNOU de Bell-lloc Puig de les de380 Malvet Teules Roca Rovira 300 100 Dolmen del Mas Can Ponç Boussarenys\nM ass í\ns de l es gava r\nOLF D’ARO L MASNOU\nRoca Rovira Can Terrades\nBell-lloc Puig d’en Ponç 332 Santa Maria 200 Puig dels Dòlmens de Bell-lloc 300\nRomanyà de la Selva 4\nCan Ponç 415\nPuig d’en Dolmen de la Ponç Cova 332 d’en Daina Puig dels Dòlmens 5 Menhir de la Murtra\nm 200 100\nEstació Font Picant Llagostera\nllagostera – cassà de la selva – llambilles\nUna depressió emmosaiada xevi f. güell. arxiu d’imatges ptcbg\npassarà al arribar a Cassà on l’església de Sant Martí domina la visió de la vila.\nCassà de la Selva. És també\nLa zona planera que travessarem des de Llagostera fins a Girona és la depressió tectònica de la Selva. Un territori enfonsat a favor de falles normals, responsables de l’existència d’aigües calentes en diferents punts de la zona (Caldes de Malavella). Aquesta depressió s’omplí de sediments provinents dels relleus limítrofes que donaren així una morfologia plana al centre de la depressió. Abans d’arribar a Cassà de la\nSelva trobareu un plafó interpretatiu que us ajudarà a identificar els relleus visibles. Aquesta plana fèrtil constitueix un excel·lent paisatge en mosaic, combinant retalls de boscos d’alzines i pins, amb camps de conreu de cereals, blat de moro i amb arbres fruiters, especialment entre Cassà i Llambilles. Així que sortim de Llagostera, si girem la vista enrere veurem la silueta de l’església de Sant Feliu. El mateix ens\nun jardí de més d’una hectàrea. A més, com un fet excepcional, els escultors han pogut escollir la ubicació i instal·lació de la seva obra que, d’aquesta manera, estableix un diàleg molt suggerent amb el seu entorn. Condicions de visita a www. parcart.net.\nde Cassà o des de Llambilles us endinsarà pels paisatges de suro de les Gavarres.\nLlambilles i l’ermita de Sant Cristòfol. La ruta dels\nsecrets de les vies verdes que va a l’ermita de Sant Cristòfol 2 i que podeu seguir des\n1 Parc Art. El Parc Art exposa a l’aire lliure 150 escultures contemporànies d’artistes de renom nacional i internacional que es troben sembrades, aquí i allà, dins\nxevi f. güell\nCan Nadal (Ajuntament de Cassà de la Selva).\nPont sobre la riera de Verneda.\nuna de les viles que ha viscut molts anys de la industria surotapera aprofitant l’abundància i la qualitat del suro de les Gavarres. Si ens endinsem a la vila podrem veure-hi construccion modernistes destacables associades a l’època esplendorosa d’aquesta indústria. En són un bon exemple Can Nadal, actualment seu de l’Ajuntament i situat al peu de la ruta, i Can Trinxeria, situat a la plaça de la Coma al centre de la vila, un espai d’exposicions i concerts musicals, especialment a l’estiu.\nL’ermita de Sant Cristòfol.\nL’estació de Llambilles.\n• 6,5 km Caldes de Malavella\n47 Mas Jordà\nLlagostera Can Ribes\nTram 19 De km. 157,3 rgantó a km. 170,1 Riu Bu Llambilles\nCan Gai Can Punxa\nCan Fàbregues de Dalt Can Flota Can Gornés\nCal Jep Alzina\n• 7,7 km Girona Costa Brava\n• 6,7 km Caldes de Malavella\nquart – girona\nxevi f. güell. consorci vies verdes de girona\nEls terrissaires i la ciutat immortal\nPont sobre l’Onyar a la Via Verda del Carrilet.\nGerunda, la ciutat immortal. Arribem a la capital,\nGirona, la ciutat més important de tota la ruta, per un dels quatre rius que la banyen, l’Onyar. L’skyline de la ciutat està dominat per la Catedral i l’església de Sant Feliu, i el sobrenom d’immortal el rebé gràcies a la\nCases de l’Onyar amb Sant Feliu i la Catedral al fons.\nuna de les obres gòtiques més sorprenents d’Europa, i la ciutat medieval, on els noms dels carrers recorden la situació dels antics oficis i gremis de la ciutat. A part, Girona s’envolta d’un entorn natural a tocar de la vida urbana. La Vall de Sant Daniel, la Devesa plena de plàtans, i la riba del Ter són alguns dels paratges que el ciutadà o el visitant pot trobar per escapar-se de la ciutat, passejarhi i gaudir de la natura.\nseva resistència a las tropes napoleòniques durant l’anomenada Guerra del Francès del 1809. La seva història és, però, molt més complexa i es llegeix en les seves pedres, en els seus monuments i jardins, en el seu urbanisme i també en el folklore, des de la Gerunda romana fins a la Girona del segle XXI. El barri vell és el nucli primitiu en el qual s’hi conserva un dels calls jueus més importants de Catalunya, la Catedral,\nEl museu de la terrissa.\n51 52 Riu Onyar\nOn 177 ya\nMas Pla i Deniel\nCan Prunell km Palau 181 Sacosta la Creu de Palau\n54 33 22 23\nLa Devesa 11\nDe km. 170,1 a km. 181,8\n500 el C 1000 m\nSant Pon 60-62\ngirona RIU T\n2 Església de Sant Feliu. Aquest edifici gòtic\nSC NCE FRA iCISA L IVA RIC FÀB\nM BLAIQUE Y L\nRA FO MO LC N H\nAR IG SSE PA\nRONDA PEDRET PEDRET\nR ST VE TORRE SANT\nREI MARTÍ BANYS 4 ÀRABS\nPL SA AÇA NT PER E A\nU PA NT SA BEL LAI RE\nP DE PONT FELIU SANT\n'EN TD PON ÓMEZ G\nID NT XA\nGE SAT ER PAS SAGU S MA\nE STR ME CESC FAN L I CIV\nCAPU TXIN S\n7 6 LLEDONERS LN\nNÇA E FRA\nRE FO AL D NT E CL AR A\nP SANT ONT DE AGU ST Í\nNTER IA CORT\nDE CAP US CRE\nGAR ajuntament de girona\nESTADI MUNICIPAL FELIX FARRÓ\nPujada de Sant Domènec al Barri Vell de Girona.\nCIA A PLAÇEPENDÈN IND\nPON T PEIX DE LES ETER IE VELL S ES\nS LA EL AD\nÓ AS I N M NT JOA VALE i\nDE L OR T\nPASS A EROL\nPERE III EL CERIMO\nJULIÀ DE BOLIVAR\nCULTURAL JARDINS DE LA MERCÈ Museu Capitular LA MURALLA Museu d’Art A MUNTANY Museu d’Història de la Ciutat PUTXINS CA SOLd’HistòriaPRdels Museu Jueus DE AT LA Museu del Cinema RIBA CANIGÓ LETS Masó Casa Museu MRafael IQUE\nDE L'ALFERES HUARTE\nAntena 5 Museus de la ciutat\nLes Deveses de Girona.\nNDOZA AL MEPASSERA\n4 Banys àrabs. Aquest edifici d’estil romànic es va construir el 1194 tot\nNT FR ANCE SC\nPONT DE L'ARENY\nRUTLL PASSERA DEL BISBE LORENZANA\n3 Passeig Arqueològic. El casc\nLA SA L\nC LA MIL ME TER\nPLAÇA OL AL MIQUEL P DE PALOL\nMU S SAL CA PAUPLAÇA PRUDENCI BERTRANA\nULLel d’ArqueologiaGAde RRETCatalunya, Ó monestir A benedictí de Sant Pere de Galligants (segle XII) és un dels monuments mésJAUME I JOA NM notables de l’art romànic català. Destaca ARA GA pel campanar, la rosassa de la nau i el PLAÇA PLAÇA LL DE LA DIPUTACIÓ MIQUEL claustre.\n5 Monestir de Sant Pere de Galligants. Seu del Museu MARQUÈS\nN N PO JOA+\nl’estructura dels banys musulmans, TOM ÀS M TRAV IERE . CAR S aleshores de moda. Al seu interior esRIL troben diferents sales termals.\nCEimitant LON A\nCENTRE CULTURAL L'ESTACIÓ\nIL ESTACIÓ BA D'AUTOBUSOS ESTACIÓ DEL FERROCARRIL RENFE PLAÇA\nM. DE DÈU DEL PILAR\nÉS GR RO IOL E. P PTG TUR ON L N. MS. RUSIÑO\nEncara que l’església fou inicialment concebut com a temple de tres naus, l’any 1417 es va prendre l’arriscada decisió de continuar-la amb una sola nau, enfrontantse a l’atreviment constructiu que representava per a l’època. El resultat va ser una sola nau que, amb els seus gairebé GÜ\nantic de Girona està rodejat per grans zones emmurallades que es poden recórrer pel Passeig Arqueològic. La passejada pel camí de ronda de les velles muralles carolíngies (segle IX) i baixmedievals (segles XIV-XV) que tanquen el centre històric per l’est ens obre un mirador privilegiat de la ciutat.\n1 La Catedral. Construïda sobre successives edificacions religioses, la catedral de Girona va ser aixecada entre els segles XIV i XVII. La principal característica d’aquest temple de dimensions espectaculars és la immensitat de la seva única nau, d’arquitectura gòtica.\nA ÈNI EUG\nBISBE SIVILL A PARC CENT RAL\namb elements romànics és l’església més antiga de Girona (segle IV). Al costat de l’altar major hi ha vuit sarcòfags romans encastats a la paret.\nPont de Sant Feliu amb l’església de Sant Feliu i la Catedral al fons.\nDO LLI BU\n23 metres d’amplada, és la nau gòtica més ampla del món. MON\nitinerari complementari (antena 5)\nsalt – bescanó – bonmatí\nSalt. Municipi molt vinculat\namb el Ter, primer per la pagesia que ha conreat i conrea les seves ribes i després per l’arribada de la indústria tèxtil, a mitjans del segle XVIII, lligada a l’aprofitament de la força de l’aigua de la sèquia Monar. Aquestes i altres vinculacions amb el riu les podreu veure\nxevi f. güell cvvgi\nEl Ter: un riu que dóna vida\nEmbarcador del Ter a Salt.\nal Museu de l’Aigua de Salt 1 , ubicat a l’antiga fàbrica tèxtil de la Coma-Cros, avui transformada en factoria cultural (carrer Sant Antoni, 1). Un cop travessem les hortes de Salt, i al costat de les deveses, podem desviarnos fins al pla dels Socs 2 , una àmplia clariana que havia estat una antiga illa del Ter i que actualment està en un molt bon estat de conservació. Ens creuarem amb diferents basses que són refugi\nde nombroses aus i de mamífers tan emblemàtics com la recuperada llúdriga.\nBescanó. El tram d’aquest terme es caracteritza per les magnífiques centrals hidroelèctriques modernistes associades a l’aprofitament energètic del riu i dels canals laterals. Una de les més destacades porta el nom de la població de Bescanó i es troba a la sortida d’aquesta, a l’esquerra de la via verda 3 . Destaca per les figures monstruoses del canal de\nsortida i per la seva maquinària original, que encara avui està en funcionament. Més endavant, a la dreta de la nostra ruta, trobarem la de Vilanna 4 . Entre mig d’ambdues, cal destacar el pou de glaç 5 , una construcció cilíndrica en pedra, parcialment enfonsada al subsòl, que servia per conservar el gel que a l’hivern es feia en una bassa propera.\nBonmatí. A l’altre costat\ndel riu, al final d’aquest tram, hi ha la població de Bonmatí. Fer-hi una passejada permet conèixer una de les colònies que van aprofitar l’aigua del Ter pel funcionament d’una indústria tèxtil. Cal destacar-ne el mas Bonmatí, d’estil neogòtic, amb una torre octogonal que fou la residència de l’impulsor de la colònia.\nLa central elèctrica de Bescanó.\nCentral de Bescanó\nPuig de Rigau\n2 el Ter\nTram 21 De km. 181,8 310 a km. 194,1\nCan Marquès de Camps\nEl Turó dels Cavalls 197\nCan Viader Santa Anna\nMas Pi del Pla\nBonmatí Estació de Vilanna\nSant Bartomeu Can Coromines Can Perers Can Casalet\nVilanna Sant Mateu\n5 el Ter\nanglès – amer\nEl riu que s’amaga i les viles medievals nom al nucli de població que acabem de passar.\nLes viles medievals: Anglès. La part de la vila situada\ndalt del turó conserva vestigis clars de la vila medieval emmurallada, tot al voltant de la plaça de la vila, antiga plaça d’armes del castell. D’aquest barri vell cal destacar-ne les Cases Modernistes, obra de Rafael Masó 2 , de qui hem pogut visitar la casa museu a Girona.\nEl Ter, un riu que s’amaga. Passada la\nCellera de Ter, veurem com la plana es va tancant fins a quedar envoltada de muntanyes que no ens deixen endevinar per on pot continuar el Ter. En arribar al Pasteral descobrim que el riu surt darrera una muntanya escarpada, encaixonat entre relleus abruptes; és el pas del Ter alt 1 , que dóna\n3 El Pont sec de Sant Julià de llor. Aquest pont\nromànic, ubicat al pas d’una antiga via romana, resta actualment entre mig de camps de conreu, molt probablement degut als desplaçaments del riu. Hi podem accedir sortint d’Anglès a la dreta i seguint la carretera cap a Sant Julià.\nAmer. Nucli creat al segle X, al voltant d’un monestir benedictí (949) i de l’antic camí ral de Girona a Olot. Del Monestir en queda l’església i les dependències abacials que acullen el museu etnològic, amb més de 2.500 peces que mostren l’evolució tecnològica de les eines i les feines del camp. La resta, especialment\nVilla Eulàlia. Casa modernista d’Anglès.\nel claustre, fou destruït pels terratrèmols del 1427. Un dels elements més destacables de la vila és la plaça Porxada 4 . Una de les places porxades més grans i elegants de Catalunya que té la particularitat d’estar feta amb llambordes de diferents municipis de Catalunya.\n14 67 25\nEl Timbiri r Te\nla Barca d’Anglès\nSant Julià del Llor Can Verneda\nel Pasteral 26 68\nDe km. 194,1 a km. 208,1 900 633\nCan Creuet Can Figueres\nla Coloma de la Hidroelèctica\nCan Mel 308\nPuig Bernat el\nContinuem per via verda fins el Pasteral per on travessem el riu Ter. Cal anar amb compte amb la cruïlla de la carretera abans d’arribar a Anglès . Tot just hem entrat a la comarca de la Selva. Passat el Ter, el traçat ferroviari es va aprofitar per fer la carretera i la via verda discorre per una alternativa amb pendents molt pronunciades . Una altra alternativa perfectament senyalitzada passa pel voral de la carretera i va fins al cementiri d’Amer abans de tornar a la via verda.\nSant Mateu 178\nmés durs de les vies verdes. Estem entrant a la comarca de la Garrotxa.\nUn túnel entre boscos.\nUn túnel de boscos, amb volcans amagats\nAntiga estació de Sant Feliu de Pallerols. Ruta del Carrilet.\nAquest efecte és degut a la falla d’Amer, la qual segueix la mateixa direcció que la vall i que va enfonsar més de 1.000 metres el marge esquerra, situat al NE, respecte al dret, situat al SW. Aquesta falla és també la responsable dels volcans de la zona; de fet, si us hi fixeu bé, 1 km abans d’arribar a Sant Feliu de Pallerols 1 veureu nombrosos fragments de roques molt fosques als costats i al mig del camí. Són roques volcàniques que provenen de\nLa Falla d’Amer i l’origen dels volcans amagats. Per\nRuta del Carrilet. Tram Amer-Les Planes.\nentre les Planes d’Hostoles i Sant Feliu de Pallerols passarem al marge esquerra, al solei, des d’on podrem observar la seva dissimetria. El marge dret, coronat per la cinglera del far ben visible a la sortida de les Planes d’Hostoles, és més alt i escarpat que el marge esquerre, que és més baix i discontinu i de relleus menys marcats.\nAquest tram cal agafar-se’l amb calma. Malgrat anar per via verda, a Amer s’incrementa lleugerament el pendent fins al Coll d’en Bas. Fins a les Planes d’Hostoles (10 km) té llargues rectes que amb el pendent de pujada esdevenen inacabables i fan d’aquest un dels trams\nl’erupció del volcà de Sant Marc, situat just a l’altre costat del riu Brugent, riu que des de Sant Feliu fins a Les Planes discorre per sobre de les colades de lava que expulsaren aquests i altres volcans i que fluïren cap a les parts més deprimides de la vall: el fons del riu. Si voleu visitar aquests volcans o rebre’n més informació, entreu al centre de visitants del Parc Natural de la Zona Volcànica de la Garrotxa, ubicat a l’antiga estació 2 de Sant Feliu de Pallerols.\ni tingué una especial importància en la revolta remença. Als Gorgs hi destaquen les formacions de tosca o travertí, roca formada per la precipitació de carbonat càlcic sobre la vegetació, talment com si les plantes quedessin petrificades 4 . És especialment recomanable a l’estiu, on a més ens hi podrem banyar.\nEl Castell d’Hostoles i Els Gorgs del Molí dels Murris. Poc després\nde les Planes d’Hostoles, una de les rutes dels secrets de les vies verdes ens acompanya a aquests dos espais. El Castell 3 , que veurem des de la sortida de les Planes, és del segle IX m 400\ncruïlla de Cogolls\n4 Sant Pelegrí\nmas Riubrugent De km. 208,1 la Fàbrega a km. 221,1\nel Rigall 560 28\nla Riera de Cogolls\nBOSC DE VILAMALA\nSant Feliu 500 de Pallerols 1\nel Bruguentar el Soler d’Avall\nel Jonquer 36 Planjuí\nViladecas 0 60 671\nla vall d’en bas – les preses – olot\nLa gènesi de la plana. El Parc de Pedra Tosca.\nLa plana fèrtil, bressol dels remences\nRuta del Carrilet a Sant Esteve d’en Bas.\nRuta del Carrilet entre Amer i Sant Esteve d’en Bas.\nDiverses colades volcàniques han barrat la vall en el seu punt de desaigua creant un represament al riu Fluvià. D’aquí, probablement, ve el nom de la població de les Preses. D’aquesta manera la vall quedà inundada i s’anà omplint de sediments fins que, barrejats amb els volcànics, donaren un terreny que amb el temps ha esdevingut molt fèrtil, però que en els seus inicis era molt dur de treballar. Es tractava d’un terreny pantanós on a més, en alguns llocs, calia anar apartant els nombrosos fragments de roca de grans dimensions expulsats pel vulcanisme.\nPodeu visitar el Parc de Pedra Tosca 1 , a peu de via verda on encara trobareu les artigues, petits tram de terreny cultivable, limitats per parets fetes amb les roques volcàniques que anaren destriant del terreny.\nabandonar el mas. Normalment el pagès no podia pagar i això l’obligava a viure una existència lamentable, esclau de la terra. Davant d’aquests fets nasqué a la Vall d’en Bas el primer síndic agrícola de tota Europa, que liderat per Francesc de Verntallat el segle XV es revoltà contra la noblesa per aconseguir un tracte just. S’aconseguí el 1486 amb la Sentència Arbitral de Guadalupe, la qual abolia les servituds.\nrecorregut pels secrets de les vies verdes ens porta a conèixer alguns pobles de la vall, on trobareu vestigis de la història remença i des d’on podreu contemplar la\nbellesa dels relleu que l’envolten. Els Hostalets 2 , declarat conjunt historicoartístic, on destaca la imatge pintoresca de les cases rústiques del carrer\nEls Remences. A la Catalunya\nfeudal es conegué com remences (o pagesos de remença) els pagesos sotmesos a diverses servituds de la noblesa i als seus mals usos, entre els que hi havia el dret de remença. Aquest obligava el pagès a entregar una substanciosa quantitat si volia\nm Sant Esteve d’en Bas\nEls Pobles de la Vall. Els Hostalets i el Mallol. Un\nTeixeda, amb les seves balconades de fusta plenes de geranis. El Mallol 3 , situat en un pujol estratègic, fou antiga residència dels vescomtes d’en Bas i el seu centre administratiu. Conserva restes del Fonts de Sant Roc Castell i d’alguns km edificis significats. 237\nla Serra 500 600 700\naura de Rid Riera\nSant Miquel del Corb Sant Martí del Corb 800 700\nPuig Redon 600\nNACS DE XE SERRA\n22 39 75\nDe km. 221,1 652 a km. 237,7\nitinerari complementari (antena 6)\nolot i la zona volcànica de la garrotxa\nxevi f. güell. fons cvvgi\nOlot i El parc natural. La ciutat se situa dins el Parc Natural de la Zona Volcànica de la Garrotxa que acull el paisatge volcànic més important de tota la península ibèrica. Aquest vulcanisme està lligat al sistema de fracturació del neògenoquaternari que afecta a tota la zona de la nostra ruta. Geològicament parlant és un mecanisme molt recent i que per tant ha condicionat l’actual distribució orogràfica i paisatgística. Per exemple, les depressions de l’Empordà i la Selva, que hem travessat a la nostra ruta, són creades per aquest sistema de falles. La falla d’Amer, la més recent del sistema, i que a banda de donar lloc a la majoria de volcans de la regió, ha causat moviments sísmics amb efectes a escala humana com els terratrèmols del 1427 i 1428, que han deixat empremta sobre el patrimoni històric a Amer, Olot, Sant Joan de les Abadesses o les poblacions de la Vall del Tec. De fet, aquesta última vall, que creuarem amb la nostra ruta, deu la seva orientació i morfologia actual a una falla d’aquest sistema.\nLes Fonts de Sant Roc. Olot.\npermeten recórrer els elements de més interès del parc:\nEl Casal dels Volcans.\n1. L’art dels paisatges 1 S’inicia a les Fonts de Sant Roc, just a la vostra arribada a Olot. Passa per davant del casal dels Volcans i ens permet visitar paisatges emblemàtics, font d’inspiració artística.\nAquest edifici modernista situat a al Parc Nou, acull el centre d’informació del parc Natural i el Museu dels Volcans 1 , on es presenta de forma clara i didàctica la situació sísmica i volcànica de la Garrotxa. No us perdeu el simulador de terratrèmols!\n2. Fagedes entre volcans 2 Enllaçada amb la ruta anterior, ens permetrà arribar fins a la fageda d’en Jordà 3 i el volcà Croscat. La fageda d’en Jordà és un bosc de faigs excepcional\nles rutes dels secrets de les vies verdes. Des d’Olot, tres\nrutes dels secrets de les vies verdes. ens\n7 Antena 6 arxiu d’imatges ptcbg\nTotal 30 km. 0\nm Fageda d’en Jordà\nPrismes de Basalt. Les tres colades. Sant Joan les Fonts.\nperquè creix en un terreny planer i s’assenta damunt d’una colada de lava del volcà Croscat. D’aquest volcà, gràcies a un tall a les seves grederes podrem observarne l’estructura interna. A Can Passavent, el centre d’interpretació situat al mateix indret, hi trobarem informació més detallada 4 . 3. El Montsacopa i Les tres colades 5 A la sortida d’Olot cap al nord, i prenent la desviació de la via verda que va a la Vall de Bianya, podem fer una petita visita al Montsacopa 6 , un volcà urbà des del cim del qual es pot gaudir d’una bona panoràmica de la ciutat. Si seguim per la via verda cap a la Vall de Bianya, trobarem al nucli de Llocalou l’inici de la ruta de Les tres colades 7 que ens apropa a unes interessants cingleres de columnes basàltiques.\nolot – sant joan de les abadesses\nOlot. Capital de la Garrotxa. La seva història transcorre estretament lligada al seu medi físic, als moviments sísmics i a les condicions d’una terra volcànica que ha esta escenari de les guerres remences del segle XV i font d’inspiració per als artistes paisatgistes de l’Escola d’Olot. La combinació de les formes volcàniques i una climatologia humida i temperada ha propiciat l’existència d’una abundant i variada vegetació, especialment dels policromàtics boscos de caducifolis, que ha servit d’inspiració artística tant als pintors de l’anomenada Escola Paisatgística d’Olot com a poetes. Una bona mostra d’aquesta escola pictorica es pot observa al Museu Comarcal (carrer Hospici, 8). L’arquitectura modernista i els passejos arbrats són els elements de la ciutat que més captiven per la seva bellesa, tot i que també hi trobem altres estils arquitectònics en construccions com el Claustre del Carme (segle XVII) o l’església de Sant Esteve (segle XVIII). La Casa-Museu Can\nCiutat d’art i volcans\nVista aèria del volcà de Santa Margarida.\npeculiars arrelades a la ciutat i que ha consolidat Olot com a zona d’interès artesanal. La visita al Museu dels Sants (carrer Joaquim Vayreda, 9), és una experiència xocant i singular que permet apropar-nos a les tècniques tradicionals emprades en la imatgeria religiosa.\nTrincheria (carrer Sant Esteve, 29) permet visitar una casa pairal del segle XVIII, on destaca el pessebre monumental, un dels elements que més ha contribuït a donar popularitat a la casa. Precisament l’elaboració artesanal d’imatgeria religiosa és una de les activitats\nEscalant els Pirineus a través de les fagedes i els volcans A la sortida d’Olot deixarem ja les vies verdes. Aquest tram és compartit amb vehicles, discorre plenament per una carretera amb poc trànsit, especialment entre setmana. Aquí és on s’inicien els Pirineus geològicament parlant, i això es nota perquè orogràficament comencen les pendents de pujada (més de 600 metres\nm 1000 800 600 400 200\nSant Miquel del Mont 793 709\nDe km. 237,7 a km. 259,9\n600 500 0\n700 760 808\nSanta Margarida de Bianya 392\nMolí de les Ribes Riera de Ri\nSant Antoni 1014\nSA T DE SERRA\n00 10 00 9\nCan Jombi Gi-521\nCan Roudet Santa Llúcia de Puigmal\nSolana Amunt Can Ventura\nels Guillons 767\nen 10 km) . Anirem deixant a vista d’ocell la plana de la Vall d’en Bas i la ciutat d’Olot. En arribar al coll de Coubet podem divisar ‘de tu a tu’ els cims dels Pirineus més orientals, a l’altre costat de la serra que hem pujat. Un cop passat el coll de Coubet 1 , en passar a l’obaga, el canvi de vegetació ens recorda que estem en zona muntanyosa i que deixem els boscos d’alzines i roures per endinsar-nos a les fagedes. Recordeu d’abrigar-vos a la baixada ! Sou als Pirineus i baixareu de pressa, i en fer-ho ja sereu al Ripollès.\nitinerari complementari (antena 7)\nsant joan de les abadesses – ripoll\nRipoll, el bressol de Catalunya La Ruta del Ferro i del Carbó, en al·lusió a la important tradició de la farga al Baix Ripollès i a l’extracció de carbó a les mines d’Ogassa, ressegueix el trajecte que feia el tren antigament entre Ripoll i Toralles 1 . Des d’aquest punt hi ha un tram de nova construcció que fa d’enllaç fins el tram superior, per on circulaven les vagonetes mineres només per efecte de la gravetat, a partir d’un enginyós sistema d’extracció del carbó. Des de Ripoll, podem arribar fins a Campdevànol 2 on hi ha un altre tram de 4 km de via verda que ressegueix un antic camí Ral i Ramader.\nels principals edificis d’interès històric o arquitectònic. 3 El Monestir de Santa Maria de Ripoll. Fundat l’any 880\npel comte Guifré el Pilós, va obtenir un enorme poder polític, social i cultural que va situar-lo com a punt de referència en el procés de formació de Catalunya. Bona mostra de l’art romànic conserva actualment molts elements originals: la porta principal, el claustre, les parets mestres i algunes absidioles, i moltes de les tombes comtals, entre les quals cal destacar la de Guifré el Pilós. Al costat del monestir si situa el Museu Etnogràfic inaugurat el 2011 i que acull la oficina de informació turística.\nRipoll. Capital de la\ncomarca, és un recinte històric, estratègic i defensiu, envoltat per la muralla aixecada al segle XIV al voltant del monestir i del poble. Actualment encara es conserva una de les torres de les cinc portes d’accés. A la Plaça Gran hi destaquen els porxos i\nTotal 13,8 km.\n4 La Farga Palau (passeig de la Farga Catalana, 14-16). La tradició\nmetal·lúrgica tant de Ripoll, evocada en el nom d’aquesta via verda, com per extensió de tot Catalunya, està molt ben representada per la Farga Palau, singular pel seu mecanisme de funcionament que durant quatre segles ha fabricat peces de ferro i aram. 5 El CAT. Terra de Comptes i Abats. Al Centre d’Acollida Turística\n(CAT) de Ripoll, ubicat a l’inici de la via verda, podem trobar àmplia informació històrica de Ripoll i la comarca, sota el lema ‘Terra de comtes i abats’, així com sobre les vies verdes i el projecte dels secrets.\n6 Ogassa i les Mines de Carbó. Ja a l’altre extrem de la via\nverda, a la població d’Ogassa, podem trobar diversos vestigis d’una important activitat minera, produïda al llarg de 200 anys. Podrem seguir la ruta a peu per les Vides de Carbó (Secrets de les Vies Verdes) per descobrir-ne els seus detalls.\n3 5 82 33\nm 1100 1000 900 Ogassa 800 700\nsant joan de les abadesses – sant pau de segúries\nLa vall pirinenca que acull planes fèrtils i guarda l’art romànic carretera C-38 que disposa d’un voral que ens protegirà del trànsit, aquí notable .\nclaustre, l’església i el Palau de l’Abadia que acull l’oficina d’informació i turisme.\nSant Joan de les Abadesses. La vila està fortament\n2 L’església de Sant Pol i Pont Vell. Travessarem al marge\n1 El monestir. Fou fundat l’any 887 per Guifré el Pilós perquè acollís la seva filla Emma i la comunitat de religioses que va donar nom al municipi. A banda de l’arquitectura, la seva importància radica en les peces escultòriques que reuneix. Algunes de les més importants són el Davallament, set figures de fusta policromada, de format gairebé natural, que daten del segle XII. El museu del monestir és un fidel retrat de la intensa vida social i cultural desenvolupada al llarg de la seva existència. Des d’aquí podrem visitar el\ndret del riu pel Pont Vell, construït entre el 1128 i 1138 i enderrocat pel terratrèmol del 1428 i posteriorment a la guerra civil, tot i que s’ha reparat en diverses ocasions fins a la forma arquitectònica actual. Abans, però, passarem per davant de la peculiar església de Sant Pol (1142), derruïda el 1690 per l’atac bèl·lic del Duc de Noailles i conservada així des d’aleshores.\nAquest tram discorre per camins agrícoles principalment formigonats, amb algunes seccions curtes de fortes pendents. Cal anar especialment amb compte amb el tram d’1 km a partir de la Batllia, on agafarem un estret corriol sense pavimentar amb forts pendents i ciclabilitat difícil . Contrasten els relleus que limiten la vall, amb el seu fons pla. Les terrasses fluvials del riu Ter, a diferents alçades, tal com pertoca a un riu amb llarga història, acullen planes fèrtils amb excel·lents pastures aprofitades per cavalls i vaques. Els últims 2,3 km discorren per la\nmarcada pel monestir i per l’estructura medieval de la Plaça Major i els carrers estrets que l’envolten, tot encerclat per una sòlida muralla de la que en queden restes a l’extrem oest.\nDe km. 259,9 a km. 268,4\nla Sala del Muig 913\nCan Gorra 963\nNB C D’E\nSant Antoni el Querós de Dalt el Querós de Baix\nS E R R A T\nC O L O M E R\nPuig de Tres Fonts 900\nm Ruta del Ferro\n800 senyal de perill\nLa vall pirinenca de Camprodon Camprodon. Vila nascuda al\nvoltant del monestir de Sant Pere i molt vinculada al turisme des de principis del segle XIX amb l’arribada dels primers excursionistes i membres de la burgesia barcelonina que van edificar aquí les seves mansions d’estiueig, d’estil modernista, en els dos grans passeigs, el de la Font Nova i el Passeig Maristany 3 . En una d’elles hi residí el president de la Segona República espanyola, Juan Negrín. Això també explica la seva forta activitat comercial i de productes artesans com els embotits i les galetes.\nSant Pau de Segúries. A partir de Sant Pau, i cap al nord, la vall pren el nom de Vall de Camprodon i és una unitat clarament diferenciada, amb vincles amb Olot i històricament amb el comtat de Besalú i el bisbat de Girona. Mostra d’això són les restes molt ben conservades de la Via Romana del Capçacosta 1 que unia Sant Pau amb la Vall de Bianya i que actualment podem seguir. Aquest vincle també ha quedat plasmat a la literatura catalana a la llegenda del Mariner de Sant Pau de Jacint Verdaguer. L’element arquitectònic més destacable és l’església de Sant Pau de Segúries 2 , d’origen romànic i citada ja l’any 920.\nTram molt semblant a l’anterior, camins agrícoles formigonats, amb seccions curtes de pendents elevades.\nEl pont Nou de Camprodon. 5 El Pont Nou. La seva construcció es remunta al segle XII i es troba al centre urbà, essent així de pas obligat per travessar el Ter de camí a la Cerdanya.\n4 El Monestir de Sant Pere. Construït a\nmitjan segle X, la seva ornamentació de mènsules i cornises, i la distribució quadrangular dels absis, fan possible considerar l’església una construcció més pròpia de l’orde del Cister que de l’orde benedictí.\nMuseu Isaac Albéniz.\n(carrer Sant Roc, 22). Museu dedicat al compositor català nascut a la vila l’any 1860. Cada any se celebra un festival de música que porta el seu nom.\nCollell De km.el 268,4 a km. 277,2\nel Coll de Puix\nPuig de Dot\ncamprodon – molló – coll d’ares\nEls alts cims pirinencs. Camí de la divisòria d’aigües\nmés antics de la serralada. A poc a poc, i a mida que pugem, deixarem de veure les planes de les terrasses fluvial del fons de la vall, atès que amb aquest pendent el riu té massa energia per poder dipositar sediments. La vegetació va canviant, donant pas cada cop més a retalls sense bosc dominats per pastures. A poc a poc, tot el que veiem va quedant sota els nostres peus. Un cop a dalt, el vestigi de la funció fronterera queda palès amb les indicacions del camí de la retirada, un recorregut temàtic senyalitzat que porta fins a Prats de Molló i que recorda el passatge de més de 100.000 refugiats que fugien de la dictadura de Franco l’hivern de 1939.\nMolló amb el Costabona al fons.\nDeixarem la vall del Ter per seguir la del Ritort, un dels seus afluents. Malgrat que tot el tram es compartit amb vehicles  i discorre íntegrament per la carretera C-38, el trànsit és molt escàs, arribant a ser un dels trams més silenciosos de la ruta, ajudat per la quietud típica de l’alta muntanya. La pujada es sostinguda i llarga. Una aturada a Molló, i potser a algun altre punt per fer fotografies i descansar la musculatura, ens ajudarà. Vigileu, però, de\nno deixar refredar massa la musculatura abans de reprendre la pujada. El Coll d’Ares és el punt més alt de la ruta. Ens trobarem a la divisòria d’aigües de la serralada pirinenca que, des del Tractat dels Pirineus al 1659, actua com a frontera política entre l’estat espanyol i el francès. Geològicament serem als Pirineus axials, la part més escarpada i amb materials\nMolló. Es tracta d’un nucli de població concentrada, documentat ja al 936, any de l’acta de consagració de l’Església de Santa Cecília. Com a activitat tradicional cal destacar la baixada dels mulats a Espinavell, un nucli del terme. Cada 13 d’octubre els ramaders recullen els més de\n300 poltres que han estat pasturant a les muntanyes de la serralada i els baixen al poble per a la seva venda.\nmotius ornamentals concentrats en vuit mènsules, set de les quals representen els pecats capitals.\n1 Església de Santa Cecília (romànic català).\n2 Molló Parc (Parc d’animals). A peu de la nostra\nData del segle XII i es caracteritza sobretot per la seva esvelta torre campanar de planta quadrada i quatre pisos. Pel que fa a l’església, cal destacarne la portalada, situada a un costat, amb\nL’església de Santa Cecília.\nruta, ofereix al visitant un recorregut que permet caminar entre cérvols, daines i cabirols, i veureu com s’alimenten, descansen, es relacionen entre ells, juguen i tenen cura de les seves cries.\nTuró del Pontellí\n1348 1600 cruïllaVell de Rocabruna Sant1400 Antoni 1200 1217 1000 800 279 281 283\nels Vilars Molló\nles Assuques RR A D km Mas287 d’en289 Sivilla 285 291 293 E295N EV À\ncruïlla a Espinavell\nP e r e S a n t De km. 277,2 a km. 295,3\nCa n’Illa la Ginestosa\n11 00 el Rit or t\nCan Moi els Solans\nPuig de Ruc\n1338 00 13\nQuera del Boc\ncoll d’ares – prats de molló – la presta\nCiutat medieval fortificada.\nPrats de Molló. Ciutat medieval\ndel Firal, just davant de la porta de França, on hi ha l’oficina de turisme.\nfortificada, citada per primer cop el 878, conserva nombrosos elements històrics separats en dos nuclis veïns, la vila baixa i la vila d’amunt. A la vila baixa 2 destaquen el Portal de França, la Plaça Josep de la Trinxeria, la Creu dels Improperis, l’església i la capella de les santes Justa i Rufina, el camí de ronda per les muralles o el pont de la Guillema. A la vila d’amunt 3 , les places del Rei i de la Vila d’Amunt i els portals del Verger, del Rector i d’Espanya. A fora de la ciutat fortificada trobarem la Plaça\nEntrem al Vallespir. La baixada per la carretera D-115 és molt llarga i pronunciada . Abrigueu-vos i tingueu cura dels frens, especialment si és un dia de pluja i els frens són de pastilla. Recordeu que encara que hi hagi poc trànsit és un tram compartit amb vehicles. Sou a l’eix de la serralada pirinenca. Aquest espai té unes característiques naturals singulars, tant pel que fa a la geologia com per la flora i la fauna que hi habiten. És per això que gran part n’és una reserva natural. A les oficines de la Reserva Natural de Prats (rue du Fauburg, 26) 1 hi trobareu informació sobre itineraris a peu, i també en bicicleta, per endinsar-vos a la reserva i descobrir-hi el seu estat més pur. A la vila també hi ha oferta d’activitats d’aventura com el barranquisme; o, si ho preferiu, podreu relaxar-vos i aprofitar les propietats curatives de les aigües termals de la Presta, conegudes ja des del segle XIV.\nA la recerca del refugi fortificat\nFort de la Guàrdia.\nA conseqüència del Tractat dels Pirineus l’any 1659, que implicà l’annexió a França d’aquest territori, Prats de Molló esdevé una plaça forta fronterera. Aleshores s’inicia la construcció del Fort de la Guàrdia, amb capacitat per a un centenar de soldats, destinat a protegir la nova frontera i vigilar l’entrada a l’Alt Vallespir. Gaudeix d’un bon estat de conservació i té un recorregut de visita comentat.\n4 85-90 36-42 2 Prats de Molló 47 1\nDe km. 295,3 a km. 311,4\nColl de la Cella 1200\nColl de la Guilla 35\nm 1600 1400 1200 1000 800 600\ncoll de la Guilla Prats de Molló\nprats de molló – arles de tec (1)\nEl Tec o la vall emblemàtica del Vallespir Aquest tram i el següent continuen per la carretera D-115, però ara molt més transitada que la baixada del Coll d’Ares . La carretera és estreta, majoritàriament sense vorals, i els cotxes hi circulen a velocitats elevades. Aquest tram i el següent són uns dels principals motius per aconsellar fer la ruta Pirinexus en sentit horari, atès que la sensació de perill i angoixa quan circulem en baixada és molt menor que quan pugem. En conseqüència, poseu-vos una armilla fluorescent i simplement deixeu-vos anar. Tot el recorregut entre Prats de Molló i el Voló discorre al costat del riu Tec, amb una fauna i una flora potegida dins la Xarxa Natura 2000. El primer que crida l’atenció és la direcció d’aquesta vall. No discorre perpendicular a la serralada, com seria d’esperar, sinó que agafa una direcció obliqua, com si tingués pressa per arribar al mar i busqués el camí més curt. Aquesta direcció està condicionada, com en el cas de la Vall d’Hostoles (entre Amer i Sant Feliu de Pallerols), per una falla, que en\nRuta Pirinexus, entre Prats de Molló i Arles.\naquest cas va enfonsar el bloc situat al nord-est. Aquestes falles formen part d’un conjunt més gran i, com ja hem comentat, són les responsables de la creació de les grans depressions de l’Empordà i el Rosselló, del vulcanisme de la Garrotxa i dels sismes del 1427 i 1428. Aquesta circumstància fa que la vall sigui molt rectilínia i que el riu perdi desnivell d’una manera molt ràpida, fent que l’erosió que\nprodueix sigui molt concentrada en el fons del seu llit i que la vall estigui limitada per vessants amb pendents molt elevats. Així, el riu davalla per un fons estret i engorjat. La mateixa carretera, a voltes, discorre literalment penjada dels escarpats vessants de la vall. No fa gaire, el 1940, aquesta energia del riu es transformà en catàstrofe. Després d’intenses pluges i d’una esllavissada que col·lapsà un tram de la vall, es produí una riuada devastadora que afectà a Arles i a els Banys. Hi van haver 50 desapareguts, alguns dels quals mai no foren trobats, i la línia del tren entre Prats i els Banys quedà destrossada i no tornà a funcionar mai més.\nEl Termalisme. Aquest és un altre fenomen causat per les grans falles. Per això trobem a la vall fenòmens termals, tant a la Presta, prop de Prats, com a els Banys d’Arles, més a l’est. Les fractures afavoreixen el trànsit de l’aigua a l’interior de la terra i el posterior sobreescalfament d’aquestes.\nPuig de Cabres\nTorre de Coç\nDe km. 311,4 a km. 319,3\nPuig de la Rondinaire\nel Grau 800\n700 el Tec\nprats de molló – arles de tec (2)\nPer les estretes gorges arribem fins a l’abadia més antiga passeu per una pastisseria a comprar una Rousquilla, un dolç típic del Vallespir, especialment d’Arles. Cal destacar també l’edifici anomenat Les Indis per la seva arquitectura Art noveau, actualment seu de l’Ajuntament.\n1 Les Gorges de la Fou. Un cop ens anem acostant\n4 Les Mines de Ferro i el Tren. Arles també ha tingut\nuna vinculació amb la mineria. Prop d’aquí, a Cortsaví, hi ha les mines de ferro de ‘Vetera’. Per això, no és casual que ja al 1898 el tren arribes a Arles, i que a partir d’aquí el nostre viatge s’hi vinculi, atès que la seva plataforma servirà per adequar una via verda, en alguns trams de la qual ja hi circularem ara.\nal final d’aquest tram, uns 2,5 km abans d’arribar a Arles, trobarem una desviació a la nostra esquerra que ens porta a les Gorges de la Fou, les més estretes del món. Aquestes se situen a tan sols 500 metres de la nostra ruta. Són 1.500 metres de recorregut còmode per un estret canó de parets de més de 200 metres d’alçada i on es poden tocar ambdós costats al mateix temps.\nArles. L’arribada a Arles ens espera plena d’història. Desenvolupada al voltant de l’Abadia de Santa Maria, la vila ha viscut una certa activitat industrial al voltant de la fàbrica de filatures catalanes, el molí i l’artesania de dolços. Ens podem adreçar directament a la oficina de turisme situada a l’entrada de l’Abadia Benedictina de Santa Maria, una de les més antigues de Catalunya (778780) 2 . Cal destacar-ne, entre d’altres, el\nClaustre del monestir de Santa Maria.\nclaustre, que combina la pedra de Girona i el marbre de Ceret, la Creu del Gra, obra mestra de l’art de la Farga Catalana, la Sala Capitular i l’església. Poc més enllà de l’abadia trobarem El molí de les Arts i l’Artesanat, on hi ha l’antic museu dels teixits catalans 3 . Si voleu tradició, abans de marxar\nEls circuits BTT de l’Alt Vallespir. Si aneu amb una BTT\nper tota l’àrea entre Prats i Arles de Tec podeu deixar les alforges a l’allotjament i seguir algun dels molts circuits BTT de l’Alt Vallespir.\nVeïnat d’en Galengau\nDe km. 319,3 a km. 328,1\nSanta Creu de Quercorb\nles Llaceres Gramatjó\nTE LL COLL D EL\nOficina de Turisme d’Arles\narles de Tec – els banys d’arles\nDe l’ambient pirinenc a la Mediterrània A els Banys d’Arles tot destil·la termalisme. Des de l’any 633 ja existeixen unes termes romanes situades a aquest indret, que fou anomenat els Banys, fins el 1840 que rebé el nom francès d’Amélie (Amélie-les-Bains) en honor a la reina del mateix nom. Des de les hores ha estat una destinació per gaudir de les propietats de les aigües termals i la relaxació que proporcionen; de fet hi ha uns abonaments d’un dia per posar-se en forma. Si ens desplacem un quilòmetre i mig pel marge esquerre del Tec arribarem a Palaldà, on a banda de visitar la vila medieval fortificada també podrem anar al Musée de la Poste (museu de correus) 2 , on també hi ha el centre d’interpretació Charles Rennie Mackintosh i el Museu de les Arts i Tradicions Populars, on podrem descobrir els útils tradicionals del sabater i com es fa una espardenya «vigatana catalana». Després ens caldrà tornar a Els Banys per no perdre la via, que a partir d’aquí té un recorregut espectacular.\nDesprés de sortir d’Arles per la carretera principal (D-115), la deixarem per prendre un camí a la dreta. Ara la ruta aprofita camins, asfaltats o no, senders al costat del Tec (algun petit tram amb ferm pedregós) i aprofita aquells trams on encara es conserva algun vestigi ferroviari de l’antic tren d’Arles a el Voló. Compte, algun cop haurem de passar barreres per impedir el pas de vehicles motoritzats que ens obligaran a posar la bicicleta en posició vertical. Pedalarem molt més tranquils allunyats del trànsit, encara que en algun petit tram el retrobem. A la sortida dels Banys d’Arles la presència d’infraestructures ferroviàries és ben palesa. I és que el 1975 el tren encara arribava fins aquí per venir a buscar mineral de ferro, concretament fins a la boca est del túnel d’els Banys 1 , que encara podem veure avui. A partir d’aquí passarem per un antic pont ferroviari compartit amb vehicles, i poc després pedalarem ja per la plataforma del tren, recentment formigonada, únicament apte per a ciclistes i vianants. Ens caldrà superar alguna rampa,\nEls Banys d’Arles.\ntambé formigonada, allà on la plataforma ferroviària ha estat interrompuda.\nEls Banys d’Arles. La vall es comença a obrir i a perdre el caràcter enèrgic i engorjat associat a la muntanya. Quan ens acostem a els Banys d’Arles, notem una temperatura més càlida i un aire que ens recorda el mar. Efectivament, les primeres instal·lacions que trobarem a la vila són la piscina municipal d’aigua calenta i un centre esportiu anomenat espai mediterrani, evidència que ens trobem davant la barreja de l’aire de muntanya i l’aire de mar.\nTram 32 De km. 328,1 a km. 335,7 D-618 D-52\nMas de les Basses\nc l Te\nels Banys d’Arles 49\nMas Batllia d’Avall\nel Gau 97 61\nla Farga de les Armes\nReiners m Ribamala\nels banys d’arles – ceret\nFent via cap a la capital del Vallespir\nseguretat. Poc més endavant, perdem la plataforma i ens acostem a Ceret a través dels seus carrers. A la sortida de la població, deixarem els carrers transitats i creuarem el riu Tec pel pont del Diable 2 , (pont per a vianants) que és el pont medieval (segle XIV) més gran que mai no s’ha fet d’un sol arc. La llegenda diu que la pedra que li falta hauria estat robada pel diable. Després travessarem la carretera i, per la Rue de l’Ermitage, anirem a cercar la via per creuar-la per un estret pas formigonat i seguir cap a la dreta pel camí, inicialment asfaltat i després de grava no gaire compactada, que discorre entremig de cirerers.\nEl pont del Diable, a Ceret.\nAquest és el tram amb més recorregut sobre l’antiga via de tren, amb un ferm formigonat que facilita la pedalada. Passarem per vestigis ferroviaris excel·lents, túnels i ponts de ferro molt espectaculars, sobretot el darrer, que està situat al Pont de Reiners 1 . Després d’aquest pont una nova passarel·la recentment construïda ens permet travessar per sobre la carretera amb\nCeret. Capital de la cirera i del Vallespir. La ciutat, reconeguda a nivell mundial pels artistes plàstics que li han donat reputació de «meca del cubisme»,\nens convida a descobrir un centre històric a través de dos camins que s’entrecreuen constantment. El «Chemin Faisant» uneix 13 monuments o llocs classificats del patrimoni ceretà i el «Chemin sublimé» està il·lustrat amb 20 taules i rètols col·locats en el lloc on els artistes Pablo Picasso, Georges Braque, Juan Gris i molts altres van pintar les seves obres d’art i ens permeten entendre millor el seu procés de creació. Per descomptat hem d’acabar aquest passeig de les arts plàstiques amb una visita al Museu d’Art Modern de Ceret 3 . També cal remarcar l’obertura d’un nou museu «music» – Museu dels Instruments de Ceret, que presenta instruments antics de tot el món. Finalment destacar la casa del patrimoni «Françoise Claustre» que vetlla sobre la nova font de la plaça Pablo Picasso.\nDe km. 335,7 a km. 342,5\n100 D-615 273\nel T ec\nSant Pau d’Envistadors\nc Te el\nel Pont 32 de Ceret\nCan Querol la Cabanassa\n102 103 66-79\n3 Ceret 50\nm el Pont de Reiners\n800 m D-618\nceret – sant joan de pladecorts – el voló\nL’església d’el Voló.\nnombroses activitats lúdiques i on trobareu recorreguts amb panells d’informació sobre la fauna i la flora de l’espai.\nEl Voló. El circuit històric d’el emili mató\nSeguint entremig dels cirerers i alguna vinya, passarem prop del vistós castell d’Aubiry i del mas Santa Teresa. Després, el camí és un xic més pedregós fins que ens acostem a la carretera D-115 provinent de Ceret, on tornarà a ser asfaltat. Travessarem la carretera per una rotonda i tot seguit ens endinsarem pels carrers de Sant Joan de Pladecorts. Tram asfaltat compartit amb vehicles, però amb poc trànsit. A la Sortida de Sant Joan, i després de creuar un curs d’aigua, cal deixar l’asfalt, prendre un estret caminet (0,5 metres) i travessar una estructura metàl·lica que impedeix el pas d’animals. Per superar aquesta estructura, i una altra que trobarem més endavant, caldrà que posem la bicicleta en posició vertical. A partir d’aquí només ens cal seguir l’estret camí que després es torna més\nLlacs de Sant Joan de Pladecorts.\nample i que té un paviment de grava força compactada. Després de passar per sota tres ponts de vies motoritzades, girarem a l’esquerra per accedir a el Voló. En aquest punt tancarem el cercle i entroncarem amb la ruta que iniciàrem. 1 Els Llacs de Sant Joan de Pladecorts. Passats els carrers\nde Sant Joan, no gaire lluny del seu centre més antic, al voltant d’un castell, el tram està dominat per l’envergadura dels dos estanys artificials que trobarem situats a l’esquerra del Tec. És un espai turístic que acull\nVoló recorre el nucli antic del poble, al voltant de l’església, i es dirigeix cap a la Torre Quadrangular, vestigi d’antigues fortificacions, així com cap a l’imponent Campana de l’Assumpció de 832 kg de pes i l’estàtua del Petit Tambor, construïda en homenatge al primer nen de les tropes mort en combat. El fris del portal de l’església és una obra remarcable del Mestre de Cabestany, un escultor anònim del segle XII, autor també d’obres de gran qualitat encara visibles avui a Girona, Navarra o la Toscana. A l’Espace des Arts podreu veure exposicions de pintura, escultura o fotografia. Si disposeu de prou temps, podreu fer l’històric camí de la batalla d’el Voló (1793-1794), la qual enfrontà les tropes de Napoleó a les del Regne d’Espanya, o gaudir de les cures termals que s’ofereixen a les Thermes.\nTram 34 De km. 342,5 a km. 353\nles Lacs de Saint-Jean\nVilargell 105 106 107 56\nels Banys del Voló\nm Sant Joan de Pladecorts\ncultura, folklore i gastronomia\nEsdeveniments culturals, folklòrics i gastronòmics de la ruta El ventall d’activitats que s’organitzen al llarg de l’any en tot el territori és molt ample. Començant pels festivals de música, especialment a l’estiu, les Gener\njornades gastronòmiques varien segons la temporada i el producte o les fires i festes dels productes tradicionals. En aquestes tres pàgines teniu una relació\ndels principals esdeveniments, que no de tots, per tal que podeu programar les vostres visites en funció de l’època en què decidiu fer la ruta.\nFesta de la trufa (Fira gastronòmica)\nCuina de la garoina (Plats amb garoina [eriço de mar])\nJornades gastronòmiques de la Matança del porc i la Quaresma\nFesta de l’Ós (Festa llegendària)\nPrats de Molló, Arles, Sant Llorenç de Cerdans\nFira del Farro (Farina de blat de moro. Gastronomia)\nEl mini Olot (Festival de música)\nFira de Caça i Mostra Gastronòmica\nLa cuina del porc (Jornades gastronòmiques)\nJornades gastronòmiques de la cuina del bolet de primavera\nOlot, Vall d’en Bas, Les Preses, Vall de Bianya\nMediterrània Mar Obert (Fira multisectorial)\nFestival Internacional de Música de Joves Intèrprets\nLa Cuina del Peix Blau Ganxó\nFira - Mercat de la Ceràmica Catalana\nFesta Nacional de la Llana i Casament de Pagès\nFesta Intergalàctica de Joguets de Col·lecció\n«Tastets de mar. La clova» (Gastronomia)\nFira Arrels del Vi (Degustació de vins D.O. Empordà)\nQuerències (Música i flamenc)\nFestival de música d’Arles\nFestival Cornamusam (Festival de música tradicional)\nFestival de la Sardana (Dansa tradicional catalana)\nFestival de Bandes Charivari\nFestival Internacional de Música Castell de Peralada (Pertany a la Xarxa de Festivals de Música d’Europa)\nCicle de Concerts del Claustre de Sant Domènec\nFestival de Músiques de Torroella de Montgrí (Pertany a la Xarxa de Festivals de Música d’Europa)\nFestival dels Jardins de Cap Roig\nInterludi (Música clàssica, popular, flamenc, jazz i country)\nFestival Nits de Jazz de Platja d’Aro\nFestival Internacional de la Porta Ferrada (el més antic de Catalunya, 1958)\nCicle de Representacions del Mite del Comte Arnau (Espectacles de dansa, música i teatre)\nVisita-Espectacle de Fort Lagarde\nPortalblau (Festival internacional de músiques i arts de la mediterrània)\ncultura, folklore i gastronomia Juliol\nFestival Terra de Trobadors (Música medieval)\nFestibanyes (Festa taurina)\nMostra del Vi de l’Alt Empordà\nFesta de la Sal (Festes i tradicions de la salaó de l’anxova)\nJornades Europees de Patrimoni (Visites guiades gratuïtes)\nVallespir i Vall de Camprodon\nFira del Bastó i la Fusta (Artesania)\nFesta de l’Anxova\nJornades Gastronòmiques del Suquet de Peix\nTria de Mulats d’Espinavell (Baixada de cavalls joves de la muntanya)\nL’Armentera i Ullà\nJornades Gastronòmiques de la Poma Cuita\nMenú de l’Escamarlà\nFira de Santa Teresa i Fira Catalana de l’Ovella (Productes relacionats amb l’ovella ripollesa)\nFira de Sant Lluc (Fira ramadera que data del 1314)\nJornades Gastronòmiques del Xai i el Bolet del Ripollès\nRipoll. Sant Joan les Abadesses\nFira de Sant Martí i Concurs de Torradors de Castanyes d’Amer (Fira d’artesania)\nFiratast (Mostra gastronòmica)\nPirinexus CAT. Guia de la Ruta. Segona edició.\nGuia de la Ruta Cicloturística Pirinexus. Segona edició.