Guia pràctica de la cadena humana convocada per a l'Onze de Setembre - VilaWeb\nDimecres 03.07.2013 17:00\nPreguntes i respostes sobre la Via Catalana cap a la Independència\nJa fa un temps que es van obrir les inscripcions per a la cadena humana per la independència, que l'Onze de Setembre enllaçarà el Pertús (Vallespir) amb Alcanar (Montsià). És un envit organitzatiu de primer ordre. L'Assemblea Nacional Catalana treballa sense descans per facilitar-hi la participació de centenars de milers de catalans. Un dels organitzadors de la iniciativa, Ferran Civit, ho explica així: 'Si bé l'any passat l'objectiu era mobilitzar aquella majoria que dibuixaven les enquestes per forçar els polítics a fer passes endavant, enguany la Via Catalana necessita que tot el poble de Catalunya surti al carrer per fer un salt endavant fins a tocar de la independència.'\nPodeu fer les inscripcions en aquest formulari i consultar els trams que encara queden per omplir.\nMapa sobre l'ocupació dels diversos trams\nL'ANC ha elaborat aquest mapa que indica, amb colors diversos, el grau d'ocupació de cada tram de la Via Catalana:\nQuè puc fer per canviar-me de tram i ajudar així trams on hi falta gent?\nEl primer que cal fer és donar-se de baixa en aquesta pàgina, altrament no el sistema informàtic de l'Assemblea no ens permetrà donar-nos d'alt en cap altre tram. De fet això, tan sols cal donar-se d'alta al nou tram. En el cas que ens haguem inscrit en grup, el funcionament és exactament el mateix. Cal que es doni de baixa la persona que va fer la inscripció en nom del grup per després donar-se d'alta en un altre tram.\nUna altra manera de fer-ho passa per recuperar el correu de confirmació que vau rebre quan us hi vau inscriure i clicar l'opció de donar-se de baixa. Un cop desapuntats, només cal donar-se d'alta al nou tram.\nEl càlcul de participants que hagi fet l'ANC per cobrir tot el recorregut de la Via Catalana és una incògnita, a hores d'ara. Però sí que sabem que la distància que es pretén cobrir és d'uns 400 quilòmetres. A la cadena hi participaran nens, adults i gent gran, que tenen una llargada de braços variable. Es pot comptar que cada participant pot ocupar entre 1 mica menys d'un metre . Així doncs, per a abastar els 400 quilòmetres caldrien entre 280.000 participants i 400.000. Ara, els organitzadors avisen que la cadena humana pot tenir més d'una filera i, en alguns trams urbans, es compta que hi haurà aglomeracions. De fet, a ells els agradaria aconseguir més participants que no pas a la manifestació de l'any passat.\nLes rèpliques de la Via Catalana a l'estranger (22.07.2013)\nLa Via Catalana salta a internet (31.07.2013)


El programa festiu comptarà amb diverses propostes, entre les quals destaca l’espectacle inaugural, una mostra de Tai-txi, ball i activitats intergeneracionals com les manualitats i les danses, música, cant o cinema, entre d’altres. Un programa que vol fomentar la participació de les persones grans, amb moltes activitats i propostes fetes i pensades en la majoria de casos pel propi col·lectiu i de la mà del teixit associatiu de la ciutat. En paraules de la regidora de Cicles de Vida, Marisol Martínez, "aquesta festa és un oportunitat per fer un reconeixement públic a tot allò que la gent gran ha aportat a la ciutat”.\nPer a Martínez, "des del Govern volem afavorir i impulsar l’envelliment actiu i posar a l’abast de la gent gran els serveis i recursos que necessiten”; en aquest context,la regidora ha afegit que "el nostre objectiu passa per millorar Sabadell amb la implicació activa de tots els sectors de la societat, també i de manera molt important de la gent gran, que representa un 18,52% de la població, és a dir, 38.901 persones de més de 65 anys i que volem que sigui protagonista del present i del futur”.\nLa Festa Gran s’iniciarà el proper dilluns, 22 de maig, a les 12 del migdia amb una rebuda institucional, al Saló de Plens de l’Ajuntament, a les entitats que participen o col·laboren en la festa. Actuaran dos grups de cambra de l’Escola Municipal i Conservatori Professional amb motiu del seu 125 aniversari com a escola.\nCom a novetat aquest any es podrà participar a les Jornades @-informa, de la Fundació Antiga Caixa Sabadell, que neixen amb la voluntat d’aglutinar per primera vegada en el mateix fòrum coneixements i experiències sobre la interrelació de la salut, la tecnologia i l’esport envers el benestar de la gent gran.\nEntre les propostes que es mantenen d’altres edicions figuren la cantada de Corals dels casals i entitats de gent gran o la ballada de sardanes amb la Cobla La Nova Vallès.També es podrà gaudir de la mostra d’entitats o d’una desfilada de vestits de costura i paper de les entitats de gent gran.\nLa Festa clourà el diumenge 28 de maig a 2/4 de 6 de la tarda a la plaça del Doctor Robert, amb el ball de Cloenda, a càrrec de l’Orquestra Galeta. Tots els actes són gratuïts i oberts a tothom, però alguns requereixen inscripció o recollir invitació/entrada, que s’ha de recollir a l’antic Mercat de Sant Joan.\nViu la Vida en Gran\nCoincidint amb la festa s’ha presentat la campanya Viu la Vida en Gran, que vol trencar amb la imatge que sovint es té de les persones grans, potenciant i promovent el concepte de gent gran activa, que s’implica i participa en la societat. El tret de sortida de la campanya serà el dilluns 22 de maig, data a partir de la qual s’implantarà la nova imatge en totes les accions que es facin des de l’Ajuntament adreçats a aquest col·lectiu.\nViu la Vida en Gran vol apostar per un envelliment actiu, promoure la independència i la igualtat de gènere també en la gent gran; iniciant una nova etapa en la qual cal garantir el dret a respectar també les decisions de la gent gran i dels infants des d’instruments que garanteixin el ple dret de ciutadania.\nTags: entitats, Festa Gran, Viu la Vida en Gran


Raül Agné agafa les regnes del Saragossa en substitució del cessat Luis Milla - Esport3 - TV3 i Catalunya Ràdio\nRaül Agné agafa les regnes del Saragossa en substitució del cessat Luis Milla\nPer primera vegada, l'entrenador aragonès dirigirà un equip professional a la seva terra\n25/10/2016 - 21.00\nRaül Agné serà el substitut de Luis Milla a la banqueta del Saragossa a la Segona Divisió A. Amb 46 anys, el de Mequinensa entrenarà per primera vegada un conjunt professional a la seva terra. La presentació oficial serà dimecres a l'estadi del seu nou equip, La Romareda, a les 12 del migdia.\nAgné va jugar al Saragossa B abans de fitxar pel Figueres, el Girona, el Palamós i el Club Esportiu Binèfar. Va començar la seva carrera d'entrenador al Perqlada, de la Tercera Divisió, per passar al Palamós a la mateixa categoria abans de dirigir l'ascens del Girona a la Segona A la temporada 2007-08. Ha estat al capdavant dels gironins en dues etapes.\nFora de Catalunya ha entrenat el Recreativo de Huelva, el Cadis, el Tenerife, i ara el Saragossa. L'equip aragonès ocupa el quinzè lloc de la classificació amb 13 punts, a 3 punts dels llocs d'ascens i 2 dels de descens, després d'encadenar 6 jornades sense guanyar (3 derrotes i 3 empats).\nLuis Milla, destituït com a tècnic del Saragossa


InicioMaresme[ÀUDIO] Podcast notícies del Maresme del divendres 30/04/2021\n30 abril, 2021 Redacció Maresme, Podcast 0\n-L’alcalde de Malgrat de Mar, Joan Mercader, i el director de l’Agència Catalana de l’Aigua, Lluís Ridao, han signat aquest dijous un acord per impulsar diverses actuacions de millora en el tram final de la riera de Palafolls.\n-El Consell Comarcal del Maresme obre aquest proper dilluns el termini per presentar les sol·licituds d’ajuts per al menjador escolar per al curs vinent.\n-Des de demà 1 de maig i fins el 6 de juny, 13 municipis del Maresme celebren el temps de maduixes.\n-La Biblioteca La Cooperativa de Malgrat de Mar celebra avui mig segle de vida.\nRiera Sant Genís Palafolls\nTemps de maduixes Maresme


Del 5 al 8 de juliol es va celebrar a l’IEC el Congrés Internacional de Música de l’Edat Mitjana i el Renaixement, Med&Ren, el més important del món en aquest àmbit. La trobada va aplegar més de dos-cents musicòlegs amb l’objectiu de donar a conèixer els resultats de les seves investigacions i va col·locar, per uns dies, Barcelona i l’Institut com a capitals de la musicologia\nEl congrés Med&Ren és el més important en matèria de musicologia de l'Edat Mitjana i el Renaixement\nEn un concert de música clàssica sona una simfonia de Mozart. En acabat, la majoria d’assistents creuaran la porta de l’auditori sense saber que la peça ha estat interpretada gràcies a la feina d’un musicòleg. I és que, fins a arribar a les mans d’un intèrpret, la partitura —escrita al segle xviii pel genial músic austríac— ha estat estudiada críticament per algú que abans n’ha comprovat l’autenticitat, ha fet un treball editorial, ha estudiat quins són els instruments amb què la peça es deuria interpretar en l’època i ha recopilat la informació històrica que han de tenir en compte els intèrprets en el moment de tocar-la.\nLa musicologia, que és l’estudi científic de la música, té per objectiu principal sistematitzar els coneixements relatius a la música per mitjà del mètode científic i la relació amb altres àrees del coneixement, com són les matemàtiques, la física, la sociologia o la lingüística. «La música és una altra faceta de la història cultural», segons Tess Knighton, professora de la Institució Catalana de Recerca i Estudis Avançats (ICREA) de la Institució Milà i Fontanals del Consell Superior d’Investigacions Científiques (CSIC), i aporta informació molt valuosa, per exemple de l’època en què va ser composada. I és que «la història no és sorda», sentencia Emili Ros, de la Societat Catalana de Musicologia, filial de l’IEC.\nGiner i Escalas amb els organitzadors, Kinghton i Ros\nKnighton i Ros són els coordinadors del Congrés Internacional sobre Música de l’Edat Mitjana i el Renaixement, Med&Ren 2011, que va tenir lloc a l’IEC del 5 al 8 de juliol i que durant uns dies va situar Barcelona al centre del mapa musicològic mundial. Organitzat per l’IEC i la Institució Milà i Fontanals del CSIC, aquest Congrés és considerat el més important del món. L’edició d’enguany és la que ha comptat amb més participants ―més de dos-cents experts musicòlegs procedents de vint-i-dos països i de més de cent institucions―, per la qual cosa l’organització l’ha qualificat d’«èxit total».\nUn congrés de llarg recorregut\nEl Med&Ren se celebra anualment des dels anys setanta. En anys alterns, té lloc en una ciutat britànica i en una ciutat d’algun altre país, i tal com explica Tess Knighton, la celebració del Congrés a Barcelona «ha servit per a donar a conèixer què es fa aquí en el camp de la musicologia», però també «per a intercanviar coneixements amb altres investigadors». D’altra banda, afegeix que en aquesta edició s’ha volgut fomentar la participació dels joves investigadors, «que tenen l’oportunitat de presentar la seva recerca i d’interactuar amb grans musicòlegs, presents al Congrés».\nUn d’aquests grans musicòlegs és el britànic David Fallows, un dels fundadors del Med&Ren i considerat un dels més importants del món quant a l’estudi de la música del segle xv. Durant el Congrés es va presentar Essays on Renaissance Music, un llibre elaborat en honor seu i que ha estat editat per Fabrice Fitch i Jacobijn Kiel. Una altra de les grans figures que van assistir al Congrés i a qui també es va retre homenatge és l’intèrpret Bruno Turner, també amb la presentació d’un llibre sobre ell, editat per Tess Knighton.\nCapital de la musicologia per uns dies\nLa inauguració del Congrés es va fer el dia 5 de juliol a l’Aula Magna de la Facultat de Geografia i Història de la Universitat de Barcelona (UB). En l’acte van intervenir Ros i Knighton; Xosé Aviñoa, catedràtic de Musicologia de la UB; Lluís Calvo, director de la Institució Milà i Fontanals (CSIC), i Romà Escalas, secretari general de l’IEC.\nEn el decurs del Congrés es va presentar la recerca més recent sobre la música de l’edat mitjana i el Renaixement, des del cant gregorià i l’antiga polifonia de Notre Dame fins a gèneres musicals com el motet, la missa polifònica i el madrigal. També es van exposar estudis sobre compositors com Josquin, Senfl, Morales i Victòria, i treballs sobre altres temes com ara la relació entre la música i les dones de l’edat mitjana i el Renaixement. Com a activitat paral·lela al Congrés, el grup de música de cambra Musica Reservata de Barcelona va oferir, el dia 5 de juliol, un concert a la capella de Santa Àgata de Barcelona, dirigit per Peter Phillips. I, l’endemà, després que el president de l’IEC, Salvador Giner, donés la benvinguda als congressistes, va ser el torn del grup musical La Caravaggia.\nGràcies a aquest Congrés, Barcelona va ser durant uns dies la capital mundial dels estudis de la música de l’edat mitjana i el Renaixement. El Med&Ren és el primer congrés d’aquesta categoria que s’ha celebrat a Espanya, on hi ha una gran tradició musicològica en aquest àmbit, on excel·leixen exponents com Pedrell, Anglès i Llorens, «uns musicòlegs d’una brillantor difícilment igualable», segons Emili Ros. D’aquests, Knighton posa en relleu Felip Pedrell, «la figura més destacada del país». Pedrell va ser el primer músic modernista català que va contactar amb la música estrangera i va ser un dels introductors de la música de Wagner a Espanya. Va fundar els estudis de musicologia al país i, entre els seus deixebles, hi ha Enric Granados, Manuel de Falla o Isaac Albéniz.


Nico Rosberg firma la "pole" i Alonso s'endú un altre fracàs - Diari de Girona\nNico Rosberg firma la "pole" i Alonso s'endú un altre fracàs\nEl McLaren de l'asturià amb prou feines va resistir 200 metres abans de fer-lo retirar a la Q1\nstavelot (bèlgica) | efe/ddg 28.08.2016 | 00:00\nNico Rosberg en un moment de la sessió de qualificació d´ahir a Bèlgica. STEPHANIE LECOCQ/efe\nL'alemany Nico Rosberg (Mercedes) va complir a la sessió de classificació del Gran Premi de Bèlgica en aconseguir la pole-position davant l'absència del seu company d'escuderia, el britànic Lewis Hamilton, en una jornada on va tornar a brillar l'holandès Max Vertappen (Red Bull). Les nombroses sancions acumulades per Hamilton pels canvis realitzats en el seu monoplaça el van relegar a la penúltima plaça de la graella, per la qual cosa el britànic es va limitar a marcar un temps dins del 107 per cent a la Q1 i aquí es va acabar la seva participació en la jornada de dissabte.\nDavant l'absència del líder sòlid del Mundial, Rosberg havia de fer valer ahir el rendiment del millor cotxe de la graella sense la presència del seu màxim rival, però sense oblidar els Red Bull i els Ferrari en la ràpida pista de Spa-Francorchamps. Així, la cursa d'avui podria ser decisiva per al futur de Rosberg al Mundial -a 19 punts del seu company-, ja que un nou error allunyaria notablement qualsevol possibilitat de lluitar pel títol per al qual cosa està obligat a aprofitar la seva privilegiada posició de sortida i la situació de Hamilton. Però la classificació va tenir al jove Verstappen de nou com a actor destacat, ja que es va fer amb la segona posició de la graella en una dura pugna amb un altre dels noms destacats de la jornada, el finlandès de Ferrari Kimi Raikkonen. Tots dos van protagonitzar un bonic duel per acompanyar Rosberg a la primera fila de sortida que es va decantar finalment del costat de l'holandès per només 17 mil·lèsimes.\nPer contra, l'alemany Sebastian Vettel -quart- va tornar a evidenciar que no està còmode amb la situació de Ferrari i a part de veure's superat pel seu company se'l va veure rondinaire tant en els entrenaments lliures com en la classificació. També va tornar a brillar dins del seu notable temporada el mexicà Sergio Pérez, que va portar al seu Force India fins a la sisena posició i va superar l'alemany Nico Hulkenberg, que es va situar just darrere del seu company d'escuderia.\nAixí mateix, l'escuderia McLaren Honda va viure una jornada agredolça, ja que si el monoplaça del britànic Jenson Button va aconseguir ficar-se en la Q3 i finalitzar novè, la unitat de Fernando Alonso va ratificar els problemes que ha patit des de divendres amb un nou problema que amb prou feines el va deixar avançar 200 metres a la Q1 abans de retirar-se.\nEl problema patit per Alonso, que es va detectar en l'última volta dels entrenaments lliures 3 i que va tractar de ser esmenat sense èxit abans de la sessió de classificació, podrien motivar que l'equip optés per un nou canvi de motor en el seu monoplaça. Igualment, el també espanyol Carlos Sainz va veure com el seu Toro Rosso tampoc acabava d'oferir el millor rendiment. Avui els pilots hauran de completar 308.052 km de distància sobre el traçat de Spa-Francorchamps, el que suposarà donar 44 voltes als 7.004 metres del traçat belga, el més llarg de tot el mundial.


Neuràlgia del trigemin: Fases de la NT\nFases de la NT\nLa neuràlgia del trigemin que jo he patit té quatre fases:\n- Fase roja. Atacs periòdics de dolor intens durant franges horàries que poden ser de moltes hores (el meu rècord és 11 hores, dissabte 30 gener 2010 de 8 del matí a 7 del vespre, amb pocs minuts de descans –de vegades només segons– entre descàrrega i descàrrega).\nLa fase roja alterna el dolor agut (descàrregues entre 3-5 segons i fins a uns 20 minuts seguits, el meu rècord, aconseguit el 25 de desembre del 2009 cap a les 23 h, i també el mateix temps aproximadament l’1 de febrer del 2010 cap a les 14 h) i la pausa, en què notes les pulsacions del corrent nerviós, com si t’enrampessis, i et quedes molt quiet perquè no vingui la descàrrega següent, però mentre no arriba no et fa aquell mal horrorós.\nLes descàrregues poden ser al nas (endins de la cavitat nasal o a l'aleta del nas), entre el nas i l’ull, a l’ull (cella i parpella), a la boca (llavi superior, dents, genives), entre el nas i la boca (galta). Al cap d’un minut de descàrregues en una fase roja comences a plorar i als dos minuts ja clames –sense veu, no pots enraonar– per una càpsula de cianur, tens ganes d’obrir la finestra per tirar-t'hi –però no et pots moure, estàs paralitzat–, etc.\nEn fase roja és igual el que prenguis d’analgèsic ordinari, no hi fa res ni injectat. Només funcionen les drogues strictu sensu: fentanil, metadona... La fase roja acaba quan la bèstia torna al cau cansada de fer exercici a l’aire lliure o al cap de poc –minuts– de prendre la droga de debò, que jo no vaig aconseguir fins al mes d’abril del 2010.\nHem distingit, doncs, dins la fase roja, els atacs, que aquí considerem el mateix que l'expressió fase roja (o sigui, durant un atac o fase roja hi ha períodes de dolor i hi ha pauses), de les descàrregues, que són els moments específics de dolor dins de l'atac. Les descàrregues poden ser curtes (de dècimes de segon fins a 3-5 segons) o llargues (en el meu cas, com he dit, dues vegades fins a 20 minuts seguits; totes dues abans de tenir a mà la droga que després vaig aconseguir i que calma de manera quasi immediata el dolor més agut, el dolor insuportable).\n- Fase d’alerta. S’activa la NT (descàrregues curtes, normalment punxades instantànies) amb qualsevol «activitat perillosa», encara que les facis amb moooolta cura, i en algun altre moment esporàdic no previst.\nLes activitats perilloses són de dos tipus: només perilloses i d’alt risc. Només perilloses: afaitar-se, ficar el menjar a la boca, tocar-se el nas, fer petons o que te’n facin, llepar-se les dents o les genives, somriure, enraonar una estoneta, girar el cap més bruscament del compte, trobar-se enmig d'un corrent d'aire, experimentar vibracions o sorolls forts, tenir fred, rebre el sol directe a la cara. D’alt risc: dutxar-se, esternudar, rentar-se la cara, fregar-se l’ull, fer un cop d’ull massa ràpid cap a la dreta (tibes el nervi de l’esquerra), mastegar, badallar, raspallar-se les dents, mocar-se o netejar-se el nas, córrer, fer moviments bruscos, cantar, riure, fer una classe o una xerrada (parlar en veu més alta que en una conversa normal)...\nEn fase d’alerta, doncs, és impossible no tenir un munt d’ensurts (enrampades, punxades) cada dia. Cal anar, doncs, amb moooolt de compte i, tot i així, no pots evitar les descàrregues, que són freqüents (entre 10 i 50 vegades/dia, per dir una xifra).\n- Fase stand-by. No molesta el trigemin, en general, amb les activitats perilloses ni si fas amb prou cura les activitats d’alt risc. Pots passar el dia, si tot va bé, amb una, dues, tres punxades..., que sols tenir sobretot al matí, si no estrenes el dia amb prou concentració per fer les coses amb cura. En qualsevol cas, hi ha punxades, encara que siguin poques.\n- Fase latent. És la que hi ha entre una fase stand-by i una altra, que pot ser un període d’uns dies –dins del mateix episodi– o d’un any i mig o dos –entre un episodi i un altre. No hi ha dolors, no hi ha fiblades, però hi ha memòria del dolor, de manera que vas sempre amb molta cura quan et moques (si goses fer-ho), quan et dutxes (especialment quan et rentes el cap), quan t’afaites o et retalles la barba, quan et raspalles les dents, quan notes corrents d'aire, quan menges (sempre mastegues pel cantó contrari al del trigemin afectat, que en el meu cas era l’esquerre; els qui tinguin els dos nervis amb neuràlgia, sincerament, no sé com s’ho poden fer en les fases roges o d'alerta; suposo que hauran de tenir-ho tot triturat i alhora menjar amb una mica d'anestèsia, o no menjar; perquè en fase roja no és només el fet de mastegar, és també el contacte amb la boca, amb els llavis)...\nDurant la fase latent no et poses cremes a la cara ni protectors del sol. De manera que ja no prens el sol, perquè jo tinc la pell molt sensible. Per descomptat, del coll cap amunt no t'hi fas cap mena de fregues. Etcètera. La memòria del dolor pot durar, suposo, molt de temps. A mi em va durar parcialment tot l’any i mig des que es va acabar el primer episodi, que va ser molt suau, fins que va començar el segon. I ara, quan acabi el segon (espero que acabarà), la fase latent em durarà, segur, molts anys –això si no torna la bèstia per recordar-m’ho de visu en un nou episodi.\nDurant la fase latent pot haver-hi algun pessigolleig, una mena de cremoreta, alguna petita molèstia superficial a la pell, com un avís, però no dolor. Almenys és això el que ara (setembre 2010) em passa, i és per aquest motiu que no estic segur que hagi acabat el meu segon episodi de NT que va començar el setembre del 2009 i teòricament va acabar el 23 d'agost passat.\nEntre la fase d’alerta i la fase roja hi ha estadis intermedis, és clar, dies en què cada error de càlcul en una de les activitats perilloses comporta no una punxada com quan estàs en stand-by, sinó una sèrie de fuetades del nervi durant uns segons, que poden arribar a mig minut i tot. O bé pots estar en plena fase d’alerta i, sense adonar-te’n, fer alguna activitat de risc i que la bèstia no es desvetlli ni et recordi de manera immediata, com sol passar, que has comès un error greu. O sigui, de vegades no reacciona als estímuls ordinaris. O de vegades reacciona tard (o et sembla que és una reacció), potser vint-i-quatre hores després des d’aquell dia que et trobaves més o menys bé i, sense adonar-te’n, gairebé eufòric per la novetat de poder somriure, et vas posar a cantar.\nCom que en fase roja no hi ha gairebé activitats que puguis fer, mentre fa efecte la droga –si ja has acabat la gimcana que cal fer per aconseguir-ne– és convenient tenir una estratègia preparada. Per exemple, si ets a casa, que la teva parella o algú que t’estimi t’agafi la mà –només la mà!– i et faci sentir acompanyat. No et poden fer carícies, ni petons, ni potser tampoc estàs gaire perquè et diguin coses boniques, però sí que et poden fer sentir una mica d’escalfor moral. També pots intentar alguna estona distreure't mirant còmics, la TV... Però en general no ets capaç de fer res, ni tan sols això: acluques els ulls i esperes que passi el temporal, que saps que passarà. En fase roja és inútil que vagis al metge, perquè no et podrà explorar. No et pots tocar la cara ni amb la punta del dit, ni amb cotó fluix, ni amb una ploma de colibrí: tot enrampa, qualsevol contacte per mínim que sigui.\nEn fase stand-by i fins i tot en fase d'alerta –i, no cal dir-ho, en fase latent– jo he procurat al màxim fer vida normal, perquè em semblava que m'ajudaria a no capficar-me tant en el problema: horaris, feina, etc., excepte les classes que abans feia un cop o dos per setmana, que vaig haver de renunciar-hi. Al començament vam intentar substituir-les per projeccions, però de seguida vam veure que no era pràctic si no hi havia, com no hi podia haver, explicacions complementàries, debat final, aclariments... La NT, doncs, és un seriós obstacle per a qui es dediqui a l'ensenyament, fins i tot durant els estadis més benignes de la malaltia, perquè l'activitat continuada dels músculs que envolten el nervi trigemin el desvetllen.\nLa medicació (carbamazepina i derivats, gabapentina, levetiracetam) funciona a llarg termini, si és que funciona, no actua en les fases més agudes, tot i que te les pot fer més suportables (és el que m'ha semblat que feia sobretot l'oxcarbazepina, derivat sintètic de la carbamazepina comercialitzat des de fa poc temps amb la marca Trileptal, si la prenia de manera molt sistemàtica i combinada amb altres productes; ja hi arribarem). Les injeccions de calmants i analgèsics ordinaris tampoc fan re. Només funcionen els opiacis (jo he pres sobretot Actiq –fentanil–, receptat finalment després d’una llarguíssima peregrinació per totes les dependències de salut de Barcelona, incloent-hi psiquiatres que havien de garantir que si em donaven aquests productes no me'ls vendria ni els utilitzaria per a altres coses) i altres drogues com la metadona, que em van proporcionar amb certa facilitat a la Unitat de Dolor de l’Hospital Clínic... un cop que ja tenia la fitxa feta de malalt amb NT, havia passat pel psiquiatre, etc.\nEn fase d'alerta l'analgèsic que m'ha funcionat més bé no ha estat ni el diclofenac (Voltaren), ni l'ibuprofè ni el metamizol (Nolotil), que no m'han servit gens, sinó el dexketoprofè (Enantyum; 75 mg/dia). Però ja dic que aquests analgèsics no fan re quan entres en fase roja, que és quan necessites alguna cosa forta JA, que aturi allò de manera IMMEDIATA.\nEn fase stand-by no he pres analgèsics. Ni, per descomptat, en fase latent.\n(Afegitó posterior. Després d'escriure això han passat moltes altres coses, com ara fases llargues de dolor que no s'han resolt ni amb el que jo denomino aquí «drogues». He hagut d'anar, doncs, al darrere de drogues encara més fortes, com la morfina, que no aconseguiré que em receptin de manera legal, ordinària, fins a començaments del 2013.)\nEtiquetes episodis, fases de la NT, medicaments, neuràlgia del trigemin, trastorns psíquics\nAnònim 15 de setembre de 2010 a les 19:33\nEm corprèn molt aquesta descripció. Voldria fer-te companyia i evitar-te aquest terrible patir.\nFas bé d'explicar-ho per ajudar-nos a entendre una mica aquest mal.\nI també per gaudir de la salut, quan la tenim!


Noves mesures en els autobusos d'EMT València\nEls autobusos d'EMT València circularan amb les finestres obertes per a garantir la correcta ventilació\nD'esta forma s'evitarà que els passatgers vagen apegats dins de l'autobús\ndivendres, 6 de novembre 2020 - 18:50h\nAutobús de l'EMT | L'EMT\nEls autobusos de l'Empresa Municipal de Transports (EMT) de València circularan amb les finestretes obertes amb l'objectiu de garantir la correcta ventilació dels vehicles.\nSegons fonts de l'empresa pública de transport, actualment, ja hi ha cartells en els autobusos en els que se sol·licita als passatgers que no manipulen les finestres. Es tracta d'una mesura que se suma a les altres moltes que s'han implantat estos mesos per a garantir la seguretat dels treballadors i usuaris enfront del Covid-19.\nPer part seua, el portaveu de Ciutadans (Cs) en l'Ajuntament de València, Fernando Giner, ha exigit a l'alcalde, Joan Ribó, durant la Junta de Portaveus Extraordinària celebrada este divendres, garantir les mesures de seguretat en les parades i els autobusos de l'EMT, coincidint amb la posada en marxa, per part del Consell, de noves restriccions per a comerç i hostaleria.\n«Mentres el Consell anuncia noves mesures, el transport públic continua fent les coses sense cap classe de distanciament social, ni de restricció en València», ha denunciat Giner, qui ha detallat que durant la junta ha preguntat a l'alcalde per «les mesures que ha pres l'EMT a la ciutat per a prevenir el problema dels contagis en el transport públic».\n«L'alcalde ens ha contat que han decidit que els autobusos circulen amb les finestres obertes, una mesura que no ens pareix malament, però que considerem totalment insuficients», ha afegit.\nEncara no s'ha arreglat el problema de les mampares dels conductors, li hem demanat que en les parades es marquen línies grogues, com hi ha en comerços i hostaleria, per a garantir el distanciament social i que augmente la freqüència en les hores punta perquè els usuaris no hagen d'anar junts dins de l'autobús», ha conclòs Giner en un comunicat.\n"Vídeo: Situació actual d'algunes localitats valencianes a causa del temporal" "Les penyes taurines creen la primera 'ruta del bou' en el territori valencià"


Traducció de directoris, portals, gestors de contingut, pàgines web i llocs web en la combinació català-tagal: Barcelona | LinguaVox\nEsteu cercant una agència de traducció a Barcelona o una empresa de traducció que presti els seus serveis de traducció a Barcelona? Des que va iniciar la seva activitat l'any 2000, LinguaVox ha traduït milions de paraules en més de 1500 combinacions de llengües, com ara la de català-tagal, per a clients particulars, pimes, institucions i grans empreses.\nNomés treballem amb els millors professionals. Tots els nostres traductors i intèrprets de català-tagal són parlants nadius de/d' tagal i experts en els seus camps d'especialitat. A més, comparteixen els nostres valors: fidelitzar els clients mitjançant la millora continua, la cerca de la perfecció i l'excel·lència.\nEl vostre projecte de traducció de directoris, portals, gestors de contingut, pàgines web i llocs web en la combinació català-tagal està en les millors mans\nEls nostres lingüistes tenen estudis universitaris superiors, normalment en traducció i interpretació; viuen o tenen contacte quotidià amb els seus països d'origen i les seves llengües maternes, i estan en disposició de traduir al/a l' tagal el vostre projecte de traducció de directoris, portals, gestors de contingut, pàgines web i llocs web.\nLa majoria dels nostres traductors de Barcelona i d'altres llocs són especialistes en traduccions tècniques, jurídiques, mèdiques o empresarials. El vostre projecte de traducció de directoris, portals, gestors de contingut, pàgines web i llocs web en la combinació català-tagal sonarà tan natural en tagal que el lector no percebrà que la llengua de partida era el català.\nEn les combinacions d'«idiomes exòtics» o amb molt pocs traductors, és possible que la traducció hagi de passar per l'anglès. En aquest cas, n'informem primer el client. Per regla general, sempre que els documents originals també estiguin disponibles en anglès, és millor optar per una traducció en la combinació anglès-tagal, ja que serà més econòmica i més ràpida.


Mosquit tigre i malalties – Ajuntament de Vidreres\nInici/Actualitat/Mosquit tigre i malalties\nMosquit tigre i malalties\nLes arbovirosis són malalties infeccioses causades per arbovirus, com per exemple el Zika, el Dengue, la Chikungunya i la Febre Groga. Els arbovirus són un grup heterogeni de més de 500 virus amb una característica comuna: són transmesos per artròpodes. D’entre tots els artròpodes que actuen com a transmissors d’arbovirus, els mosquits són els més coneguts. Aquests insectes ingereixen el virus en xuclar la sang d’una persona o animal infectat i posteriorment l’inoculen a altres persones o animals sans, també a través de les picades.\nRisc de transmissió\nQuan una persona viatja a un país on aquestes malalties són endèmiques, hi ha la possibilitat que mentre està de viatge, un mosquit d’aquella zona li transmeti la malaltia a través de la picada. En aquest cas, pot passar que la persona infectada comenci a presentar símptomes de la malaltia mentre està de viatge, amb la qual cosa ha d’anar als serveis mèdics del país on està i rebrà el tractament per afrontar la malaltia, un cop ha superat la malaltia pot tornar al seu país d’origen sense que hi hagi risc de contagi.\nPerò també pot passar que abans de presentar símptomes i desconeixent que ha sigut infectat, hagi de tornar al seu lloc d’origen i un cop arribat a casa desenvolupi la malaltia. Llavors, hi ha risc que si al lloc on viu hi ha presència de mosquit tigre, un d’ells el piqui, aquest mateix mosquit repliqui el virus, piqui a una altra persona i li pugui transmetre la malaltia. El risc que passi això és molt baix, però quan més mosquits tigre hi ha en una zona, més n’augmentarà aquesta probabilitat.\nTot i que les principals arbovirosis no siguin endèmiques a casa nostra, l’establiment del vector, el mosquit tigre i l’augment dels viatges internacionals de retorn de zones endèmiques tropicals i subtropicals, ha acabat generant a Catalunya els dos primers casos autòctons d’aquestes malalties (concretament dos casos de dengue confirmats el 2018 i el 2019). De fet, els darrers anys s’han confirmat diversos casos de dengue autòcton a França i en aquests moments, per primer cop a Itàlia, hi ha declarat un brot de 8 casos de la mateixa malaltia.\nPodeu visualitzar el vídeo aquí.\nLa temporada no s’acaba. Atenció!\nCal que estiguem atents i apliquem mesures de prevenció a l’entorn de casa nostra, ja que el mosquit tigre segueix actiu.\nLes pluges i els ruixats d’aquesta època de l’any, més habituals que en ple estiu, afavoreixen i molt la proliferació del mosquit tigre i les molèsties no desapareixen.\nEl mosquit tigre es manté actiu almenys fins a final del mes d’octubre. Així que si es mantenen els ruixats, cal seguir aplicant mesures de prevenció i d’aquesta manera aconseguir un cert control i reduir les molèsties.


Article ARA (març 2015): "Eleccions municipals i procés polític" > Ferran Requejo - Web personal\nArticle ARA (març 2015): "Eleccions municipals i procés polític"\nferranrequejo publicat el 22-de març-2015 12:53\nLes properes eleccions municipals seran un moment important pel futur polític del país. Es marcaran tendències i canvis significatius en algunes ciutats i pobles respecte als resultats de fa quatre anys. Però cal no confondre què està en joc en cada tipus d’eleccions. Les municipals estan presidides per lògiques diferents a les eleccions de caràcter general. Intervenen factors, diguem-ne, més “minifundistes”. Per exemple, el prestigi (o no) dels alcaldes i dels equips de govern hi juguen un paper clau. En aquest sentit, les municipals no seran la “primera volta” de les eleccions al Parlament de Catalunya. Els resultats no son extrapolables.\nMés que el mapa electoral que quedi dibuixat la nit del 24 de maig, serà políticament més important el mapa que quedi establert dues setmanes després, el mapa dels alcaldes i dels equips de govern dels ajuntaments (i de les diputacions). I això passa pels pactes postelectorals dels partits.\nA ningú se li escapa que si el mapa dels nous governs locals té un color sobiranista en quasi tot el país, serà llegit com un signe clar favorable al procés d’independència, tan per part dels ciutadans com per part d’actors internacionals. Serà la primera vegada en 36 anys que les eleccions municipals catalanes tindran una lectura internacional. I aquí el cas de la ciutat de Barcelona resulta emblemàtic. Un mapa amb predomini sobiranista però amb la capital d’un altre color diluiria molt el sentit polític dels resultats.\nD’altra banda, crec que analitzar les properes eleccions municipals només en termes tradicionals de “dreta-esquerra”, separats dels objectius del procés polític actual, resulta un plantejament antiquat. Allò que està precisament en joc amb la independència (o amb el manteniment de la dependència) és aconseguir (o no) una democràcia de molta més qualitat, un estat de benestar desenvolupat amb serveis socials, d’ensenyament i de sanitat comparables als de països nòrdics o Holanda, poder decidir en política econòmica i fiscal, ser un actor propi en política europea i internacional, establir cotes de productivitat i inversions en recerca i innovació comparables a la dels estats punters del món, fer polítiques redistributives eficients que combatin la pobresa, l’exclusió i disminueixin de manera dràstica les desigualtats socials, incrementar les pensions, decidir les polítiques ecològiques i energètiques, aprofundir en polítiques de gènere, etc. També està en joc decidir un model municipal molt més modern i adequat a les característiques del país, sense els condicionants centralistes i uniformitzadors del model actual.\nEstablir un estat independent suposa decidir les pròpies interdependències en un món global, institucionalitzar una democràcia avançada, i una societat i estat de benestar. Projecte “nacional”, projecte socioeconòmic i qualitat democràtica van junts, no separats. Si predomina la contraposició dreta-esquerra en les decisions postelectorals, guanyi qui guanyi, el país sortirà perdent. Potser això no passarà, però recordar-ho no em sembla sobrer.\nNo hi ha cap indicador pràctic de que un canvi en el Congrés dels diputats i en el govern central –tingui la composició que tingui després de les properes eleccions espanyoles- comporti reformes profundes sobre el reconeixement i l’acomodació del pluralisme nacional de l’estat. Tant el PP com el PSOE son forces presidides per un fort nacionalisme d’estat, impossible de canviar tant per qüestions relacionades amb les tensions internes d’aquests partits, com amb les idees i actituds d’una cultura política afrancesadament jacobina en el cas del PSOE i espanyolament autoritària en el cas del PP. “Podemos” sembla transcorre per unes coordenades nacionalistes semblants en versió “centralisme democràtic 2.0” (juntament amb el PP és l’únic partit significatiu a Catalunya que no té la seva direcció en el país).\nI després de les municipals?. El debat sobre si les properes eleccions al Parlament tindran o no un caràcter “plebiscitari i constituent” no deixa de ser un tant ingenu. Al final, aquest caràcter el donaran, sobretot, els resultats de les eleccions (l’acord de que CiU i ERC presentin llistes separades s’ha de mantenir ni que sigui per qüestions de mera professionalitat. Es tracta d’un tema “tancat” amb un acord que, en tot cas, només seria modificable per un nou acord entre les dues parts).\nSi els partits sobiranistes obtenen una majoria de representants, els esdeveniments es poden accelerar per la via dels fets. En aquest cas, una seqüència seria: Declaració solemne del Parlament en favor del procés, estructures d’estat, política internacional, mobilització ciutadana i, finalment, Proclamació de la independència. Si aquests partits, per contra, no obtenen majoria d’escons seguirem més o menys com fins ara, en una situació política presidida per la tensió permanent amb les institucions d’un estat hostil al país i gens interessat en resoldre civilitzadament el tema de fons. Un escenari inestable.\nEls quatre vectors fonamentals en els que crec que cal fonamentar el procés polític en els propers temps son el reforçament d’una majoria social a favor d’un projecte inclusiu i transversal d’independència dirigit a tota la ciutadania, la congruència política de l’estratègia dels partits i de les organitzacions socials, mantenir un lideratge sòlid, i implementar una més extensa i intensa política internacional –més basada en la via dels fets i dels interessos que en la de paraules que pretenen obtenir empatia amb els greuges aliens.\nIniciem una etapa que pot ser decisiva. També per les generacions futures. No cal perdre el temps, però tampoc sucumbir a la pressa. La gestió del temps requereix intel·ligència emocional i unitat estratègica. Minimitzar els errors resultarà probablement més decisiu que voler maximitzar immediatament els encerts. La història del futur es mirarà atentament aquests anys. El que vegi dirà sobre la qualitat de la generació política actual.


Ú, cova de l'\nDesprés d'haver parlat de l'avenc de l'Ú i de les peripècies per poder-lo explorar, li arriba el torn a la veïna cova de l'Ú. Una cavitat tan estreta com l'anterior, que només permet el pas d'una persona. Efectivament, desde l'avenc de l'Era dels Enrics mirant cap a llevant, cap els cingles a l'esquerra de les agulles de Matarrodona, es pot veure l'esquerda de la cova. Abans d'arribar-nos-hi, vam repetir l'operació d'utilitzar els prismàtics per tal d'assegurar la posició de la cova. Aquella sortida que vam fer des del Puig de la Balma on estàvem allotjats, va durar prop de vuit hores, i va donar el fruit de la descoberta d'un nou avenc.\nPartint del coll de Boix en direcció al turó del Mal Pas de Puigdoure, deixarem a la nostra esquerra l'estribació que porta a les agulles de Matarrodona i a la cova Bonica de l'Illa. Agafarem la següent estribació (estribació 800, en el mapa CET coincideix amb la xifra 800 de la cota) sortint a la nostra esquerra i seguint el fil de la carena. Arribarem a un espadat des d'on a sota mateix veurem l'Agulla Petita de Matarrodona*. Nosaltres devallarem per la nostra dreta, trobant una canal fressada dins el bosc. Al costat hidrogràfic esquerre d'aquesta canal, dividida en dos per un promontori, hi ha l'avenc de l'Ú, aproxidament a la cota 767. Trobarem la boca a la primera divisió tal i com venim, tot just devallant uns metres. Baixarem la canal de l'avenc per sortir a un rocater a la nostra dreta. Continuarem planejant per aquest rocater a mig aire del cingle i en direcció nord. Travessarem una canaleta curulla de boix i en el proper revolt del rocater trobarem l'entrada de la cova que s'obre a la part alta d'una canal, i rere un tou de bardisses, aproximadament a la cota 759.\nAmb una alçada de cinc metres per metre i mig d'amplada, i flanquejada per un braç de colada estalagmítica imponent, l'entrada de la cova de l'Ú aparenta tenir més dels 10 metres que té en realitat.\nAls cinc metres de recorregut la cova passa a tenir 20 cm d'amplada a la base! i cal superar dos ressalts de 1,5 i 1 metres respectivament, per arribar al fons de la cavitat, separada per una columna, amb alguns macarrons penjant del sostre i un microgour que estava tapat per sediments molt fins. La quasi totalitat de la cova apareix núa de concreció calcària. Al fons de la cova de l'Ú vam trobar que hi havia anidat un ocell.\n* consultar el topònim a Sant Llorenç Pam a Pam d'en Josep Barberà. Ed. Cavall Bernat / 6. 1979. p128


Neix el primer poll de trencalòs de la temporada al Centre de Vallcalent - Teleponent\nInici Medi ambient Neix el primer poll de trencalòs de la temporada al Centre de...\nNeix el primer poll de trencalòs de la temporada al Centre de Vallcalent\nL'espai espera comptar amb cinc nous exemplars aquest any, que els criarà en captivitat dins d'un programa internacional\nImatge del poll de trencalòs que ha nascut al Centre de Fauna de Vallcalent on es veu com està sent alimentat per personal del centre\nEl primer poll de trencalòs (Gypaetus barbatus) de la temporada criat en captivitat a Catalunya ha nascut aquest dimarts al Centre de Fauna de Vallcalent (Segrià), dins d’un programa internacional de conservació d’espècies amenaçades en què la Generalitat col·labora des del 2005.\nEs tracta del primer dels cinc exemplars que està previst que neixin enguany al centre de Vallcalent i pertany a la parella formada per Joseph i M. Antoniette, que el va pondre el passat 31 de desembre.\nDes d’aleshores, ha estat incubat artificialment per a un òptim seguiment de les condicions necessàries per a la seva correcta evolució. Cal destacar, a més, que és el primer ou que prospera dels tres que ha post la parella aquest any.\nDiversos tècnics del centre han participat en la vigilància permanent d’aquest poll durant tot el procés d’incubació, així com també en el seu naixement. Durant la primera setmana, el personal de l’espai l’alimentarà manualment, i després l’adoptarà algun dels exemplars o parelles existents.\nSegurament serà el Kazajo, un mascle nascut en captivitat al centre, impromptat per l’home. Això vol dir que és un trencalòs que se sent humà, perquè no va ser adoptat per la seva espècie de petit i el vincle amb el personal cuidador es va fer més fort.\nA més, es dona la circumstància que és especialment hàbil a l’hora d’incubar i criar polls, de manera que és un candidat idoni per a la criança del nou pollet.\nEn total, durant el cicle reproductor 2019-2020, les tres parelles reproductores de trencalòs que habiten al Centre de Fauna de Vallcalent han post fins al moment vuit ous. D’aquests, dos són infèrtils, cinc han resultat fèrtils, i un altre encara està al niu i no s’ha pogut comprovar.\nMentre, a la temporada anterior es van obtenir nou ous, dels quals van néixer quatre polls. Tot ells van poder ser alliberats; concretament dos a Andalusia, un al Maestrat i un altre a Parc Natural regional de Grands Causses, a França.\nParal·lelament el centre va participar en la incubació i criança de dos ous més provinents de Còrsega i traslladats a Vallcalent en una incubadora portàtil en menys de 24 hores. Un cop arribats a les instal·lacions lleidatanes, van ser incubats de forma artificial fins al moment del seu naixement.\nLlavors van ser criats durant els primers dies al centre per després ser traslladats al Centre de Cria de Guadalentin, on van acabar de ser criats per dues parelles adoptives. Els dos exemplars han estat incorporats a l’estoc reproductiu captiu de l’espècie.\nEn total, des de l’inici del programa de cria en captivitat, han nascut 36 polls a Vallcalent, 24 dels quals s’han alliberat a la natura i 12 s’han integrat al programa de cria. Pel que fa a l’altre centre de fauna de la Generalitat que participa al programa internacional de cria en captivitat, el Centre de Fauna de Torreferrussa, l’única parella existent ha post dos ous: un infèrtil, i un que encara roman al niu.\nLa Generalitat participa al programa de conservació d’espècies amenaçades (EEP) de trencalòs des de l’any 2005, mitjançant un conveni de col·laboració signat el 2003 amb la VCF.\nEn aquest sentit, integra, amb el Centre de Fauna de Vallcalent, i el Centre de Fauna de Torreferrussa, la xarxa internacional de cria en captivitat de l’espècie amb la finalitat de produir exemplars per a la seva reintroducció en zones escollides per la fundació i el programa d’espècies amenaçades.\nActualment la VCF s’encarrega de la direcció tècnica del projecte de cria, amb el suport de personal del Departament de Territori i Sostenibilitat i de Forestal Catalana.\nUna de les espècies més amenaçades d’Europa\nEl trencalòs és una de les espècies més amenaçades d’Europa. A Catalunya, cap a començaments del segle XX, l’espècie era present als Pirineus i als Ports de Tortosa però de seguida va desaparèixer d’aquest últim indret i va començar una regressió en sentit est-oest als Pirineus.\nA principis dels anys 80, la població era només d’unes cinc o sis parelles distribuïdes per les comarques de l’Alta Ribagorça, el Pallars Jussà i el Pallars Sobirà.\nPosteriorment, va començar a presentar signes de recuperació, i va arribar als 84 adults l’any 2013, distribuïts en 42 territoris a les comarques de la Val d’Aran, l’Alta Ribagorça, el Pallars Sobirà, el Pallars Jussà, la Noguera, l’Alt Urgell, la Cerdanya, el Berguedà, el Solsonès i el Ripollès.\nEls principals factors que van comportar la seva greu regressió van ser la utilització de verins, la caça, l’electrocució i l’espoli dels nius. La seva delicada situació, que es manté a l’actualitat, va comportar la seva inclusió dins l’annex I de la Directiva comunitària 79/409/CEE d’aus. (acn)\nArticle anteriorLa ‘Cabanera’, nou model de creixement sostenible i vertebrador del territori lleidatà\nArticle següentDetingut un home de 29 anys amb una plantació de marihuana dins del seu domicili


Victòria en l’últim partit de l’any a casa - Calderí\nIniciEsportsVictòria en l’últim partit de l’any a casa\nVictòria en l’últim partit de l’any a casa\nAquest diumenge 15 de desembre els calderins disputaven l’últim partit de l’any a casa, i ho feien contra el CE Sallent en la seva 14a jornada a Segona Catalana\nIMATGE | Marc Angelet, de CF Caldes, en un moment del partit contra el CE Sallent, diumenge passat. > T. GUTIÉRREZ\nSens dubte, ho van fer de la millor manera, ja que van acabar amb una victòria (6 a 1) que els situa sisens a la classificació i amb bones sensacions, tenint en compte que encara han de disputar un partit ajornat contra el CE Sabadell.\nEl partit va començar molt bé per als interessos del Caldes. Als 8 minuts, Aitor avançava el conjunt calderí atorgant-los certa tranquil·litat en el joc. Al minut 35, a la sortida d’un córner, Guillem va marcar el 2 a 0. Abans del descans, el Caldes va fer dos gols més per part d’Aitor i Jordi Camí.\nEl Caldes va començar la segona part amb 4-0 al seu favor, però va mantenir el ritme de partit, ja que el CE Sallent va retallar diferències al minut 56. No obstant això, Jordi Camí va acabar amb l’intent de reacció del CE Sallent fent dos gols més i firmant un hat-trick.\nAquesta nova victòria se suma als resultats favorables que va acumulant el conjunt local a la classificació. De fet, no ha perdut cap més partit des del 10 de març contra el Parets, quan van ser derrotats per 0 a 1.


l’Ajuntament es gasta 90.000€ en el nou projecte de “sala d’usos múltiples” – El Mirador Valencià\nl’Ajuntament es gasta 90.000€ en el nou projecte de “sala d’usos múltiples”\nPublicat el gener 14, 2009 gener 15, 2009 per Joan Sanchis\nl’Ajuntament s’ha gastat 90.000€ en redactar un altre projecte per la “sala d’usos múltiples”, una reducció del Auditori que havia plantejat el PSPV\nl’Ajuntament de Benigànim gastarà prop de 90.000€ en la redacció d’un nou projecte de “sala d’usos múltiples”, rebutjant el anterior projecte del PSPV per considerar-lo “massa ambiciós” per a Benigànim. De fet el projecte que planteja l’Ajuntament, pareix serà simplement un recinte amb quatre parets i una sola sala que deurà servir per a tot, cosa que queda molt lluny del projecte que s’havia plantejat per part del PSPV. De fet ara l’Ajuntament ja no diu “auditori”, si no “sala d’usos múltiples” el que us pot donar una idea de com serà el recinte. A més de moment no es disposen dades sobre on s’ubicaria, el cost ect…\nUs podem avançar ja, que l’Ajuntament pareix que està intentant incloure alguna d’estes obres en el Pla d’Inversió Estatal de Zapatero, i per això s’ha convocat una sessió plenària extraordinària per al proper divendres.\nPer tant dos noticies una positiva i un altra negativa. La positiva que pareix que l’Ajuntament podria fer alguna cosa per no pedrer el milió d’euros de Zapatero, i la negativa que pareix que el projecte d’Auditori va devaluant-se progressivament en una simple sala.\nIMPORTANT: Finalment la sessió plenària extraordinària tindrà lloc demà Divendres a les 17h en el saló de plens municipal.\n← IV Excursió amb el tren i a peu per l’Estret de les Aigües\nBenigànim, tercera localitat amb més atur a la Vall d’Albaida →\n30 pensaments sobre “l’Ajuntament es gasta 90.000€ en el nou projecte de “sala d’usos múltiples””\ngener 16, 2009 a les 3:56 pm\nEl pleno extraordinari es hui a les 17h?\ngener 16, 2009 a les 4:17 pm\nanonim,no es el mateij una bicicleta que una motocicleta,mes clar aigua y no sigues tan curt\nsr. x ha dit:\ngener 19, 2009 a les 7:31 pm\nMira lo que tindrien que d¡fer es dixar-se astar de romançós i fer un auditori com deu mana que les dos bandes de bng estan fent uns concerts de putissima mare, perdó x l`esxpressió, i a l`esglèsia de la beata o al banyuls no es poden apreciar. Soc músic de bng i se del que parle\ngener 19, 2009 a les 10:56 pm\nMira Joan, molt al teu pesar es el partit popular el que esta al govern, així que…aguanta i traga!!! jo m’alegre moltissim!\nEl teu zapatero que tan defens…que tan be dius que esta portant-ho es un crack!!! ha conseguit en cinc anys el que Felipe González va fer en 14anys!! visca el psoe!!!! jaja…\ngener 19, 2009 a les 11:24 pm\nde que t’alegres xatet, de vore com el poble no progressa? de vore com et pujen els impostos i com els gasten per a cobrar? de vore que estan enganyan-te i no faran el que van prometre? que trist eres, ara entenc perque el pp guanya eleccions i quanta rao tenia el Rus. I lo pitjor de tot es que ho dius ben orgullós, aixo demostra la ignorància i la poca visió crítica de les coses que tens.\ngener 20, 2009 a les 7:06 am\nQue vols, jo?\nSi estos del pp en una piruleta s’aconformen , mentres “l’amo ” es menja el kiosco sanser.\nEsten acostumats a arreplegar soles les molletes que cauen, pero els d’esquerres (QUE NO SON SOLES DEL PSPV), volem que es compartixca el pastís, que a mosatros tambe ens agrada.\ngener 20, 2009 a les 10:17 am\nEstem en la chapion league\nSeguem la octava potencia mundial\nAssolirem el pleno empleo\nQui diga crisi es un antipatriota\nEs una desacelaracio\nEs una desaceleracia desacelerada\nes una desaceleracio acelerada\nA març ens recuperarem\nNo sabre molt de politica pero els que ara manen, de saber si que saben i molt de com torejarse a la gent.\ngener 20, 2009 a les 10:54 am\nZapatero i Solbes, saben massa bé la crisis que tenim al damunt. No obstant tenen el càrrec que tenen, i no poden induir a la por i el tremendisme tal i com fa el PP, de manera interessada.\nEl que hi ha que fer es buscar solucions al problema i no passar-nos el dia criticant, fent por, tremendisme i no aportar res a la recuperació econòmica.\nLa por que el PP aporta al carrer, provoca un descens en el consum, i per tant roda la roda roda el molí, la crisi continua es retroalimenta amb la por del consumidor. Avalat pel Partit Popular.\ngener 20, 2009 a les 11:40 am\nSolbes él que podria fer es presentar la seva dimisio, (no es de recibo que a cada 3 o 4 mesos camvie les previsions) i substituit en un altra persona més capacitada al capdavant de la seva cartera.\nDiscrepe en lo de la por del PP, per el sol fet de que no se els concedeix quasi credit i el personal veu el percal de lo que els pasara si se queden aturats. Es a dir, restringeixen els gastos superfluus.\nAhir de vesprada els que ens representen a l´UE, decidiren doblarse el sou, passant de cobrar de 3000 i pico a 7000 i pico. Cap protesta de ningu i tots contents.\nHi han coses que es podrien fer i no se fan com per eixemple:\nA França les hipoteques tenen un llimit de 30 anys, aci no. Ja se pensa en allargarles o pitjor de tot que les hereten els fills.\nA França hi ha una llei que persegueix l´usura, aci hi havia una i la van llevar els socialistes.\nA l´Alemanya han abaixat l´IVA en un punt i aci no. Es poquet, si pero fa que les persones puguen consumir.\nPreparat perque al mes de març segons diuen fonts notarials, de que s´ha fet una revisio a la llei d´expropiacions pendent d´aplicarse en la qual el preu sera el marcat per l´administracio, independement de lo que en les escriptures estiguen tasades les propietats (ja siga en bens inmobles, com a rustics).\ngener 20, 2009 a les 2:37 pm\nPeperet, crec que moltes de les mesures que proposes son interessants i sens dubte estem d’acord en que moltes milloraríen la nostra situació econòmica. Pero jo crec que el problema no está en Solbes i menys en les prediccions, si mires al teu voltant voràs com la linea d’actuació dels governs europeus és molt similar. De fet i és lògic, la majoría de ministres d’Economia están sota les peticions de dimissió dia a dia, pero no crec que una dimissió en mig d’una crisi solucionara res.\nRespecte al PP, no coincidirem, han tingut una actitud partidista i això ha creat un buit d’oposició constructiva. Això, ho pots vore clarament reflexat en les enquestes i pròximament en les eleccions europees, amb aquesta actitut els ciutadans veuen el PP i PSOE en la linea del partidisme, i no en la de l’interés per solucionar els problemes dels ciutadans.\nCom s’explica que el PP volen que s’escolten “les seues propostes” per a la crisi, quant el senyor Camps ací no ha volgut ni llegir les propostes dels altres grups parlamentaris? Això és diu demagògia, actuar segons m’interessa.


Ajornada la Cursa del Penedès Marítim que s’havia de disputar aquest dissabte | Ràdio Cubelles\nAjornada la Cursa del Penedès Marítim que s’havia de disputar aquest dissabte\nEls organitzadors han anunciat que el nombre d’inscripcions era massa baix per muntar la prova i que la traslladen al proper 15 de setembre\nAjornada la Cursa del Penedès Marítim que s’havia de disputar aquest dissabte. Els organitzadors han anunciat que el nombre d’inscripcions era massa baix per muntar la prova i que la traslladen al proper 15 de setembre. Als inscrits que per qualsevol motiu no puguin assistir a la nova data, es procedirà al retorn del cost total de la seva inscripció.\nLa cursa que organitzen des de l’any passat els ajuntaments de Cubelles i Cunit portava fins ara uns 70 inscrits entre la modalitat de 10 k i la de 5k. La nova data serà el dia 15 de setembre de 2018 a les 19.00 h. Als inscrits que per qualsevol motiu no puguin assistir a la nova data, es procedirà al retorn del cost total de la seva inscripció. Els circuits es mantindran igual com fins ara, amb la modalitat de 5 quilòmetres i 10 quilòmetres per la zona marítima.\nLa sortida estarà ubicada a Cunit, i el circuit llarg també passarà per la zona de les Salines i la Mota de Cubelles. Aquest any, l’organització de la cursa del Penedès Marítim anava a càrrec de l’Ajuntament de Cunit.


L'entrenador de Valencia Basket, Pedro Martínez, va assenyalar en la roda de premsa prèvia al primer partit dels quarts de final del Playoff de la Liga Endesa davant el FC Barcelona Lassa que “no és difícil tindre un gran respecte al nostre rival, és un equip amb molts bons jugadors. Les dificultats són màximes, hem quedat tercers però el sisè s'ha quedat a una victòria. Si hagueren guanyat el partit a casa davant Tenerife podrien haver sigut fins a segons. El Barça Lassa té el prestigi de tindre grandíssims jugadors, que són top i que sabem que serà difícil, però tenim l'ambició i l'esperança de fer bons partits i de traure l'eliminatòria”.\nEl preparador taronja destaca com a clau per a este primer encontre “jugar bé més que la duresa defensiva. El fet de tindre bones sensacions passant-nos la pilota pot ser bó, ells col·lapsen molt i has de tindre un bon equilibri. Has de defensar bé i rebotejar bé, perquè són molt bons. Tenen capacitat per a anotar, però va a ser una eliminatòria que ens va a exigir el màxim en atac i en defensa, i cal ser conscients. Jugant regular i defensant regular no ens va a bastar. Ha d'haver-hi molts jugadors que sumen, necessitem que tots aporten i estiguen en una posició bona”.\nPedro Martínez va lamentar l'absència per al Playoff de la Liga Endesa del base Sam Van Rossom, que no formarà part de la plantilla taronja per a les eliminatòries pel títol a causa de la seua lesió en el genoll esquerre: “És una pena que el xic no puga jugar el Playoff per segon any consecutiu, i em sap greu per ell. No va acabar el partit de l'altre dia amb bones sensacions però se li van fer una sèrie de proves i es va considerar que podria seguir funcionant. No va entrenar dilluns i dimarts de manera de manera preventiva perquè es recuperara de la molèstia contra UCAM Murcia però ahir va entrenar i no va poder acabar i ho va fer amb molt males sensacions. És impossible que puga jugar i s'ha decidit donar-li de baixa indefinida”.


Fundació Bancaixa presenta l’exposició “Miquel Navarro. Fluids” | Bonart\nFundació Bancaixa presenta l’exposició “Miquel Navarro. Fluids”\nFundació Bancaixa, plaça Tetuan 23 de València, presenta fins l’11 de novembre a la seu de la Fundació Bancaixa, l’exposició Miquel Navarro. Fluids, que ofereix un recorregut per més de quaranta anys del treball de l’artista valencià a través d’un conjunt d’obres (escultures, pintures, dibuixos i fotografies) datades entre 1976 i 2018. Comissariada per Lola Durán Úcar, l’exposició s’estructura entorn a dos dels elements més representatius en l’obra de Miquel Navarro: d’una banda, la ciutat o, de manera més àmplia, el paisatge, i de l’altra, el cos humà. Altres peces sobre paper mostren els elements més lírics, sensuals i sexuals: cossos predominantment masculins, encara que també femenins, en els quals es plasma el desig, l’ésser interior de l’artista, tant de forma metafòrica com directa.\nLa mostra està integrada per 73 obres procedents de les col·leccions de l’artista, de la Fundació Bancaixa i de la Fundació Caixa Mediterrani. Destaquen quatre instal·lacions de les seves ciutats o paisatges que s’estenen de forma horitzontal i en què apareixen elements verticals com a símbols de poder: La Ciutat (1984-1985), Espai de batalla (2000-2001), Marjal (2017-2018) i Ciutat de les torres (2018). A manera de tòtems es presenten els seus Figures per a la batalla, escultures -algunes de més de tres metres d’altura- realitzades amb alumini marí massís, poderoses, ferms, amenaçadores i al mateix temps protectores, en aquesta dualitat que és pròpia de l’obra del escultor. Al costat d’elles, un conjunt d’escultures de menor format executades en fang, zinc o alumini, que es mostren com el laboratori de creació i experimentació que és l’estudi del pintor.\nL’obra bidimensional està representada per un important conjunt d’aquarel·les, dibuixos i fotografies. Les obres sobre paper permeten a l’artista la transcripció directa del pensament. Les aquarel·les o els dibuixos són creacions immediates davant de la lentitud del procés escultòric. En ells manifesta a més el seu desig i la seva sexualitat més oberta. Una sèrie de fotografies reprodueixen algunes de les seves obres monumentals, escultures ubicades en l’espai públic i que li procuren una gran dimensió social.La exposició inclou també la projecció de dues pel·lícules realitzades per Miquel Navarro: Mineral i Fort com l’opi.\nL’exposició presenta al públic obra inèdita de Miquel Navarro, entre la qual destaquen, les instal·lacions Ciutat de les torres (2018) i Marjal (2017-2018); les escultures Casc de vespa (2012), o Camp vermell (2016); gran part de les fotografies, una faceta de l’artista que s’ha exposat menys al públic, tant les seves fotografies d’escultures realitzades en l’espai públic, com les que pertanyen al món íntim; i un conjunt de serigrafies en què el desig i el sexe es mostra de forma real i tangible.\nA la imatge, instal·lació de Miquel Navarro.\nEtiquetes: Fundació Bancaixa · Miquel Navarro


Batalla d'Almansa - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nBatalla d'Almansa (Regne de València 1380 1707)\nBatalla d'Almansa, recreada per Ricardo Balaca en 1862, i que es pot contemplar al Congrés dels Diputats de Madrid\n25 d'abril de 1707\n38° 52′ 28″ N, 1° 05′ 37″ O / 38.874444444444°N,1.0936944444444°O / 38.874444444444; -1.0936944444444\nDecisiva victòria francoespanyola\nRegne de França Arxiducat d'Àustria\nDuc de Berwick Vescomte de Galway\n20 peces d'artilleria 16.800 Infanteria\n24 peces d'artilleria\n3.000 baixes 6.000 baixes\n← Batalla de Torí\nBatalla de Toló →\nLa batalla d'Almansa tingué lloc el 25 d'abril del 1707 en el context de la Guerra de Successió Espanyola. Les tropes de Felip V (net de Lluís XIV de França) derrotaren les de l'arxiduc Carles d'Àustria, cosa que comportà que Castella ocupés el Regne de València per dret de conquesta; aquest perdé, així, tots els furs concedits fins aleshores i li foren imposats els Decrets de Nova Planta. Les tropes de Felip V foren comandades pel duc de Berwick i les austriacistes per Galway i el marquès de les mines.\nAl País Valencià, avui dia encara perdura la dita Quan el mal ve d'Almansa, a tots alcança, rememorant aquesta derrota. Altres dites com ara "De ponent, ni vent ni gent, ni casament" hi poden estar relacionades, encara que el seu origen siga diferent a la derrota d'Almansa.\nPreveient la mort de Carles II de Castella sense descendència, les principals potències europees van proposar un príncep elector de Baviera, amb el consegüent repartiment de possessions entre aquestes potències. Però Carles II mor i en el seu darrer testament ha proposat Felip d'Anjou. Felip entra a Barcelona el 2 d'octubre i les Corts finalment es tanquen el 14 de gener de 1702 amb el jurament de les constitucions catalanes pel Rei. Els aliats proposen l'Arxiduc Carles i comencen les hostilitats.\nPres Gibraltar pels britànics, l'agost del 1705 l'arxiduc embarca a Lisboa en direcció al Mediterrani. S'atura a Altea on és proclamat Rei, i la revolta valenciana dels maulets es propaga liderada per Joan Baptista Basset. Mentrestant, i esperonats constantment pel príncep Jordi de Hessen-Darmstadt, escamots armats barren el pas als borbònics a la plana de Vic i en la Batalla de Montjuïc capturen la fortalesa, que seria fortificada i usada per bombardejar la ciutat de Barcelona. Aquesta, envoltada de les tropes aliades de Lord Peterborough, va capitular el 9 d'octubre de 1705, de manera que el 22 d'octubre entra a Barcelona l'Arxiduc Carles, el qual el 7 de novembre de 1705 jura les constitucions catalanes i adopta el nom de Carles III. Lord Peterborough avança cap a València i a finals d'any l'arxiduc ja controla la major part de Catalunya i el Regne de València\nMentrestant els borbònics es reorganitzen i el seu exèrcit avança des de Lleida, Girona i pel mar en direcció a Barcelona. Felip V havia perdut els territoris de les Províncies Unides, Milà i el Regne de Nàpols. Tot i això, els filipistes rebien reforços castellans i les tropes comandades pel Duc de Berwick, i forcen l'exèrcit austriacista a abandonar Madrid i a refugiar-se al País Valencià. L'exèrcit aliat es va retirant fustigat per l'exèrcit borbònic, i finalment decideixen plantar cara i formen davant d'Almansa.\nLes unitats dels combatents són els batallons d'infanteria (400 homes) i els esquadrons de cavalleria (100 cavallers), que s'agrupen en regiments i en brigades. Els dos exèrcits es despleguen cara a cara al llarg de 6,5 km, on els aliats alineen 42 batallons d'infanteria i 60 esquadrons de cavalleria, enfront dels 50 batallons i 81 esquadrons de cavalleria dels franco-espanyols, ambdós en dues línies files de profunditat.\nLa batalla s'inicia a les 15 hores, amb el foc de l'artilleria. Les tropes aliades, cansades, en inferioritat numèrica i mal dirigides, es trenquen entre el centre i el flanc dret amb els embats de la cavalleria francesa, mentre en el flanc esquerre la superioritat numèrica de la cavalleria francesa també determina la fugida de les tropes aliades. El flanc central durant els primers moments de la batalla infligeix moltes baixes, però acaba fugint una vegada perduts els flancs esquerre i separat del flanc dret, que es va rendir a les 17 hores.\nEl Regiment d'Infanteria Ciutat de València, que es trobava de guarnició a Requena va caure presoner el 2 de maig de 1707.\nLa victòria filipista a Almansa significà un gran pas en la consolidació de la dominació d'Espanya pels Borbons. Amb el principal exèrcit proHabsburg a la península, el duc d'Anjou va guanyar la iniciativa i James Fitz-James Stuart es va dirigir cap a l'Ebre mentre François Bidal d'Asfeld va rebre l'encàrrec de capturar les viles del sud del Regne de València. A partir de llavors, només Catalunya i les Illes continuarien fidels a Arxiduc Carles, car els anglesos i el mateix Arxiduc, el qual havia heretat l'Imperi a la mort del seu germà Josep I, es van desinteressar del conflicte i van firmar el Tractat d'Utrecht el 1713. La guerra s'allargaria fins al 1715 amb la rendició de les Pitiüses.\nFinalitzada la guerra, el monarca va emprendre una profunda reforma administrativa de l'Estat de caràcter centralista, les línies més significatives de la qual van ser l'enfortiment del Consell de Castella i el 1716 el Decret de Nova Planta a la Corona d'Aragó, pel qual dissolia les seues principals institucions i reduïa al mínim (o més aviat eliminava) la seva autonomia.\n↑ «Almansa, batalla de». A: La Enciclopedia: a aouita. Madrid: Salvat, 2003, p. 450. ISBN 84-345-7465-9.\n↑ Pere Martí i Martínez, El ejército del Reino de Valencia (en castellà)\n↑ Enrique Giménez López, Los corregidores de Alicante. Perfil sociológico y político de una élite militar (en castellà)\n↑ William Young, International Politics and Warfare in the Age of Louis XIV and Peter the Great, p.405 (en anglès)\nRecreació de la batalla d'Almansa\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Batalla d'Almansa\nPlànol de la Batalla d'Almansa a la Biblioteca Nacional portuguesa\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Batalla_d%27Almansa&oldid=30094629»\nRegne de València a l'edat moderna\nBatalles de la Guerra de Successió Espanyola\nBatalles del Regne d'Anglaterra a la Guerra de Successió Espanyola\nBatalles de França a la Guerra de Successió Espanyola\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 24 abr 2022 a les 17:10.


PINYONAIRES - Librería Altair\nCOT MARQUÈS, JOSEP; GIMENO VIDAL, ANTONI\nEl llibre se centra en l’aprofitament dels boscos de pi pinyer i en la feina dels pinyonaires en tots els seus vessants, des de la recol·lecció de la pinya, el transport i l’emmagatzemament fins a l’extracció del pinyó i la seva comercialització.\nTambé inclou totes les tasques necessàries en un bosc de pi pinyer per treure’n un bon rendiment, com la poda dels arbres i la neteja del bosc. Els autors expliquen que tot el material que surt d’aquestes tasques també és comercialitzable en forma de diferents tipus de feixos destinats a forns d’obra, de pa o de calç, o bé per a ús domèstic. En alguns casos, com en els forns de pa, encara se n’obté un últim producte, el carbonet.


feu que la vostra màquina de cafè Keurig sigui més sostenible: és natural - Neteja | Febrer 2021\nSé que hi ha algunes opinions diferents sobre el cafè al voltant d’aquestes parts (hi ha coses bones sobre el cafè i coses dolentes sobre el cafè), però em considero que estic fermament al camp pro-cafè. Com molts de vosaltres, espero el meu cop de sol del matí des del moment que em desperto.\nHi ha tantes maneres de fer el teu cafè al matí. Cafès, premses franceses, percoladores, cafè instantani i, per descomptat, l’aparell del dia nou, que s’enganyava de nou: la màquina de cafè única.\nVaig a avançar i admetré tenir un Keurig. El meu marit i jo tenim horaris molt diferents i tenim una baixa tolerància a la cafeïna, així que rarament necessito fer més d’una tassa de cafè alhora. D’aquesta manera, un Keurig és una elecció fantàstica per a nosaltres. Ja sé què penses: són malbaratants, innecessaris i horribles per al medi ambient. I tens raó, en certa manera. Màquines de cafè d'un sol servei llauna siguin totes aquestes coses. Però no ho sóntenirser.\nHem esbrinat algunes maneres d’utilitzar el nostre Keurig que disminueix l’impacte ambiental i he pensat que les compartiria. Tant si ets nou en l’estil de vida natural com si desitges fer alguns canvis o bé ets un antic professional amb un punt feble per comoditat, crec que aquestes idees et poden ajudar.\nManeres de fer més sostenible el vostre Keurig\n1. Utilitzeu una beina de cafè reutilitzable.\nSi només modifiqueu la vostra rutina matinal, haureu de canviar a una bossa de cafè reutilitzable. (Aquesta és gratuïta per BPA!) És menys convenient: haureu d’omplir vosaltres mateixos les vostres beines i rentar-les quan hagueu acabat, però estareu tant embalatges. Consulteu aquest article de Grist amb el terrorífic títol: Les escombraries de les K-Cups venudes l'any passat rondarien la Terra gairebé 11 vegades. Si això no us espantarà a utilitzar la gerra de cafè reutilitzable 100% del temps, aleshores No sé què serà.\nrecepta de perfum de rosa\nUn altre avantatge d’utilitzar la cistella reutilitzable és que teniu tantes més opcions a l’hora de comprar el cafè. En lloc de ser inclòs als cafès que es venen en forma de copa K, podeu comprar qualsevol cosa que vulgueu. En aquesta nota:\n2. Compra cafè ecològic.\nComprar cafè amb sostenibilitat en ment pot ser una experiència aclaparadora. Hi ha tantes etiquetes: orgànica, amb ombra, certificada aliança de selva forestal, comerç just, etc. Com hem de saber què comprar?\nEn primer lloc, heu d’assegurar-vos que el vostre cafè és orgànic. Els grans de cafè són coneguts com un cultiu molt ruixat i es conreen sovint en països que no tenen directrius estrictes sobre els pesticides. El cafè amb certificat USDA orgànic és molt més segur si us preocupa el consum de productes químics nocius. (La revista Good Housekeeping recull el cafè a la seva llista de Dirty Dozen aquí.)\nSempre és una bona idea buscar un cafè elaborat a l’ombra. El cafè cultivat amb ombra es cultiva sota la coberta dels arbres i desaconsella el tall clar que ha tingut lloc per fer lloc a les plantacions de gra de cafè.\nSi busqueu tot el que heu dit anteriorment, proveu de trobar un cafè amb l'etiqueta Bird-Friendly. Com a bonus, cada vegada que compreu cafè certificat Bird Friendly, els diners es donen directament al Centre d'ocells migratoris Smithsonian.\nSi voleu un desglossament real de la terminologia del cafè amb un creixement sostenible, consulteu aquest article de la revista GOOD.\n3. Mantingui la cafetera neta de forma natural.\nUna queixa habitual que he sentit parlar de cafeteries d’un sol servei és que són difícils de netejar. Personalment, no he trobat que fos així. Sempre que es retiri l’aigua i es renti regularment, ha de mantenir-se net.\nNetejar l’interior de la màquina també és senzill. Cada mes o més, utilitzeu una solució d’una part d’aigua i una part de vinagre blanc a través de la vostra cafetera com a forma de netejar l’acumulació que es pot acumular dins de la màquina. Repetiu fins que l’aigua quedi clara i, a continuació, feu uns quants cicles amb aigua planera per rentar el vinagre. Si l'aigua calenta que surt de la màquina ja no fa olor de vinagre, ja heu acabat.\nMantingueu el Keurig desactivat i desconnectat quan no l’utilitzeu. No cal desaprofitar aquesta energia dels vampirs!\nSempre composti el cafè. Són una bona font de nitrogen i són excel·lents per a plantes com el sòl àcid.\nNo oblideu que els Keurigs són útils per a més que un cafè. També treballen per a te i altres begudes calentes.\nBarregeu el cafè amb coses bones. Els edulcorants naturals i la meitat i orgànica orgànics són excel·lents opcions per endolcir el seu cafè.\nAleshores, digueu-me, utilitzeu un Keurig?\nCom ho heu fet més sostenible? Si us plau, compartiu la secció de comentaris a continuació!\nusos per als cactus\nremeis casolans per a la congestió


OPINIÓN | Preguntar és ofendre? - Plaza Deportiva\nVALÈNCIA. He estat pegant-li moltes voltes al cap al llarg dels últims dies. Hi ha preguntes que em venen a la ment una vegada i una altra, que em fan reflexionar i, tal vegada, per deformació professional, provoquen en mi un dubte raonable al voltant d’eixa versió de les coses que podríem qualificar de oficial o oficiosa. I que jo pense més del que deuria per salut no significa que crega en teories de la conspiració ni res paregut, però hui si vos convide a que es féu preguntes en veu alta. Les respostes ja seran responsabilitat vostra i cadascun tindrà la seua. Comencem.\nPer exemple, per què Àngel Torres, president del Getafe, ha estat sent tan mesurat en les seues declaracions quan es referia al cas ‘Oikos’? Si el màxim responsable del club madrileny s’ha caracteritzat per alguna cosa, ha sigut sempre per la seua manera dura, directa i sense miraments sobre allò que afectava el seu equip. Qüestió que a mi, més enllà que no estiguera d’acord amb ell, li respecte i fins i tot m’atreviria a dir que l’honra. Però en una investigació la qual intenta demostrar que, suposadament, el Valladolid-VCF estava comprat i per tant, el ‘Geta’ s’hauria vist perjudicat al quedar-se sense opcions de jugar la Champions, per què el senyor Torres no ha sigut tan contundent i ha intentat defensar amb el seu to habitual els interessos de la seua entitat?\nPrecisament en aquella última jornada a Pucela qui no va col·locar-se baix dels pals de la porteria del combinat de Mestalla fou Neto. Marcelino va escollir a Jaume i el brasiler va veure la classificació per a la Champions des de la banqueta. Segons diuen, una de les raons que, afegides a altres desacords, haguera provocat el divorç entre el tècnic asturià i el porter. Perquè, repetisc, segons diuen, Neto no porta bé això de no jugar i argumenta, fins i tot, que este tipus de decisions, l’han impedit ser un fixe a la selecció canarinha. Per això vol anar-se’n i el club no li posarà dificultats. De veres? Per això el València va deixar marxar a un dels millors porters de la Lliga i que en tan sols dos temporades s’ha convertit en un dels jugadors que més punts li han donat a l’equip? Únicament és que Marce i ell estan ‘enfadats’? O l’altra, que el meta vol més diners però l’entitat no vol fer un esforç per ell. De ser així, com qualifiquem el simple fet de plantejar-se pagar 20 quilos per Cillessen? Açò no seria un esforç?\nEncara m’assalten més qüestions. Una, la qual, de segur seguix generant polèmica. Parle, per descomptat, de la mesura presa per Anil Murthy de limitar l’edat per a formar part de la graderia d’animació fins als 25 anys. I tot, segons declaracions del mateix president, perquè existís violència en el fons sud de Mestalla. Per eixa raó –la qual jo no posaré en dubte, encara que de moment no hi ha cap prova documentada- 900 socis del València es veuran obligats a canviar la seua ubicació dins de l’estadi… per ser majors de 25 anys. Aleshores, vol dir el senyor Murthy que els violents són aquells que superen eixe límit d’edat? Alguns d’ells o els 900? I els més jóvens estan tots lliures de pecat? Però encara tinc més preguntes al respecte. Qui serà la persona que controle ‘l’exemplar comportament’ que s'exigís a les xarxes socials als membres de la nova graderia tal com va anunciar el club en el seu comunicat públic? Hi haurà un departament encarregat d’açò? Qui marcarà els límits?\nLa veritat és que podria continuar així prou més però crec que resultaria massa pesat perquè, sincerament, el cos em demana fer moltes qüestions al voltant de Kang In i del seu futur. Però com esta setmana tant s’ha parlat del millor jugador del Mundial Sub ’20, millor me calle. O no. Vinga, millor no. Faré una única pregunta: si el coreà no jugara ací i el VCF fitxara al millor futbolista del Mundial, algú es plantejaria si s’ha de quedar en la primera plantilla?


Ioga: Descobreix i uneix-te amb el teu món interior\nDesconnectar, relaxar-nos, buscar la tranquil·litat... per a aquestes coses i d'altres serveixen les vacances. Ara, per a molts ja han quedat enrere i torna la vida quotidiana, en què trobar un estona per descansar i alliberar tensions resulta una mica més difícil. Practicar ioga dos cops per setmana ens pot ajudar.\nEl ioga persegueix la relaxació física, mental i espiritual amb l'objectiu de retrobar-nos amb nosaltres mateixos\nAvui, gairebé tots els centres esportius han incorporat el ioga o disciplines similars en els seus programes. No es tracta d'un esport, sinó d'una font de salut i benestar que ens ajuda a trobar-nos millor amb nosaltres mateixos i el nostre entorn.\nEl ioga és un dels sis sistemes de la filosofia hindú; el mot "ioga" és equivalent a la paraula "unió" que, segons aquesta filosofia, representa la unió de l'ésser humà amb el seu ser més profund. Així, el retrobament d'un mateix, amb la superació de possibles escissions interiors.\nLa principal premisa que sustenta aquesta filosofia és que mitjançant el coneixement profund d'un mateix es poden controlar els impulsos i la voluntat, cosa que porta els ioguis a practicar-la seguint sempre tres nivells interconnectats: el físic, el mental i l'espiritual.\nL'execució de les diverses asanas o postures marca el camí per anar assolint els nivells, ja que s'activen les glàndules endocrines, els plexos nerviosos i els chakras o centres energètics.\nEl nivell físic consisteix a relaxar el cos com a primer pas per retrobar-nos. Només cal estirar-nos panxa amunt (posició anomenada savasana) en una superfície plana i dura i deixar que les extremitats, el coll, el cap... es posin còmodament a terra.\nEn aquesta posició s'accedeix al segon nivell, en què pren molta importància la respiració. Si hem acumulat molta tensió, cal practicar una respiració lenta, profunda i rítmica que passi pel diafragma i arribi fins a l'abdomen.\nPer tant, la millor manera de fer front als problemes i les tensions que invadeixen el pensament és concentrar-nos en la respiració i sentir com recorre el nostre cos i omple l'organisme d'energia. A poc a poc, sentirem una sensació de relaxació, com si el cos ens pesés menys, i també notarem com la ment va descansant de les possibles tensions.\nEn l'última etapa, l'espi-ritual, la persona pot prendre consciència de si mateixa i assolir un grau més elevat de tranquil·litat i relaxament. És quan els ioguis practiquen la meditació, amb l'abstracció del cos i la separació de la consciència de l'ego per identificar-se amb un ésser totpoderós i omnipresent que no es troba ni fora ni dins del cos.\nA finals del segle passat, els pares del psicoanàlisi van estudiar la dualitat de la ment i la díficil relació entre la part racional (conscient) i la irracional (inconscient), amb la creença que la primera podia dominar la segona. Posteriorment es va comprovar que el mecanisme era a la inversa i que força sovint era l'inconscient qui manava sobre la consciència.\nDe fet, molts cops l'inconscient ens traeix i ens juga males passades o, fins i tot sense adonar-nos-en, ens causa dubtes i inseguretats que impedeixen fer realitat els nostres desitjos.\nA fi de corregir i modificar això, hi ha el que s'anomena Nidra-ioga, una tècnica que s'ha difós molt per occident. Proposa alguna variació sobre la tècnica original hindú, però totes dues disciplines es poden combinar: el ioga tradicional s'executa amb postures, exercicis i estiraments, mentre que una de les característiques del Nidra-ioga és la immobilitat.\nPensar i visualitzar en positiu\nEl Nidra-Ioga és una tècnica de programació per convèncer l'inconscient mitjançant una ordre verbal (sankalpa), acompanyada de la visualització concreta de l'objectiu.\nSegons els experts, el sankalpa cal que sigui formulat mentalment una sèrie de cops, de manera concisa i clara, en positiu i en present. Per exemple, podria ser "estic sempre relaxat" i, en canvi, seria negatiu pensar "no estic nerviós".\nQuant a la postura per practicar el Nidra-ioga, pot ser la de loto (asseguts amb les cames encreuades) o la de savasana. En tot cas, sempre serà la mateixa, perquè es basa en la immobilitat absoluta. Així, mitjançant la immobilitat i la plena concentració en el cos i en la respiració, s'aconsegueix un estat de relaxació física combinat amb una gran agudesa mental i un estat de somni conscient que predisposa l'inconscient a estar perceptiu i assumir l'ordre.\nAl cap de poques setmanes de practicar el ioga o el Nidra-ioga percebrem els beneficis que ens ofereix aquesta filosofia que ens reconcilia amb el nostre món interior.\n19 hores 11 minuts ago.


Educació Infantil Garbí Pere Vergés Esplugues: SESSIONS OBERTES DE NATACIÓ\nPel que fa a la natació, durant tot el curs, els nens i les nenes han fet una gran evolució en la tècnica i en les emocions que ha contribuït, en gran mesura, en el desenvolupament general de cada infant.\nDia a dia han anat adquirint, cadascú al seu nivell, seguretat i un cert domini.\nMalgrat que la natació és una activitat col·lectiva, l’acompanyament ha estat individual ja que el suport i el control han de ser molt acurats i precisos. Cada nen, viu aquestes sessions de manera específica i mentre uns se senten segurs i gaudeixen, altres senten molt de respecte per l’aigua i, fins i tot, n’hi ha que els costa ser conscients de les pròpies limitacions.\nTot plegat, requereix un treball en equip fet entre els mestres de natació, les tutores i les famílies que, des de casa, poden contribuir a motivar encara més la il·lusió per aquest esport.\nAquests dies s’estan fent les sessions obertes de natació de les classes d’EI4 i EI5 per tal que les famílies puguin viure directament l’evolució dels alumnes.


Domènec Fita desplega una mirada sense prejudicis. Aquesta netedat en l’esguard no és habitual. És un artista, i això és propi dels artistes, direu. Però no tots els artistes disposen d’aquella...\nCasar-se a l’avió\nCasar-se fa sempre un cert vertigen, com totes les accions que són per sempre. I contreure matrimoni en un avió ho podria augmentar, no tan sols per les turbulències. Però no és el cas dels dos feliços...\nL’ambigüitat segons Duch\nDesconfia de les receptes. Té raó l’antropòleg benedictí Lluís Duch quan adverteix que la teologia ha oblidat llenguatges lúdics, poètics o festius. Té raó quan titlla la manca de memòria de...\nPetons de cine\nEls petons al cinema són espectaculars i fan olor de menta. El cel·luloide té un misteri que embolcalla i ens electrifica, perquè el cinema és molt poderós, i connecta amb una part molt nostra, interna,...\nL’epitafi de Warhol\nVan ser força més de 15 minuts. El polifacètic artista icona del pop-art que aspirava a tenir “un quart d’hora de fama”, segueix omplint espais des de l’absència. A la seva tomba americana...\nSóc una PANK\nProfessional Aunt, No Kids. O el que en català ve a ser “Tieta professional, sense fills”. El meu germà va ser el primer en fer-me saber que sóc una representant d’aquest col·lectiu. Les PANK,...\nBlai Bonet, entremaliat\nEl petit poblet de pescadors mallorquí del Port de Cala Figuera no té sorra. Gràcies a aquest generós caprici de la natura, les rosegades sandàlies dels teutònics turistes no el trepitgen més del...\nLa religió postprocés\nUn hipotètic estat català ha de tenir en compte la religió. Quan la narrativa independentista diu que ho té tot “pensat”, s’inclou també aquest aspecte. El fet religiós en la Catalunya del...\nEls populismes fan servir maniqueament la religió, i s'han convertit ells mateixos en processos religiosos on el concepte identitari de pertànyer és més fort que el de creure, seguint el famós concepte...


El monòlit de la plaça d'Octavià fa grans els Gausacs\n'Formar part d'una colla castellera et fa partícip d'un ens molt més gran, el món casteller. Et converteix en un membre més de la "gran família castellera"'\nper Cristina Jiménez Presidenta dels Castellers de Sant Cugat l'any 2014 i membre actiu des dels inicis de la mateixa 10 d’abril de 2021\nDe petits, sovint, observem els nostres pares, avis i mestres amb admiració i amb el desig de voler ser com ells algun dia. Es converteixen en el nostre model. El seu saber fer, la seva capacitat de superació, la resiliència o simplement la satisfacció de fer les coses ben fetes són algunes de les causes per les quals algun cop hem tingut aquest impuls.\nFormar part d'una colla castellera et fa partícip d'un ens molt més gran, el món casteller. Et converteix en un membre més de la "gran família castellera". Quin casteller no ha voltat pel territori i ha buscat amb delit a les places més castelleres les gestes d'altres colles que d'alguna manera podem dir que són o han estat més grans que nosaltres? Doncs sí, una de les coses que més agrada als castellers és que hi hagi constància notable i palpable de les fites més rellevants de la seva colla, i si és al mateix lloc dels fets, encara millor.\nPer aquest motiu, el monòlit de la plaça d'Octavià ens recorda a tots cada cop que hi passem que a la nostra ciutat, hi ha una colla gran: els Castellers de Sant Cugat. Que hi va haver un dia que va ser molt gran i que recordem amb enyorança perquè volem que hi hagi molts més dies grans en el futur. El monòlit és ben nostre, però té la finalitat que sigui ben vostre. Dels castellers per a la nostra gent.\nI, malgrat els entrebancs socials, culturals o sanitaris, malgrat l'incivisme d'alguns que l'han malmès i gràcies a l'esforç de molts, això no ens ho traurà ningú. Perquè això ja ho vam aprendre de petits...


23/juliol/2012…tastets d’art amb Fidel Roca | Espai Àgora Sabadell\nFidel Roca – La Creació constant\nEn Fidel Roca va néixer a Sabadell i va estudiar als Escolapis.\nPrové del món del comerç. Va aprendre l’ofici de rellotger durant sis anys, treballant al taller d’un amic del seu pare. Més tard, va muntar un taller de joieria amb un amic i, ell dissenyava. El dibuix, esdevé per a ell creació que després pren forma a la peça. Ens diu que fa el què li agrada. Actualment treballa peces d’alumini. En Fidel pensa que la creació no la dóna el metall sinó les idees que s’hi plasmen i com se’ls dóna forma, adaptant-se al metall.\nEl seu procés creatiu, l’inicia sobre el paper, realitzant molts esbossos; després en selecciona els que creu que poden tenir més possibilitats. Quan és un encàrrec d’un client, primer l’ensenya abans de materialitzar-lo a la peça. Un cop feta, se’n oblida i ja comença a pensar en una de nova. És un constant pensar, dissenyar, crear i tornar a començar. És un començar, fer camí, acabar i, renéixer en un nou començar, en un nova peça i, així successivament.\nEls quadres d’ en Fidel s’inspiren a partir d’una arracada, d’un penjoll, d’un anell…. La pinzellada de color que imprimeix a les peces i als quadres els aporta vida, a través del cromatisme i la llum i esdevé el punt final de la peça, perquè en Fidel quan posa el color a la darrera peça ja té en ment la propera.\nEn Fidel Roca és l’artesà que crea la forma, el disseny, i és l’artista que aporta l’element diferencial.\n0 Respostes to “23/juliol/2012…tastets d’art amb Fidel Roca”


La població de tortuga d’estany s’estabilitza a comarques de Girona – Girona A cop de post\nLa població de tortuga d’estany s’estabilitza a comarques de Girona\n17/08/2015 17/08/2015 ~ Raül Muxach\nA les comarques de Girona hi ha censades unes 500 tortugues d’estany en aquests moments. Poden ser més però, en tot cas, es pot dir que la població d’aquesta espècie autòctona s’ha estabilitzat els últims anys, sobretot a La Selva. Malgrat tot, encara té importants amenaces i, de fet, fa més de 30 anys que està protegida.\nFoto: Francesco Canu | https://commons.wikimedia.org/wiki/User:Cesco77\nEntre els principals obstacles que dificulten la seva expansió com a espècie hi ha la dificultat per trobar punts d’aigua, la falta de zones de pas per desplaçar-se (degut a la construcció, bàsicament i, sobretot, a la zona de costa) i, cada cop més, la tortuga californiana, que és portadora d’un fong letal per les d’aquí.\nLa Fundació Emys de Riudarenes fa un marcatge de proximitat d’aquesta espècie. Se sap que està plenament implantada a la Selva i pràctiment en estat natural i també se’n té constància al Baix Ter -on s’ha reintroduït- a l’Estany de Banyoles i als Aiguamolls de l’Empordà. Fins i tot hi ha censat algun individu de 30 anys. També hi ha colònies a Tarragona, a Lleida i en d’altres països del Mediterrani.\nL’últim any, la Fundació Emys ha implantat 10 punts d’aigua en diferents punts de la geografia i, segons el seu director, Marc Vilahur, seguiran implantant la xarxa a mesura que vagin tenint recursos. També han posat en marxa una campanya de conscienciació per evitar l’alliberament de tortugues importades.\n“A part de competir per l’aliment de la tortuga d’aquí, la californiana porta un fong que, en alguns casos, és letal per la tortuga d’estany”, explica Vilahur, qui demana a qui tingui previst alliberar-ne “perquè se li ha fet gran o no la pot cuidar, que no tingui vergonya i ens la vingui a portar”. “És millor que alliberar-la”, recalca i recorda que, a l’hora de comprar-les, es tingui en compte que “ben cuidades, poden arribar a viure 10, 15 o més anys”.\nSi voleu saber-ne més i col·laborar en alguna de les campanyes de la fundació Emys, doneu un cop d’ull aquí.\nPosted in Medi Ambient\tEmysestanySelvatortuga\n‹ PreviousQui ha portat el cargol poma a Palau Sator?\nNext ›Estratègia contra el cargol poma


Homer, Alaska, com Eivissa - Alaska\n29 Mar Homer, Alaska, com Eivissa\nEn què s'hi assemblen Eivissa, amb tot el Sol de la Mediterrània, i Homer, Alaska, on hi plou tot sovint? Us ho explico. Són llocs aïllats (en el cas d'Eivissa, òbviament), Homer és a la fi de la península de Kenai, una espècie de Finisterre. Hi ha un nombre limitat de cases. Hi reben un nombre important de turistes. De fet, cada cop més. Uns pel Sol o per les platges, uns altres pels óssos o per la pesca, tant ne fa. Els turistes hi van cada cop més, disposats a gaudir de les seves vacances, pagant el que faci falta. Pagant el que faci falta? Quan de s'això se n'adonen els propietaris dels pisos, casetes o apartaments, comencen els problemes per altres. Els allotjaments es posen en lloguer als turistes, via els múltiples serveis que es poden trobar a internet. I en els pocs mesos de temporada alta (tres o quatre en el cas de Homer), treuen més beneficis que llogant tot l'any. Això sense tenir en compte, que la resta de l'any lloguen els habitatges als habitants locals de sempre. Què passa si l'habitant local de sempre és el mestre de l'escola o el metge de l'hospital? Doncs que Homer i Eivissa són els que passen a tenir el problema com a comunitat. Però això ja són figues d'una altra panera… + Info: alaskapublic.org\nAlaska, habitatge, Homer, Notícies