Saber més respecte al cognom Kinkead és saber més sobre aquelles persones que amb tota probabilitat comparteixen uns orígens i avantpassats comuns. Aquest és el motiu pel qual és freqüent que el cognom Kinkead sigui més abundant en uns certs països del món en concret que en uns altres. En aquesta pàgina és possible conèixer quins són els països del planeta en els quals existeix una major quantitat de persones amb el cognom Kinkead.\nNom de Famille Kinkead\nEl cognom Kinkead en el món\nLa globalització és un fenomen que ha fet que els cognoms es difonguin molt més lluny de de el país en què es va originar, de manera que podem trobar cognoms asiàtics a Europa o cognoms americans a Oceania. De la mateixa manera ocorre en el cas de Kinkead, que com es pot comprovar, és possible assegurar que és un cognom representat orgullosament en gairebé tothom. D'igual manera existeix països en els quals certament el nombre de persones amb el cognom Kinkead és major a la de la resta de països.\nEl mapa del cognom Kinkead\nL'oportunitat d'informar-se en un mapamundi sobre quins països posseeixen una major quantitat de Kinkead en el món, és de gran ajuda. Col·locant-nos sobre el mapamundi, damunt d'un país concret, som capaços de veure la xifra exacta de persones que porten el cognom Kinkead, per a aconseguir així la informació precisa de tots els Kinkead que pots trobar en l'actualitat en aquest país. Tot això ens ajuda també a comprendre no solament d'on és oriünd el cognom Kinkead, sinó també d'en quina manera s'han desplaçat i s'han traslladat les gents els orígens de les quals formen part de la família amb el cognom Kinkead. De la mateixa manera, podem veure en quins països s'han arrelat i desenvolupat, motiu pel qual si Kinkead és el nostre cognom, resulta atractiu saber a quins altres llocs del globus és possible que migrés alguna vegada un avantpassat nostre.\nPaïsos amb més Kinkead del món\nEstats Units (2486)\nIrlanda del Nord (165)\nIlles Verges Britàniques (7)\nSi ho mires atentament, en aquesta web et presentem tot allò que és important perquè puguis tenir la informació real de quins països tenen un major número de Kinkead en tot el planeta. D'igual manera, és possible veure'ls de forma molt gràfica en el nostre mapa, en què els països en els quals resideixen una quantitat major de persones amb el cognom Kinkead poden veure's pintats en un to més fort. D'aquesta manera, i amb un simple cop de vista, pots localitzar sense dificultat quins són els països en els quals Kinkead és un cognom més freqüent, i en quins països Kinkead és un cognom insòlit o inexistent.


Israel | Jordi perdut per el Món!!!\nJerusalem, “The Old City”.\nPosted: 23 gener, 2008 in Israel\n– Tenia moltes ganes de visitar la ciutat santa de Jerusalem, sabia que m’agradaria… Jerusalem, és realment una ciutat molt especial, plena de llocs interesants, d’història d’ una atmosfera realment màgica, amb una barreja de cultures i religions impresionants i punt de partida del cristianisme. Jerusalem, és part de la nostra història, del nostre coneixement, dels nostres avantpassats i de la nostra cultura.\nDe bon matí, ens vàrem posar les “piles”… ens desplacavem desde Tel-Aviv fins a Jerusalem amb un mini bus… El preu, una mica més de 5 euros per un trajecte de poc més de 45 minuts… Si una cosa té Israel, és que és molt petit i per anar d’un lloc a un altre, no perds molt de temps… Em sembla que atravessar el país desde nord a sud o al inrevés, ho pots fer amb unes 8 hores per carretera…\nUn cop a Jerusalem, ens vàrem trobar amb la Renana i en Carles… la nit abans, haviem sopat amb ells… El punt de trobada amb ells, al centre de Jerusalem. Després de pendre uns cafès, vàrem caminar fins a “Old City”, l’antiga ciutat de Jerusalem, a on vàren passar fets molt importants de la vida de Jesús.\nJo, no sóc o no em sento que pertanyi a cap religió… crec que només sóc una persona que viu en aquest Món… però reconec que la vida de Jesús la trobo molt interessant en molts aspectes i facetes… el que no m’agrada gens i que passo totalment, és de tot el què envolta la religió, tots els extrems i coses que no li trobo sentit, mai m’han agradat… però intento respectar-les… En Carles va fer aquesta reflecció i jo la comparteixo plenament…\nOld City, és troba dins d’una àrea protegida per una muralla de pedra blanca, una pedra realment preciosa. La ciutat antiga, és impresionant, carrers estrets, a vegades fins hi tot poden semblar laberíntics, ple de botigues, de gent amunt i avall, turistes fent fotos, grups de religiosos pregant, contrastos impresionants, mescla de religions, etc… Les sensacions i l’atmosfera que desprèn la ciutat vella de Jerusalem és màgica, molt especial…\nCom que només disposavem d’unes hores per estar a Jerusalem, vàrem tenir que organitzar-nos molt bé… és impossible visitar tota la ciutat amb només una jornada… Espero poder tornar-hi per veure més llocs interessants…\nLa primera visita, va ser al “Holy Sepulchre”o Sant Sepulcre, un dels indrets més visitats de tota la ciutat, evidentment… lloc a on Jesús va ser crucificat, lloc a on Jesús va ser netejat un cop mort a la creu i lloc a on va ser enterrat Jesús i resucitat al tercer dia.\nVaig quedar-me sorprès perquè tots aquests aconteixaments tant important per els cristians, vàren succeir molt aprop els uns dels altres, pocs metres de separació hi ha entre ells… Primerament et trobes el lloc a on Jesús va ser netejat un cop mort a la creu per la verge Maria i d’altres… la gent mostraba moltíssim respecte, molts s’ajonollaven i quasi bé tothom, tocava, acariciava la pedra a on Jesús va ser netejat… jo també vaig tocar la pedra-monument.\nDins de l’espai del Sant Sepulcre, on vaig tenir una sensació molt intensa i molt especial, va ser quan vaig desplacar-me justament al punt on Jesús va ser crucificat. Se’m feia extrany, estar in situ a on Jesús va morir… em venia a la memòria moltes pel-lícules sobre la vida de Jesús que havia vist a la televisió o a l’escola… fins hi tot, quan veia la gent ajonoiar-se davant de la imatge de Jesús crucificat, em costava no emocionar-me… Podies veure clarament part de la roca, muntanya… i veure el forat on la creu va ser posada.\nDesprés de fer una cua d’uns quants minuts, vàrem entrar dins del Sant Sepulcre, lloc a on an deixar les despulles de Jesús. L’entrada dins del Sant Sepulcre, era limitada, només grups de 4 persones com a màxim podien entrar, l’espai era molt reduit, no podies estar del tot dret, amb sensació de fòbia… Vaig intentar filmar i fer fotos però de seguida m’ho vàren prohibir…\n“The Western Wall”o Mur de les lamentacions, el mur més antig de tota la ciutat antiga de Jerusalem va ser la seguent visita. Tenia moltes ganes de veure i de tocar el mur que tantes vegades habia vist per televisió…. volia comprovar quin tipus d’atmosfera es respirava en aquell lloc…\nRealment és impresionant el moviment constant de gent que prega davant del mur, com senten les seves oracions és brutal! la vigilància és extema, ple de militars armats fins a les dents controlant que ningú faci cap tonteria… El mur està separat en dues parts, una per els homes i una per les dones i et fan posar una mena de “barret”per poder entrar al recinte.\nLes pedres del mur, de seguida t’adones que són molt antigues, els gruixos de les pedres són grans… La gent no para de resar amb veu alta i per ells mateixos… és un simbol molt benerat i respectat de l’antiga ciutat.\nNo vaig tenir cap sensació especial, només d’admiració perquè estava davant, d’un símbol de molta importància… Tampoc vaig notar un ambient de crispació, en general tohom mostrava molt respecte… Em va agradar mesclar-me entre els més devots del mur…\nL’últim lloc d’interés que vàrem veure a Old City, va ser “La Via Dolorosa”, la ruta que va fer Jesús amb la creu carregada damunt seu abans de ser crucificat. Durant la via, hi ha informació, punts, cites, etc… que t’exliquen moments que va passar Jesús abans de ser crucificat.\nVàrem menjar una mica per agafar forces per continuar coneixent llocs interessants…\nL’esglesia de la Verge Maria, lloc a on suposadament la mare de Jesús va viure, morir i enterrada… Vàrem visitar l’esglesia i la cripta a on reposa la verge. Vull destacar el silenci i el respecte que és percevia dins de la cripta, la gent resava, posava espelmes, etc… Les pintures em van agradar també molt.\nD’allà ens desplacavem fins a la casa a on Jesús va fer l’últim sopar. Jo, continuava “flipat”de trobar-me un espai tant curt de temps a llocs tant importants… Hi havia gent i grups de turistes visitant l’espai com nosaltres… La sala estava pràcticament buida, es conservaven algunes pintures, feia olor a roca humida…\nL’última etapa del dia a Jerusalem, va ser veure una vista de l’antiga ciutat de Jerusalem desde el terrat a on Jesús va celebrar l’últim sopar. La vista era maquíssima, podies veure el jardí de les oliveres i també a l’horitzó, una part del mur de la “vergonoya”que separa Israel de Palestina.\nArribàvem a Tel-Aviv a l’hora de sopar molt cansats…\nMolts petons a tothom!!!\n“The Old City”, Jerusalem.\nVídeos de la Ciutat Vella de Jerusalem, la Ciutat Santa.\n– Sant Sepulcre.\n– Lloc a on Jesús fou crucificat.\n– Entrada al Mur de les lamentacions o “Western Wall”.\n– Mur de les lamentacions o “Western Wall”.\n– Cripta Verge Maria.\n– Sala a on Jesús va celebrar l’últim sopar.\n– Mocador palestí.\n– Vista jardí de les Oliveres i part del mur de separació entre Israel i Palestina.\nRecepció a casa de l’Embaixador francès a Israel.\nPosted: 17 gener, 2008 in Israel\n– Ahir vaig poder “experimentar, conèixer…”un Món que desconeixia completament… mai m’hagués imaginat que l’Embaixador de Franca a Israel, el Sr. Jean-Michel Casa em convidés a una recepció a casa seva… La cita va ser als voltants de les 7 pm.\nLa Mercedes em va comentar, dies enrera que l’Embaixador organitzava una recepció per tota la gent que treballa en organismes oficials francesos a Israel. La recepció s’organitzava per agrair a tota la gent que treballa per Franca, en aquest cas a Israel i de pas, dessitjar un bon any 2.008 a tothom.\nEn principi, no volia anar-hi…. és un Món molt diferent al meu, no estic acostumat a aquest tipus d’estatus… però després de parlar-ho amb la Mercedes, vaig pensar que potser seria una bona idea anar-hi… coneixeria gent, parlaria, segurament de temes que no estic acostumat a parlar, em relacionaria amb gent de negocis, etc… Finalment, la curiositat i les ganes de conèixer van poder més i vaig anar-hi….\nL’Embaixador viu a Jaffa, molt a prop de Tel-Aviv… 10 minuts amb cotxe. Viu en una casa, com us podeu imaginar, esplèndia, amb jardins, sales amplies i tot tipus de comoditats…\nA l’entrada de la casa, hi havia una persona encarregada de guardar els abrics, jaquetes de tots els convidats, etc… l’Embaixador,juntament amb la seva dona, ens donava la benvinguda instants més tard.\nUn cop els convidats estavem dins del salo principal, l’Embaixador va fer un discurs… va parlar dels objectius aconseguits, dels que es tenen que aconseguir en un futur, va donar les gràcies a personalitats, treballadors d’embaixades, etc… Després, va comencar el “cocktail”. Hi havia tota classe de pastes, dolces, salades, begudes de tots tipus i un gran pastís que presidia la taula.\nLa Mercedes, em va presentar a molta gent, companys seus de feina, etc… vaig conèixer molta gent, de tot tipus i de tot arreu… metges, científics… tothom em va tractar molt bé… jo, també vaig saber integrarme al grup i tot va fluir perfectament… La Mercedes, de tant en tant, em donava un cop de mà, la majoria de gent, només parlaven francès…\nVaig tenir el plaer de parlar amb una noia de Perú, no recordo el seu nom… Ells està fent una tèsis a Israel sobre el càncer i durant una estona em va explicar quins són els seus proposits. Em va agradar molt intercanviar opinions amb ella…\nVaig conèixer també a la Sarah, la Morgane i en Mickael, companys de feina de la Mercedes… Al acabar la recepció, tots junts vàrem anar a casa de la Sarah a ballar i veure una mica… Va ser molt divertit!!!\nPetons desdes el Món real!!!\nFotos recepció Embaixador francès.\nFotos a casa de la Sarah.\nVídeo ambient a casa de la Sarah.\nTel-Aviv-Museum of Arts.\nPosted: 16 gener, 2008 in Israel\nViolin: Fanny Clamagirand.\nConductor: Gil Shohat.\nMENDELSOHN: Concerto for violin in E minor.\n– Fa uns dies, la Mercedes em va demanar si m’agradaria anar a veure un concert de música clàssica a l’auditori de Tel-Aviv juntament amb ella… Mai m’hagués imaginat que fos una experiència tan agradable, màgica i de sensacions molt intenses…\nUna, de les aventatges que té la gent que treballa en organismes oficials, de l’estat, etc… com poden ser les embaixades… disfruten, poden gaudir, tenen el privilegi… d’anar a avents diversos, totalment de franc… i és clar, com que la Mercedes treballa en un organisme oficial, vàrem tenir la sort de disfrutar d’un concert exquisit, amb una perspectiva de l’escenari i amb una acústica realment molt nítida d’una sala degudament sonoritzada, (no com la majoria dels nostres teatres…) totalment gratis. Evidetment, jo no treballo en cap organisme ofcial… la Mercedes ho va preparar tot desde l’embaixada i vaig passar per com acompanyant d’ella.\nL’auditori, estava pràcticament ple, quedaven poques butaques lliures…. la majoria del públic era de mitjana edat cap a munt, poc jovent… El concenrt va comencar amb la sortida a escenari dels músics de l’Orquestra de Cambra d’Israel, cada músic va ocupar el seu lloc i vàren comencar a afinar els instruments. Pocs instants després, va aparèixer sota un obació increíble, el director local d’Orquestra, Gil Shohat.\nLa primera part del concert, l’Orquestra va interpretar 4 “peces, temes…”( perdoneu, no sóc expert en el llenguatge clàssic) que em van agradar bastant. Estava impresionat de la seguretat de cadascún dels músics que hi havia a l’escenari, realment digne de veure i de disfrutar. Els músics, la majoria com el públic, eren d’edat madura, tan els homes com les dones.\nEl Director o “Conductor”en anglès… Transmetia, evidentment molt control i seguretat als músics i segurament al públic, també! Cada vegada que acabaven d’interpretar una peca, donava la mà al primer violinista o solista de l’Orquestra, sempre repetia aquest gest.\nEl Director, vestia “smoking”, totalment de negre amb una ratlla als pantalons distintiva… Els músics, vestien totalment de negre, portaven “pajarites”als seus colls i les dones vestien vestits foscos.\nAbans de la mitja part, va sortir a escena, la jove (només té 24 anys) violinsta francesa, Fanny Clamagirand acompanyada del seu violí “1700 Matteo Goffriller violin” sota una bestial obació acompanyada de “bravos”… la sala vibraba, la gent estava totalment entregada a la jove solista Parisina… La pell se’m va posar de “gallina”… Tothom esperava la seva presència a escena.\nFanny, agafada de la mà del Director i amb l’altre aguantant el seu violí, caminant amb pas ferm i vestida amb un vestit realment bonic, va comencar la seva interpretació de temes de “Mendelshon”.\nNo podia gesticular, pràcticament estava inmòvil a la meva butaca observant aquella jove violinista francesa… La seva tècnica, seguretat, fredor, sentiments, intensitat, ritme, lideratge a sobre de l’escenari… tot era perfecte, anava totalment al seu aire, sobrada, com si la demostració que ens estava fent, no costés gens ni mica!!!\nEra tant profund el que em tranmetia aquella noia, que a vegades se’m va escapar alguna que altre llàgrima… La música forma part de la meva vida, no seria jo sense poder escoltar música, sentir-la, etc… i la connexió amb la Fanny, va esdevenir magífica, total!!! Jo, estava en un núvol, totalment desconectat del Món… la música i jo… ningú més… només ella i jo… tan sols això…\nLa Fanny, va interpretar unes quantes peces, ara no recordo el número exacte… potser llarga… segurament… La mitja part va arribar, la Fanny va desaparèixer de l’escenari igual que com quan va entrar, amb pas ferme i totalment segura d’ella mateixa… Va tenir que sortir vàries vegades a escenari perquè el públic la reclamava, no m’extranya…\nLi vaig comentar a la Mercedes, que sortia a veure part de l’Auditori mentres esperavem que la segona part del concert comenés… Vaig trobar-me cara a cara amb la Fanny, era com una aparició divina!!! Pocs segons abans estava escoltant la seva interpetació i de cop la tenia davant dels meus nassos!!!\nLa vaig mirar amb un gest d’admiració i respecte… de puresa… Li vaig comprar un cd. l’últim que ha editat… Vàrem intercanviar unes paraules durant un petit espai de temps, ens vàrem fer unes fotos junts i em va dir si m’agradava la música… Li vaig respondre que sí… ella al sentir la meva resposta, va dedicar-me el seu disc… “Per Jordi, perquè tinguem unes bones amistats músicals”.\nLa Mercedes de mentres…. m’esperava asseguda a la seva butaca, relaxada, segurament cansada perquè abans d’anar al concert, haviem estat corrent durant 1 hora per la platja de Tel-Aviv.\nDe seguida em va veure i s’adonà que portava un cd a les meves mans… la càmera la tenia guardada… “Que has comprado?” -em va dir… Li vaig ensenyar el cd, se’l va mirar i després li vaig ensenyar les fotos… Va quedar-se amb la boca ben oberta… jo vaig riure molt, jajajajajaja…\nLa segona part del concert va comencar sense l’aparició de la Fanny… Fins al final, a escenari hi havia, el Director i els músics de l’Orquestra de Cambra de Tel-Aviv.\nLa nit, va ser d’aquelles que em quedaran gravades a la memòria durant temps…\nPetita interpretació de la violinista francesa, Fanny Clamagirand i ambient de la sala.\nCom és un esmorzar Israelià?????????\nPosted: 15 gener, 2008 in Israel\nActivitats dels últims dies.\nPosted: 14 gener, 2008 in Israel\n– Durant el “nostre”cap de setmana (dissabte i diumenge)… Per els jueus, el cap de setmana comenca divendres fins dissabte al capvespre… La Mercedes i jo, hem aprofitat el temps per estar junts, parlar, etc… i fer diverses activitats…\nVàrem estar a Jaffa el dissabte a la tarda, disfrutant de la bona temperatura exterior, caminant per la platja tranquilament, observant el contrast tant gran que hi ha entre Tel-Aviv i Jaffa, poblacions pràcticament enganxades però com si perteneixessin a un altre Món… Tel-Aviv, moderna, cosmopolita… Jaffa, caotica, musulmana… És impresionant la quantitat de religions i etnies que hi ha en tant poc espai de superfície…\nA tots dos ens encanta el menjar d’aquí i és clar… també vàrem disfrutar d’un bon esmorzar israelià, jejejeje… encara que ens el mengessim a l’hora de dinar…\nHem fet esport, pràcticament cada dia correm durant una hora per la platja, fem exercicis, estiraments… La Mercedes, m’ensenya alguna tècnica de yoga també… La veritat, és que sempre durant el temps que estem junts, ens ho passem genial, molt bé! Aprenc molt amb la Mercedes, tenim una confianca absoluta l’un amb l’altre, és com si ens coneixessim de tota la vida… La Mercedes és una dóna bestial!!!\nEn Carles, em va trucar per si voliem quedar per veure’ns juntament amb la Renana per anar al cine a veure un documental de la vida de Bob Dylan. També s’hi va afegir un amic en comú d’ells. La pel-lícula, era molt abstracte, moltes vegades difícil de seguir l’argument, hi havia històries barrejades de diferents personatges, etc… La pel-lícula la vàrem veure amb versió original subtitulada a l’hebreu, jejejeje… Tots vàrem estar dacord que ens va costar entendre mot el film… i no sabem si finalment es tractava de la vida de Bob Dylan, ja que el personatge estava interpretat per una actriu, (Cate Blanchett) molt ben caracteritzada, de nom Queen… We don’t know… La fotografia em va agradar moltíssim, era espectacular, la llum magnífica i les perspectives encara més!!!\nAl acabar la sessió, vàrem sopar una mica i tornarem cap a casa per descansar…\nHem disfrutat també, d’una exposició de fotos relacionades amb els joves d’Israel que fan el servei militar. El fotograf, perdoneu no recordo el nom… és anglès i les seves fotos no estaven malament… Impactava veure nois joves amb armes de combat carregades als seus cosos, sobretot és molt xocant veure una noia vestida de militar completament armada. Ens van convidar a veure l’exposició de fotos uns companys de feina de la Mercedes i gent de l’Institut Francès de Tel-Aviv.\nEl proper diumenge, anirem a Jerusalem a passar el dia a fer una mica de turisme plegats la Mercedes i jo. Tenim ganes de conèixer Jerusalem, la ciutat Santa però necessitarem de bon segur anar-hi un altre dia perquè és impossible veure tot en una sola jornada.\nAmb en Carles i la Renana, possiblement d’aquí algunes setmanes, anirem a passar un parell de dies a Galilea i al Mar Mort, ho vàrem parlar i tenim ganes de fer-ho plegats.\nMolts petons desde Israel!!!\np.d: Les classes d’anglès molt bé, estic aprenent molt i progressant. A valgut la pena!!!\n– A l’exposició de fotos conversant amb una companya de la Mercedes.\nUn altre contrast de Jaffa. Imatges.\n– Una petita mostra dels carrers de Jaffa durant la celebració del “Sabbat”… Carrers buits, sense vida, etc… atmósfera gèlida…\nNervis a Jaffa…Vídeo.\n– Al carrer principal de Jaffa, uns nois intenten controlar un caball que es mostrava nerviós al mig del carrer… ( el vídeo no mostra quan el caball es va posar més nerviós, no tenia la càmera a mà) Metrestant, un policia s’ho mira tot mentres disfruta d’una beguda assegut a l’interior del cotxe patrulla…\nMescla de joves artistes contemporanis a Ramat Gan.\nPosted: 12 gener, 2008 in Israel\n– El passat dijous a la tarda, juntament amb l’Anat i en Shaul, la seva parella, haviem quedat per anar fins a Ramat Gan, una població situada al nord de Tel-Aviv per gaudir de l’exposició d’art contemporani de joves artistes d’Israel, entre ells l’Idol, el noi que ens va portar amb cotxe fins a Jerusalem la nit de cap d’any.\nLa nit que vàrem conèixer l’Idol i la Sahar, la seva parella, ja ens va parlar a la Mercedes i a mi que en pocs dies faria una exposició juntament amb més joves artistes d’Israel en un local de Ramat Gan. Ens va demanar que li agradaria molt que hi anessim i veiessim part de la seva obra exposada per el públic. Evidentment, li vàrem dir que sí!\nLa Mercedes, és una amant de l’art contemporani… Com ella m’ha repetit moltes vegades… “Jordi, el arte contemporaneo, es mi Mundo…” ella també és una artista, es disenyadora gràfica, amant de la moda contemporanea i de l’art dels nostres dies… A mi també m’agrada l’art però enfocat cap a altres camins… música, teatre, l’espectacle en viu, etc… encara que gràcies a la Mercedes, estic comencant a agafar afició i interès cap altres enfocs artístics… Evidentment tots molt respectables.\nL’espai a on hi havia l’exposició em va semblar molt autèntic, era una espècie de fàbrica petita, vella, amb una atmósfera freda, trista… La sala principal de l’exposició, estava plena de gent, coneguts dels joves artistes que no paraven de parlar i riure… i de consumir menjar, acompanyat d’alguna copa de vi o cervesa.\nL’espai, estava molt ben distribuit… almenys m’ho va semblar a mi… Les obres n’hi havia de molts estils, pintura amb acuarela, escultures, sala de vídeo, etc… fins hi tot hi havia una petita barra de bar on podies pendre algún refresc.\nL’ambient, en general em va agradar… les sensacions allà eren bones i em sentia bé… Vaig conèixer diferents persones, vaig parlar amb bastanta gent i sobretot, vaig fer alguens fotografies… Les sensacions de la Mercedes, també eren positives…\nDesprés d’una llarga estona observant les obres de l’exposició, vàrem decidir d’anar a pendre un refresc a prop de Tel-Aviv, en algún dels molts clubs que hi ha distribuits per la zona. Erem molta gent la que ens vàrem reunir en un club per parlar i disfrutar una mica de l’ambient nocturn de la ciutat… potser erem més de 20 persones assegudes en una llarga taula…\nJo, li vaig comentar a la Mercedes que no volia anar a dormir molt tard, que necessitava descansar perquè al matí seguent, molt dora, tenia que anar a l’acadèmia d’anglès a estudiar… m’esperava una llarga jornada d’estudi, 4 hores… Tinc molt clar, que el meu objectiu, almenys el que m’he marcat… és aprofitar molt bé el curs d’anglès que he comencat, no vull sortir més del compte, descansar poc, gastar diners, etc… tinc que centrar-me molt bé i ho estic fent… amb l’estudi de llengua anglesa… La Mercedes, no va posar-me cap impediment i vàrem agafar un taxi perquè ens portés fins a casa per anar a dormir…


Sapir Whorf i la influència del lllenguatge en la nostra percepció\nEl llenguatge i la percepció de la realitat\nLes paraules afecten el que veiem\nEl treball d'Edward Sapir i Benjamin Whorf, que ja té uns setanta anys, es basa en un error; pensaven per error que la llengua hopi no tenia temps verbals (passat, present, futur).\nAixí mateix, van suggerir que el nostre sentit comú s'equivocava en pensar que les paraules són simples etiquetes que donem a les coses. En canvi, cada llengua compta amb les seves pròpies maneres de veure el món.\nEn anglès, no hi ha paraula equivalent per l'alemany "Weltanschauung (cosmovisió)," o el francès "prise de conscience," per la qual cosa cada llenguatge té implícita la seva percepció única de les coses\nPer exemple, en la llengua esquimal no hi ha un equivalent concret per a la nostra paraula "neu."\nCom que la neu és tan important per a la seva supervivència, els esquimals tenen dinou paraules diferents que en descriuen les condicions.\nAl començament, alguns van argumentar que es tractava d'una qüestió de quines dimensions i formes tenen les caixes que adapten les paraules en les quals es guarden les experiències.\nTot i així, en català no tenim cap paraula per a definir l'òxid d'hidrogen (H2O).\nEs pot discutir que existeix la paraula «aigua», però en realitat no es pot aplicar a totes les condicions de l' H2O , perquè per expressar que s'ha congelat, s'ha cristal·litzat o evaporat, tenim altres paraules (gel, neu, vapor, boira, núvols, humitat).\nDes del nostre naixement, estem sotmesos al bombardeig de milions de fragments d'informació per segon, com el so, l'olor, el tacte, la temperatura i la vista.\nN'hi ha moltíssims i depenen de l'atzar. No tenen cap significat per ells mateixos.\nNomés mitjançant la interacció amb altres éssers humans podem donar-los un significat, i així és com disposem diferents grups d'informació en una única categoria: les paraules.\nAquestes paraules, o categories de grans nombres de grups d'informació, canvien d'una llengua a una altra.\nQuan observes alguna cosa, per ex. el teu professor de sociologia a classe, no obtens exactament el mateix conjunt d'informacions que els altres estudiants.\nÉs físicament impossible que dos coses (o dos estudiants) puguin ocupar el mateix espai al mateix temps.\nI tot i així, estem d'acord que hem vist el mateix que l'altra persona en el mateix temps.\nS'han dedicat molts estudis al llenguatge dels colors, perquè podem traslladar diferents cartes de colors d'una cultura a una altra, i dissenyar mapes de comparació per als límits entre colors.\nPer exemple, el català té dues paraules diferents per al vermell i la combinació de vermell i blanc (rosa); en canvi, no té dos termes diferents per al blau i la combinació de blau i blanc.\nTreballant amb els Kwawu d'Àfrica Occidental, vaig descobrir que hi havia tres colors bàsic de la seva cosmologia tradicional, el negre, el blanc i el vermell, i que tots els altres colors eren combinacions o colors "de" coses concretes.\nPer exemple, el "groc" es traduiria com a "color del greix del pollastre" (que recorda a la paraula judeoalemanya "schmaltz").\nAlguns especialistes consideren que el llenguatge va ser un dels factors pels quals els russos van guanyar la carrera espacial l'any 1957, en col·locar l'Sputnik ─el primer satèl·lit de fabricació humana─ a l'òrbita terrestre.\nL'idioma rus té un temps discontinu, en el qual l'acció comença, para i continua un altre cop.\nAixò va permetre que els matemàtics russos treballessin més fàcilment amb el concepte de divisió per zero i amb derivades (càlcul infinitesimal).\nAl mateix temps, va ajudar al fet que els russos superessin en matemàtiques i càlcul als americans i els europeus occidentals.\nAquestes matemàtiques avançades van ser el factor que va contribuir que els russos posessin Sputnik en òrbita.\nNo importa si ho creus o no.\nLa teva feina no és creure en alguna cosa, sinó aprendre la hipotèsi i ser capaç d'explicar-la de manera ordenada i comprensible.\nLes teves creences, opinions i sentiments són per als debats, no per als exàmens.\nHi ha nombrosos debats sobre la hipòtesi de Sapir-Wholf i, si estudies sociolingüística, en descobriràs una gran part.\nPerò al començament (per ex., en aquest mòdul introductori), has d'aprendre què és una hipòtesi.\nLes llengües que aprenem tenen una gran influència en la nostra visió del món.\nPer a alguns sociolingüistes, això vol dir que el llenguatge determina la realitat.\nLes implicacions d'aquesta afirmació són immenses.\nTota la nostra manera de viure es basa en el llenguatge, tot i que (com un estrany peix que és conscient que existeix l'aigua) la majoria d'aquesta base lingüística ens resulta invisible.\nMalgrat que el llenguatge sigui una eina i pertanyi a la dimensió tecnològica de la cultura, sembla que és una de les més antigues.\nEns ha permès anar més enllà dels nostres cosins primats pel que fa a la complexitat i relació amb altres famílies, comunitats, nacions del món sencer, i desenvolupar una economia mundial (pensa-hi el proper cop que mengis una taronja o beguis un cafè).\nÉs un element essencial per a la col·laboració internacional, tot i que no la garanteixi.\nAprendre una altra llengua a més de la materna no és només aprendre un codi.\nImplica una altra manera de dividir les percepcions en diferents esquemes de categories, aprendre una cultura diferent i, per tant, una realitat, i aprofundeix la nostra capacitat d'entendre el món i la naturalesa de la cultura.\nIgual que tenir una visió binocular ens dóna una profunditat en tres dimensions, ésser fluent en més d'una llengua dóna una visió en tres dimensions de la consciència cultural.\nAls anys trenta, l'autor George Orwell ens advertí del "Nou llenguatge" que dóna nous significats a les paraules i les frases, i les utilitza com a suport de l'opressió política (va anomenar "big brother" a un règim dictatorial al seu llibre).\nAvui dia, hi ha la professió de «manipulador» ─no importa com s'anomeni─, que consisteix en alterar deliberadament i conscient els significats tradicionals per interpretar les notícies desagradables de manera que semblin favorables al partit en poder.\nPer exemple, com un alumne va mencionar a classe, existeix el terme «dany col·lateral» com a manera suau i innocent de reanomenar les morts i ferides absurdes de dones, nens i gent innocent que es trobaven a prop d'una acció militar\nPer descomptat, la ploma és més perillosa que l'espasa.\nNo tots els científics socials accepten la hipòtesi de Sapir-Whorf.\n1. Per llegir sobre la manera d'aprendre una llengua, llegiu "Mètode auditiu per aprendre un llenguatge oral," clicant a www.scn.org/cmp/aural.htm\n2. L'eina que actualment serveix a les finalitats que abans tenia la ploma és l'ordinador.\nÚltima actualització: 2012.03.25


Extraditen a Sèrbia un acusat de tràfic de drogues condemnat a Andorra per robar en una joieria | Andorra Difusió\nEl Tribunal de Corts ha decidit extradir un ciutadà serbi acusat de tràfic de drogues. Primer, però, haurà d'acabar de complir una condemna per un robatori fa uns 3 anys en una joieria d'Andorra la Vella.\nLa justícia ha concedit l'extradició d'un ciutadà serbi condemnat a tres anys de presó per vendre marihuana. Al seu domicili a Sèrbia se li van trobar 30 grams, a més de balances i diners en efectiu. L'home, però, va ser detingut el 2014 a Andorra per un robatori en una joieria de la capital. És per aquest motiu que el Tribunal de Corts demana que compleixi primer la pena per aquest delicte i després sigui extradit.\nEl ciutadà serbi va demanar no ser extradit perquè considerava que la seva vida correria perill. Segons va assegurar, a Sèrbia membres d'un grup criminal l'havien intentat matar diversos cops i havien aconseguit assassinar alguns amics. Per això temia entrar en una presó sèrbia ja que considerava que seria atacat. Fins i tot, va assegurar que estava disposat a romandre a la presó de la Comella a canvi de no acollir-se a cap benefici penitenciari.


Cavall de ra�a menorquina\n�s aquest tipus de cavall un altre cas t�pic de ra�a molt antiga, que ha aconseguit a trav�s dels segles mantenir-se com a ra�a ben diferenciada i que se mant�n fortament arrelada a les tradicions de l�illa de Menorca. Origen Tots els autors coincideixen que el cavall menorqu�, igual que el cavall mallorqu�, est� englobat dins el grup d�equins del llevant de la pen�nsula ib�rica, al que tamb� pertany� el ja desaparegut cavall catal�. Animals forts, de bona grand�ria, aptes pel treball i la cria, que s�han mantingut malgrat el pas del temps i l�entrada d�altres races, amb unes caracter�stiques pr�pies que l�han fet molt apreciat, no sols a l�entorn rural, sin� tamb� dins l�ample mon de l�equitaci�.\nDegut a la seva participaci� directe des de fa m�s de dos cents anys a les festes tradicionals, no ha passat mai les hores baixes que, per exemple, ha passat el cavall mallorqu�, per� �s just recon�ixer que la creaci� del Registre Matr�cula obert a Madrid l�any 1988, per la Jefatura de Cr�a Caballar del Ministeri de Defensa, fou una passa decisiva pel cavall de ra�a menorquina. Caracter�stiques �s un animal harm�nic, de car�cter tranquil, plant�s i obedient. �s de conformaci� eum�trica, longilini i de perfil fronto-nasal lleugerament convex. �s de silueta esvelta i el color de la seva capa �s negre. Caracter�stiques m�s destacades El cap �s llarg, de grand�ria mitjana, sec i descarnat, per� harm�nic. Les orelles s�n tamb� de grand�ria mitjana, de correcte implantaci� i amb les puntes divergents i m�bils. Els ull s�n rodons, amb les �rbites ben marcades, el que li dona una expressi� de mirada molt viva. Els oronells s�n poc destacats, el que ocasiona que el cap tengui una forma allargada.\nEl coll �s robust, de llarg�ria mitjana, lleugerament arquejat, ben musculat i potent, amb bona inserci� amb el cap el cap i tronc. La cabellera �s forta i abundant. El tronc �s allargat amb la creu estreta, per� poc destacada.. El pit �s d�ampl�ria mitjana i el costellam tirant aplanat. La l�nia dorsolumbar �s recta i la gropa un poc caiguda.\nLes extremitats s�n llargues, ben aplomades i, en general, poc musculades. Els genolls i garrons s�n forts i amples i potons forts i no molt grossos.\nLa coa �s de inserci� baixa, llarga i de p�l llarg i fort.\nEl color del p�l �s el negre, en totes les seves variants, el que li dona un aspecte molt elegant. S�accepten taques blanques a la cara i les extremitats, sempre que siguin de redu�da extensi�. Dades generals El cavall de ra�a menorquina �s un cavall noble, de sang calenta, r�stic, resistent i en�rgic, amb una gran aptitud per la sella i el tir, encara que la seva aptitud m�s valorada al dia d�avui �s per la seva participaci� a les festes populars a l�Illa de Menorca, on �s insubstitu�ble.\nLa cria de cavalls menorquins no ha estat fins ara una activitat productiva per ella mateixa, sin� complement�ria de les altres activitats ramaderes de l�illa.\nLa progressiva demanda d�aquest animals, tant a nivell interior com forana, degut a la gran promoci� de la ra�a que les festes populars han fet , ha ocasionat que, actualment l�objectiu principal de les ramaderies de cavall menorqu� sigui la venda de cries.\nL�Associaci� de Criadors i Propietaris de Cavalls de Ra�a Menorquina, �s molt activa i organitza anualment el mes de maig, el concurs morfol�gic de la ra�a a Mercadal, lloc i punt de refer�ncia per la seva millora i control de qualitat. El n�mero d'animals inscrits al Registre de la ra�a, a setembre de 2002 �s aproximadament de 1200 animals. Associació Associaci� Criadors i Propietaris Cavalls Ra�a Menorquina C/ Vila Juaneda, 2 B Ciutadella 07760 Telf: 971480916 Correu electr�nic: cavalls-menorca@moninformatic.com web: http://www.cavalls-menorca.com Patronat per a la recuperaci� i defensa


Comerç Figueres s'oposa a la nova proposta de mobilitat del consistori - Empordà\nComerç Figueres s'oposa a la nova proposta de mobilitat del consistori\nVeuen amb bons ulls que el carrer Lasauca sigui d'entrada però no ha de generar més embussos\nEMPORDA.INFO 28.06.2017 | 09:38\nEl carrer Lasauca és el canvi de mobilitat principal de la ciutat FRANCESC AGUILERA\nComerç Figueres Associació s'oposa a la modificació que vol fer l'Ajuntament de la ciutat del pla viari de Figueres en què es pretén donar prioritat als vianants. Des de l'Associació, consideren que "abans de desenvolupar projectes que afectin les nostres activitats se'ns hauria de consultar com a part implicada dels fets", segons el comunicat que ha presentat a l'ajuntament.\nI és que els canvis que l'Ajuntament ha proposat, cal que recordar, per exemple, que el carrer Lasauca serà, ara, d'entrada i no de sortida, no han agradat gaire als comerciants. De fet, pensen que, lluny de l'objectiu d'atraure gent, els canvis faran que la gent no entri a Figueres, perquè l'accés no serà efectiu, ja que tindrà embussos i retencions. Per aquest motiu, Comerç Figueres postula que els possibles clients prioritzaran anar a altres poblacions o centres comercials de més fàcil accés i aparcament.\nA més, posen com a exemple la ciutat de Vic, que amb el canvi en la mobilitat ha vist reduït el nombre d'alfuència de gent, i, fins i tot, l'ajuntament ha hagut d'indemnitzar alguns negocis afectats. Així doncs, literalment, Comerç Figueres diu: "una Figueres sostenible s'ha de construir pas a pas, no ens podem permetre experiments que després hàgim de lamentar".\nObertura del carrer Pep Ventura\nDes de l'Associació de Comerç Figueres veuen amb bons ulls que el carrer Lasauca canviï de sentit i sigui d'entrada al nucli. Però cal garantir que aquest canvi no generi més embussos al centre de la ciutat, és per això que caldria pensar en la reobertura del carrer Pep Ventura, el qual permetria tenir una circulació més fluida. A més a més, a partir d'aquest carrer es donaria un accés més ràpid al pàrquing a prop del centre i a l'estació del TAV (Figueres Vilafant).\nUna altra de les propostes seria habilitar un dels dos carrers d'entrada al centre per la part alta de la ciutat, ja sigui el carrer Lasauca o el carrer Vilafant, com a carril de doble circulació.\nUna bona senyalització\n"Hem d'evitar que els turistes que vinguin a visitar els diferents atractius culturals de la ciutat (tant estrangers com gent d'aquí) no es perdin en el laberint que pot arribar a ser el centre de Figueres", declara l'associació. És per això que és important que abans de tirar endavant cap canvi en el sentit de la cirulació es facin les tasques senyalització, preparació i adequació de les zones d'aparcament habilitades.


Formats i propietats de les imatges\nLobjectiu daquesta activitat és que lalumne conegui els diferents formats en què es poden desar les imatges i com canviar les propietats bàsiques daquestes. També ha de familiaritzar-se amb lentorn de treball del GIMP.\nLes propietats de la imatge digital\nFormats i estàndards dimatge\nQualitat i compressió\nEdició bàsica dimatges digitals\nCanviar les propietats bàsiques de les imatges\nUsos i estàndars dimatge\nData límit de presentació: 31/10/2005\nPer a poder realitzar lactivitat, haureu de descarregar els arxius necessaris. Ho podeu fer fent clic a: activitat1.zip\nUna vegada heu desat el material, obriu larxiu activitat1.zip. Hi trobareu 2 imatges: una fotografia (img01.xcf) i un disseny (img02.xcf). Descomprimiu-les i deseu-les a la vostra carpeta de treball.\nFixeu-vos que aquestes dues imatges estan en format XCF nadiu de GIMP. Començarem a treballar amb img01.xcf. Executeu-la i sobrirà amb el GIMP.\nComproveu la mida de la imatge el seu pes, la mida dimpressió i la resolució. Anoteu-les.\nAmb lacció Desa una còpia, realitzarem còpies de la imatge en diferents formats. Deseu-les totes en el mateix directori per tal de poder comprovar fàcilment la diferència de mida en Kb dels diferents formats.\nDeseu còpies de la imatge en formats BMP, GIF, JPG i TIFF amb una qualitat bona. Tenint en compte que són imatges de la mateixa mida i tenen el mateix nombre de píxels, anoteu les diferències de mida en kB de la imatge a mesura que les aneu desant.\nAquestes diferències són degudes a la compressió que realitzen els diferents formats. Comproveu quina és la imatge que pesa menys i envieu-la al professor/tutor amb el nom de fitxer: activitat1-1. Comenteu en un document de text quines diferències de mida darxiu heu trobat en els diferents formats.\nDeseu l'arxiu de text i el fitxer ab la imatge de forma comprimida amb el nom activitat1-1 i envieu-lo a través d'aquesta tasca.\nContinueu amb la tasca PAS 2.\n◄ Arxius per a l'activitat 1\nSalta a... Salta a... Tema 1: La imatge digital Tema 2: Edició bàsica d'imatges digitals Activitat presencial 1 Arxius per a l'activitat 1 Formats i propietats de les imatges PAS 2 Formats i propietats de les imatges PAS3 Tema 3: La fotografia digital Tema 4: Estètica i composició de la fotografia Reportatge fotogràfic Tema 5: Obtenció d'imatges Tema 6: Tractament dimatges digitals Tractament dimatges: composició Activitat presencial: publicació d'imatges Arxius per a l'activitat 4 Arxius per a la Activitat presencial 2 Tema 7: Tècniques de retoc i optimització de fotografies Retoc fotogràfic Arxius per a l'activitat 5 Activitat final Arxius per a l'activitat final\nFormats i propietats de les imatges PAS 2 ►


El Palamós fa història a Reus\nEl degà del futbol català posa fi al fortí del Baix Camp\nPrimera derrota reusenca a casa en gairebé dos anys (0-1)\n2 min. Barcelona 13/12/2010 01:41\n260x366 El Reus ha perdut a casa després de gairebé dos anys / ÀNGEL GARRETA El Reus ha perdut a casa després de gairebé dos anys / ÀNGEL GARRETA\nSorpresa majúscula va ser la derrota del Reus a casa davant el Palamós (0-1). L'equip entrenat per Santi Castillejo portava gairebé dos anys sense cedir una derrota sobre la seva gespa. Un gol de Piferrer al minut 81 de partit va suposar pocs minuts de marge de reacció pels roig-i-negres. Finalment la diana de Piferrer es va convertir en històrica a Tercera donat que l'empat local no va arribar.\nQui no vol deixar de ser històric en la seva primera temporada a la categoria és la 'Monta'. Una ratxa de tres partits sense guanyar amb un únic empat i dues derrotes semblava abocar la Muntanyesa a deixar de ser l'equip sorpresa de la lliga. Els groc-i-negres, però, van recuperar ahir les sensacions de la victòria amb el seu 2-1 davant el Balaguer i segueixen dins la 'festa' de la zona alta de la lliga, a tocar dels primers equips de Tercera.\nAl gran duel del Baix Llobregat el Cornellà va superar per idèntic resultat al Prat. Els potablava s'han situat ja cinc punts per sota de la quarta plaça i segueixen malament a domicili, on només han guanyat un partit. Per la seva banda, Manlleu i Europa no van fallar com a locals i amb 30 punts comparteixen el segon lloc de la taula, malgrat els escapulats són tècnicament tercers perl gol 'average' general de la lliga.\nEls restants resultats de la jornada van ser: Castelldefels 0 - Vilanova 0; Ascó 1 - Masnou 3; Vilafranca 1 - Llagostera 2; Amposta 0 - Pobla Mafumet 1.


“Els contagiats d’òmicron tindrien una resposta immunitària més eficaç que amb la tercera dosi”\nSanitat ha aprovat que els contagiats rebin la dosi de reforç un mes després d’haver-se infectat, però alguns experts creuen que no caldria perquè el contagi per òmicron oferiria encara més protecció\nHem de portar sempre FFP2? El quadre que et diu quant dura la protecció de cada mascareta\nAlguns experts recomanen no posar-se la dosi de reforç si la persona s’acaba de contagiar amb l’òmicron. // EFE - Chema Moya\nActualitzada el 10-01-2022 17:00\nCanvi en l’estratègia de vacunació. Sanitat va aprovar dimecres que les persones de 65 anys o menys que tinguin la pauta completade vacunació i s’hagin infectat de covid puguin rebre la dosi de reforç quan hagin passat quatre setmanes des que van donar positiu.\nMalgrat que s’estudiava escurçar el temps entre la segona i la tercera dosi, l’última actualització de l’informe de la Ponència de Vacunes manté que els vacunats amb Pfizer o Moderna poden rebre la dosi de reforç sis mesos després de la segona punxada i tres mesos després en el cas que hagin rebut Janssen o AstraZeneca.\nSanitat ha aprovat que els contagiats puguin rebre la tercera dosi quatre setmanes després de la infecció. // EFE - EPA - Fehim Demir\nPerò és recomanable posar-se la dosi de reforç un mes després de contagiar-se? Alguns experts ja s’han mostrat en contra de la decisió que ha pres Sanitat perquè asseguren que no té evidències científiques que l’avalin.\nEl doctor José Gómez Rial, immunòleg de l’Hospital Clínic de Santiago, creu que la mesura és un despropòsit que no té en compte la resposta immunitària: “Estàs vacunat, acabes de passar la infecció, has generat una resposta actualitzada a la variant actual i reps una dosi de vacuna de la variant original al cap de quatre setmanes. Per a què?”\nMÉS - Hem de portar sempre FFP2? El quadre que et diu quant dura la protecció de cada mascareta\nLa immunitat híbrida, clau\nEl cap del grup de Virologia i Immunologia Cel·lular de l’IrsiCaixa Julià Blanco afirma que la immunitat híbrida, és a dir, la combinació de la immunitat natural i la vacunal, ofereix resultats excel·lents: “En persones vacunades amb dues dosis, una infecció per òmicron la podem considerar com un estímul al sistema immunitari i, per tant, podria equivaldre a una tercera dosi”.\nEn persones vacunades amb dues dosis, una infecció per òmicron podria equivaldre a una tercera dosi\nJulià Blanco cap del grup de Virologia i Immunologia Cel·lular de l’IrsiCaixa\n“Que no se la posin, i és un no rotund. Si ja tenen cita, que la cancel·lin”. Així de contundent es mostra l’immunòleg Alfredo Corell al diari NIUS , que explica que ja hi ha diversos estudis que els anomenen “superimmunes” perquè aquesta combinació és la millor possible: “L’òmicron ha suposat un reforç natural gratuït de la població; és un reforç massiu i gratuït”.\nL’òmicron ha suposat un reforç natural de la població; és un reforç massiu i gratuït\nAlfredo Corell immunòleg\nL'òmicron ha suposat un reforç natural gratuït, segons l'immunòleg Alfredo Corell. // EFE - Alejandro García.\nL’òmicron, la variant majoritària a Catalunya\nDe fet, pràcticament tots els contagis que hi ha a Catalunya són per òmicron, segons confirma l’investigador del BIOCOMSC Enric Álvarez en una entrevista a El món a RAC1 . Unes xifres que ja avançava la seva col·lega Clara Prats al Via lliure, que deia que els casos de la soca estarien al voltant del 90%.\nEl cap de Medicina Preventiva de l’Hospital Clínic, Antoni Trilla, també coincideix amb la resta d’experts, segons explica a El País : “Per als contagiats amb òmicron, la resposta immunitària després de la infecció seria fins i tot més eficaç que amb una tercera dosi si es confirma que aquesta serà la variant dominant durant els propers mesos”.\nPer als contagiats amb òmicron, la resposta immunitària després de la infecció seria fins i tot més eficaç que amb una tercera dosi\nAntoni Trilla cap de Medicina Preventiva de l’Hospital Clínic\nPràcticament tots els contagis de covid a Catalunya ja són d'òmicron. // EFE - Alejandro García\nD’altra banda, el director del Grup de Vacunes d’Oxford i cap del Comitè de Vacunació i Immunització del Regne Unit, Andrew Pollard, alerta en una entrevista a News Corp que “no podem vacunar a tothom cada quatre o sis mesos, no és sostenible ni assequible”.\nNo podem vacunar a tothom cada quatre o sis mesos, no és sostenible ni assequible\nAndrew Pollard director del Grup de Vacunes d’Oxford i cap del Comitè de Vacunació i Immunització del Regne Unit\nEn lloc d’administrar dosis a totes les persones més grans de 12 anys, el professor proposa centrar-se en els més vulnerables. Tot i això, diu que es necessiten més dades per determinar “quan i amb quina freqüència necessitarà dosis addicionals la gent vulnerable”.\n05-01-2022 09:49 RAC1.CAT\nEls experts estudien reduir el temps entre la segona i la tercera dosi: “El que volem és evitar morts”\n05-01-2022 19:32 COVID-19\nEls contagiats podran rebre la dosi de reforç un mes després d’haver-se infectat\n05-01-2022 11:53 ‘EL MÓN A RAC1’\nQuique Bassat, sobre la vacunació dels nens: “Proposaria escurçar a tres setmanes la segona dosi”


Notícies - Qbasket Sant Cugat, tot a punt per a la nova temporada\nPublicat: el 4/set/19\nRecta final perquè els primers equips de QBasket Sant Cugat comencin els entrenaments per preparar la nova temporada a les respectives noves categories, Primera Catalana masculina i Segona Catalana femenina. Durant aquest mes de setembre, els jugadors dirigits per Agustí Forné i Pau Bogunyà realitzaran fins a un total de 5 partits amistosos\nEl masculí començarà el dia 7 al camp del C.N. Caldes contra l’equip local, de Segona Catalana. El diumenge 15 es presentaran davant la seva afició a casa contra el C.B. Cerdanyola, de Copa Catalunya. El dia 18 disputaran un altre amistós a Sabadell contra el C.E. Sant Nicolau de Primera Catalana, i tancaran la preparació el cap de setmana del 21-22 de setembre disputant el Torneig del C.N. Terrassa contra el C.B. Ripollet, Copa Catalunya, i el C.B. Prat, Primera Catalana.\nPer la seva banda, les jugadores del sènior femení, dirigides pel Xavi Sancho i el Víctor Reguant, començaran la pretemporada. Pel que fa als amistosos disputaran el cap de setmana del 8-9 de setembre la Copa Maresme, amb rivals encara per determinar.\nEl dissabte 14 participaran, com l'any passat, al torneig organitzat pel C.B Tordera, i finalitzaran la pretemporada amb la organització del clàssic Torneig Ciutat de Sant Cugat el diumenge 22.\nEnguany participaran, a més a més de l'equip amfitrió, i en format triangular, el C.B. Sant Antoni Poble Sec i el C.B. Molins de Rei, ambdós de Segona Catalana.\nAixí doncs, tot a punt per donar el tret de sortida a una temporada ben il·lusionant.\nALBERT TOLÓN és director tècnic del Qbasket Sant Cugat


▷ Calculs estalvi - DOCUGestiona\nVols saber quant pots estalviar utilitzant les eines de gestió documental de DOCUGestiona?\nPosem al teu abast aquesta senzilla calculadora perquè et puguis fer una idea, indicant únicament el número de factures i documents que gestioneu a l'any a l'empresa. El total et donarà l'estalvi econòmic del que us podeu beneficiar si feu servir DOCUGestiona.\nQuin tipus de documents gestiones a la teva empresa*\nNúmero de factures/any\nCost de les factures en paper\nCost amb DOCUGestiona\nESTALVI amb el mòdul de facturació de DOCUGestiona\nNúmero de documents/any\nCost dels documents en paper\nCost amb DOCUGestionaa\nESTALVI amb el mòdul de documentació de DOCUGestiona\nESTALVI TOTAL AMB DOCUGESTIONA\nAmb DOCUGestiona et pots estalviar en un any\nIndica'ns el teu email si vols rebre una còpia d'aquestes dades*\nContactarem amb tu per passar-te un pressupost personalitzat perquè tinguis la xifra més real del que pots guanyar amb DOCUGestiona.\nEls resultats obtinguts d'aquesta simulació d'estalvi amb DOCUGestiona, són orientatius.\nAquesta combinació de dades és fruit de la nostra experiència i coneixement del mercat per a retornar-vos una estadística mitjana de l'estalvi que pot obtenir una empresa fent ús de la nostra plataforma. El total indicat no té cap valor contractual.\nL'import en el càlcul de l'estalvi en les factures contempla les tasques de revisar correus, distribuir el correu a l'oficina, introduir les factures a l'ERP i el repàs i gestió de factures NO vàlides.\nTé en compte les accions de lectura i classificació de la correspondència, referenciació de la documentació, distribució als destinataris, fotocòpies, arxiu, cerca per consulta, nova fotocòpia i rearxiu.\nL'estalvi de la documentació en paper s'han inclòs les despeses derivades d'haver de tenir armaris i/o arxivadors, fotocòpies, carpetes i clips, a més de l'espai requerit a l'oficina.


Bezos, Musk i Branson: la nova cursa espacial\nJeff Bezos, Elon Musk i Richard Branson, a més de ser emprenedors milionaris, comparteixen l’obsessió per ser els primers a permetre que els civils viatgem a l’espai\nEn el seu llibre What it takes [El que cal tenir], a partir del qual es va fer la meravellosa pel·lícula Escollits per a la glòria, el periodista i escriptor Tom Wolfe descrivia els primers passos de la cursa espacial nord-americana i la vida dels seus protagonistes. Ara podria trobar inspiració per a una altra obra literària en les obsessions de tres dels empresaris més carismàtics i fascinants de les últimes dècades del segleXX i les primeres del XXI.\nEs tracta de Jeff Bezos, fundador d’Amazon i tercer home més ric del món; Elon Musk, cofundador de PayPal i fundador de Tesla Motors -l’avantguarda del cotxe elèctric-, i finalment Richard Branson, creador de Virgin Records, Virgin Megastore, Virgin Airlines i moltes altres empreses. A aquests tres caldria sumar-hi segurament el nom de Dennis Tito, no tan famós però no menys fascinant.\nQuè tenen en comú aquests tres homes, quatre si hi afegim Tito? Tots ells són milionaris i tots ells estan obsessionats a portar la humanitat a l’espai exterior. Bé, en el cas de Tito, que encara que era broker havia treballat a la NASA com a enginyer aeroespacial, la seva obsessió era anar-hi ell mateix. Ho va aconseguir finançant part d’una missió espacial russa el 2001. Va ser el primer turista espacial i va visitar l’Estació Espacial Internacional.\nPel que fa als altres tres, curiosament van decidir començar a fer realitat els seus somnis en les mateixes dates en què Tito batallava perquè el govern nord-americà el deixés viatjar en una nau russa. El primer va ser Bezos l’any 2000, quan no era, ni de lluny, tan ric com actualment. Va fundar Blue Origin, una empresa que hauria de fabricar coets i càpsules espacials per portar turistes a visitar els afores de la Terra.\nAl principi les aportacions a l’empresa van ser modestes, però el 2014 Bezos la va capitalitzar amb 500 milions de dòlars i des de llavors ha anat augmentant la inversió. L’agost del 2016 es va saber que havia venut accions d’Amazon per valor de 1.000 milions de dòlars amb destinació a Blue Origin. El mes passat va aclarir que a partir d’ara cada any vendrà per valor de 1.000 milions per finançar la seva empresa espacial.\nDe moment, les ambicions de Bezos es limiten a enviar turistes de sis en sis a fer un tour d’onze minuts en què arribaran a una altura de 68 quilòmetres, des d’on experimentaran la falta de gravetat i veuran el contorn de la Terra, per després tornar en un descens controlat a la base terrestre. La idea és que les càpsules serveixin per a més d’un vol i el material que s’hagi fet servir, summament car, es pugui reutilitzar una vegada passi el seu període d’ús. Fins ara, tant els models creats com les proves realitzades han resultat exitosos.\nEl següent a fundar la seva empresa de l’espai va ser Elon Musk, el milionari sud-africà establert a Califòrnia que ja lidera la cursa per fer dels cotxes elèctrics un estàndard en el mercat domèstic. Musk, famós per la seva ambició, de vegades gairebé delirant, va crear el 2002 SpaceX, una companyia per al desenvolupament de coets transportadors espacials. Al febrer ja va deixar entreveure les seves intencions: crear una colònia a Mart, planeta al qual enviarà regularment els colons perquè la construeixin.\nDimecres passat van començar les proves del coet que ha d’actuar de transportador de les naus amb colons, el Falcon Heavy, i Musk assegura que el 2018 ja començarà l’enviament dels primers pioners marcians. Ara bé, tot i que és un somiador, Musk és més pràctic que Bezos pel que fa al finançament de SpaceX: ja ha aconseguit tres contractes milionaris amb la NASA per fer servir els seus transportadors en el proveïment de l’Estació Espacial Internacional, en el llançament de satèl·lits i també en el transport de persones.\nEl tercer home és Richard Branson, el més gran però potser el més experimentat a l’hora de portar a bon port empreses boges. Branson, pare de l’aviació de baix cost i visionari de la indústria musical als 70, va fundar el 2004 Virgin Galactic amb la idea molt clara de capitanejar l’aviació comercial extraterrestre. La seva idea, de moment, no són tant els coets i les càpsules com els avions espacials supersònics, capaços de sortir de l’atmosfera i fer voltes a l’espai exterior al voltant de la Terra per després tornar.\nBranson prediu el seu primer vol comercial des que va fundar Virgin Galactic, però sempre s’ha vist obligat a desdir-se’n i a endarrerir-ne la data. El 2014, les proves de la seva nau Spaceship Two ja estaven molt avançades, però un accident que li va costar la vida al pilot va obligar a endarrerir altre cop les dates d’estrena. Finalment el 2016 va rebre el permís de l’agència d’aviació nord-americana per operar, però aquest cop Branson va preferir no donar dates. Dilluns passat es va saber que l’Spaceship Two havia reiniciat les proves.\nAixí, aquests tres homes, meitat Quixot meitat Ciutadà Kane, estan units a un mateix destí: la conquesta de l’espai. Aquest cop, i a diferència de quan Wolfe va escriure el seu llibre, es farà mitjançant capital privat en lloc de diners del govern, tal com manen els cànons del capitalisme ultraliberal que impera avui dia. Qui sap si entre les seves intencions també hi ha la de privatitzar el Sistema Solar.


Hospitals en Luxi - Directori - Llistat - Guia - Hospital - Altres ciutats a jiangxi - Jiangxi - Xina - Hospitalsworldguide\nPàgina d'inici › Per país › Xina › Jiangxi › Altres ciutats a jiangxi › Hospitals en luxi\nHospitals en luxi Altres ciutats a jiangxi > Jiangxi > Xina\nAquí trobareu tots els Hospitals en Luxi perquè pugueu contactar o presentar-vos i rebre l'atenció mèdica que necessiteu. Aquest directori conté tots els hospitals Xina. La salut és una de les coses més importants de la vida i si necessitem consultar alguna cosa amb un metge, millor fer-ho tan aviat com sigui possible.\nSense salut, no pot tenir una bona vida, i per això és tan important quan estem malalts, busqueu ajuda immediatament. Per aquest motiu, oferim tota la informació de contacte Hospitals en Luxi perquè pugueu calmar al moment del contacte, de manera que pugueu saber que truqueu al telèfon correcte.\nHospitals públics a Luxi (Xina). Introduïu i trobeu el que necessiteu trobar. Dins de l'enllaç de cada hospital, veureu tota la informació de contacte, com ara el correu electrònic, el telèfon i l'adreça ubicats en un mapa. També veureu comentaris d'altres usuaris sobre cada centre\nUn bon hospital, que sobresurt en oferir sempre la millor atenció al pacient, guanya la seva confiança, la de la seva família, els coneguts i, a poc a poc, el seu prestigi davant els ciutadans. Si necessiteu trobar hospitals privats fiables Luxi (Xina), cerqueu-los aquí\nTin Hua Fifth Hospital- (Situat a 116.23 km)\nHunan Provincial Disease Prevention and Control Center- (Situat a 120.89 km)\nXiangya Hospital Central South University- (Situat a 121.44 km)\nSha District People's Hospital- (Situat a 121.45 km)\nAffiliated Nanhua Hospital of University of South China- (Situat a 164.44 km)\nFirst People's Hospital of Jiujiang City- (Situat a 159.48 km)\nJinggangshan University Hospital- (Situat a 113.97 km)\nPingxiang City People's Hospital- (Situat a 26.52 km)\nHunan Changsha liver disease hospital- (Situat a 118.87 km)\nReproduction & Genetics Hospital Citic Xiangya- (Situat a 121.56 km)


Església VELLA de Sant Joan de Vilatorrada – Sant Joan de Vilatorrada | Catalunya Medieval\nEsglésia VELLA de Sant Joan de Vilatorrada – Sant Joan de Vilatorrada\nSituació: A Sant Joan de Vilatorrada, població i municipi del mateix nom, a la comarca del Bages (Barcelona).\nEstat: Bon estat. Actualment, és propietat de l'Ajuntament de Sant Joan de Vilatorrada. Vàrem tenir la fortuna de coincidir amb la directora de l'escola de música, que ens va permetre l'accés a l'interior de l'església.\nEns va sorprendre molt agradablement la contemplació d'aquest interior, donada la discreta apariència que presenta exteriorment aquesta església, sense que es pugui intuir la seva bellesa.\nHem aparcat al davant del nº 9 del carrer de les Alzines, on hi ha el començament del Passatge del Mas Sant Joan, per on continuarem a peu. En dos minuts estarem davant de l'església.\nLocalització: N 41 44 32.5 E 01 48 10.6 – Altitud: 246 m.\nA la pàgina web de l’Ajuntament de Sant Joan de Vilatorrada – (Inventari de patrimoni cultural i natural - Pàgina 45 – Fitxa nº 14), hi ha una extensa informació sobre la present edificació, de la que extraiem, el següent fragment:\n“L'any 1984 l'església i l'edifici de l'antiga rectoria van ser adquirits per l'Ajuntament amb l'objectiu de crear un auditori i una escola de música”\nDues úniques finestres rectangulars il·luminen l'interior de l'edifici. Les dues naus es diferencien molt bé gràcies al tipus de parament i coberta: una fou construïda el segle XIII i l'altre, probablement substituint una construcció preromànica, es obra del gòtic.\nEstà documentada des de l'any 1022 i deuria tenir únicament funcions particulars.\nA partir de l'any 1032 es citada la seva sagrera i a mitjans del segle XII fou ja parroquial, categoria que conservà fins el 1756. Fou llavors, quan va ser unida a l'església de Sant Sadurní de Salelles com a sufragània. Recuperà la seva titularitat el segle XIX però des del segle XVII els seus rectors foren nomenats pel paborde de la Seu de Manresa.”\n“ Notes de conservació:\nL'any 1984 l'església i l'edifici de l'antiga rectoria van ser adquirits per l'Ajuntament amb l'objectiu de crear un auditori i una escola de música.\nAixò va fer evidenciar la necessitat d'adequar l'església a les noves demandes acústiques, duent a terme algunes reformes. L'última modificació estructural va tenir lloc a mitjans dels anys 90 quan va aixecar-se el terra a fi de posar-hi calefacció.\nEsglésia formada per dos naus de planta rectangular cadascuna. Es tracta de dues naus construïdes en èpoques diferents i que es comuniquen entre elles un gran arc de mig punt, de 7, 70 m. de llum.\nEls presbiteris resten dintre de les naus sense que sobresurtin ni es diferenciïn de l'edifici, si no és pels graons que hi donen accés. El tipus de coberta és diferent a cada nau, sent de volta de canó a la nau sud i apuntada a la nau nord.\nCada nau té 13 metres de llarg i 6,20 d'ample i un gruix de parets laterals d'un metre, mentre que pels caps són més primes.\nLa part més vetusta és la paret nord que és mitjera amb el mas Sant Joan, i possiblement sigui del segle IX. El seu parament exterior és visible per dins del mas, mentre que la cara que queda dintre de l'església, no es pot veure, ja que el mur va ser regruixut per aquest costat quan es va refer la volta de pedra. Aquest tros de mur deu fer uns 70 o 80 cm. de gruix i devia ser suficient per aguantar la primitiva coberta de fusta del primer temple. La seva llargada actual és de 7 metres. I constitueix la major part de la llargària de la paret nord del temple.\nLa cantonada de llevant d'aquest mur, és a dir, des d'on començava el presbiteri pre-romànic, és feta amb carreus molt grans, que per llur mida fan pensar en una reutilització de material romà d'algun edifici del temps de l'era romana que es va trobar encastada a la cantonada de ponent del mateix tram d'església.\nLa resta del parament d'aquest mur antic és divers, i està format per filades de carreus pre-romànics de 12 a 20 cm. bastant regulars; i més cap a ponent està format per un tram construït més barroerament fins a l'alçada d'uns dos metres i que deu ser d'una època posterior a un enderroc; i finalment un tercer tram de parament de filades regulars on es poden observar algunes marques de picapedrer - una creu grega- que deu correspondre's a la reconstrucció de finals del segle XIII o principis del XIV.\nQuan aquest temple pre-romànic primitiu s'ensorrà, es construí un de nou justament al costat (actual nau sud) en estil romànic, volta de canó seguit, i portal de mig punt amb dovelles al sud.\nPer fora aquest portal té a cada costat uns petits arcosolis de destinació funerària. L'església es va aixecar sense presbiteri conservant a llevant una senzilla espitllera rectangular i esqueixada.\nL'actual portal d'accés a ponent i l'ull de bou que trenca la façana són moderns.\nTemps després a l'espai que ocupava l'antiga església pre-romànica (actual nau nord) s'aixecà una nou nau amb volta apuntada sense arcs torals. A l'igual que l'altre es va prescindir de l'absis, i el presbiteri bé marcat per una espitllera igual que l'altra. Com a accés es va obrir un portal a ponent de dovelles llargues i estretes. La darrera obra va ser l'obertura de la gran arcada de comunicació de les dues naus que va fer dels dos temples un de sol (SITJES, 1988).\nConserva encastada a la paret nord sobre dues mènsules una ossera on es marca la data de 1693. Es conserven també les restes de dos grans portals adovellats que permetien la comunicació entre l'església i l'antiga casa del rector, avui escola de música.\nObservacions: Hi havia quatre altars: a la nau sud, al fons el de Sant Joan i el de la Puríssima; i a la nau nord, al fons el del Roser i a la paret nord el de Sant Isidre. Aquests altars es coneixen moltes vegades per les antigues consuetes i llibres de visites pastorals. Així , el Bisbe Antoni Pasqual, el 20 de setembre de 1685 parla de l'altar de Sant Joan, i es dedueix que no estava consagrat com a altar immòbil.\nAquest altar fou traslladat a la nova església parroquial i destruït el 1936. El del Roser té els seus orígens en la creació de la Confraria del Roser el 1617. Comptava amb dues taules gòtiques representant el naixement de Jesús i l'adoració dels reis i atribuït a Joan Gassó. Existeix el dubte sobre si aquestes dues taules formaven part en realitat d'un possible retaule més gran dedicat a Sant Joan que aquest pintor va fer, segons consta a les Capitulacions d'obres de l'arxiu de la Seu de Manresa. Ho referma el fet de què la Confraria del Roser va ser creada molt més tard. Aquestes dues taules aplegaven la devoció de la Confraria i varen ser traslladades a la nova església el 1908 i cremades el 1936.\nL'altar de la Puríssima Concepció va ser creat el 1870 per Jaume Solà i aplegava la devoció de la "Asociación de las Hijas de María". L'altar fou també traslladat a la nova església i cremat el 1936. L'altar de Sant Isidre Llaurador és esmentat ja el 1685 a la visita del Bisbe Antoni Pasqual i es dedueix que devia ser molt senzill. A l'igual que els altres va ser traslladat a la nova església parroquial el 1908 i cremat el 1936. Un altre dels elements a considerar de l'església era un cantoral del segle XIV, escrit damunt pergamí, amb miniatures i policromes que també va ser destruït d'any 1936.”\nPublicat el 19 Juny 2014 per Ricard\tdins de Bages amb l`etiqueta Barcelona, Catalunya, Edificació segle XIII, Esglésies, Romànic .


Rezydencja Maritimo Kołobrzeg Kolobrzeg Polònia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nConvenientment situat a Kolobrzeg, Rezydencja Maritimo Kołobrzeg és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Rezydencja Maritimo Kołobrzeg, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha instal.lacions per a minusvàl.lids, habitació familiar, ascensor.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, balcó/terrassa, insonorització, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Rezydencja Maritimo Kołobrzeg és una selecció idònia per a la vostra estada a Kolobrzeg.


Salut amplia els cribratges intensius a Horta-Guinardó o Nou Barris\nEl departament vol localitzar persones asimptomàtiques majors de 18 anys\nper Júlia Navarro / Europa Press dilluns, 7 de desembre 2020 - 12:30h\nSalut amplia els cribratges a la ciutat de Barcelona | cedida\nLa Conselleria de Salut de la Generalitat ampliarà els cribratges intensius a la població a la ciutat de Barcelona, en concret en el districte d'Horta-Guinardó i en el de Nou Barris, per a detectar possibles contagis de Covid-19 a les persones asimptomàtiques majors de 18 anys davant la segona ona de coronavirus.\nAmplien els cribratges a Barcelona\nEn concret, en el districte d'Horta-Guinardó s'ampliarà amb dos dies més --aquest dimecres i dijous, de 15 a 20 hores-- i sumarà els barris del Carmel i Horta al de la Teixonera, on tenien previst realitzar les proves de l'1 al 4 de desembre en el Centri Esportiu Municipal Olímpic, han informat fonts de Salut.\nEn el districte de Nou Barris, els dies es mantindran els previstos, del 3 a l'11 de desembre, en el Casal de Gent Gran Casa Nostra, però s'ampliaran als barris de Guineueta, Prosperitat, Verdun i Trinitat Nova, i es mantindrà en els barris de Porta, les Roquetes i el Turó de la Peira, de 8.30 a 19.30 hores. Barcelona va començar a acollir des de l'1 de desembre cribratges intensius per a «frenar l'expansió del virus i trencar possibles cadenes de transmissió comunitària», una actuació en la qual s'usa tant el test d'antígens ràpid com la prova PCR.\nEls primers districtes a realitzar les proves van ser els de l'Eixample, Sant Andreu, Horta-Guinardó i Sant Martí, de l'1 al 15 de desembre en el Recinte Modernista de Sant Pau, i afecta els barris de Sagrada Família, Congrés, Encants, Camp de l'Arpa, Navas, Lesseps, La Salut i Guinardó. Fins al 16 de desembre, es faran proves als veïns del districte de Ciutat Vella, en la Facultat de Geografia i Història de la Universitat de Barcelona (UB), que afectarà els barris de Barceloneta, Casc Antic, Gòtic, Raval Sud i Raval Nord.\nSalut destaca una millora de la situació als hospitals\nAquest dilluns, el secretari general de Salut, Marc Ramentol, ha comparegut per destacar que hi ha «un descens progressiu» dels malalts de Covid-19 als hospitals catalans, i també una «disminució de la pressió assistencial». Ramentol ha afegit que el departament seguirà apostant per la doble estratègia de «la cerca de nous casos», és a dir els cribratges massius, i també el rastreig forçat, amb «440 nous professionals» que acaben d'incorporar-se.\n«Cal mantenir el nivell d'alerta dels ciutadans i el nivell de conscienciació ciutadana i d'aplicació de les mesures de protecció individual i col·lectiva», ha insistit Ramentol. Per la seva banda, Jacobo Mendioroz, director de la Unitat de Seguiment de la Covid-19 a Catalunya, ha assenyalat que «d'aquí a divendres és quan es veurà l'efecte de l'obertura» de bars i restaurants.\nEl científic que mai s'equivoca anuncia la data clau: «Fins llavors, res»\nEl missatge de Pedro Sánchez a Catalunya que arriba en un moment clau


Els arqueòlegs han reproduït en 3D les restes del segon vaixell iber localitzat al cap de Creus i han descobert per què es va enfonsar. La nau, del segle I abans de Crist, feia entre nou i deu metres d'eslora –ara es conserven set metres de la carcassa– i va naufragar després de xocar contra uns esculls. A bord, hi anaven dos tripulants, que transportaven entre 150 i 200 àmfores de vi. Aquest any el Centre d'Arqueologia Subaquàtica de Catalunya (CASC) ha fet la segona i última campanya d'excavació del derelicte o jaciment submarí, batejat com a Cala Cativa I . S'han pogut documentar 25 quadernes lligades amb cordes, característiques de la tècnica naval dels ibers. El director del CASC , Gustau Vivar Lombarte, confia que aquest vaixell i el del Cap de Vol no siguin els únics jaciments de l'època que s'amaguen sota les aigües del cap de Creus.\nDel Cala Cativa I feia més de 120 anys que se'n coneixia l'existència, però aleshores les tècniques del segle XIX no van permetre descobrir el tresor que amagaven aquestes restes submarines: una tècnica constructiva aliena als romans i que, com subratlla Vivar, “és clarament característica dels indígenes locals de l'època”.\nLa troballa d'Alfaràs\nQui va descobrir el vaixell va ser un prohom del Port de la Selva, Romualdo Alfaràs, que l'any 1894 va contractar uns corallers de la zona, els quals van arribar a extreure un centenar d'àmfores del fons marí. Alfaràs les va donar a un museu, però quan va voler treure'n més a la superfície va topar amb els impediments de l'Estat.\nAra fa cinc anys, el CASC va fer una primera inspecció en aquesta part del subsòl marí i va relocalitzar les restes de la nau. La troballa va ser gairebé simultània a l'estudi del derelicte del Cap de Vol, també enfonsat al cap de Creus, i que va permetre documentar, per primer cop a la península, l'arquitectura naval dels ibers, ja que, tot i tractar-se d'una nau romana, les seves característiques, ideals per navegar en aigües poc profundes, van fer concloure als investigadors que es tractava d'un vaixell construït per la població autòctona de la zona.\nL'any passat, amb el submarí Ictineu es van explorar les restes del Cala Cativa I, a una trentena de metres de profunditat, i els arqueòlegs van concloure que eren davant del segon exponent d'arquitectura naval ibera. A diferència dels bucs romans, en aquest cas les quadernes del vaixell es lligaven amb cordes. A més, una altra característica que s'escapa de la tradició romana és el fet que la quilla era totalment plana. En aquella època la costa estava formada per maresmes i aquests vaixells estaven dissenyats per navegar-hi.\n“El Cala Cativa I era un vaixell molt petit, per fer navegacions d'entre tres o quatre dies”, afirma Vivar. I hi afegeix: “Precisament les seves dimensions, i el fet que creiem que no venia d'un altre lloc, reforcen la conclusió que es tracta d'una nau feta amb tècniques indígenes.”\nAquest any els arqueòlegs han destapat la meitat de les restes –el 2015 van estudiar-ne l'altra– i han descobert que, en el moment de naufragar, a la nau hi havia dos tripulants. “Això ho sabem perquè hem trobat trossos d'objectes de la seva vida quotidiana, com ara plats i olles”. També gràcies a aquests objectes s'ha pogut datar amb precisió l'enfonsament: a mitjan segle I abans de Crist. “El vaixell es va estavellar contra unes pedres i se li va obrir una via d'aigua important. Però quan va naufragar no es va desmembrar, perquè això hauria comportat que les àmfores quedessin repartides pel fons del mar.”\nInicialment es va calcular que el vaixell portava un centenar d'àmfores de vi –procedents del Baix Llobregat i segurament amb destinació a Narbona–, però ara es pensa que més aviat en portava entre 150 i 200, pels fragments trobats al costat del derelicte i perquè aquests vaixells podien portar fins a 40 àmfores per metre lineal.\nExposició al març\nAbans de colgar amb sorra les restes per evitar espolis, els arqueòlegs han fet centenars de fotografies del derelicte per reconstruir-lo en 3D. El resultat és una imatge interactiva que permet veure al detall el jaciment i formarà part de l'exposició Navegants d'aiguamolls, una mostra sobre la tècnica naval dels ibers, a partir de les troballes del cap de Creus, que s'inaugurarà el 30 de març a la seu barcelonina del Museu d'Arqueologia de Catalunya.\nPublicada al diari "El PuntAvui", 31 de desembre de 2016 - A.C.N - Girona


Restauració de la Casa Batlló – L'Informatiu\nCrec que mai un arquitecte ha rebut tants honors com Antoni Gaudí i Cornet, distingit amb la declaració de Patrimoni Mundial per la UNESCO de la majoria de la seva obra: Park Güell, Palau Güell i Casa Milà (1984), Casa Batlló, Cripta de la Colònia Güell, Casa Vicens, Façana de la Nativitat i Cripta de la Sagrada Família (2005). Set de les seves obres han estat declarades com a Béns Protegits i d’Interès de la Humanitat i això les col·loca al nivell de les 9 esglésies romàniques de la Vall de Boí, que no és poc!\nAntoni Gaudí (1852-1926) ja és un arquitecte madur quan escomet l’encàrrec de la Casa Batlló (1904). Amb 52 anys ja havia acabat la majoria de la seva obra i per tant, hem d’entendre aquella intervenció des d’una perspectiva d’un Gaudí segur i experimentat, amb gran part del seu legat ja executat i un domini d’un bon nombre de formes i tècniques que van ser rellevants per al desenvolupament de la construcció moderna del segle XX.\nJosep Batlló i la seva família en una imatge de l’època\nEls Batlló: context sociocultural\nBarcelona després de l’Exposició Universal de 1888, esdevingué una ciutat cosmopolita que afavoria certa extraversió i afany per ser modern respecte del neoclassicisme i l’eclecticisme que fins llavors imperaven. El creixent desenvolupament industrial a Catalunya i la voluntat de canvi dels paradigmes, provocà aquest distanciament del neoclassicisme i obrí nous camins d’experimentació, apropant-se als moviments modernistes europeus. La incorporació de formes orgàniques provinents de l’observació de la natura, les influències japoneses i el predomini de la corba enfront de la línia i l’angle rectes, n’eren alguns dels trets que caracteritzarien aquesta nova tendència que es recolzà sobre el virtuosisme dels oficis de l’època: fusteria, vidrieria, ceràmica i forja.\nL’any 1904, el matrimoni Batlló-Godó i els seus cinc fills, una família ben posicionada socialment i econòmicament, provinents del món del tèxtil per ambdues branques, van comprar l’immoble del número 43 del Passeig de Gràcia. La primera intenció va ser enderrocar l’edifici, que llavors era una casa més de l’Eixample barcelonès i ja comptava amb trenta anys d’antiguitat (l’arquitecte fou Emili Sala), en un Passeig de Gràcia que, començat el segle XX, es transformava en una mena d’aparador de les famílies més exotèrmicament burgeses de la ciutat, aquelles que volien mostrar-se a la societat com a representants del progrés i la modernitat. La casa Lleó Morera (1902) de Domènech i Montaner i la casa Amatller (1888) de Puig i Cadafalch, n’eren ja una mostra en aquella mateixa vorera. Arquitectes de prestigi del moment varen anar deixant la seva empremta en el que anomenem el quadrat d’or. Els Batlló-Godó van contractar Gaudí per ocupar-se’n i sembla que va ser ell mateix qui els va recomanar reformar enlloc d’enderrocar, remuntant una cinquena planta i afegint les estances del servei i els safarejos a coberta, excavar una planta soterrani i modificar la façana i els interiors. La família ocuparia la planta principal i llogarien la resta d’habitatges de les plantes superiors. Des del 1906 viurien en aquell peculiar pis del principal.\nUna imaginació desbordant\nGaudí va fer estintolar la façana per dotar l’habitatge dels Batlló d’aquella tribuna de pedra de Montjuic, que sobresurt extravertida del pla de façana. Va voler jugar també amb la superfície del pla vertical i esculpint la fàbrica de maó de 30 cm, conformà unes ondulacions que, un cop revestides amb els vidres de colors, confereixen al conjunt un aspecte de mar acolorit.\nDesprés de l’Exposició Universal de 1888, Barcelona esdevingué una ciutat cosmopolita que afavoria certa extraversió i afany de modernitat\nLes columnes de pedra de la tribuna apareixen com òssos de les extremitats d’un mamífer, on Gaudí aprofita els punts de ròtula per incorporar-hi motius decoratius.\nDestaquen els balcons de fosa i la creu de ceràmica mallorquina, que simbolitza el puny de l’espasa que venç al drac, com uns dels elements més característics d’aquesta façana. La intervenció de l’interior, sense cap ànim de restar-li importància, s’apropa més a un treball decoratiu, atesa la condició preexistent de l’edifici. Tot és revestiment: nous envans corbats, cels rasos generant espais corbats i continus, desaparició de la recta i l’angle, a més d’un treball de fusteria, vidrieria, ceràmica i serralleria que transporten cap a un país de somni que potser els amos no van acabar d’entendre mai.\nEls Batlló varen viure al 43 del Passeig de Gràcia al llarg d’uns cinquanta anys i el primer canvi d’ús es produí sobre l’any 1945 quan els estudis d’animació Chamartín demanen la primera llicència. Després, l’any 1954 Seguros Iberia adquireix l’edifici i hi consten 4 intervencions els anys 1957, 1961, 1964 i 1966, que corresponen a l’entresol i principal i al segon i quart pisos respectivament. Aquests canvis d’ús i titularitat, adaptant els espais a les pròpies necessitats, sembla que no van afavorir la conservació d’aquell patrimoni tan valuós que ocuparen.\nDes del vestíbul podem distingir dos accessos a les plantes diferents. En l’espai del pati de llums se situa l’antic ascensor que dóna servei a les plantes superiors i l’escala de veïns que l’envolta. La mirada fuga cap a aquells detalls petits però cent per cent gaudinians: els tiradors i manetes de llautó massís i recargolat com un sarment, les ventilacions enginyoses de lamel·les de fusta (pura geometria) de les estances que donen al pati, l’enreixat de les baranes i la manera com s’embolica sobre el passamà rodó, com si es tractés d’una enfiladissa.\nD’esquerra a dreta, veiem l’arrencada de l’escala principal a la planta noble, la ventilació de lames, que és pura geometria, i el tirador de les finestres de guillotina\nPer accedir a la planta principal o noble, hi ha una escala corba, d’un únic tram, independent i de més categoria, amb sobrada amplada i preparada per impressionar les visites a casa dels Batlló-Godó. Tant\nel passamà d’aquesta barana, com l’entornpeu són de fusta de melis, orgànics, arrodonits i tant amables que demanen ser acaronats.\nDestaquen els balcons de fosa i la creu de ceràmica mallorquina, que simbolitza el puny de l’espasa que venç al drac.\nEn la pujada al principal detectem diversos racons protegits del pas del públic on estucadors i restauradors, fusters i ceramistes, s’afanyen a rematar la seva feina. És un privilegi poder fer la visita mentre l’obra està en marxa. Les intervencions aquí són molt puntuals i localitzades, i això permet aïllar-les del pas del públic general per mostrar obertament la manera en què s’està duent a terme la restauració, tal com aposta el pla director: voluntat de possibilitar l’accés universal a aquest be d’interès cultural.\nL’aparelladora Mercè Martín ha estat la coordinadora de seguretat i salut i la responsable de que aquesta nova manera de visitar l’edifici hagi funcionat a la perfecció. Poder visitar la casa mentre s’està executant la feina de recuperació, crec que és màrqueting de nota i una de les raons que fa que la vorera a hores d’ara sigui un formiguer.\nDetall de l’ascensor\nMampara del replà de l’escala\nEl pati de llums, una de les aportacions de Gaudí en la reforma del 1904, apareix tot revestit de ceràmica, amb peces de la fàbrica d’en Sebastià Ribó. Col·locades a quaranta cinc graus, com si fossin les escates d’un peix, arrenquen a la part baixa del pati amb uns blau cel molt clars i a mesura que s’apropen a la coberta es van enfosquin com per graduar el reflex de la llum en proporció al nivell que ocupen.\nLes mampares de vidre dels replans d’escala fan unes aigües que distorsionen la mirada cap al pati produint imatges oníriques. Totes les estances que donen a aquest pati tenen ventilació directa, fins i tot a la planta golfes, disposen d’unes ventilacions fixes, en forma de lamel·les, que recorden les brànquies d’un peix. En la planta principal, a l’habitació dels fumadors hi ha unes trapes verticals i arrodonides de fusta, pensades per ventilar aquestes estances.\ndetall de la llar de foc\nrejuntat de l’estuc daurat de pa d’or\nEl despatx del senyor Batlló és el primer que trobem a la planta principal. Porta central amb vidres de colors, llar de foc de gres, fusteries de melis orgàniques i un estuc de color beix, enrivetat amb daurat com si el rejuntat d’un trencadís es fes d’or. Les juntes que delimiten el fals trencadís, ja que tot és estuc, es deixaven una mica enfonsades respecte del pla general per reom-plir-les finalment amb pa d’or de 24 quirats i 90% de puresa.\nEls arquitectes tècnics Joan Olona i Mireia Bosch ens guien en la visita i ens expliquen, com a part integrant de l’equip redactor del pla director i responsables de la direcció d’execució, tots els detalls del que s’està fent en aquesta fase de restauració. S’ha centrat l’atenció en els estucs, les fusteries i els arrambadors i la recuperació d’alguns elements singulars com làmpades i els ganxos dels paraments verticals, que servien per penjar-hi quadres o miralls.\nHi ha un altra obra que no és visitable i que està en procés d’execució, la que ells anomenen “l’obra grisa” i que té relació directa amb el canvi d’ús que està patint l’edifici des de què s’ha obert al públic. La creació d’un nou nucli de comunicacions vertical: ascensor i escales d’emergència, imprescindible per acomplir amb la normativa de seguretat, accessibilitat i incendis.\nCada estança del principal és d’un estuc de color diferent. La zona de la llar de foc, en el despatx, és en la que es van trobar més malmesos. El criteri d’intervenció sobre els estucs permet diferenciar l’original, aparegut sota les capes de pintura d’altre temps, del reproduït, que simula la sorra fosca de les capes finals amb esquitxos de pintura; això es pot apreciar si t’ho mires amb molta atenció o si algú t’ho explica, però aparentment les superfícies del revestiment són contínues i homogènies. Passem el Saló Noble que coincideix amb el centre de tribuna i aquí es pot veure una de les làmpades originals recuperada, després d’estar anys preservada dins una maleta. La seva posició en el vèrtex del cel ras amb relleu helicoïdal sembla equilibrar tota l’estança.\nLa Sala Rosa, a continuació, la de rebre els convidats, canvia el color de l’estuc atrencadissat, a una tonalitat rosada. Des d’aquesta sala que també dóna al Passeig de Gràcia, podem apreciar com els restauradors, a fora, sobre la bastida de la façana, treballen en la neteja i revisió de la pedra i les aplicacions de vidre, que dintre de poc es descobrirà a la ciutat (l’any 2001 es va fer la darrera restauració).\nEls singulars finestrals de melis d’aquesta façana són del tipus guillotina. Es poden apreciar els cables d’acer que permeten bellugar-les en vertical i el parell de tiradors de llautó col·locats a la part baixa de la fulla. La seva geometria és més pròpia d’una història de faula, però encaixen perfectament amb els bombaments que descriu la tribuna.\nLes estances del darrera\nA més de la sala de fumadors amb ventilació directe al pati d’escala, trobem una sala de costura i un office, que juntament amb la cuina formaven els cossos posteriors, gens menyspreables quant a detalls i acabats. Des d’aquestes estances s’accedeix a la terrassa de pati interior d’Illa i a l’escala d’accés al soterrani.\nLa visita ens condueix des del pati posterior fins la coberta, ja que els pisos intermedis encara no són visitables o estan ocupats per les oficines d’Inmobiliaria Batlló. Tot just fa pocs dies s’ha desocupat el darrer pis encara de lloguer de la planta tercera, que conserva molts dels acabats de la reforma del 1904 i que de ben segur servirà de guia per les futures intervencions.\nLàmpada recuperada de l’estança central de la planta noble i detall de finestra i de l’escala de baixada al soterrani\nArcs de catenària de la planta coberta\nPrevi a la sortida a la coberta es passa per la zona de safarejos, amb una estructura d’arcs de catenària molt prims i molt propers els uns dels altres, que permeten cobrir directament amb una solera ceràmica. Són els típics arcs gaudinians que trobem a les golfes de la casa Milà o l’edifici de Les Teresianes, entre d’altres. Les ventilacions intermèdies, com a brànquies d’un peix, donen directament a la coberta per fer afavorir la ventilació creuada d’aquests espais, que s’utilitzaven per rentar i estendre la roba.\nLa sortida a la coberta és espectacular, no només per la lluminositat del dia clar que tenim, sinó pel joc de formes i colors que ens ofereixen xemeneies, barretets, careners i aiguafons. En línia vertical al pis principal hi trobem una bastida organitzada en dos nivells que permet visitar de prop els restauradors que recuperen tota la ceràmica que cobreix aquesta mena d’esquena de drac amb al·lusions a la muntanya de Montserrat. Moltes d’aquestes peces estan muntades encadellades de tal manera, que per treure’n una de les intermèdies caldria desmuntar tota la filera, a manera d’escates de peix. Això fa que la restauració s’hagi de fer in situ mitjançant esmalts al silicat.\nUna de les patologies sobre les que encara no s’ha intervingut és la presència de fongs sota el vidre que revesteix les xemeneies, ocasionada per la humitat de condensació entre el suport i el vidre.\nTrencadís de vidre de la façana posterior\nBarana de l’escala al soterrani\nPresència de fongs\nArrambadors de fusta\nDegradat de blancs del pati de llums\nDetall de les escates del remat de façana\nCreu de rematada de la façana principal\nLa visita ha estat organitzada pel CAATEEB amb el suport de Cases Singulars (Fotos: Anna Moreno)\nLa intervenció, el pla director i el promotor\nTot i que sembla que s’està actuant molt a poc a poc, el ritme de les diferents fases les marca el pla director i cal ajustar-se al que aquest determina per ser rigorosos amb les actuacions de restauració.\nL’any 2013 l’actual propietària, Inmobiliaria Casa Batlló, a instàncies del Departament de Patrimoni Arquitectònic de la Generalitat de Catalunya i l’Ajuntament de Barcelona, encarregà el pla director per a les intervencions de la Casa Batlló. L’equip redactor el conformen Xavier Villanueva, arquitecte; Mireia Bosch, arquitecta tècnica i màster en Tecnologia en la Arquitectura, especialitat Restauració; Alicia Dotor, arquitecta màster en Installacions i Eficiència Energètica; Joan Olona, arquitecte tècnic i màster en Tecnologia en la Arquitectura, especialitat Restauració; Belén Onecha, doctora arquitecta en Restauració i Rehabilitació i Ignasi Villanueva, enginyer de camins.\nL’encàrrec pretén, amb base a tota la documentació recercada i a les actuacions del passat, establir un marc de referència per definir quines i com han de ser les accions de futur per garantir la protecció de l’edifici i els valors atorgats en el reconeixement cultural com a Patrimoni de la Humanitat. El pla director estableix les accions a curt, mitjà i llarg termini.\nCent anys d’actuacions que cal endreçar i valorar i que permeten fer una comparació entre els diferents aixecaments datats el 1904 (any de la llicència), un altre sobre 1950 de l’arquitecte Lluís Bonet i Garí i el que es fa l’any 2014 de l’estat actual quan es redacta el pla director. Els criteris que regiran les intervencions futures s’han de sistematitzar i valorar segons tres grups:\n1. Valors instrumentals, referintse a la adequació a l’ús, a l’urbanisme i la sostenibilitat, mercat econòmic i actualitat de la seva arquitectura.\n2. Valors significatius, fent referència al moment sociocultural i polític de començament de segle XX,\n3. Valors documentals, per posar de relleu la informació històrica que aporta el monument.\nAl 1904 el mateix Gaudí, en parlar de la restauració de la Catedral de Mallorca, afirmava que restauració no significa refer elements d’un determinat estil o època, sacrificant les altres èpoques, sinó tornar les coses al seu lloc i a la seva veritable funció, sense copiar les formes, sinó posseint el seu esperit .\nAquest criteri és el que ha permès a l’equip redactor i als directors de l’obra, desenvolupar un quadreguia en el qual, en funció de l’estat de conservació de cada element i de cada part de l’edifici, es pot determinar si és original o no, si ha estat intervingut amb o sense rigor documental. I així, s’han determinat quatre nivells d’intervenció: conservació, restauració, reproducció amb rigor documental i nova actuació si convé.\nEs bàsic fixar aquests criteris degut a què al llarg d’aquests cent anys i poc hi han passat moltes mans com a conseqüència dels successius canvis de propietat i ús. Moltes de les estances han estat modificades, pintades, s’han canviat baranes, làmpades, fusteries… i si el que es pretén és deixar la casa en el seu estat més pur, és imprescindible fer aquesta anàlisi prèvia. A partir d’aquí, és un treball d’anar rascant, anar descobrint per capes, regates, tacs de fusta encastats a les parets d’on penjaven els ganxos, fusteries amb senyals d’antics porticons, etc.\nEls arquitectes tècnics Joan Olona (esquerra) i Mireia Bosch (dreta) junt amb l’autora de l’article (Foto: Imma Alcario)\nEl fenomen museu-turístic BCN-Gaudí\nNo puc deixar de comentar la impressió que em van causar les cues de gent sota la bastida disposada a pagar entre 24 i 30 € per fer la visita. La majoria eren estrangers, turistes i una tercera part d’ells asiàtics. Venen convençuts per visitar l’obra de Gaudí i segurament ja hauran visitat o visitaran el temple de la Sagrada Família o el Park Güell, la Casa Vicens o el Palau Güell.\nEl tàndem Barcelona-Gaudí forma part de la més pròspera indústria museo-turística en la actualitat: la Casa Vicens, propietat d’una banca andorrana, que ha vist una oportunitat en la inversió, va obrir les seves portes ara farà dos anys; la Sagrada Família, sentia la notícia fa pocs dies, ha regularitzat la situació de la seva construcció, que ha anat avançant durant més de 130 anys sense els permisos pertinents i pagarà 4,6 milions en concepte d’impost de construccions, instal·lacions i obres (ICIO) i la taxa de llicència d’obres, després de gairebé tres anys de negociacions.\nInversió en Gaudí\nTot són senyals de què la inversió en Gaudí és segura i pròspera. No en va, els promotors actuals de la restauració de la Casa Batlló, la família Bertran ( antics propietaris de l’exitós Chupa-Chups) han sabut promocionar aquestes visites d’obra en les quals, organitzats per llengües, els grups connectats a les seves respectives audioguies, se succeeixen amunt i avall des del principal fins la coberta.\nDetall de la coberta amb l’espinada del drac i l’espasa de Sant Jordi en una foto presa l’any 2007 pel fotògraf de L’INFORMATIU Albert Casanovas, que va morir el mateix any i al qual recordem amb gratitud i afecte\nL’autora: Anna Moreno és arquitecta tècnica col·legiada núm. 6.071 i també arquitecta.\nAgraïments: A Joan Olona i a Mireia Bosch per la seva amabilitat i la seva atenció en les detallades explicacions del desenvolupament de tot el procés i per compartir amb nosaltres les seves particulars notes i anècdotes. També a Núria Pérez de Cases Singulars que ens va guiar en la primera visita.\n(1) Bergós Massó, J. 1953\nwww.casessingulars.com fins la coberta.\nAutoria de les fotos: Imma Alcario, Anna Moreno i Albert Casanovas\nEtiquetes: Antoni Gaudí, arcs de catenària, arquitectura, balcons de fosa, Casa Batlló, creu de ceràmica


àlbums il.lustrats | PARAULES\nTag Archives: àlbums il.lustrats\nSETMANA DE L’ÀLBUM IL·LUSTRAT 2017\nLa Setmana de l’Àlbum, es celebra a Barcelona del 6 al 12 de novembre de 2017. Una oportunitat per conèixer i descobrir nous títols. L’àlbum il·lustrat es caracteritza per la vinculació entre el llenguatge escrit i el llenguatge gràfic. Un gènere textual que en els darrers anys s’ha popularitzat i estès tant entre infants i joves, com en adults.\nNarrar contes, mirar-ne i llegir-ne té un valor inqüestionable. Desvetlla emocions i interès per aprendre, curiosiat i adquisició de nou lèxic, fa volar la imaginació i alhora adquirir coneixements diversos… El lector d’un àlbum il·lustrat és com un detectiu a la recerca d’històries, aventures, misteris… que troba al darrere de les imatges i del text.\nEls àlbums il·lustrats són com obrir un regal. “Obrir un àlbum il·lustrat és com desembolicar un regal: no se sap ben bé què hi haurà a dins fins que s’ha obert”, així comença la proposta “Els àlbums i els llibres il·lustrats: una descoberta, diverses veus” del Departament d’Ensenyament, que us animo a llegir.\nTambé us recomano el dossier “Magenta i la balena blanca” publicat pel Departament d’Ensenyament en el marc de propostes del programa del Gust per la lectura.\nThis entry was posted in Contes, Lectura and tagged àlbums il.lustrats, Lectura, llegir on 11 novembre 2017 by mbertr28.


Dos semàfors en proves a Blanes provoquen les queixes dels veïns - Diari de Girona\nEl regidor i els serveis tècnics creuen que amb el temps la gent s'hi acabarà habituant i no serà un problema. carles colomer\nEl regidor i els serveis tècnics creuen que amb el temps la gent s'hi acabarà habituant i no serà un problema.\nDos semàfors que estan en període de proves per afavorir la fluïdesa del trànsit al centre de Blanes han provocat les queixes d'alguns veïns. Els semàfors, que estan a la Rambla Joaquim Ruyra i a la plaça de la Solidaritat, funcionen amb normalitat, però quan els vianants tenen verd es posen en ambre intermitent per als cotxes de manera que aquests puguin passar en el cas que no travessi cap vianant. Aquesta circumstància que té com a objectiu no taponar aquesta zona del municipi està generant alguna queixa i fins i tot "inseguretat" entre els vianants, en part per la manca de costum.\nEl regidor de Governació, Joaquim Torrecillas, va admetre que alguns veïns s'havien queixat, perquè "no els dóna seguretat", però que és normal, perquè és un element nou i encara no hi estan familiaritzats. "L'aposta dels serveis tècnics és que amb el temps la gent s'hi anirà habituant", va explicar Torrecillas, que va assegurar que és una "bona mesura" per afavorir la fluïdesa de vehicles. "Es tracta d'una pràctica habitual a moltes ciutats. La policia ens ha comentat que la gent ja s'hi anirà habituant", va afegir.\nLa qüestió la va explicar el PSC durant el ple municipal de dimarts i el mateix regidor Torrecillas es va comprometre a elaborar un informe de conclusions de les proves que s'estan fent. La mesura s'ha implantat en aquests dos semàfors i en funció dels resultats es podria estendre.