E&T Holiday Homes - Aurora Dubai Unió dels Emirats Àrabs - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nTé alguna pregunta per a E&T Holiday Homes - Aurora?\nMés informació sobre E&T Holiday Homes - Aurora\nE&T Holiday Homes - Aurora, ubicat a Dubai Marina, Dubai, és una destinació popular per a viatgers. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Gàcies a la seva bona ubicació, des de l'allotjament es pot accedir fàcilment a les visites obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, E&T Holiday Homes - Aurora és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos seguretat 24 hores, recepció 24 hores, conserge, ascensor.\nL'ambient de E&T Holiday Homes - Aurora es reflexa en cada habitació. televisió de pantalla plana, mirall, tovalloles, detector de fum, accés a internet (sense fils) són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de E&T Holiday Homes - Aurora la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Dubai.


Façana de l’església de Santa Maria (Badalona).\nRobatori a la parròquia badalonina de Santa Maria\nEls lladres s’emporten l’equip emissor que permet retransmetre l’eucaristia dominical\nLa matinada del 24 al 25 d’octubre, la parròquia de Santa Maria de Badalona va patir un important robatori. Els lladres s'han emportat els aparells que permeten retransmetre en directe la missa dominical de les nou del matí per COPE Barcelona.\n«És un servei que ens va demanar l’emissora ja en temps del bisbe Joan Carrera i sabem que fa bé a persones grans, malaltes i impedides. Tenim una audiència que supera els 45.000 oients», explica mossèn Jaume Aymar, rector de la parròquia de Santa Maria de Badalona. I afegeix: «D’acord amb la direcció de l’emissora, confiem restablir el servei com més aviat millor.»\nEn paraules de mossèn Aymar, «un robatori sol produir consternació i tristor..., però, com diu el papa Francesc, “no ens deixem robar l’esperança”. Hi ha coses pitjors». El rector, els preveres i tota la comunitat parroquial lamenten aquest robatori, que està sent investigat.\nTot i que no hi ha constància de robatoris recents a altres esglésies badalonines, «en temps de necessitat i crispació, tots hi estem exposats», assegura mossèn Aymar.


Sindicalisme socialista. Congressos de la Unió General de Treballadors (UGT). Barcelona, Vilanova i la Geltrú, Málaga, València i Madrid. 1888 - 1932.\nDE LA U G T\nnúm ciutat, dates i dades\n1er Barcelona, 1888, 12–15 d’agost\nAssisteixen 26 delegats que representaven a 5154 afiliats de 30 societats d'oficis i a la Federació Tipogràfica Espanyola. De Catalunya 28 societats i 3644 afiliats (sense comptabilitzar la Federació Tipogràfica).\nDesprés del congrés va ser elegit president del Comitè Nacional Antonio García Quejido i Francesc Parera secretari, tot i que les actes del Comitè sempre van signades pel vice-secretari Juan Graells.\n2on Vilanova i la Geltrú. 1890, 31 d’octubre/2 de novembre\nHi assisteixen 22 delegats que representen 5.269 afiliats de 26 societats més la Federació de Societats Obreres de Málaga (amb 11 societats) i la Federació Tipògrafica (amb 13 seccions). De Catalunya 15 seccions i 1788 afiliats.\nDesprés del congrés les societats de Barcelona van reelegir com a president de la UGT Antonio García Quejido i Carlos Duval fou elegit secretari. (comitè)\n3er Màlaga. 1892, 7-11 Setembre\nEn aquest congrés hi van assistir 21 delegats representant a 71 seccions i 7000 afiliats. La UGT té 97 seccions i 8014 afiliats.\nDesprés del Congrés el penedesenc Josep Comaposada, va ser elegit president i Carles Duval, secretari primer. (A mitjans de 1893 va ser substituït per Sebastià Llesuy, Litògraf) (Comitè)\n4rt Madrid. 1894, 2 d’Agost.\nEn aquest congrés hi assisteixen 23 delegats representant 66 seccions de 13 localitats més les de la Federació Tipogràfica. A més havia una representació de Vizcaya. Del Principat hi van assistir 4 delegats representant 15 seccions i al Comitè Nacional.\nEn la sisena sessió es va elegir per unanimitat secretari del Comitè Nacional n’Antonio García Quejido, què passà a ser el primer secretari retribuït. Després del Congrés Basilio Martín Rodríguez va ser elegit president del Comitè.\n(NOTA) El Comitè es va remodelar (desconeixem la data), però la convocatòria del Vè congrés (La Unión Obrera núm. 10, febrer de 1896) va signada per un nou Comitè.\n5è València. 1896, 17-19 d’abril.\nParticipen en el congrés 20 delegats, representant 40 seccions. La UGT té 6154 afiliats que s’agrupen en 69 seccions. A Catalunya només 1682 afiliats. Després del congrés Luís Zurdo Olivares va ser nomenat president i Antonio García Quejido, Secretari. (comitè)\nNota: El mes de setembre Luís Zurdo va dimitir, després de sortir de la presó, i el més d’agost de 1897 García Quejido va deixar la secretaria. El Comitè es va haver de reestructurar. Ignació Masoni va ocupar la presidència i Toribio Reoyo la secretaria.(comitè reestructurat).\n6è Madrid. 1899, 13-15 setembre\nHi participen 27 delegats que representaven 7.440 afiliats de 38 seccions més la Federació Tipogràfica. La UGT compta amb 65 seccions i 15264 afiliats, dels qual a Catalunya només n'hi ha 759.\nDels 22 punts de l’ordre del dia del congrés, destaquem el punt núm 10 que proposava: Que el Comitè tingui la residència a Madrid, com punt més convenient per a dirigir l’organització. El Congrés va elegir Antonio García Quejido Secretari del Comitè Nacional, i el 22 d'octubre els federats de Madrid van elegir Pablo Iglesias com a President.\nVolem destacar la incorporació de Francisco Largo Caballero a les tasques organitzatives de la UGT.\n7è Madrid. 1902, 14 - 18 de maig\nParticipen en el congrés 93 delegats representant 193 seccions de 46 localitats i 34.410 afiliats.\nPablo Iglesias, Antonio García Quejido i Matías Gómez, són confirmats en els càrrecs de President, Secretari i Tresorer respectivament (comitè) Antonio García Quejido va dimitir i ocupà el càrrec Vicente Barrio.\n8è Madrid. 1905, 16 - 19 de maig\nAssisteixen al congrés 78 delegats (algunes fonts diuen 82) que representaven uns 40.000 afiliats enquadrats en 170 seccions, 4 federacions estatals i dues federacions locals. (De Catalunya només hi van estar representades 6 seccions de tres localitats (Calella, Sitges i Tortosa dins de la Federació Tipogràfica). La UGT tenia 373 seccions i 56.905 afiliats. A Catalunya només 16 seccions i 2.819 afiliats. Pablo Iglesias és elegit President i Vicente Barrio Secretari (comitè).\n9è. Madrid. 1908, 16 - 19 de maig\nVan participar en el congrés 64 delegats que representaven 30.356 federats enquadrats en 156 seccions. (Tres del Principat). La UGT, el més de març, tenia 240 seccions i 32.612 afiliats. A Catalunya només 6 seccions i 551 afiliats.\nPablo Iglesias és elegit President, Francisco Largo Caballero Vice-president i Vicente Barrio Secretari. (comitè)\n10è Madrid. 1911, 17-21 de maig\nVan assistir al congrés 104 delegats (algunes fonts diuen 109) que representaven 175 seccions de 67 localitats. La UGT, el mes de març, tenia 77.749 afiliats agrupats en 328 seccions. A Catalunya només 992 afiliats i 9 seccions.\nSón reelegits en els càrrrecs de President, Vicepresident i Secretari, Pablo Iglesias, Francisco Largo Caballero i Vicente Barrio, respectivament. (comitè)\n11è Madrid. 1914, 20 - 29 de juny.\nUn total de 122 delegats van assistir a aquest llarg Congrés, representant 231 seccions i 6 Federacions. La UGT tenia 119.144 afiliats agrupats en 393 seccions (dades del mes d'agost de 1914). S'aprovà una reforma dels Estatuts referent a la composició del Comitè, que passaria a estar format per 11 membres elegits pels congressos. L'elecció del nou Comitè Nacional es va fer per aclamació i van ser confirmats en els càrrecs de President, Vicepresident i Secretari, Pablo Iglesias, Francisco Largo Caballero i Vicente Barrio, respectivament.\n12è Madrid 1916, 18 - 24 de maig\nAl congrés hi van assistir 104 delegats que representaven 211 societats/sindicats de 72 localitats més la Federació tèxtil de Bejar. La UGT tenia el mes de febrer 76.304 afiliats (5652 de Catalunya), enquadrats en 438 seccions.\nSón confirmats en els càrrrecs de President, Vicepresident i Secretari, Pablo Iglesias, Francisco Largo Caballero i Vicente Barrio, respectivament. (comitè)\n13è Madrid. 1918, 30 de setembre-10 d’octubre\nVan assistir al Congrés 108 delegats que representaven 65.563 federats. La UGT té 89.601 afiliats enquadrats en 457 seccions (Catalunya 2509 federats i 21 seccions).\nPablo Iglesias és reelegit en el càrrec de President, Julián Besteiro és elegit Vice-president i Francisco Largo Caballero, Secretari. (comitè)\n14è Madrid. 1920, 26 de juny\nVan assistir al Congrés prop de 200 delegats que representaven uns 133.000 federats. La UGT tenia 211.342 afiliats en 1.078 seccions (A Catalunya 5197 federats i 36 seccions).\nDels temes tractats destaquem el resultat de la votació sobre si la UGT devia separar-se de la Internacional d’Amsterdam i incorporar-se a la 3ª Internacional. El resultat va ser: 110.902 vots a favor de la Internacional d’Amsterdam, 17.919 vots a favor de la 3ª Internacional i 3910 abstencions. Pablo Iglesias va ser reelegit en el càrrec de President, Julián Besteiro en el de Vicepresident i Francisco Largo Caballero en el de Secretari General. (comitè)\n15è Madrid. 1922, 18 - 24 de novembre\nHi van assistir 184 delegats més 5 components del Comitè Executiu, que representaven prop de 120.000 federats, enquadrats en 219 seccions/societats de 103 localitats. També hi havien representades 15 federacions.\nLa UGT tenia el mes de setembre 208.170 afiliats en 1.198 seccions (A Catalunya 3.407 federats i 45 seccions).\nAquest Congrés va estar marcat per la greu trifulca que es va produir en la quarta sessió, i en la que va resultar mort el militant de la UGT Manuel González Portillo i tres més fan ser ferits.\nVan ser expulsats els delegats que militaven en el partit Comunista. Cal recordar que un any abans els militants del PSOE i de la UGT partidaris de la III Internacional es van escindir del partit i van constituir el Partit Comunista.\nPablo Iglesias va ser reelegit en el càrrec de President, Julián Besteiro en el de Vicepresident i Francisco Largo Caballero en el de Secretari General. (comitè)\nextra Madrid. 1927, 6, 7 i 8 d’octubre\nNota: Hem corregit i ampliat les notes d’aquest congrés amb les dades del periòdic El Socialista núm. 5823 i 5824.\nVan assistir al congrés 251 delegats que representaven 114.851 federats de 144 localitats. Punt únic de l’ordre del dia del congrés: Els afiliats de la UGT han d’ acceptar llocs en l’Assemblea Nacional ? (creada pel dictador Miguel Primo de Rivera). El congrés per unanimitat va votar no ha lugar a què s’acceptin llocs en l’Assemblea Nacional Consultiva.\nPablo Iglesias havia mort el desembre de 1925 i assumí la presidència de la UGT Julián Besteiro.\n16è Madrid. 1928, 10-15 de setembre.\nHi van assistir 591 delegats que representaven a 141.310 afiliats de 683 seccions. La UGT té 210.567 afiliats enquadrats en 1342 seccions. A Catalunya 58 seccions i 5886 federats (el mes d'abril). El congrés va elegir president a Julián Besteiro, secretari general a Francisco Largo Caballero i Andrés Saborit com a vicepresident. (comitè)\n17è Madrid. 1932, 14-22 d’octubre\nHi van participar 1.534 delegats en representació de 486.394 federats i 2.271 seccions. Catalunya tenia 17.065 federats.\nManuel Cordero en el discurs d’obertura del Congrés va dir que la UGT tenia més d’un milió d’afiliats.\nTot i aquestes xifres (extretes de les actes del congrés), volen citar el resultat d’una votació sobre un punt conflictiu de la Gestió de la Comissió Executiva (en la cinquena sessió). El resultat va ser: 581 delegats a favor i 42 en contra. Que, en el nostre parer, s'acosten més a l'assistència real de delegats.\nJulián Besteiro fou reelegit president, Andrés Saborit vicepresident i Francisco Largo Caballero, secretari general (veieu la nota del paràgraf següent). (comitè)\n(nota) Tan bon punt es va conèixer l’elecció, Largo Caballero que estava absent del congrés per malaltia, va fer arribar un escrit a la Mesa del Congrés presentant la seva renúncia irrevocable. Ocupà la Secretaria Trifón Gómez.\nVolem destacar que la Federació de Treballadors de la Terra era, amb escreix, la més nombrosa, amb 275 delegats de 1106 seccions i 137.719 afiliats.\nAquest fou el Congrés d’enfrontament de les dues tendències de la UGT, la tendència obrerista representada per Francisco Largo Caballero i la tendència de les professions liberals.


Cartes a la Directora 15/01/2020\n3 min. 15/01/2020 00:00\nParcs en perill\nd’extinció als Penitents\nEls veïns dels barris dels Penitents i Vallcarca estem assistint estupefactes a una gran contradicció de l’Ajuntament de Barcelona. Mentre advoquen per una ciutat verda i sostenible, planegen destruir dos parcs de la nostra zona. Per una banda, el que està situat entre la ronda de Dalt i l’Arrabassada, per construir-hi 34 pisos de protecció oficial i, per l’altra, el parc Doctor Comas i Llaberia, que tenen intenció de substituir per un institut.\nEls veïns entenem que els equipaments socials són necessaris, però els dos parcs -molt utilitzats per nens i persones grans- són precisament això: zones verdes socials. La seva destrucció a causa d’una planificació matussera és un malbaratament de diner públic i d’arbrat, cada vegada més necessari, al qual ens oposem del tot. Per això exigim que es busquin altres espais, que no siguin zones verdes socials, per als dos equipaments.\nAquests dies es parla molt de com convèncer els que es desplacen diàriament, per feina, per anar a l’escola o per treballar, al centre de Barcelona que ho facin de manera sostenible, per evitar la contaminació atmosfèrica de la ciutat. Suposem que les mesures de mobilitat que s’han pres són només un primer pas i que en vindran d’altres que poden ser també efectives: connectar a la xarxa elèctrica els creuers que visiten el port; retirar de la circulació els autobusos, taxis i serveis de repartiment que van amb motors de combustió i instal·lar troleibusos elèctrics; ampliar la xarxa de trens de Rodalies i que la línia de Puigcerdà es desdobli; traslladar el tren de la costa del Maresme a la vora de l’autopista C-32 i soterrar-lo amb estacions amb aparcament; situar a l’actual traçat del tren de la costa un tramvia i carrils bicicleta; el tren orbital Mataró - Vilanova i la Geltrú, passant pel Vallès i Vilafranca del Penedès...\nUnes propostes que no es resolen d’avui per demà, i que s’han d’abordar establint criteris per prioritzar, un calendari i pressupostos, amb els quals es comprometin totes les administracions afectades: Estat, Generalitat, diputacions i ajuntaments.\nCórrer a peu o caminar, un perill\nLa carretera de les Aigües de Barcelona, en un altre temps un lloc emblemàtic, ideal per córrer o caminar, s’ha convertit, els diumenges pel matí, en un espai de risc. Entre les pedres, els tolls d’aigua i, sobretot, les moltes bicicletes que hi circulen, és un perill. En els trams estrets (n’hi ha que amb prou feines són de quatre metres d’amplada) es creuen amb dificultat corredors, caminadors i ciclistes, aquests últims, a velocitats impròpies.\nHi ha normes que limiten la manera de circular amb bicicleta per la ciutat, però, pel que he vist i patit avui, allà dalt no n’hi ha. I si n’hi ha, no es compleixen en absolut. Algun dia hi haurà una desgràcia.\nQuan segons qui us parli dels valors de l’esport, l’esforç, la igualtat, el sacrifici, la constància, la cooperació, el respecte, la solidaritat o la renúncia al propi bé en benefici del grup, recordeu, sisplau, que quatre importantíssims clubs de futbol espanyols s’han avingut a participar en una mascarada, suposadament nacional, a uns quants milers de quilòmetres cap a l’est: la Supercopa. Concretament, a l’Aràbia Saudita, on s’imposa la monarquia absolutista, racista i masclista més reputada dels nostres temps. Sisplau, als senyors d’aquests clubs: no ens alliçonin més sobre uns valors que ignoren quan i com els convé.


Xi'an Your Home Apartment Branch 2 Xian Xina - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nThe Intersection Of Weiyang Road And Fengcheng 9Th Road, Jingkai District, Estació Nord de Xian, Xian, Xina, 710000 - Veure al mapa\nAl visitar Xianyang, vosté es sentirà com a casa a Xi'an Your Home Apartment2, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Xi'an Your Home Apartment2 asseguren una estada plaentera als seus clients. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de habitació familiar, ascensor.\nL'ambient de Xi'an Your Home Apartment2 es reflexa en cada habitació. aire condicionat, calefacció, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable, nevera són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Xi'an Your Home Apartment2 és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Xianyang.


Fisioteràpia - Clínica FIO2\nLa fisioteràpia és definida pel col·legi de oficial de fisioteràpia com la “professió autònoma i amb identitat pròpia dins l’àmbit sanitari, l’objectiu de la qual és preservar, restablir i augmentar el nivell de salut dels ciutadans amb la finalitat de millorar les condicions de vida de la persona i de la comunitat i, específicament, la prevenció, la promoció, el manteniment i la recuperació de la funcionalitat mitjançant qualsevol dels mitjans manuals, físics i químics al seu abast”.\nFisioteràpia traumatològica: S’ocupa de les lesions que es poden produir durant el dia a dia, així com les sobrecàrregas per esforç físic o treballs de repetició. Algunes de les dolències més comuns són el dolor d’espatlla, d’esquena o de genoll.\nFisioteràpia esportiva: Tracta lesions derivades de la pràctica esportiva, fa prevenció per tal de que no apareguin i es centra en millorar el rendiment esportiu.\nFisioteràpia cardiorespiratòria: Millora la qualitat de vida de persones amb malalties respiratòries com emfisemes, bronquitis, fibrosis quística o asma. També readapta a l’esforç a persones que han patit infarts, angines de pit o tenen insuficiències cardíaques.\nFisioteràpia neurològica: Ofereix rehabilitació a persones que han sofert ictus, traumatismes cranioencefàlics o amb malalties degeneratives com el Parkinson o l’esclerosi múltiple.\nFisioteràpia infantil: Centrada en el tractament d’infants amb problemes en diferents àmbits. Algunes de les afeccions més comunes són: l’escoliosi, la malaltia de Perthes, paràlisi cerebral o problemes respiratoris.\nFisioteràpia reumatològica: Millora el benestar i disminueix el dolor de persones amb fibromialgia, artritis, esclerosis sistèmica, gota, lupus o osteoporosis.\nFisioteràpia del sòl pèlvic: Es centra en el tractament i prevenció d’afeccions del sòl pèlvic com poden ser les incontinències d’orina, els prolapses o el dolor durant les relacions sexuals. També es centra en la dona durant l’embaràs amb el massatge perineal entre d’altres, i la seva recuperació postpart.\nTeràpia manual: El fisioterapeuta a través de les seves mans és capaç de realitzar diferents tècniques que aniran encaminades a disminuir el dolor, a la recuperació de la normalitat i a millorar l’estat de salut i el rendiment.\nEstiraments: El fisioterapeuta pot realitzar-vos estiraments amb l’objectiu de guanyar mobilitat, de relaxar els teixits o de prevenir lesions entre d’altres.\nExercici físic terapèutic: us ajudarà a posar-vos en forma i a millorar la vostra condició física sempre sota supervisió d’un professional sanitari que tindrà en compte les vostres característiques i situació mèdica.\nMassatge: El massatge terapèutic realitzat per un fisioterapeuta, té diferents funcions, entre elles, relaxar els teixits, disminuir el dolor, millorar la circulació o drenar líquid.\nKinesiotape: Un embenat funcional per tal de millorar les característiques dels teixits del cos. S’utilitzen tant en recuperació de patologies com en potenciació del rendiment físic.\nPunció seca: És un tractament invasiu on s’utilitzen agulles per treballar els punts gallets del músculs i altres patologies relacionades. L’ús de la punció seca està indicat encasos on és difícil accedir amb la teràpia manual o be aquesta no és del tot efectiva.\nElectroteràpia: Es pot utilitzar en rehabilitació per disminuir el dolor, enfortir la musculatura, accelerar recuperació posterior a entrenament o competició o millorar la readaptació després d’una lesió.


Accessibilitat per a tothom?\nSóc Isa, estudiant d’educació social a la UOC. Aquest semestre estic fent una assignatura que es diu ‘Acció socioeducativa i diversitat funcional’. Potser això no és molt rellevant i potser la meva veu no arriba enlloc però m’he adonat que molts cops passejar per la ciutat és molt complicat per a les persones, sobretot amb diversitat funcional...\nPorto a Rubí tota la vida i això és una cosa en la qual m’havia fixat amb anterioritat, però potser no havia posat massa atenció més enllà d’una mirada crítica. Sobretot quan vas per l’avinguda de l’Estatut a l’altura de Rubigres, sempre m’ha cridat l’atenció que si vas caminant el teu camí com a vianant desapareix i et veus que no hi ha una vorera a prop, ja que la que hi ha està al final del carrer i el seu accés et fa desviar del teu camí, per això tothom opta per envair la calçada i tenir cura de no ser atropellat.\nPerò sens dubte les persones amb diversitat funcional ho tenen més difícil encara, ja que no tan sols han de tenir cura de no ser atropellats, sinó que s’hi troben amb més barreres de les esmentades anteriorment, es troben amb més obstacles que dificulten la seva mobilitat, començant pel fet que no hi ha una vorera accessible mitjançant una rampa, els cotxes aparcats dificulten el pas, els cotxes que circulen... En definitiva, potser aquest escrit no arriba molt lluny... Fa 37 anys que veig aquest espai com a “estrany”, i m’empipava però no feia res més... no entenc com encara això continua així... potser perquè la nostra mirada encara continua en el passat? Algun cop pensarem, i m’incloc, en els altres més que en nosaltres? I les autoritats o qui hagi de prendre mesures algun cop escoltarà les nostres veus?... i donaran accessibilitat en aquest indret i en altres espais que no estan gens adaptats per a ningú?\nGràcies a les noves tecnologies podem veure aquest indret en qualsevol instant per veure que no és gens accessible per a cap vianant amb diversitat funcional o sense. Tothom té dret a passejar per la nostra ciutat sense sentir que la seva vida pot estar en perill, i no hem de tornar enrere perquè el nostre camí es “trenqui”, ja que volem anar cap al davant...\nIsabel Pujol Romero\nBombers van poder controlar el foc abans que s’estengués i causés més danys. La mateixa nit, m’han dit que a un altre punt de la ciutat, al carrer Pau Claris, també van cremar altres contenidors. No entenc quina gràcia tenen aquests actes vandàlics, ja que no només és un perill, amb el foc no es juga, sinó que ens costen molts diners a tots els contribuents. M’agradaria que l’Ajuntament fes una bona campanya explicant quan ens gastem cada any en reparar tot el que aquests brètols destrossen a la ciutat. Cal denunciar aquestes accions i que paguin els responsables.


Les «Omissions» poètiques de Microhomes | Enderrock.cat\nNil Ortiz | 16/06/2022 a les 12:00h\nArxivat a: Enderrock, Microhomes, estrenes, Sona9\nA tres veus, Microhomes fa poc més d'un any va presentar el seu àlbum de debut, La menor idea (autoeditat, 2021), amb les cançons del qual va arribar fins a la final del Sona9. Avui estrenem "Omissions", el primer senzill que el grup de pop barceloní presenta després de guanyar el premi Joventut-Cases de la Música en l'edició del concurs Sona9 del passat 2021.\n"Omissions" és una adaptació pop del poema homònim de Mireia Calafell del llibre Nosaltres, qui? (La Breu Edicions, 2020) que Microhomes va crear durant el concurs de música emergent. "En un primer moment ens va atraure el text perquè parla molt senzill, però se'n poden desgranar moltes capes", explica Ignasi Cuadern, cantant i guitarrista del grup.\n"Per a nosaltres, 'Omissions' va de totes les qüestions que passem per alt. Totes les injustícies o les belleses a les quals no estem acostumats a posar l'ull", afegeix, donant la seva pròpia interpretació dels versos de Calafell. Per donar-los aquesta segona vida musical els han envoltat d'una atmosfera electrònica que expressa de forma minimalista, directa i contundent el dilema quotidià, i alhora universal, que tracta el poema.\nEn analitzar el text per musicar-lo, Microhomes va veure una divisió en el missatge de la cançó: el punt d'inflexió, on l'observador comença a ser conscient, la crítica o dubte, i l'explosió catàrtica on el personatge comença a entendre el que passa. Així, el trio ha creat un arranjament al servei del missatge, per reforçar el significat dels versos de Calafell diferenciant les tres parts amb motius musicals. "Musicar-lo un cop teníem clara la nostra interpretació del text va ser sorprenentment àgil i directe", assegura Cuadern. La cançó ha estat enregistrada, mesclada i masteritzada a Calm Tree Studio i ve acompanyada d'un videolyrics creat per Berta Aracil.


Diferència entre revisions de la pàgina «Miquel Parra i Abril» - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nDiferència entre revisions de la pàgina «Miquel Parra i Abril»\nMiquel Parra i Abril (modifica)\nRevisió del 12:28, 1 ago 2009\nRevisió del 11:23, 1 ago 2009 (modifica)\nCorretger (discussió | contribucions)\nRevisió del 12:28, 1 ago 2009 (modifica) (desfés)\nVa estudiar a la [[Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Carles]], on aviat passaria a la ''sala de Flors'', creada per subministrar dissenys d'estampats a la punyent indústria [[seda|sedera]] valenciana. El pas per aquesta sala marcaria la seua trajectòria, ja que Parra va ser principalment admirat pels seus quadres de flors, de gran qualitat.\nL'any [] va ser nomenat professor auxiliar de pintura de l'Acadèmia de Sant Carles, i poc després "Tinent Director". L'any [], una vegada acabada la [[guerra del francès|guerra]], va traslladar-se a [[Madrid]], on va lliurar al rei diverses obres commemoratives del seu triomfal retorn a [[Espanya]]. La bona acollida que tingueren aqustesaquestes obres i el fet se ser cunyat del reconegut [[Vicent López i Portaña|Vicent López]], li valgueren el nomenament reial com a pintor honorari de cambra. Parra va demanar al rei poder continuar amb l'execució de quadres commemoratius de la seua entrada a diverses ciutats espanyoles, així com poder traslladar-se a [[València]], degut al dolent estat de salut dels seus pares. Des de València va continuar trametent anualment les seues obres a la cort, però també va realitzar una important producció de quadres de flors, de tema religiós, [[pintura d'història]], [[retrat]]s, [[Natura morta|natures mortes]], així com dibuixos.\nVa dissenyar la decoració de les [[volta (arquitectura)|voltes]] de l'església de [[Muro d'Alcoi|Muro]], amb escenes de la vida de [[sant Joan Baptista]].\nVa vetlar per la carrera de dos fills, també pintors: [[Josep Parra i Piquer]] i [[Josep Felip Parra i Piquer]]. Justament va morir a [[Madrid]] en un viatge que havia fet a la capital per acompanyar al darrer dels dos a presentar a la reina una de les seues obres.\nEs conserven obres seues al [[Museu Sant Pius V]] de [[València]], al [[Palau Reial de Madrid]], a la [[Catedral de València]] i a diversos altres palaus i museus espanyols.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/wiki/Especial:MobileDiff/4015183»


El 5 d'abril s'inaugura l'exposició "El Món Agrari a les terres de parla catalana". Es tracta d'un acte organitzat pel Centre d'Estudis Sinibald de Mas (www.sinibald.cat). L'exposició és una iniciativa de la Coordinadora de Centres d’Estudis de Parla Catalana, l’Institut Ramon Muntaner i la Fundació del Món Rural. Aquest acte obre un mes dedicat a la pagesia a Torredembarra. Hi haurà, en aquest sentit, tres taules rodones. A mi, segurament em sentireu el dia 5 a dos quarts de nou del vespre i el dia 13. Ja donaré els detalls.


TEMPS DURANT L’ANY – DIUMENGE SETÈ | Església de Manacor\n← TEMPS DURANT L’ANY – DIUMENGE SISÈ\nQUARESMA – DIMECRES DE CENDRA →\nTEMPS DURANT L’ANY – DIUMENGE SETÈ\nPublicada el 22 febrero, 2020 por Joan\nJa sabeu que es va dir: Estima els altres, però no estimis els enemics. Doncs jo us dic: Estimeu els vostres enemics, pregueu pels qui us persegueixen. Així sereu fills del vostre Pare del cel, que fa sortir el sol sobre bons i dolents i fa ploure sobre justos i injustos.\n( Diumenge 23 febrer 2020 )\n– Dimecres que ve, dia 26 comença l’exercici de la Quaresma amb la tradicional imposició de cendra.\n– Es farà a la missa del matí a les 8 hores als Dolors\n– A les 20 hores al Convent de St. Vicens Ferrer.\n(Aquest dimecres no hi haurà Missa a Crist Rei a les 19 hores)\n7º diumengeTemps ordinari (A)\nEstima els enemics.\n+ Lectura del sant evangeli segons sant Mateu 5, 38-48\nEn aquelL temps, Jesús va dir als deixebles :\n39»Doncs jo us dic: No us hi torneu, contra el qui us fa mal. Si algú et pega a la galta dreta, para-li també l'altra.40Al qui et vulgui posar un plet per quedar-se el teu vestit, dóna-li també el mantell.41Si algú t'obliga a portar una càrrega durant un quilòmetre, acompanya'l dos quilòmetres.42 Dóna a qui et demana; no et desentenguis del qui et vol manllevar.\n43 »Ja sabeu que es va dir:Estima els altres, però no estimis els enemics.\nESTIMAR ELS ENEMICS (clicar)\nLv 19,1-2.17-18 1Co 3,16-23 Mt 5,38-48\nA l’evangeli d’avui, Jesús diu als seus deixebles que han de deixar-se guiar completament per Ell i pel seu missatge, i no tant pel que està assumit en l’ambient. Jesús era conscient de les dificultats dels seus seguidors. Algunes d’aquestes eren personals, d’altres eren defectes generals de la cultura. Nosaltres també, en el nostre temps, hem de ser conscients que tenim limitacions a l’hora de prendre les decisions de cada dia.\nJesús contraposa el que es va dir als avantpassats amb el ‘doncs jo us dic’. Jesús no volia ensenyar contra l’Antic Testament. És un punt que ell explica força clarament: “No us imagineu que he vingut a abolir la Llei o els profetes”. “No he vingut a abolir-los, sinó a completar-los”. Jesús portarà la llei a la seva plenitud. Convidarà a passar de ‘estima els altres com a tu mateix’ a ‘estimeu-vos com jo us he estimat’, ‘fins a l’extrem’. Jesús rebutja el pecat, però dona la seva vida per a rescatar a la persona que peca.\nJesús ens dona alguns ensenyaments positius sobre tres situacions, que fan referència a no oferir resistència al malvat: pegar a la galta, pledejar pel vestit i dur una càrrega. Es tracta de passatges difícils d’interpretar. Tanmateix, hem de continuar meditant-los una i altra vegada fins que comencin a tenir sentit per a nosaltres. El seu llenguatge és escandalós i sorprenent, però totalment coherent amb la seva experiència de Déu. Qui se senti fill d'aquest Déu no ha d'introduir en el món odi ni voler la destrucció de ningú. Més aviat ha d’introduir-hi compassió, i lluitar per la justícia que brolla de la fe.\nJesús vol que, en primer lloc, rebutgem la falsa noció, que hem de relacionar-nos amb els altres només com ells ens tracten a nosaltres. Això aniria en contra del que ens va ensenyar mitjançant paraules i amb el seu exemple. Quan Jesús parla de l'amor a l'enemic no està demanant que alimentem en nosaltres sentiments d'afecte, simpatia o afecte cap a qui ens fa mal. L'enemic segueix sent algú de què podem esperar mal, i difícilment poden canviar els sentiments del nostre cor.\nEstimar l'enemic vol dir, primer de tot, no fer-li mal, no buscar ni desitjar fer-li mal. No tenir-li malícia en el nostre cor, ni guardar-li rancúnia. No hem d'estranyar-nos si no sentim amor o afecte cap a ell. És natural que ens sentim ferits o humiliats. Però ens hem de preocupar, quan seguim alimentant odi i set de venjança.\nPerò no es tracta només de no fer-li mal. Podem donar més passos fins a estar fins i tot disposats a fer-li el bé, si el trobem necessitat. Podem fins i tot tornar-bé per mal.\nEns és concedit viure com a fills de Déu, si acceptem que el Pare fa sortir el sol sobre bons i dolents, i fa ploure sobre justos i injustos. Sobre cadascú de nosaltres! Jesús, el Fill, va acabar la vida perdonant de cor als seus botxins. Ell, ressuscitat, ens concedeix la seva pau, el perdó i la capacitat de perdonar.\nInvoquem, doncs, l'Esperit, perquè encertem en el camí de la santedat evangèlica, que consisteix que "se’ns encomani" la bondat de Déu: “Sigueu bons del tot, com ho és el vostre Pare celestial”. Siguem sants. Deixem el judici en mans de Déu. Resem amb el salm d’avui, deixant que ens treballi per dins.\nESTIMAR ELS DOLENTS (clicar)\nIGUALTAT TOTAL (clicar)


El proper diumenge 15 de Setembre, les parades del c. Sta. Eugènia entre el carrer Agudes i l’av. de Sant Narcís quedaran anul·lades de 9 h a 18 h. En el seu lloc, es circularà pel pg. d’Olot i es realitzaran les parades de la L4.


Missió comercial a POLÒNIA - Del 10 al 14 de desembre de 2018\nDel 10 al 14 desembre de 2018\nEns plau adjuntar la convocatòria de la Missió Comercial a POLÒNIA, que tindrà lloc del 10 al 14 de desembre de 2018, per la qual hem sol·licitat un ajut d'ACCIÓ.\nLa missió consistirà en un viatge a realitzar per un grup d’empreses al mercat objectiu – POLÒNIA - amb un programa concret d’actuacions per a cadascuna de les empreses participants. Principalment el programa pot incloure la realització d’entrevistes amb clients potencials, la selecció de representants, socis locals o distribuïdors, l’estudi de possibles inversions, etc...\nEn aquesta missió participaran empreses del Gremi, de Centre Metal·lúrgic, de la Unió Empresarial Metal·lúrgica, de la Unió Patronal Metal·lúrgica, de la Cecot, del Packaging Clúster, d'Ascam i d'Afme, i tindrà la col·laboració de l'Oficina Comercial d'Espanya a Varsòvia.\nHem sol·licitat a Acció, un ajut en concepte de bossa de viatge per empresa participant. L'import corresponent és de 694,17 €.\n• Comprovant de l’ingrés o de la transferència bancària per un import de 395,00€ (+ IVA) = 477,95€ al nº de compte ES97 0081 0016 1100 0180 6784 en concepte de quota d’inscripció (a l’hora de fer la transferència indiqueu “MISSIÓ POLÒNIA 2018”). Aquest import es retornarà automàticament a les empreses que no siguin finalment seleccionades i serà retingut en el cas d’empreses que renunciïn a la seva participació.\nPer a confirmar la vostra participació caldrà que feu una transferència de 477,95€.\nJOSEP M. CAMPANERA - jm.campanera@gremi.net - Tel. 93 481 31 61\nGran Via de les Corts Catalanes, 645, 6è - 08010 BARCELONA - Tel. 934813161


Bellaterra no entraria a la fase 1 l’11 de maig | BellaterraDiari\nBellaterra no entraria a la fase 1 l’11 de maig\nAlba Vergés ha afirmat que “segurament hi haurà diferències” en el desconfinament i ha apuntat que l'àrea de Barcelona no entrarà en fase 1 l'11 de maig. “Potser no per l'11, però una mica més endavant ens podríem plantejar alguna cosa” ha suggerit. I és que, segons va explicar, ja han començat a treballar en la proposta que presentaran al Ministeri de Sanitat dimecres, basada en regions sanitàries.\nHa afegit que aquesta no implica aïllar només Barcelona, ja que ha assegurat que “el que preocupa per Barcelona preocupa per l'àrea metropolitana en general”. Cal tenir en compte que la regió metropolitana concentra la gran majoria de casos de coronavirus de Catalunya.


El Torneig de futbol platja Eduard Manchón arriba a la seva 21a edició\nImatge de la presentació del 21è Torneig Eduard Manchón amb el regidor d'Esports, Ferran Trillas, i el president de la Penya Barcelonista de Coma-ruga, Josep Maldonado, així com diversos col·laboradors de l'esdeveniment.\nL’esdeveniment esportiu tindrà lloc aquest dissabte, 4 d’agost, a Coma-ruga\nActualitzada 03/08/2018 a les 13:54\nLa platja de Coma-ruga acollirà, aquest dissabte 4 d’agost, la 21a edició del Torneig de futbol platja Eduard Manchón i el 8è Memorial dedicat al cèlebre extrem del Barça, organitzat per la Penya Barcelonista de Coma-ruga.\nEl Torneig començarà a les 16h amb un partit de jugadors del grup Amics d'Eduard Manchón +55. Els assistents viuran una intensa tarda amb altres partits com el què protagonitzaran els “Stars Team” -que inclou exjugadors del Barça- contra la Penya Barcelonista Coma-ruga 95.\nDurant tota la jornada, el públic del torneig podrà gaudir de diverses actuacions i reconeixements diversos, als quals hi assistiran personatges populars i mediàtics, com Maria Pau Huguet, Núria Feliu, Pemi Fortuny, Joan Reig, Josep Pons, Rafael Zubiria, Josep Maria Minguella o Salvador Sadurní, entre d’altres.\nEn la present edició també està prevista una breu exhibició de Joan Sabaté, conegut com el “Maradona de les Rambles” i que viu al Vendrell. Al Torneig no hi faltarà tampoc la presència de les Cheerleaders del Barça, d’una xaranga, o dels castellers Nens del Vendrell i els Nans del Vendrell. Al llarg del Torneig també hi haurà moments per al record emotiu de futbolistes del Barça o de personatges vinculats al Torneig, com és el cas del reconeixement pòstum que es farà a Jose Antonio Zaldua o l’homenatge a Paco Rodri.\nCom ja és habitual, el Torneig Eduard Manchón també s’acompanya aquest 2018 d’una vessant solidària: ho farà col·laborant amb el Banc de Sang i Teixits i animant a tots els assistents al torneig a donar sang, atès que durant l’estiu les donacions baixen fins a un 30% pel canvi d’hàbits de la població. Una unitat mòbil del Banc de Sang s’instal·larà dissabte al barri marítim de Sant Salvador,a la cruïlla del carrer Cardener amb l’Església de Sant Salvador, de les 17.30h a les 20.30h. Tots els donants rebran com a obsequi una bossa del banc de Sang i Teixits t i una altra cedida pel FC Barcelona.\nComenta el contingut : El Torneig de futbol platja Eduard Manchón arriba a la seva 21a edició


La rectora Margarita Arboix s'adreça a la comunitat universitària per informar sobre les mesures que es posen en marxa a la Universitat a partir del dia 15 d’octubre, a petició de la Generalitat de Catalunya.\nEm torno a adreçar a vosaltres per informar-vos de les mesures que posarem en marxa a la nostra Universitat a partir de demà dia 15 d’octubre, a petició de la Generalitat de Catalunya.\nEl Departament de Salut ha reconegut i explicitat que totes les universitats catalanes hem fet un esforç molt important per iniciar el curs acadèmic 2020-2021 amb totes les garanties establertes al Pla sectorial d’universitats i als plans de contingència que se n’han derivat. Els campus universitaris són espais segurs en relació al risc de contagi de la Covid-19.\nTot i això, la Secretaria de Salut Pública ha demanat la nostra contribució en l’actuació ràpida i d’impacte que s’està preparant a diferents sectors de la societat, amb l’objectiu de reduir la mobilitat de l’alumnat i, sobretot, les situacions d’interacció social en les quals és més fàcil relaxar les mesures de protecció personal (ús de mascareta i manteniment de distància interpersonal).\nEn conseqüència, el Consell Interuniversitari de Catalunya va acordar l’adopció de mesures per reduir la presencialitat i la mobilitat de l’alumnat de les universitats catalanes reconduint part de la docència a virtual, en particular la magistral, entre els dies 15 i 30 d'octubre, ambdós inclosos.\nL’Equip de Govern de la UAB i les direccions dels centres docents han acordat que cada centre determinarà les activitats docents que es passaran a docència no presencial d'acord amb les seves especificitats durant aquest període, i n’informarà al professorat i l’alumnat de cada facultat i escola. Aquesta mesura no afecta a les pràctiques, alguns seminaris, exàmens o activitats de recerca.\nLa presència del personal d'administració i serveis es mantindrà amb l’actual organització de treball fins que el Govern de la Generalitat determini eventuals canvis d’abast general.\nPer últim, us vull adreçar un prec personal: cadascú de nosaltres som responsables de tenir cura de la nostra salut i de la salut de les persones que estimem. Fem un esforç addicional per cuidar-nos també en aquells espais on és més fàcil relaxar-nos: els passejos en grup pel campus, les converses entre amics, els espais on mengem i bevem acompanyats, etc. Prenem consciència de la nostra responsabilitat individual, no oblidem mai la mascareta i la distància interpersonal i CUIDEM-NOS A LA UAB!


L'energia de Greene\n23 febrer 2020 23:44\nJaume Vicens | 26 juny 2018\nEntre la bibliografia que hem preparat de cara a l’estiu —època d’expansions, de rutina daurada—, hi ha la lectura d’alguns dels llibres que va escriure Graham Greene. La identificació permet extreure algunes consideracions. Avui en destacaríem dues; la trajectòria prolífica, infatigable d’un escriptor amb una capacitat d’annexionar vivències mala de comparar. L’altra, la rebel·lia religiosa, la seva fe marcada per l’escepticisme.\nConsiderat com un dels narradors contemporanis més abundosos, basta repassar el nombre d’obres publicades, als vint-i-dos anys, Greene es va convertir al catolicisme —decisió a considerar, si pensam que a la Gran Bretanya el catolicisme és ultraminoritari. Va fer de periodista al diari The Times, fins que l’any 1932 l’èxit de l’obra Orient Express el va decantar cap a l’ambició literària, tot i que la professió d’escriptor mai no el va privar de ser un home d’acció. El cas del britànic té certes similituds amb el cas de Josep Pla, descartats la temàtica de les seves obres i l’estil literari, perquè igual que l’empordanès, a més de la vasta extensió de la producció narrativa, també va ser un viatjador impenitent durant tota la seva vida, principalment per Llatinoamèrica, Àfrica i Àsia.\nDiplomàtic i espia, Greene va viure, entre l’any 1941 i 1943, a Sierra Leone, treballant com a agent del servei d’intel·ligència britànic sota comandament de Kim Philpy, doble agent d’espionatge que també feia servei als soviètics. L’escriptor britànic va aconseguir que unes quaranta novel·les seves fossin traduïdes, a més d’una desena d’obres de teatre i una vintena més de llibres infantils, assajos i llibres de viatges. Una proliferació mundial de textos mala de comparar. L’escriptor va morir a Suïssa l’any 1991 a vuitanta-sis anys, després d’una agitació vital frenètica que no va temperar mai la seva coneguda afecció al bon whisky.\nUna altra destacada faceta de Greene va ser la de la seva religiositat poc ortodoxa, reflectida en moltes de les seves obres i també en alguns dels intervius que li varen fer, polèmics a bastament. L’escriptor considerava que el mal, ben present en la trajectòria de la seva existència, superava de molt el bé. En la seva particular interpretació teològica, va arribar a declarar la impossibilitat de combatre el mal amb eficàcia —contingència plasmada en moltes de les seves novel·les— i a definir-se com a escriptor catòlic, però reticent. La dificultat de conviure amb l’ortodòxia cristiana era recurrent, baldament el Concili Vaticà II milloràs les condicions per a l’encaix com a convers, i complicava el permanent intent de conciliar una moral i una ètica, la seva que, sovint, era contrària als reglaments de la religió adquirida. De manera recurrent els protagonistes desesperats de les seves novel·les s’assemblen una mica als personatges, expressivament nihilistes, de Dostoievski.\nLa narrativa de Greene es basa, en bona manera, en el mal, majúscul en la condició humana, i en la lluita caparruda i fracassada que hi tenen els protagonistes. La impressió de desgavell final que té el lector de les seves obres, inevitable, vol ser matisat per l’actitud compassiva d’alguns protagonistes dels seus llibres que els permet, com a alternativa al fracàs, la moral cristiana, el fet religiós. En fi, aquesta seria l’aportació de l’ètica cristiana, o del fet religiós de caràcter més general. Solució comprensible per al lector agnòstic, allunyat dels afers de caràcter espiritual; al cap i a la fi la voluntat d’empatia té categoria universal.\nGreene atia el problema religiós a través de personatges literaris que no poden evitar, malgrat la força de voluntat que hi dediquen, expressar una fe que només ho és a mitges. Hem d’agrair a Greene que no hagués volgut ser —potser no li va ser possible— un escriptor catòlic militant; probablement aquest mèrit, a banda del seu ofici de bon escriptor, és un dels motius que el fan interessant per al gran públic. Ara hauríem de recordar que s’ha dit que l’escriptor britànic no va optar mai al premi Nobel perquè les autoritats sueques sempre el consideraren un escriptor excessivament popular.\nUna fe agònica, la de l’escriptor, la dels personatges dels seus llibres, capaç d’interpel·lar l’autoritat eclesiàstica perquè té credibilitat. La fe d’un home que oscil·la perquè defensa causes perdudes, prederrotades, contra forces superiors i inalterables. Tal com va escriure Joan Triadú, comentant l’edició de l’obra Un cas enllestit, «La nit africana, la calor aclaparant, el zumzeig dels insectes, els finals dispersos, ofegats per la pluja tropical, i tot l’espessor de la solitud humana recobreixen el drama de la ignomínia i de la violència.» Amb motiu de la mort de Greene, sobrevinguda el mes de març de 1991, l’actor britànic Alec Guinness, va expressar, «Era gairebé un profeta d’una humilitat sorprenent.» Un epitafi que segurament hagués agradat a l’escriptor.


Les presons tornen a proposar el tercer grau per als presos del procés - Empordà\nLes presons tornen a proposar el tercer grau per als presos del procés\nA diferència del mes de juliol, en aquesta ocasió la decisió de les juntes de tractament dels centres penitenciaris no ha estat unànime\nefe/acn. barcelona 15.01.2021 | 06:30\nCalderó explicant la nova petició de les presons. acn\nCalderó explicant la nova petició de les presons.\nLes presons de Lledoners, Wad Ras i Puig de les Basses han tornat a proposar el tercer grau per als nou líders independentistes presos, quelcom que els permetria sortir diàriament i tornar al centre penitenciari només a dormir, només un mes després que el Tribunal Suprem els el revoqués. El secretari de Mesures Penals, Reinserció i Atenció a la Víctima, Amand Calderó, va informar de la decisió de les juntes de tractament de les presons, que en aquesta ocasió no ha estat unànime, a diferència del passat mes de juliol, quan per primera vegada van proposar el tercer grau per als presos del procés que el Suprem després va tombar.\nA Lledoners, els tècnics de les juntes han aprovat per unanimitat concedir el tercer grau als Jordis, que van complir fa ja un any una quarta part de la seva condemna, i per majoria en el cas dels exconsellers Oriol Junqueras, Raül Romeva, Jordi Turull, Joaquim Forn i Josep Rull.\nTambé per majoria, la junta de Wad Ras ha proposat el tercer grau per a l'expresidenta del Parlament Carme Forcadell, mentre que a la presó de Puig dels Basses la decisió de concedir el règim obert a l'exconsellera Dolors Bassa ha estat defensada per tots els membres de l'equip tècnic.\nEl tercer grau proposat per les juntes, que obliga solament a acudir a la presó a dormir de dilluns a dijous, no serà efectiu fins que el ratifiqui el Departament de Justícia, que disposa d'un termini màxim de dos mesos per fer-ho, un calendari que Calderó va insistir a desvincular de l'agenda electoral.\nUna vegada entri en vigor, la Fiscalia tindrà oportunitat de recórrer la classificació penitenciària dels presos del procés, primer davant els jutjats de vigilància penitenciària i, en última instància, davant el Tribunal Suprem, així com demanar la seva suspensió mentre no hi hagi una decisió judicial ferma.\nJa ho va fer amb el tercer grau que el passat mes de juliol les presons van proposar per unanimitat per als nou presos, una decisió que va ser avalada pels jutjats de vigilància, però que el passat mes de desembre va tombar el Tribunal Suprem, en un acte que també acordava revocar la flexibilització penitenciària mitjançant l'article 100.2 que es va concedir als líders independentistes poc després de començar a complir condemna.\nEn aquest sentit, Calderó va destacar que en les seves reunions d'ahir -dia en què s'esgotava el termini màxim de sis mesos per revisar la classificació-, les juntes van posar la resolució del Suprem «en un plat de la balança» i, a l'altre, les «noves circumstàncies»: que els presos han complert mig any més de pena i han tingut més temps per observar la «conveniència» del tercer grau.\nA més, va destacar el secretari de Mesures Penals, les juntes han tornat a apostar pel règim obert que fa sis mesos van concedir als presos del procés, quan la majoria d'ells tenen complerta una quarta part de la condemna -els Jordis, Forn i Rull-, i a mitjan del mes de febrer ho hauran fet tots. «En sis mesos han pogut passar moltes coses», va afegir Calderó, que va defensar que les juntes de tractament «fan la seva feina i ho fan sobre la base de propostes tècniques», de forma «absolutament independent i rigorosa».\nPer part seva, la gironina Dolors Bassa va reivindicar «el mateix dret que tota persona presa». «Cap privilegi, però tampoc cap càstig ni venjança», va afegir l'exconsellera.


Mourinho repta els clubs anglesos que demostrin el seu interès per ell\nEn declaracions a la ràdio britànica BBC Radio Five, el tècnic portuguès ha reiterat el seu desig de tornar "algun dia" a la Premier, tot i assegurar que se sent molt a gust al Reial Madrid\nEFE Londres 20/08/2012 15:35\n260x366 José Mourinho / GETTY IMAGES José Mourinho / GETTY IMAGES\nL'entrenador del Reial Madrid, José Mourinho, ha demanat aquest dilluns als equips anglesos que "demostrin" si estan veritablement interessats a contractar els seus serveis, en declaracions a la cadena de ràdio britànica BBC Radio Five.\n"Aniré on la gent em vulgui de veritat i, quan aquest moment arribi, hauran de mostrar que realment em volen", ha respost el tècnic portuguès després de ser preguntat per la possibilitat que torni a entrenar el Chelsea –equip que ja va dirigir entre el 2004 i el 2007.\nMourinho ha recordat una vegada més el seu desig de tornar "algun dia" a la Premier League, però ha subratllat que se sent molt a gust a l'equip blanc.\n"Sempre he de repetir això: estic al Reial Madrid i m'agrada molt ser-hi", ha recalcat el tècnic madridista. El seu contracte s'acaba el 2014 i el nom de Mourinho és el que sona amb més força per substituir Alex Ferguson i Roberto Mancini al capdavant del Manchester United i del Manchester City, respectivament.\nSegons Mourinho, la clau del seu èxit és la seva passió pels equips per qui treballa. "Em poso la samarreta i la sento com si fos la meva primera o la meva última. Sento els seguidors com a part de mi mateix i creo llaços eterns amb ells", ha explicat el tècnic.


Catalunya rebrà 679 milions d'euros dels fons FEDER fins al 2013 per a la recerca i la innovació - CCMA\nCatalunya rebrà 679 milions d'euros dels fons FEDER fins al 2013 per a la recerca i la innovació\nLes inversions dels fons FEDER de la Unió Europea es dedicaran els propers anys a finançar iniciatives de recerca i desenvolupament per millorar la competitivitat dels països europeus. Fins al 2013, Catalunya rebrà 679 milions d'euros, destinats sobretot a la innovació, la recerca i el desenvolupament sostenible. Entre els projectes cofinançats per la Unió Europea hi ha la construcció de l'AVE que uneix Madrid amb Barcelona i la frontera francesa; la dessalinitzadora del Baix Llobregat i l'hospital de la Cerdanya.\n16/11/2010 - 17.37 Actualitzat 16/11/2010 - 18.19\nEls fons FEDER es dedicaran a projectes de recerca i desenvolupament. (Foto: EFE)\nAquests fons sobre cohesió econòmica, social i territorial contribueixen a reduir les disparitats entre les diferents regions i Estats membres de la Unió. En el període 2007-2013, Espanya haurà rebut fons per valor de 35.000 milions d'euros i és el segon país de la Unió Europea més beneficiat després de Polònia.


Una policia neutral? - Joan B. Culla\nAgents de l'ordre prenen notes. Getty\nCom és ben sabut, un dels atributs bàsics dels sistemes democràtics homologables és l’existència d’una policia no ideològica, desvinculada de qualsevol partit polític i subjecta només a l’imperi de les lleis vigents i a l’obediència de les autoritats legítimament investides.\nVa ser en nom d’aquests nobles principis, però retorçant-los per pintar Catalunya com una Corea del Nord europea, que l’unionisme local –encapçalat aleshores per Ciutadans– desfermà el 2018-2019 una veritable campanya contra els Mossos d’Esquadra. Personatges avui retornats a la penombra d’on no haurien d’haver sortit mai, com Juan Carlos Girauta, van titllar repetidament els Mossos de “policia política”, incitaren a “no admetre’n l’autoritat” (és a dir, a desobeir-los), els van comparar amb la Stasi d’Alemanya Oriental, etcètera. Tot això, perquè la policia de la Generalitat havia identificat algunes persones que, de matinada, danyaven béns i espais públics en llur afany d’arrencar llaços grocs. Inés Arrimadas sostingué que el govern català utilitzava els Mossos “per intimidar els catalans contraris a la independència”.\nI bé, han passat dos o tres anys, i l’actual govern espanyol de coalició entre el PSOE i Unides Podem prepara una reforma d’aquella llei de seguretat ciutadana (o llei mordassa) aprovada el 2015 per la majoria absoluta del PP sota la inspiració de l’equip d’Interior que liderava Jorge Fernández Díaz; aquell equip i aquell ministre tan respectuosos de la legalitat... i tan amants del clavegueram; segur que els recorden. I, en la mesura que la reforma restringiria la immunitat i la impunitat que els van concedir Rajoy i el primogènit dels Fernández, les associacions i els sindicats de la Policia Nacional i de la Guàrdia Civil –instal·lats des de fa temps en un victimisme trampós, aquell de les mirades d’odi i el “parany del Fairy”– diuen sentir-se indefensos, perquè la Moncloa “afavoreix el delinqüent” i promou “la inseguretat”.\nLa presència dels Casado, Abascal, Arrimadas i companyia darrere les pancartes de Jusapol i associats resulta una escandalosa contradicció\nQui vertebra les protestes policials contra el govern Sánchez i el ministre Marlaska és l’entitat Jusapol, que no necessita gaire presentació. D’una afinitat indissimulada amb Ciutadans primer, i darrerament amb Vox, Jusapol convocà a Barcelona, el 20 de gener i el 10 de novembre de 2018, dues manifestacions de flagrant voluntat provocadora. Ara, davant la reforma de la llei mordassa, diu que els canvis posen en dubte “la palabra del agente”, és a dir, l’abusiva presumpció de veracitat d’aquest; aquella palabra que ha portat al banc dels acusats periodistes i manifestants després absolts, i que tant va lluir a la sala de vistes del Tribunal Suprem durant el judici del Procés. Els policies i guàrdies protestataris també rebutgen que el DNI pugui ser confegit en les llengües cooficials. És obvi, doncs, que no es tracta d’una mobilització de caràcter laboral o corporatiu, sinó d’una ofensiva descaradament ideològica i política contra la legitimitat del govern PSOE-UP.\nEn aquestes condicions, que la triple dreta espanyolista (el PP, Vox i les escorrialles de Ciutadans) s’hagi apuntat en massa a les manifestacions policials madrilenyes de finals de novembre (la més important, el dissabte 27) és ben natural: en la seva guerra contra Pedro Sánchez estan resolts a utilitzar munició de tots els calibres. Al mateix temps, però, la presència dels Casado, Abascal, Arrimadas i companyia darrere les pancartes de Jusapol i associats resulta una escandalosa contradicció: ¿no eren aquests els que abominaven de la “policia política”, els que denunciaven un parell d’anys enrere un pretès “biaix ideològic” en l’actuació dels Mossos, els que veien Stasis i Gestapos per tot arreu?\n'¿Jusapol és el sindicat de Vox?', l'article de Pablo Iglesias\nNo, esclar; una policia polititzada, ideologitzada, partiditzada no és cap problema... sempre que la ideologització i la politització dels uniformats ho siguin cap al costat correcte: cap a la dreta reaccionària, cap a la mà dura en matèria repressiva, cap al desdeny i la restricció dels drets democràtics, cap a la defensa sense matisos de la unidad de la patria, fins i tot si això passa per les mans de comissaris Villarejos o similars. És la mateixa lògica en virtut de la qual, des de l’1 d’octubre del 2017, capitostos i seguidors de Ciutadans, el PP i Vox han acudit diverses vegades a portar flors, somriures i petons a la Prefectura de la Via Laietana sense adonar-se –o potser amb plena consciència– que, d’aquesta manera, convertien el CNP a Catalunya en una policia de part, defensora dels uns i enemiga dels altres.\nEl dissabte 27, quan la marxa policial s’havia deturat davant del ministeri de l’Interior per escridassar-ne l’inquilí, Santiago Abascal va ser rebut triomfalment pels agents-manifestants amb crits de “¡Presidente! ¡presidente!”. Abans i després, pels carrers de Madrid també es va sentir molt la consigna “¡Esta es nuestra policía!”. Pregunto: nuestra de qui? Perquè si resultés que les desenes de milers de manifestants de l’altre dia són representatius de la totalitat dels seus cossos, i que, per tant, CNP i Guàrdia Civil són la policia de Vox (o del PP, Ciutadans i Vox), aleshores ningú podria sorprendre’s que amplis sectors socials, polítics i territorials els percebessin com unes veritables forces d’ocupació.\nPP Ciutadans Vox Jusapol


«Passadors» i «Desertors: escapar de Corea del Nord», aquesta nit a «60 minuts» - Diari de Girona\n«Passadors» i «Desertors: escapar de Corea del Nord», aquesta nit a «60 minuts»\nEl programa es fixa en el drama que provoca l'existència del mur de Cisjordània i en els que fugen del règim asiàtic\nL'espai 60 minuts (22.20 h, canal 33) es fixa avui en dos tipus de mur diferents. Per una banda, amb l'estrena del documental Passadors, que mostra els esforços quotidians d'homes, dones i nens palestins per passar a l'altra banda del mur de Cisjordània construït per Israel. Es tracta d'una intensa road movie de la crònica dels esforços diaris dels palestins de totes les condicions per buscar una manera de travessar el mur de separació de Jerusalem i la desconcertant malla de barreres que els separa del territori ocupat pels israelians, ja sigui travessant-lo, saltant-lo, rodejant-lo o passant-lo per un túnel subterrani.\nTot seguit, el programa abordarà la poc coneguda història de tots aquells que intenten fugir de l'hermètic règim de Corea del Nord, amb l'emissió del documental Desertors: escapar de Corea del Nord. El film segueix els passos de Dragon, un contrabandista que es guanya la vida ajudant desertors nord-coreans a passar la frontera. Però el seu últim viatge clandestí, amb les desertores Sook-ja i Yong-hee, fa un gir inesperat, i queden encallats a la Xina.


El manresà Joan Sardans estrena demà a la Plana de l'Om la seva música flamenca - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEl manresà Joan Sardans estrena demà a la Plana de l'Om la seva música flamenca\nEl concert "Tango a Tango", amb el Quartet Indiano de Corda, inclourà també música de Piazzolla\npepa mañémanresa 24.10.2015 | 00:00\nJoan Sardans (primer per l´esquerra) amb els integrants del Quartet Indiano de Corda i Joan Sardans Trio arxiu particular\nEl músic manresà Joan Sardans, actualment professor a l'Escola Municipal de Música de Prats de Lluçanès, s'ha format amb mestres com la violinista Eva Graubin, el contrabaixista Horacio Fumero i el guitarrista César Moreno i ha actuat amb grups, orquestres i tablaos de Barcelona, Sevilla, Granada i Madrid. Apassionat pel flamenc, "que he tocat i treballat molt", demà (12 h) estrenarà en directe les seves composicions, i ho farà a casa, a Manresa. Serà a l'auditori de l'Espai Plana de l'Om, en el marc del cicle Tast de Música que programa el teatre Kursaal. "Em fa molta il·lusió que la meva ciutat aculli la meva música", afirma el músic manresà.\nEl concert Tango a Tango s'ha gestat amb la complicitat entre Sardans i el Quartet Indiano de Corda, en el qual hi ha tres músics manresans Narcís Palomera (violí), Joaquim Giménez (violí) i Antoni Cabanes (violoncel), i que completa Jordi Maria Macaya (viola). L'obra del compositor manresà que s'estrenarà demà pertany a una sèrie de deu àlbums dedicats als diversos estils del flamenc: tangos, rumbas, seguiriyas, alegrías, soleares, fandangos, bulerías i tanguillos. Els cinc primers són "en format obert, només hi ha la melodia i els acords", i tant es poden adaptar per a un trio de jazz com substituir el violí (l'instrument de Sardans) per la flauta o el saxofon. Però quan estava escrivint el sisè va sorgir la idea de poder-lo tocar amb el quartet de corda, i "vaig provar a veure que sortia", explica Sardans, que ja té escrits els deu àlbums dedicats al flamenc. El setè és per a orquestra de corda, el vuitè per a big band, el novè per a trio de vent (saxo tenor, trompeta i trombó) i el desè per a piano.


Nou telecadira i recuperar la pista del Xalet per a l'esquí alpí, en el full de ruta de Vallter - Diari de la neu\nNou telecadira i recuperar la pista del Xalet per a l'esquí alpí, en el full de ruta de Vallter\nAmb la pròrroga de la concessió fins a 2036 la previsió de FGC és invertir 5,9 milions d’euros fins al 2021 a l’estació setcasina\nRipollèsIvan Sanz 05.03.201913.00 h\nImatge del telecadira Enric Planella Autor/a: Diaridelaneu.cat\nFGC i l’Ajuntament de Setcases van acordar el passat mes de juliol de 2018 el full de ruta per concretar les inversions previstes a Vallter. La previsió és invertir 5,9 milions d’euros fins al 2021 a l’estació. Entre les actuacions prioritàries hi ha l'obertura permanent de la pista El Xalet per a l'esquí alpí, una de les reivindicacions que generen més consens entre els clients de l'estació. També la renovació del telecadira Enric Planella, tot i que això no seria possible fins més enllà del 2022 i per tant quedaria pendent la seva instal·lació, si es troba finançament, per al període 2022-26.\nEl juliol passat l'Ajuntament de Setcases va fer l'aprovació inicial, via ple municipal, de l'inici de tots els tràmits necessaris que han de permetre iniciar la inversió de 5,9 milions d’euros a l’estació de Vallter fins a l’any 2021. I el cert és que el Grup FGC ja té aprovat aquest Pla d’inversions a través del Contracte Programa signat amb la Generalitat i que és i serà vigent per al període 2017-2021.\nRecuperar la pista el Xalet i renovar el telecadira Enric Planella\nEntre les inversions més importants hi ha la reobertura permanent de la pista El Xalet. En aquest sentit cal recordar que l'estiu de 2013 la instal·lació de canons de neu d'aquesta pista va ser retirada i reubicada en la seva totalitat a la pista Barquins. Tot i això la instal·lació de les canonades soterrades a l'esmentada pista es va mantenir, precisament pensant en una futura recuperació de la pista. Una recuperació que, van advertir en el seu moment, arribaria quan la disponibilitat econòmica i la renovació de la concessió ho permetessin i en fessin viable l'amortització.\nL'altra inversió important, segons es desprèn de l'annexe d'inversions que Vallter va presentar a l'Ajuntament de Setcases el juliol de 2018, passa per la substitució del telecadira biplaça i pinça fixa Enric Planella, que va ser instal·lat l'any 1979, per un nou giny mecànic, si bé no se n'especifica les característiques. De tota manera aquesta inversió no seria possible implemnetar-la fins més enllà del 2022. No està inclosa en els 5,9 milions d’euros i per tant quedaria pendent la seva instal·lació, si es troba finançament, per al període 2022-26.\nL'annex d'inversions presentat el 2018 per Vallter a l'Ajuntament de Setcases també esmenta la compra de noves trepitjaneus i la renovació i optimització de la instal·lació de neu produïda de l'estació d'esquí.\nGarantir l'accessibilitat a Vallter per l'actual carretera\nPer la seva banda el gestor de l'estació, el Grup FGC a través de la seva participació majoritària a la societat Vallter, SA, va demanar a l'Ajuntament de Setcases que garantís l'accessibilitat a l'estació per l'actual carretera, de la qual n'és titular el municipi de Setcases.\nPrecisament ha estat aquest punt, el del manteniment i possibles obres de consolidació de la carretera, el que impedeix ampliar l'acord més enllà del què s'ha acordat fins ara i que permetria ampliar substancialment les inversions que ara són amortitzables fins a 2036, any en què finalitzaria la pròrroga.\nDe fet, no és tant clar que el titular de la carretera d'accés sigui només l'Ajuntament de Setcases, com a mínim fins a la cota 1980 m, a partir de la qual s'inicia el darrer tram conegut per les famoses paelles, entre l'aparcament del telecadira Enric Planella i l'aparcament del refugi d'Ull de Ter.\nRecordar que la concessió de Vallter es va fer per 50 anys, termini que es va iniciar l'any 1974 amb la instal·lació dels dos primers teleesquís i que, en conseqüència, finalitzaria l’any 2024.


Setembre – 2014 – Compromís per Godella\n4t Aplec de Danses a Godella. 8 d’Octubre de 2014\nEl dia 8 d’octubre de 2014, dins dels actes organitzats en commemoració del 9 d’Octubre, el Grup de Danses el Poblet organitza el 4t Aplec de danses. Discorrerà pel carrer de l’Abadia i acabarà a la plaça de l’Església amb una…\nIES Vicent Andrés Estelles: preguntes a les Corts Valencianes\nEn resposta a l’eliminació de la línia en valencià de l’IES Vicent Andrés Estellés de Burjassot per part de la Conselleria, el nostre Diputat del Grup Parlamentari Compromís a les Corts Valencianes, Josep Maria Pañella Alcàcer, ha formulat les següents…\nLa ciutat sense el meu cotxe. Godella, 21 de setembre.\nDes del 30 d’agost fins al pròxim 17 de setembre, els afeccionats a la fotografia podran participar en la primera de les activitats plantejades per la Regidoria de Sostenibilitat, Trànsit i Participació Ciutadana. Es tracta d’un concurs de fotos que…\nL’alcaldessa de Godella, Eva Sanchis, lliura un sobre al President de la Generalitat amb totes les reivindicacons educatives arpovades pel ple de l’Ajuntament\nAhir 3 de setembre va estar marcat per l’inici del curs escolar a Godella i a la resta del País Valencià. Des de l’Alcaldia i la regidoria d’educació s’han fet moltes actuacions per a que el començament del nou curs…\nCONCERT 8 D’OCTUBRE. 21.30 h. Parc del Molí.\nEl proper 8 d’octubre tindrà lloc a Godella, al parc del Molí, el ja tradicional concert adreçat als joves que organitza Compromís amb motiu del 9 d’Octubre. Les entrades anticipades es posaran a la venda al Quiosc Charo de Godella(enfront…\n16 comentaris [+] Llig més\nGodella estableix tarifes al servei d’autobús municipal\nEl Ple Municipal va aprovar la incorporació de les taxes per la prestació del servei de transport urbà mitjançant autobús i de l’ordenança fiscal que establirà en 70 cèntims el bitllet únic, en 20 euros, el bo semestral i en…


El president de la patronal tèxtil valenciana avisa que la situació al sector és “dramàtica” - À Punt\nEl president de la patronal tèxtil valenciana avisa que la situació al sector és “dramàtica”\nPenalba destaca que no s’està produint, però continuen pagant cotitzacions i impostos i si segueix així la situació molts no podran obrir.\nEl president d'Ateval, Càndid Penalba, en 'Les notícies del matí' / À Punt NTC\n23 de març 2020 - 10:55\nEl president de la patronal tèxtil de la Comunitat Valenciana, Ateval, Càndid Penalba, ha destacat en Les notícies del matí que la situació del sector és “dramàtica” i el 90% de la indústria està presentant expedients de regulació temporal d’ocupació (ERTO).\nPenalba ha explicat que a causa del coronavirus s’ha paralitzat totalment l’activitat industrial, els clients nacionals i estrangers estan tancant, així com els centres logístics, i que s’han cancel·lat comandes i anul·lat les entregues. “Fins i tot s’està anul·lant el pagament de factures pendents”, ha lamentat el president de la patronal.\nPer això que considera que l’impacte econòmic serà “brutal”. Per un costat, ha dit, estan les persones que treballen al sector tèxtil, que només a la Vall d’Albaida són 8.000 i que cobraran només un part del seu sou en estar en un ERTO. I d’altra banda, ha afegit, les empreses han de seguir pagant el 100% de les cotitzacions dels treballadors i els impostos. “No estem produint, no cobrem, seguim pagant i si continua així, molts no podrem obrir”.\nProducció de mascaretes i material sanitari\nD’altra banda, el president d’Ateval ha assenyalat que les empreses s’han posat al servei de l’administració per a produir mascaretes i material sanitari. Penalba ha lamentat que amb aquesta pandèmia s’ha demostrat el perill què ací no quedara producció, ja que tota estava concentrada a la Xina i un poc a Turquia. “Hem de replantejar-nos en el futur si hem de deixar caure una producció tan estratègica com el material sanitari”, ha dit.\n“Estem pagant les conseqüències de no prendre mesures serioses des del principi”\nEl president de la patronal considera urgent, per tant, frenar com més prompte millor aquesta pandèmia per a començar la recuperació tan prompte com siga possible. En aquest sentit, ha criticat que des del govern espanyol no s’hagen pres abans les mesures contra el coronavirus. “Tinc proveïdors a la Xina, clients a Corea i prenien mesures i semblava que ací no passava res, i no s’han pres mesures serioses des del principi i ara estem pagant-ne les conseqüències”.


Activitats culturals, d'oci, familiars i esportives integren la programació turística d'estiu de Castelló\nLa regidora Patricia Puerta destaca l'oferta d'esdeveniments en les platges i altres escenaris com el planetari o el parc del Pinar.\nLa programació d'estiu a Castelló presenta una oferta variada d'activitats tant en la platja com en altres escenaris com el planetari, el parc de la Pineda, el Grau o les ermites. Una dinamització que s'organitza en tres grans àmbits: les activitats culturals i d'oci, amb propostes com els concerts del Gurugú Musical o el cinema d'estiu; les activitats per a públic familiar, entre les quals destaca l'extensa programació del planetari i el parc aquàtic de la platja de la Pineda i les activitats esportives.\nLa presidenta del Patronat Municipal de Turisme, Patricia Puerta, ha explicat que la programació suma les activitats programades per les regidories de Turisme, Cultura, Joventut, Esports, Ermites, Consum i Sostenibilitat Ambiental "amb l'objectiu d'enriquir l'oferta i facilitar la seua difusió". A més, aquesta col•laboració entre regidories també permet diversificar els escenaris "i encara que el gruix de la programació es fa en les platges, també hi ha altres espais amb activitats com el templet del Grau, el Casal Jove, el parc de la Pineda, les ermites i, de cara a setembre, s'incorporen uns altres com les places Major, Peixateria, Miquel Peris i Segarra o el mercat de Sant Antonio dins de la campanya Divercuina de la Terreta".\nEnguany repeteix presència en la programació per segon any el Gurugú Musical, un cicle de concerts que torna a la platja del Gurugú però aquesta vegada a peu d'arena i els divendres a les 20:00 hores. També s'inclou un clàssic de la programació estival, el cicle d'estiu en la platja del Gurugú. L'oferta musical es completa amb concerts de la banda de música, el festival Arrankapins o el cicle de música i dansa en les ermites, que durant l'estiu manté l'activitat.\nQuant a les activitats per a públic familiar, el planetari es converteix en un referent de la programació amb conta contes, tallers i una escola d'estiu. A més, la platja de la Pineda també acull fins al 20 d'agost un parc aquàtic amb inflables dins de l'aigua. "La platja de la Pineda explica a més amb importants serveis per al públic familiar, com el punt de lactància i alimentació infantil o la biblioteca del mar que, al costat de la programació i el parc litoral, converteix aquest punt de la nostra costa en una destinació especialment idònia per a famílies", segons la regidora Patricia Puerta.\nFinalment, l'àmbit de les activitats esportives i temps lliure inclouen activitats com el ioga en la platja, activitats aquàtiques per a persones amb diversitat funcional, aquafitness, tai xi, volei, Kangoo Power, caiac, pàdel i un llarg etcètera. Enguany també se celebra una nova edició del Festival de Ioga, que compleix ja la seua cinquena edició, els dies 4, 5 i 6 d'agost.\nL'oferta d'activitats culturals, d'oci, per a públic familiar, esportives i de temps lliure se sumen a la qualitat de les nostres platges, que compten amb distintius com les banderes blaves i Q de qualitat.


El Consell d’EL PAÍS nomenarà un nou director | Cultura | EL PAÍS Catalunya\nEl Consell d’EL PAÍS nomenarà un nou director\nJavier Moreno ha estat proposat per substituir Soledad Gallego-Díaz\n16 JUN 2020 - 11:04\tCEST\nJavier Moreno a l'Escola de Periodisme d' El País. Gorka Lejarcegi EL PAÍS\nEl Consell d'Administració d'EL PAÍS ha adoptat l'acord de nomenament de nou director del diari, iniciant així el procés establert a aquest efecte. El conseller delegat de Prisa i president del Consell d'Administració d'EL PAÍS, Manuel Mirat, ha proposat Javier Moreno en substitució de Soledad Gallego-Díaz, que, després de complir-se els dos anys del seu compromís inicial, ha sol·licitat el relleu a la companyia. El relleu, tal com recull l'Estatut de la Redacció d'EL PAÍS, ha estat comunicat aquest dilluns al Comitè de Redacció i serà sotmès a una votació consultiva de la plantilla del diari, que es farà dimecres. Una vegada rebut el resultat de la consulta, el Consell d'Administració d'EL PAÍS procedirà a ratificar el nomenament. El nomenament de nou director ha estat igualment objecte de consideració favorable per la Comissió Delegada del Consell d'Administració de Prisa, així com de la seva Comissió de Nomenaments, Retribucions i Govern Corporatiu.\nSoledad Gallego-Díaz, que continuarà vinculada a EL PAÍS col·laborant habitualment a les seves pàgines, “ha cobert amb un indiscutible èxit els objectius als quals es va comprometre quan va assumir la màxima responsabilitat del diari”, destaca la companyia en un comunicat. “La seva actuació ha suposat reforçar els valors fundacionals que inspiren EL PAÍS i una revitalització de les millors pràctiques del periodisme dissenyat al Llibre d'Estil del diari”, afegeix. A més, ha engegat el model de subscripció, que està funcionant des de l'1 de maig.\nJavier Moreno, que ja va ocupar la direcció d'EL PAÍS entre el 2006 i el 2014 i que des del juny del 2018 és el director d'EL PAÍS Amèrica, té al davant el repte de culminar el procés de transformació digital del diari líder en castellà i de desenvolupar el model de subscripció que s'acaba d'engegar.\nJavier Moreno va néixer a París el 1963. És llicenciat en Química –especialitat Industrial– per la Universitat de València (1988). Va exercir la professió a Alemanya –BASF, Ludwigshafen– fins al 1992, data en la qual va cursar el Màster en Periodisme UAM-EL PAÍS. Va treballar inicialment en la secció d'Economia del diari i el 1994 es va incorporar a l'edició de Mèxic, l'embrió de l'actual EL PAÍS Amèrica, com a cap de la Redacció del llavors Distrito Federal. Després del seu retorn a Espanya el 1997, es va sumar a la secció d'Internacional. El 1999 va ser nomenat cap de la secció d'Economia i el 2002 es va fer càrrec de la corresponsalía del diari a Berlín. El 2003 va ser nomenat director del diari econòmic Cinco Días.\nEl 2005 va tornar a EL PAÍS, inicialment com a subdirector a càrrec de l'edició dominical, i posteriorment com a director adjunt. El 2006, coincidint amb el 30è aniversari del diari, va ser nomenat director, càrrec que va exercir fins al maig de 2014. En aquests anys, el diari va engegar la primera gran reforma de l'edició impresa des de la seva fundació. També va fusionar les redaccions impresa i digital per llançar l'actual edició digital.\nLa Redacció va participar en exclusives internacionals com els cables secrets del Departament d'Estat dels EUA, juntament amb The New York Times i The Guardian; l'exclusiva coneguda com a Chinaleaks, així com rellevants informacions nacionals, com els papers de Bárcenas, entre moltes altres. El 2013 va engegar l'edició Amèrica d'aquest diari.\nDesprés de deixar la direcció d'EL PAÍS el 2014, Moreno va ser el director-fundador de la Leading European Newspaper Alliance (LENA), que agrupa vuit diaris líders a Europa (Le Figaro, Le Soir, Tages-Anzeiger, Tribune de Genève, Die Welt, La Repubblica, Gazeta Wyborcza i EL PAÍS). Va dirigir l'Escola de Periodisme UAM-EL PAÍS des del desembre del 2017 fins al juny del 2018, data en la qual va ser nomenat director d'EL PAÍS a Amèrica, amb seu a Ciutat de Mèxic.\nSoledad Gallego-Díaz, a la Redacció d'EL PAÍS el juliol del 2018. ANA ROCA BARBER\nLa carrera de Soledad Gallego-Díaz (Madrid, 1951) està lligada a EL PAÍS, diari del qual ha estat la primera directora, des de fa més de quatre dècades. Va estudiar a l'Escola Oficial de Periodisme i la seva primera feina va ser a l'agència Pyresa, d'on va passar a Cuadernos para el Diálogo, una publicació en la qual va romandre fins al seu tancament, el 1978. Va ingressar a EL PAÍS immediatament després de la seva fundació, el 1976, com a col·laboradora especialitzada en informació política, compaginant la seva feina a Cuadernos para el Diálogo, fins que es va incorporar a la secció política del diari. Va exercir la funció de cronista parlamentària durant els moments més intensos de la Transición. De fet, va ser, amb Federico Abascal i José Luis Martínez, qui va aconseguir i va publicar en exclusiva l'esborrany de la Constitució Espanyola del 1978.\nPosteriorment, a finals del 1979, es va fer càrrec de la corresponsalía d'EL PAÍS a Brussel·les. La seva experiència en el terreny de la informació internacional es va completar durant aquells anys amb altres dues noves corresponsalies de primer nivell, Londres i París.\nDe tornada a la Redacció central, va ser designada primer subdirectora i, després, directora adjunta del diari, càrrec que va exercir durant cinc anys. Més tard, va exercir les corresponsalies de Nova York i Buenos Aires, a més de tornar a exercir funcions de directora adjunta i de ser nomenada Defensora del Lector.\nSoledad Gallego-Díaz és una de les periodistes espanyoles més reconegudes. Ha rebut múltiples guardons al llarg de la seva carrera, com el Premi Salvador de Madariaga, el Premi Margarita Rivière, el Premi Francisco Cerecedo o el Premi Cirilo Rodríguez. El 2018, va obtenir el Premi Ortega y Gasset a la Trajectòria Professional.


14 “Walking in my shoes” – Mr Cansongs\nBarça, Bisbe Novell, Depeche Mode, Escolania de Montserrat, futbol, Josep Minguell, Martin Gore, murals, Novell, Pep Guardiola, respecte, Santa Maria de l'Alba, Songs of faith and devotion, Tàrrega, Walking in my shoes\nUna resposta a “14 “Walking in my shoes””\nJuny 1, 2012 a les 6:14 pm\nTrasllado els comentaris que el Miquel (Mr. Raons), fidel i fervent seguidor d'aquest “Àlbum”, m'ha transmès via mail…\nHola Mr. Cansongs.\nLa meva padrina deia que el “cansongs i el raons” sempre anaven junts… cert. Déu els crea i ells es troben…\nVolia fer un comentari al cansongs 12 i 13, però com que no m’agrada aquest número he esperat ha fer-ho al 14, que és el meu preferit. Potser perquè era un fan del “gallina de piel” o per què em vaig fer un fart de seure a la banqueta amb el 14 a l’esquena… NO SE, ENCARA ESTIC PROCESSANT LES DADES.\nAplaudeixo el cansong 12 de U2, ja que m’encantava, encara que m’agrada més el tema With or without yo… en aquell temps era el Rei de la pista i vestia a l’estil techno dels anglesos… era un fan incondicional de grups com Depeche Mode, Tirs four Tirs, Spandau Ballet, George Michel, Wham, Nich Kershaw, The Pretenders i molt especialment de The Cure… font d’inspiració de Tim Burton… entre una llista llarga. En aquell temps anàvem una bandada a Salou, a lligar amb les angleses, i no ens menjàvem una “rosquilla” , a pesar del nostre posat techno i la predilecció pels grup anglesos. Però clar, si només sabíem dir “fooking is me”… la cosa no podia anar… evidentment. Ha estat després, quant al pas del temps, “mossèn Guardiola” ens ha fet veure que abans d’anar al gra, primer s’ha d’entrenar l’assumpto… Cansongs 12 m’ha portat records de temps feliços, tot i estar a regim sexual… tu ja m’entens, com deia el Raimon.\nQuant al cansongs 13, igual que amb el Jetro Trull, són sons respectables de gust molt especial… personalment en aquell temps preferia el so de la Electric Light Orchestra, OMD, i alguna que altre so de Credence Clearwater Revival… ja veus, sons alternatius.\nHem sento totalment aclaparat pel Cansongs 14… em trec la perruca amb Depeche Mode… encara que prefereixo “Personal Jesus” per “flipar una estona… i em deixo portar per aquella actitud “ socialment provocativa” del cantant del grup. Tens raó, benvolgut amic cansongs, nosaltres també fem més goigs ara que fa 20 anys… Però hem madurat, i quasi cada dia, acabo escoltant el Gavin Bryars amb el seu Jesus Blood Never failed me yet… m’adono que la meva complexitat física i el meu esquelet robust em demanen sons més plàcids i de bon pair…\nEl teu amic Mr. Raons.


21-Juliol-2012 PUIGMAL 2012\nBttrus: Oscar, Bego, David, Joan i Ivan\nLa resta de les fotos aquí\nEls Bttrus em pujat pràcticament tots els cims mítics de Catalunya, però ens mancava el GRAN, el més bèstia, l'Únic i incomparable Puigmal, el sostre de Catalunya i si no m'erro, la muntanya més alta ciclable de la Península.\nSortim el dia abans, cap a l'alberg Pere Figuera on soparem i farem nit, al petit i preciós poble de Planoles.\n6:00 am, sona el despertador, saltem dels llits i preparem els camel-back amb el necessari, barretes, fruits secs, l'esmorzar, força aigua, el paravents i un polar que tot i que som al Juliol allà dalt pot girar el temps i baixar les temperatures en picat de forma brutal en minuts.\n6:48 am, iniciem la pujada. Sortim del poble tot pujant els primers metres acumulats i anem a buscar la N-152 cap a Dòrria. Tot i que les prediccions eren d'aigua, hi havia núvols però feia pinta de que d'aigua, res de res.\nPassem per Dòrria, un dels pobles més elevats de Catalunya a 1.550 metres, amb unes rampes dins del poble del 18% que junt amb els 7.5km d'asfalt previ fan que l'escalfament hagi estat complert.\nAgafem pista, pujant per variar, que avui toca pujar i de valent. El paisatge pirinenc és espectacular, els pins i els animals pasturant lliures.\nFem uns kms entre boscos, portem un parell d'hores pujant i decidim parar a esmorzar al costat d'unes vaques voltaven pels marges i un rierol.\nLes forces estan al 100%, a part hi ha una motivació extra per la ruta i per l'entorn.\nSeguim pujant i mica en mica ens adonem que els pins van desapareixent i els prats s'imposen i comencem a ciclar sobre verd que llastra un munt, som a 1.995 metres, al Coll de la Creu de Meians, i a continuació venen un parell de rampes de més del 20% amb rocs que fan que la majoria les fem a peu per estalviar forces, excepte el Dopat i el Sobrat que ho proven però abandonen al fer seny de que malbaratar energia allà dalt no és el més convenient.\nPer si no n'hi ha prou, tornen a venir un parell de pujadots més, aquests sobre gespa, que ens fan decidir de fer una paradeta a recuperar l'alè.\nContinuem pujant i pujant fins al Cim del Gorrablanc a 2.500 metres, baixem una mica, i abans de fer el Pas dels Lladres fem una altra parada, aquesta per fer un mos i uns estirament. Tenim la sort, o no, que fa molta estona que em superat la l'atura dels núvols i el sol brilla de valent. El fantasma de la pluja s'esvaeix per complert tot i que fot una rasca que al estar parats i haver-nos refredat, ens em de posar el paravents.\nJa som al Pas del lladres, a 2.600 metres i a partir d'aquí el camí que farem l'haurem de desfer després ja que aquí és on iniciarem la baixada per la part est.\nTrobem unes pistes d'esquí de base a la part francesa, ja que som al vell mig de la frontera, i la pista es transforma en corriol. Les vistes son apostoflants...\nAquest corriol te trams de roca força tècnics que si no fos pels barrancs i tarteres que hi ha ambdós costats seria una delicatessen pels trialeros, tot i que el Sherpa ho va provar però també va posar seny, la caiguda per allà no es sap on pot acabar...\nEl corriolet ens deixa al peu dels últims 200 metres "verticals" en una pujada que no deu arribar al kilòmetre. Btt al coll i gas amunt, però les forces ja no estaven per tirar gaires coets, i la pujada per les rampes que superaven el 30% de graveta i rocs ho feien molt feixuc.\nEl Sherpa que te un turmell fotut, el Dopat i el Physio abandonen les btts i les deixen "per desconeixença" a falta de només 300 metres del cim. Si ho arribem a saber pel que quedava les hauríem pujat fins dalt de tot.\nLa Bego i el Sobrat tiren amunt bici al coll...\nÚltims metres i per fi veiem la creu i la fita que marca el CIM. És emocionant, ja som dalt, les sensacions son indescriptibles, ens fem abraçades, ens omplim de la energia que desprèn la muntanya i ens quedem bocabadats amb les vistes i amb la magnitud de tot plegat.\nPer la banda Catalana pujaven els núvols en vertical al impactar contra el cim del Puigmal i per la banda Francesa sol i vistes espectaculars...\nNo volem marxar d'allà, però la sensació tèrmica és de 2 o 3 graus i bufa un vent fort que fa que amb pena deixem aquell preciós indret per iniciar el descens.\nLa trialera és d'infart, no es pot fallar ja que l'ostia pot ser descomunal, un petit error i totes les roques son tallants i miren cap a tu. El Sherpa i el Sobrat s'ho passen pipa fins baix, no sense parar a fer una foto a la única placa de neu que hi ha.\nCorriol avall i una mica de pujada fins a les pistes d'esquí i tornem al Pas dels Lladres, on ens comencen a envoltar els núvols i la visibilitat es torna nul·la.\nNo tenim clar el camí ja que el GPS ens marca que anem be, però no veiem ni corriols ni camins, ens llencem a l'aventura i finalment trobem un corriolet que sembla que és el bo.\nDe cop desapareix altre cop el corriol i camp a través anem baixant fiant-nos del track que portem i per fi agafem camí entre vaques i finalment pista de GASSSSSS...\nTrobem unes roquetes, fem foto, i un pel més avall anem a petar a una carretereta de muntanya que fem gas a fons, o millor dit, cames a fons, fins a Planoles.\nEns acomiadem del Sobrat i la Bego que marxen per motiu horari i el Physio que ja està millor del mal d'altura, el Dopat i el Sherpa decidim quedar-nos a dinar a Ventolà, a Ca l'Anna on tot i ser passades les 3 de la tarda i tenir ple, ens van fer un dinar de farts, peus de porc, cabrit... en fi, recuperar energies.\nLa Experiència a estat única, no sé si ha estar el mal d'altura o que ens ha embruixat la muntanya, però de ven segur, ens tornarem a veure !!


De Canyelles a Torre Baró pel Coll de la Ventosa (1) - CAMINAR PER COLLSEROLA De Canyelles a Torre Baró pel Coll de la Ventosa (1) - CAMINAR PER COLLSEROLA\nDe Canyelles a Torre Baró pel Coll de la Ventosa (1)\n29/07/2019 Julià Buxadera\tDeixa un comentari\nCamí de Sant Llàtzer-Coll de la Ventosa-Turó de Roquetes-Castell de Torre Baró-Carretera Alta de Roquetes\nCaminada núm. 17\nData: dimarts, 20 de febrer de 2018\nTemps: 2 h 05 min\nDesnivell: + 202 m / – 202 m\nMetro Canyelles-Plaça Karl Marx-camí de Sant Llàtzer-Coll de la Ventosa-Coll de Peirà-Coll de Canyelles-Turó de Roquetes-Coll de Roquetes-Castell de Torre Baró-Mirador de Torre Baró-Carretera Alta de Roquetes-Plaça Karl Marx-metro Canyelles.\nRuta circular per la part alta de Canyelles-Roquetes-Torre Baró, que ens portarà cap a Can Masdéu, l’antic Hospital de Sant Llàtzer, el coll de la Ventosa, el turó de Roquetes i el castell de Torre Baró. L’anada, amb pujada, la farem pel camí de Sant Llàtzer fins dalt el coll de la Ventosa; la tornada la iniciarem passant pel turó de Roquetes per anar al castell de Torre Baró i baixarem a Canyelles per la Carretera Alta de Roquetes. Una passejada recomanable.\nSortim del metro Canyelles a la Via Favència (102 m) i la seguim sentit sud fins la plaça Karl Marx, rodegem la gran rotonda per la banda de muntanya i tombem a mà dreta pel carrer Camí antic de Sant Llàtzer. En arribar a la Carretera Alta de les Roquetes girem a mà dreta i molt aviat reprendrem el camí de Sant Llàtzer, a mà esquerra (indicació Vall de Can Masdéu) (130 m, 10 min).\nAccés al camí de la Vall de Can Masdéu\nSeguirem aquesta pista amunt fins al Coll de la Ventosa. En el trajecte primer passarem pel costat de Can Masdéu, un centre social comunitari, i més enllà per l’antic Hospital de Sant Llàtzer (177 m, 25 min).\nCan Masdéu i a sobre l’Hospital de Sant Llàtzer\nA partir d’aquí el camí va guanyant alçada fins arribar a dalt del Coll de la Ventosa (245 m, 40 min). Per aquest punt passa la carretera del Cementiri de Collserola, però també la pista del Passeig de les Aigües, que va cap al Forat del Vent (esquerra) i a Torre Baró (dreta). Una passarel·la enlairada sobre la carretera uneix aquest important camí d’aquesta part oriental de Collserola.\nPel Passeig de les Aigües i Coll de Canyelles\nNosaltres anirem a buscar el camí que surt a sota la passarel·la, per la dreta, en direcció Torre Baró, i el seguirem, amb suau pujada fins al Coll de Peirà (264 m, 55 min), moment en què cal desviar-nos per un camí a mà dreta cap al Turó de Roquetes.\nEn poca estona pujarem fins al Coll de Canyelles i fins a dalt el Turó de Roquetes, identificable per la presència d’una casa abandonada al seu cim (304 m, 1h 05 min).\nPujant al Turó de les Roquetes\nLa casa abandonada del Turó de Roquetes\nDes del cim bones panoràmiques a totes bandes.\nPanoràmica de Barcelona i les seves pricipals muntanyes, des del Turó de Roquetes\nPanoràmica de Torre Baró, Can Cuiàs i Montcada, des del Turó de Roquetes\nPel camí de carena\nEl descens cap al castell de Torre Baró, que veiem petit a sota nostre, el fem pel corriol que baixa pel dret per un dels laterals del cim, i que de fet és la drecera que ressegueix la carena. En deu minuts serem al Coll de Roquetes, on passa la carretera que després agafarem per baixar a Canyelles.\nBaixant cap al castell de Torre Baró\nPerò abans ens arribarem al proper Castell de Torre Baró (214 m, 1h 20 min).\nArribant al castell de Torre Baró\nAbandonem el castell per la banda nord per un camí que ens porta al mirador de Torre Baró, amb una coberta circular i una llarga mirada amb excel·lents vistes sobre Barcelona i poblacions properes, amb el mar de fons.\nDeixem el mirador i prenem la Carretera Alta de Roquetes per fer el retorn al punt d’origen de la caminada. Seguint aquesta via passem primer per sota del castell de Torre Baró i anem a parar al Coll de Roquetes (315 m), per on havíem passat abans. A partir d’aquí iniciem la davallada per la vorera de l’esquerra (assenyalada com a ‘vorera panoràmica’, per les vistes que anirem veient en tot el recorregut), protegida per una barana, fins arribar a la barriada de Canyelles (141 m).\nBaixant per la Carretera Alta de Roquetes\nEn ser a la primera cruïlla de carrers, nosaltres tirem recte per la Ronda de la Guineueta Vella, que ens conduïrà a la rotonda de la Plaça Karl Marx, anem a buscar la Via Favència i en pocs metres arribarem al metro de Canyelles (102 m, 2h 05 min).\nMetro Canyelles-inici Camí de Sant Llàtzer + 28 10\nCamí de Sant Llàtzer-antic Hospital Sant Llàtzer + 47 15\nantic Hospital Sant Llàtzer-Coll de la Ventosa + 68 15\nColl de la Ventosa-Coll de Peirà + 19 15\nColl de Peirà-Turó de Roquetes + 40 10\nTuró de Roquetes-Castell de Torre Baró, per drecera – 90 15\nCastell de Torre Baró-Metro Canyeles, per Carretera Alta de Roquetes – 112 45\nTotals acumulats + 202\n– 202 2h 05′\nEntrada anteriorRuta circular per Vallvidrera-TibidaboSegüent entradaRuta circular Plaça Mireia-Vallvidrera (2)


La màgia dels llibres: LA SEGONA DONA I ALTRES CRIATURES FERIDES\n«La segona dona i altres criatures ferides» és un recull dels seus relats. Podríem dir que hi ha una mena de fil conductor que va embastant una història darrere l'altra i aquest seria el desassossec que emana dels protagonistes dels seus relats. De vegades no només d'aquest personatge protagonista, sinó també dels que l'acompanyen.\nL’Anna ens crea una sèrie de personatges complexos, amb una forta càrrega d'angoixa vital que solen tenir una actitud desconcertant, per dir-ho de manera suau. Persones que viuen i senten al límit d'una realitat que de vegades no es correspon amb la que els envolta. I a la vegada són proper, càlids i humans.\n«La segona dona i altres criatures ferides» és una sèrie de catorze relats que ens parlen de la solitud i de les diferents formes que trobem per fer-hi front; de tancar-nos en nosaltres mateixos i crear un món d'acord a les nostres necessitats vitals. Escrits que traspuen tendresa; amor envers els éssers estimats; complicitats a vegades mal enteses... I tot sota l’aixopluc de la prosa dolça i càlida de l’Anna.


L’Ajuntament de Sabadell col·labora amb una empresa fabricant de teixits ignífugs en la recerca de professionals per cobrir vacants\nDurant la sessió s’indicaran els treballs a realitzar per les persones seleccionades. Per accedir a les places vacants les persones candidates no han de tenir necessàriament experiència prèvia en tèxtil. L’empresa busca persones compromeses amb l’organització i es valoraran les següents competències: capacitat d’aprenentatge, empatia i el treball en equip. En definitiva, persones que estiguin disposades a aprendre un ofici. En el cas del lloc de tècnic/a de manteniments de telers es tindrà en compte també els coneixements generals de mecànica, electricitat o neumàtica.\nUn cop finalitzada la sessió informativa Dabedan realitzarà entrevistes de selecció al mateix Vapor Llonch (ctra. de Barcelona, 208 bis, Sabadell) amb totes les persones inscrites i interessades en formar part d’aquesta empresa. Segons el regidor de Treball i Empresa, Eduard Navarro “es tracta de donar suport a les empreses que vulguin generar ocupació al nostre territori oferint els recursos que estiguin a l’abast de l’ajuntament”.\nAquesta acció de suport de reclutament de Dabedan s’engloba dins d’un ventall de serveis que l’Ajuntament de Sabadell, ofereix de manera permanent a les empreses del territori per a la recerca, selecció i avaluació de personal. Per tant, qualsevol empresa que necessiti cobrir una plaça vacant pot sol·licitar aquests recursos, independentment del sector d’activitat al que pertanyi o de la seva dimensió.\nA més de la possibilitat de fer una sessió informativa en les instal·lacions del Vapor Llonch, les empreses que sol·liciten professionals per cobrir les vacants de la seva plantilla poden comptar amb el web sabadelltreball.cat. Les empreses poden publicar una oferta i rebre en poc temps, els currículums de les candidatures que s'inscriguin a les seves ofertes.\nActualment, aquesta borsa de treball compta amb més de 6.500 currículums de professionals actualitzats. El tret diferenciador d’aquesta borsa respecte altres és per una banda l'atenció tècnica personalitzada que reben les empreses i les persones candidates i per l'altra banda el seu caràcter local. La majoria de gent inscrita és de Sabadell, el que suposa un valor afegit per a que les empreses que prioritzen la proximitat.