Hotel Eckartauerhof Maryrhofen Àustria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nEckartau 17, Eckartau, Maryrhofen, Àustria, 6290 - Veure al mapa\nAl visitar Maryrhofen, vosté es sentirà com a casa a Hotel Eckartauerhof, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Hotel Eckartauerhof, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Els clients de l'hotel poden gaudir de magatzem d'equipatge, aparcament de cotxes, restaurant, premsa, ascensor.\nL'ambient de Hotel Eckartauerhof es reflexa en cada habitació. calefacció, servei de despertador, telèfon, TV satèl•lit/cable, caixa forta a l'habitació són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Maryrhofen, el Hotel Eckartauerhof és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nTots els tipus de viatgers (67) Parelles (46) Viatgers en solitari (3) Famílies amb infants petits (2) Famílies amb infants grans (4) Grups (13)


INSERT INTO `wp_options` (`option_name`, `option_value`, `autoload`) VALUES ('_transient_doing_cron', '1618862463.9176759719848632812500', 'yes') ON DUPLICATE KEY UPDATE `option_name` = VALUES(`option_name`), `option_value` = VALUES(`option_value`), `autoload` = VALUES(`autoload`)\nFOLK-FUNK-PSYCH-ROCK ORIENTAL - Dee Heys!\nInici » FOLK-FUNK-PSYCH-ROCK ORIENTAL » FOLK-FUNK-PSYCH-ROCK ORIENTAL\nDJ: ANTONI GORGUES\nEl més fotut de la paraula cultura és que un mot tan maco i que significa tant, es desllueixi massa sovint amb el prefix “in”. A tall de diccionari, la cultura sempre és brot verd i futur arbre robust si és cultiva i conrea. De fet d’aquestes dues paraules trobem l’arrel i el significat pur en llatí. El maleït prefix sembla que s’està cruspint la cultura, en certes regions del món sigui per religió o política. L’únic passat que es mereix recordar és aquell del que podem aprendre alguna cosa. Allí on ara el conflicte i els fanatismes divideixen, segles enrere la música i la cultura unia. Rondava el Segle VIII quan Aràbia mesclava les seves tradicions musicals amb Síria, Mesopotàmia, Bizanci i Pèrsia. La sonoritat asiàtica des dels països àrabs fins als conglomerats d’illes de l’Índic i Pacífic trenca amb el reglatge musical d’occident, arriba el refinament i la complexitat de la melodia; caracteritzada per ornaments i matisos sotils.\nQui millor que l’Antoni Gorgues per delectar-nos amb un recull carregat de personalitat, assegurant la diferència i la radicalitat sonora. Una sessió musical que mescla a la perfecció els trets tradicionalistes d’Àsia i Occident. La relació entre la música i l’Antoni és molt estreta. Ell es troba al capdavant de la discogràfica Guerssen Records que va néixer a Lleida l’any 1996. Va començar a mitjans dels noranta editant maquetes de neo garage i neo psicodèlia, però l’evolució els ha portat a fer-se forts amb les reedicions d’antics treballs complicats de trobar, compresos entre 1965 i 1985; tot i que de nou aposten per nous camins signant amb tres grups japonesos. A més a més, Lleida ha d’estar molt agraïda a l’Antoni Gorgues, perquè manté a la ciutat cada mes de març un festival de referència, amb personalitat i caràcter, el festival Músiques Disperses. Catalogat sempre exquisidament per mitjans i experts nacionals, motiu d’orgull i força per continuar pedalant. El MUD sempre parteix del folk presentant una proposta que lliga amb la dimensió de la nostra ciutat. Un esdeveniment que amb el pas dels anys ha sumat la personalitat adquirida, gaudint de bona salut i seguint bevent del lema “open-minded neo-folk”. El darrer, el novè, va ser el més reeixit, per això ja estan treballant per complir amb igual o més èxit els deu anys.\nAmb un gust musical construït per un mateix amb arrels del germà gran, l’Antoni, recorda gratament els primers “cassetes” que escoltava: Tequila, Supertramp, Boney M… Reconeix que va ser afortunat en créixer musicalment des de l’underground, influenciat per programes com Diario Pop de Ràdio 3. Diu que vist amb perspectiva va viure una època musicalment i socialment potent, amb la Movida i d’altres gèneres i subgèneres. Declarat amant del so oriental i la psicodèlia, Gorgues us presenta una selecció on la mescla tradicional entre Orient i Occident és total. Us anima a pujar a aquesta estora màgica, expressament teixida per a vosaltres i que amb la delicadesa més gran sortirà volant musicalment del Bòsfor. Agafant altura per gaudir de la cromàtica d’Iran i Afganistan. Fent una aturada per xopar-nos de l’espiritualitat i constant moviment a l’Índia i Indonèsia. Abaixant el vol amb el virtuosisme dels músics tailandesos. I aterrant amb seguretat i força a Corea del Sud amb una clara influència occidental.\nAhmad Wali & Hangama – Shab Labane Dagh Khesh (Iran/Afganistan, 197…)\nNeli – Ki Bood (Iran 197…)\nR.D. Burman – One Two Cha Cha Cha (Ìndia, 1978)\nPu Yai Lee Santana – Rung ah puping (Tailàndia, 197…)\nYommaban Talangkan – Sripai jaipra (Tailàndia, 197…)\nSan Ul Lim – You Are Already Me (Corea del Sud, 1978)\nSakir Öner Günhan – Deli Deli (Turquia, 1973)\nKamuran Akkor – Dilo Dilo Yaylalar (Turquia, 1975)\nBaba Zula – Küçük Kurbaga (Turquia, 2014)\nCem Karaca ve Apaslar – Gil Gamis (Turquia, 1969)\nBunalim – Basak Saçlim (Turquia, 1971)\nAKA – Groovy (Indonèsia, 1971)\nDee Heys! Antoni Gorgues by Dee Heys! on Mixcloud\nEtiquetes:AnatolianpsychBollywood FunkFuzz GaloreOriental GrooveTurkish Psych-Funk\nEntrada anteriorWOMEN RESPECT SESSION\nEntrada següentNATURALMENT SONOR I ESTRELLAT


CCOO Volem l’ampliació de l’acord de jubilació parcial ja! - educaccio.cat\nCCOO VOLEM L’AMPLIACIÓ DE L’ACORD DE LA JUBILACIÓ PARCIAL JA\nDes de 2018 estem reclamant al Departament ampliar l’acord de la jubilació parcial.\nCom ja sabem i sense entrar en tot detall, amb el Reial decret llei 5/2013, de 15 de març, irrisòriament “de mesures per afavorir la continuïtat de la vida laboral dels treballadors de més edat i promoure l’envelliment actiu.” L’únic que es volia era allargar l’edat de jubilació i, evidentment, endurir notablement les condicions per acollir-se a la jubilació parcial. Com no podia ser d’una altra manera aquesta mesura del Govern central ha estat denunciada reiteradament per CCOO i ho seguim fent perquè trenca els acords sobre pensions i jubilacions que recollia el Pacte de Toledo.\nHem de tenir en compte que la jubilació parcial ha estat fins ara el mecanisme absolutament majoritari al nostre sector d’accés progressiu a la jubilació, alhora que ha suposat la renovació i rejoveniment de les plantilles així com un factor clau per afavorir l’intercanvi generacional i d’experiències, eixos troncals en el nostre sector.\nPer tal de continuar assolint aquests objectius, el sector es va acollir a l’article 8 i la Disposició final 5a del R.D. Llei 5/2013, de 15 de març, que permetia sota acord col·lectiu, mantenir les condicions anteriors a l’entrada en vigor del R.D. de manera, que els i les treballadores, que abans de l’1 de gener de 2019 complissin 61 anys podrien adherir-se a la jubilació parcial.\nEn l’actualitat, tot i les mesures restrictives, és important tenir en compte que la jubilació parcial NO desapareix a partir de gener de 2019 sinó que CANVIA, ja que no es podran seguir aplicant els acords d’empresa sobre jubilacions parcials vigents fins a desembre de 2018.\nPer tot aquests motius i per tal de continuar assolint els objectius que anàvem mantenint, sol·licitem que es pacti ja d’un cop un acord de jubilació parcial amb els requisits de la llei d’aplicació vigent en el moment d’arribar a l’edat de la jubilació parcial.


L’arribada del carnestoltes inicia el diumenge les festes de Carnaval a Mollet | Mollet Viu\nInici Agenda L’arribada del carnestoltes inicia el diumenge les festes de Carnaval a Mollet\nL’arribada del carnestoltes inicia el diumenge les festes de Carnaval a Mollet\nPlaça Prat de la Riba. Diumenge 20 de febrer. 12.30 h.\nAquest diumenge s’enceta el Carnaval a Mollet amb l’arribada del Carnestoltes i el Ball del Barraló. L’acte serà a les 12.30 h a la Plaça Prat de la Riba i anirà a càrrec de la Cia Carnamolles i l’Esbart Dansaire de Mollet. Com és habitual la comparsa del Barraló, precedida d’en Manyó, baixarà per les escales de Can Dragó per donar el toc de sortida al Carnaval 2022.\nCom sempre el Carnestoltes demana que pel Ball del Barraló tothom porti Barret, faldilla o mantó. Enguany, a més a més, es recomana dur mascareta.\nAl llarg de diversos dies, i fins a l’enterrament de la sardina, ajuntament i entitats han previst recuperar les diverses activitats festives característiques del carnaval de Mollet. El que no hi haurà enguany és la tradicional rúa de Carnaval i el seu concurs.\nLa Comissió Manyó ha anunciat que participarà en diferents actes entre ells el Barraló de Nit que es farà divendres dia 25.\nAlberto Valenzuela presenta el llibre de testimonis de la dictadura “Me...


Taula rodona ‘Desarmament: victòries i reptes’ — FundiPau\nTarja en jpg\nDaniel Mack, analista de Sou da Paz i un dels coordinadors de la campanya pel Tractat sobre Comerç d’Armes durant les negociacions a Nacions Unides\nMagnus Løvold, director de campanya i d’incidència de la Campanya Internacional per a l’Abolició de les Armes Nuclears (ICAN)\nPresenta i modera: Carme Suñé, vicepresidenta de FundiPau\nLloc: Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CCCB), sala El Mirador (c/Montalegre 5, Barcelona)\nHi haurà servei de traducció simultània de l’anglès i el català.\nEl 2 d’abril de 2013, es va aprovar a les Nacions Unides el Tractat sobre Comerç d’Armes, després d’anys de campanya de la societat civil. Ara està en procés de ratificació i, quan l’hagin ratificat 50 països, podrà entrar en vigor. Com serà la seva aplicació? Quines resistències hi haurà?\nEn aquests moments hi ha 17.000 armes nuclears actives en mans de 9 països. El Tractat de No Proliferació Nuclear, que hauria de promoure la reducció progressiva d’aquestes armes, s’ha demostrat un instrument lent i ineficaç. Davant d’això la societat civilpromou una campanya per a l’abolició definitiva de les armes nuclears. Com treballa per aconseguir-ho? Amb quins suport compta? Com hi podem contribuir?\nEl camí cap al desarmament i el control de les armes no és senzill ni ràpid però gràcies a una ciutadania sensibilitzada, activa i organitzada s’estan donant passos molt rellevants. En la taula rodona ‘Desarmament: victòries i reptes’ parlarem de dues d’aquestes campanyes, la que ha aconseguit l’aprovació del Tractat sobre Comerç d’Armes i la que es proposa l’abolició de les armes nuclears.


Tres de les sancions del Govern, que ha obert una nova investigació, van ser per incompliments de salut i seguretat\nCaptura d'imatge del vídeo, a vista de dron, del lloc de la explosió EMERGENCIES.CAT\nBarcelonaInspecció de Treball de la Generalitat va sancionar quatre vegades en els últims anys Iqoxe, l'empresa on va explotar abans-d'ahir un dipòsit d'òxid d'etilè. Tres d'aquestes sancions van ser per incompliments en matèria de salut i seguretat, i l'altra per aspectes relacionats amb les condicions de treball. Algunes de les inspeccions es van activar després que ho demanessin els representants dels treballadors i altres directament per intervenció de l'administració, segons han confirmat fonts sindicals. Les sancions que va haver de pagar Iqoxe per aquests incompliments oscil·laven entre els 2.000 i els 8.000 euros. Fonts sindicals han apuntat que l'empresa havia comès "deficiències de seguretat flagrant" i que algunes "podien tenir conseqüències greus".\nArran de l'explosió, que ha causat tres víctimes mortals i set ferits –dues d'elles treballadores de l'empresa–, s'han obert dos expedients més a l'empresa, que encara s'han de resoldre. El conseller de Treball de la Generalitat, Chakir el Homrani, ha assegurat aquest matí que la Inspecció de Treball anirà "fins al fons per aclarir les causes i les responsabilitats d'un accident molt greu".\nEl Homrani ha explicat que el departament va activar la Inspecció de Guàrdia quan es va produir l'explosió, però els inspectors encara no podran accedir a l'interior de les instal·lacions fins que els cossos d'emergències finalitzin les seves tasques i certifiquin que és segur l'accés. Ha reconegut que serà un procés "llarg i complex" per l'estat en què ha quedat la planta després del sinistre, però que s'acabaran coneixent les causes i les responsabilitats. El conseller ha afegit que les sancions a què es pot enfrontar Iqoxe poden ser "molt greus" si es detecten irregularitats.\nAlguna de les zones encara amb flames Tjerk Van Der Meulen\nL'empresa, per la seva banda, ha encarregat a l'Institut Químic de Sarrià una altra investigació sobre l'accident. Iqoxe ha assegurat que "en la mesura que les difícils circumstàncies del moment ho van permetre, es van seguir els protocols de seguretat, cosa que va permetre l'arribada dels bombers en pocs minuts". Segons Protecció Civil, l'empresa no va trucar al 112 ni al CECAT, el Centre de Coordinació Operativa de Catalunya, per alertar de l'incendi i l'explosió.\nMentre s'investiguen les causes del sinistre, Tarragona prova d'assimilar tot el que ha passat. Aquest matí s'ha organitzat un minut de silenci a les portes de l'Ajuntament en record de les víctimes de l'explosió. A l'acte hi han assistit l'alcalde del municipi, Pau Ricomà, regidors de tots els grups polítics i funcionaris municipals. Dos dies després del sinistre, Ricomà ha reclamat a la patronal que garanteixi "la seguretat dels treballadors i del conjunt de la ciutadania per damunt dels beneficis econòmics". L'alcalde creu que cal acordar canvis que recullin "mesures de seguretat i de millora de les condicions laborals" tant dels treballadors com de les empreses subcontractades.\nSobre les crítiques per la no activació de les sirenes i els possibles errors en la comunicació, Ricomà ha tornat a demanar un sistema d'enviament de missatges de telèfon mòbil en situacions d'emergència que permeti arribar a tota la població afectada de la zona. "Cal aplicar tecnologia del segle XXI per informar la població del que passa", ha dit l'alcalde, que ha afegit: "No pot ser que estiguem incomunicats com fa 30 anys".\nAvui també han tornat a l'activitat les empreses del voltant de la petroquímica afectades per l'explosió. El delegat del Govern al Camp de Tarragona, Òscar Peris, ha explicat que es tracta de les companyies que són "a la zona tèbia" de la deflagració, i ha concretat que a hores d'ara tan sols es restringeix l'activitat a l'empresa afectada. Quan se li ha preguntat per la seguretat a les empreses químiques després que s'hagin produït quatre accidents greus en nou mesos –l'últim d'ells l'explosió a Iqoxe–, ha expressat que "la preocupació sempre hi és". Per a Peris, la prioritat és ara tancar la fase d'emergència del Plaseqcat.\n"El risc no és l’òxid d’etilè sinó la resta de productes que s’han cremat"\nEls treballs se centren ara mateix en transvasar l'òxid d'etilè del tanc afectat per l'explosió. Les tasques han començat aquest matí i els Bombers esperen finalitzar l'operació aquest dijous, fet que permetria desactivar la fase d'emergència del Plaseqcat. Ahir, el cos va començar les maniobres per connectar la mànega a la cisterna afectada, i avui es confia iniciar el procés amb l'arribada de la maquinària facilitada per la companyia. En total són 75 tones d'òxid d'etilè, barrejat amb el producte que van llançar els Bombers durant quasi 24 hores per extingir l'incendi. El material es portarà a un gestor de residus per destruir-lo amb seguretat, i també s'han portat mostres a analitzar.\nDanys a edificis i vehicles\nAl llarg d'aquesta setmana, els Mossos d'Esquadra han recollit diverses denúncies de particulars i establiments afectats pel sinistre. L'explosió va causar molts danys materials en alguns habitatges i equipaments pròxims al polígon de la Canonja, com l'Institut Pere Martell de Tarragona, on es va veure afectada la coberta. A més, segons han denunciat diverses persones als Mossos d'Esquadra i ha recollit Europa Press, els materials que van sortir disparats per la força de l'explosió han afectat també alguns vehicles.\nLa investigació està sota secret de sumari i els Mossos preveuen que es trigarà "un cert temps" a resoldre quines van ser les causes de l'incident, així com les responsabilitats i possibles negligències que hi puguin haver. Per la seva banda, un jutjat de Tarragona ha iniciat una investigació per les morts causades per l'explosió –una al barri de Torreforta a l'ensorrar-se el sostre d'un pis i dues de treballadors de l'empresa afectada– a l'espera de rebre informes que determinin si hi ha hagut una negligència. Fonts judicials apunten a l'ACN que es podria atribuir homicidi imprudent a Iqoxe si es detecten deficiències.\nexplosió Tarragona successos incendi


Memòria de govern - Diari de Girona\nMemòria de govern\nmiquel fañanàs 15.07.2019 | 00:01\nEl llibre Històries d'Alcalde (Girona, 1979-2002) que ha publicat l'editorial Gavarres dins la seva col·lecció «El caliu de la memòria», ens aporta no només les vivències, anècdotes i records que l'exalcalde Joaquim Nadal ha anat acumulant gràcies a les anotacions que pacientment ha anat recollint al llarg dels anys, sinó que transmet algunes de les característiques d'allò que l'arquitecte i escriptor Joaquim Español defineix com «l'art del bon govern».\nAl llarg de les seves pàgines, el lector percep amb tota la seva intensitat la passió pel govern de la ciutat, la decidida voluntat de posar sempre Girona al davant de qualsevol altra consideració, l'entusiasme per una feina que va molt més enllà de la política, ja que s'expandeix pels viaranys de les relacions humanes, el contacte amb els veïns, les projeccions per a un futur millor. A les pàgines del llibre s'hi repassen fets, circumstàncies, esdeveniments, personatges, memòria viva d'uns temps passats, d'amics que ja no hi són, però també de l'esperança i les realitats d'un dia a dia que va anar canviant la fisonomia d'aquesta ciutat «grisa i negra» com així van batejar-la Narcís Jordi Aragó, Pius Pujades i Jaume Guillamet l'any 1972 en aquell llibre que fou l'antecedent més clar i directe de les necessitats d'un canvi en les velles i caduques estructures municipals que, sortosament, es produirien set anys després amb la victòria de les esquerres a l'Ajuntament gironí.\nVaig tenir l'honor i el privilegi de ser testimoni directe de molts dels esdeveniments i anècdotes que explica Joaquim Nadal al llibre. L'autor, que és historiador, sap explicar-les molt millor que no pas jo, que tan sols podria intentar novel·lar-ne alguns episodis. Amb tot, però, recordo perfectament, talment com si fos ahir, alguns dels capítols del llibre, com per exemple l'operació de reversió a propietat municipal i posterior compravenda de les parcel·les de Torre Gironella de Dalt que eren propietat del Ministeri de Defensa que havien estat ocupades per famílies procedents de la immigració.\nEn aquells anys jo era el regidor d'aquell barri i puc assegurar que no va ser gens fàcil acordar amb els ocupants la delimitació de les futures propietats i les afectacions que s'havien de produir principalment per poder-hi desenvolupar un projecte urbanístic que implicava necessàriament l'enderroc d'alguna casa per fer possible l'obertura d'una plaça i un carrer. Com es diu al llibre, tot va acabar bé i, finalment, els ocupants de les parcel·les aconseguien la plena propietat que ja podien traspassar de pares a fills, gràcies a una bona decisió política però també a la tasca continuada i rigorosa que el funcionari municipal Joan Vila, amb els seus dots humanistes i legalistes, va saber aplicar en tot moment malgrat les lògiques pressions d'alguns afectats.\nTambé vaig formar part d'aquella expedició que va anar l'any 1984 a Nueva Gerona, capital de l'illa cubana de La Juventud, abans de Los Pinos, en un viatge organitzat per Iberia que Nadal explica prou bé al llibre amb les anècdotes del seu mal de queixal i el ball de l'indi incloses.\nNo ho diu el capítol, però recordo perfectament que la nit que vam anar a veure l'espectacle del Tropicana a l'Havana, la música es va aturar per saludar les dues personalitats rellevants que aquell vespre presenciaven l'espectacle. El primer era el secretari general del Partit Comunista de la República Democràtica Alemanya i l'altre, l'alcalde socialista de Girona, un Joaquim Nadal que ni tan sols va poder correspondre a la deferència protocol·lària per culpa del maleït mal de queixal que no el deixava viure.\nNo és aquest un llibre de memòries, però s'hi acosta. Aquestes «històries», escrites «a raig», segons ha dit, són un tast del que vindrà?


6. VIU LA MÚSICA, VIU LES EMOCIONS *1\nLloc: Centre educatiu - Aula amb espai ampli\nMaria Torres Faner, formadora i responsable de l'aplicació del taller\nADREÇAT a P5. Utilitzar la música clàssica com a estimulació per vivenciar i exterioritzar les emocions i canalitzar les energies. Objectiu al qual arribarem a través del següent procés: Percebre, Sentir, Viure, Expresar i Reflexionar. El taller està estructurat en tres blocs, on es treballen a cadascun dues emocions contrastades.1-bloc: LA TRISTESA I LA ALEGRIA.Iniaciació empatia / Compartir. 2-bloc: LA IRA I LA PAU. Necessitat de desofegar-se. No agressió / Interioritat. Consciencia d'un mateix. 3- bloc: LA POR I L'AMOR O L'AMISTAT. Desconfiança,amenaça / confiança.\nPercebre, sentir, identificar i alliberar les pròpies emocions. Comprendre els trets fonamentals de les emocions bàsiques. Millorar en l'autoregulació de la conducta emocional. Gaudir de la música i iniciar-se en el coneixement de la música clàssica i els seus autors. Estimular la imaginació i la creativitat.\nConceptes: Les emocions: Tristesa i alegria, ira i pau, por i amor o amistat. Iniciació en: L'empatia (consol,ajuda,acompanyament, vincles, compartir, escolta). L'autoestima (sentir-se be, seguretat, confiança, resilència). L'autocontrol ( relaxació, no agressió, respecte, tolerància, solució de conflictes). L'autoconeixement. ( consciència del cos, concentració)\nProcediments: Audicions de música clàssica, imatges, dansa, imitació, expressió plàstica, moviment corporal, relaxació, viatges musicals, contes i expressió oral. Metodologia activa, tan a nivell individual com en grup.\nActituds: Viure i sentir l'emoció. Iniciar-se en l'autoconsciència i l'autoregulació emocional. Gaudir de la música i les activitats.\nDurant: Escolta d'audicions ( coneixent petits trets de l'autor i l'obra) per induir expressions emocionals. Utilització de imatges per reforçar les sensacions. Experimentació i identificació de sensacions i emocions. Expressió i representació dels sentiments que hem sentit. Treball de sincronia entre el moviment i el ritme. Activitats de relaxació i interioritat per distendre tensions o recollir- se en un mateix. Identificació en determinades situacions, sentiments i conflictes que viu el personatge del conte, tan a nivell personal com posant-nos al lloc de l'altre. Reflexionar sobre possibles solucions. Compartir el que sentim. Activitats en gran grup, perelles, i individuals.\nDesprés: A través del resum que deixarà la tallerista a l'aula amb la llista dels objectius específics, les audicions i els contes utilitzats, la mestra, pot recordar als alumnes algunes de les coses que hem fet, i aprofitar per donar-li més voltes.\nEspecífic pel bloc de " La ira i la Pau". Pantalla i projector.\nPaper continu blanc, pintures de cera blanques i aquarel·la líquida, rodells petits per pintar.\nAportat per la tallerista ( segons el bloc ) ordinador i altaveus . Audicions i làmines de l'autor. Imatges d'emocions. Contes. Pilotes de paper o de peluix. Màscara de llop.\nRecord: Només es pot triar un sol bloc per cada aula . El que més interessi.


L'Oficina Jove de la Terra Alta inicia un Servei de Mobilitat Internacional - Web oficial del Consell Comarcal de la Terra Alta\nL’Oficina Jove de la Terra Alta inicia un Servei de Mobilitat Internacional\ncomunicacio2020-02-07T15:17:21+02:00 7 Febrer, 2020 15:02 |\nDes d’aquest divendres 7 de febrer, l’Oficina Jove de la Terra Alta inicia un Servei de Mobilitat Internacional en col·laboració amb l’entitat Obre’t Ebre per acompanyar, assessorar i informar el jovent, els professionals i les entitats sobre pràctiques a l’estranger –tant remunerades com no remunerades–, estades solidàries i de voluntariat, intercanvis internacionals de curta durada, projectes juvenils i formacions per a treballadores i persones de l’àmbit de la joventut. El Servei també promourà intercanvis d’experiències entre entitats, formacions per a professionals i xerrades-tallers adreçats a joves.\nAquest servei s’ha posat en marxa a les quatre oficines joves a les Terres de l’Ebre (Baix Ebre, Montsià, Ribera d’Ebre i Terra Alta) que formen part de la Xarxa Nacional d’Emancipació Juvenil (XNEJ), que és el conjunt de serveis de titularitat pública –oficines joves i punts d’informació juvenil– que faciliten l’accés a la informació, l’orientació i l’assessorament en diversos àmbits a totes les persones joves de Catalunya. La intenció és afavorir-ne l’emancipació amb la promoció de serveis de treball, educació, salut, habitatge, mobilitat i cultura.\nEl Servei de Mobilitat Internacional es prestarà de manera presencial itinerant amb el desplaçament periòdic del personal a cada oficina, garantint així el component de proximitat.\nL’objectiu del Servei de Mobilitat Internacional és obrir aquesta mobilitat a les persones joves de les Terres de l’Ebre, un fenomen global i cada cop més freqüent ja que les persones cada vegada més es mouen per treballar, formar-se o simplement tenir experiències personals diverses, sense que es tracti d’una opció per a una minoria privilegiada.\nObre’t Ebre és una entitat sense ànim de lucre creada per ex voluntaris europeus a Roquetes, amb quinze anys d’experiència en la gestió de programes de mobilitat internacional, que es troba en un moment estratègic de consolidació de les seves línies de treball, disposada i preparada a augmentar el nombre d’intercanvi amb antics i nous socis europeus.


No m'esborro - L'independent de Gràcia\nDijous, 3 de desembre de 2020 a les 09:04h\nLa Fundació Felícia Fuster acull la mostra 'No m'esborro' | Esther Rodríguez\nMuseòleg, historiador i crític d'art.\nTroba el seu perfil a les xarxes en aquest enllaç.\nLa Fundació Felícia Fuster (Camps i Fabrés, 3 baixos) continua amb la seva tasca de mostrar el treball de diferents artistes, tant a nivell individual com col·lectiu. En aquesta ocasió es tracta de No m’esborro, on a través d’una vintena d’obres, la majoria incloses en el terreny conceptual, es mostren les obres de set artistes, totes elles dones: Núria Rossell, T. San José, Susana Gutiérrez, Sonia Ruiz de Arkaute, Mercè Soler, Kati Riquelme i Anna McNeil, sent la comissària l’artista multidisciplinar, fotògrafa i curadora independent Susana Gutiérrez, que també és la responsable de Nidart Centre d’Art Contemporani de Santa Maria de Palautordera, que ha organitzat aquesta mostra juntament amb la Fundació Felícia Fuster.\nL’obra poètica i artística de Felícia Fuster ha unit el treball d’aquestes set artistes\nAquesta exposició enllaçarà amb el centenari del naixement de la poeta, artista i traductora Felícia Fuster (Barcelona, 1921-París, 2012) que es celebrarà l’any que ve com homenatge a la seva trajectòria a través de diversos actes. Per a Gràcia és important disposar d’un espai d’aquestes característiques, ja que la Fundació, a banda d’oferir l’obra poètica i plàstica de Fuster, també contribueix a ajudar a les persones sense mitjans econòmics a la divulgació del català fora del país i, sobretot, a impulsar la creativitat artística. Actualment la Fundació té un fons d’aproximadament 500 peces: pintures, gravats, escultures, manuscrits, vidre, objectes, llibres i edicions d’artista i la seva obra literària.\nEl tema que ha unit el treball d’aquestes artistes es mou entorn a l’obra poètica i artística de Fuster, a través de dialogar i cercar “l’essència i sintetitzant, tal com ella fa en els seus poemes”. En totes les peces la paraula, o sigui el metallenguatge, és evident, permetent la fusió entre la poesia i la plàstica. Veiem obres on la natura hi és present, com uns arbrets amb branques seques damunt d’una cadira de T. San José; unes fotografies impreses sobre paper japonès de Susana Gutiérrez, on en una d’elles apareix el rostre de Felicia Fuster mig enterrat a la sorra; d’Anna McNeil hi ha dues pintures i una sèrie de dibuixos, on la figura de la dona és la protagonista. Hi ha una escultura de Kati Riquelme feta en gasa que demostra la fragilitat d’un cos incorpori. La peça més conceptual de totes és la de Mercè Soler, on mostra un paper que sorgeix de la paret i que s’estén per terra on hi ha una sèrie de caràcters dels que no sabem el seu significat. Respecte a Núria Rossell, exposa llibres d’artista dels que ha arrancat les pàgines. En canvi l’interior de les cobertes está pintat. I finalment, Sonia Ruiz de Arkaute presenta una instal·lació que recorda els nius d’ocell que estan penjats a la paret, on utilitza diversos materials com el metall, la corda, la resina i la plata.\nContra les adversitats d'una pandèmia: teatre i humor\nSopa de Cabra celebra els 30 anys de 'Ben endins' a Casa Seat\nJoves carregant bestiar al Níger, al Gràcia Solidària\nQueixes dels bars per la creixent massificació a les places\nEls equips de bàsquet encaren la recta final de la Copa Catalunya pensant en el futur\nEl partit de les nostres vides\nVeïnes x Veïnes\nMés sobre les pensions\nSanti Queralt, llum i color en la pintura\nForça Europa, campió!\nÈric Lluent Gràcia des de l'exili\nGràcia projecta una superilla entre Còrsega i Bonavista tancant el trànsit a petits carrers\nEl pla de motos tramita en un any prop de 7.000 denúncies per mal estacionament\nEls equips del Catalunya acaben la participació a la Divisió d'Honor\nL'Europa, a Segona!\nNou instants d'eufòria


decibel.cat : Entrevista: Entrevista a Dídac Rocher\nJordi – En Dídac Rocher presenta el seu nou treball 'Porpra' amb el qual ens sorprèn després del reconeixement aconseguit amb 'El nus' (Finalista dels Premis Enderrock 2010 i PREMI ALTAVEU 2010 a la millor lletra de cançó). Per això, el primer que aprofitem per a preguntar-li és quines diferències notarem a l'escoltar aquest nou treball respecte l'anterior?\nDídac – Doncs, sobretot, una maduresa respecte a l'anterior, tant a nivell de cançons com de lletres i també de so. Hem volgut buscar una coherència en el sentit que aquestes cançons les he anat fent amb una idea de disc, amb la voluntat de construir una certa poètica en l'escriptura i unes cançons més unitàries en el seu conjunt. La producció, a càrrec de Dani Ferrer, ha partit des de l'essència de les meves cançons i mesurant cada element, des d'una idea global de disc.\nJordi – 'El Nus' va ser produït per Dani Ferrer. Aquesta col·laboració l’has continuat a 'Porpra'. Com us vau conèixer amb el Dani i quina és la seva aportació al disc?\nDídac – Amb el Dani ens vam conèixer a través d'un amic que m'ajudava als meus inicis en aquest món de la música. Va ser conèixer-nos i de seguida connectar, sobretot a nivell humà i després musicalment. El Dani ha sabut entendre molt bé la meva idea de cançons, senzilles, austeres i on la paraula hi té una gran importància. La seva manera de treballar sempre molt sàvia i respectuosa ha fet possible aquests dos treballs. Estem molt compenetrats, tenim molta confiança l'un amb l'altre i complicitat. Treballar amb ell és un plaer i una seguretat. En aquest cas, a més a més, hem treballat les cançons amb uns músics que han aportat un so contundent i elegant.\nJordi – El finançament del disc l’has aconseguit a Verkami\n( http://www.verkami.com/projects/718-porpra-nou-disc-de-didac-rocher ) abans de començar i en escreix. A Verkami has demanat 3.500 euros i has aconseguit 5.560 euros. Això dóna tranquil·litat o responsabilitat?\nDídac – Totes dues coses. Tranquil·litat perquè m'ha permès acabar el disc sense haver quasi d'endeutar-me, i de la millor manera possible a nivell de so fent les mescles a Gravaciones Silvestres amb en Marc Parrot. Hem aconseguit així una molt bona qualitat sonora i un acabat del qual n'estem molt satisfets i contents.\nI, evidentment, una gran responsabilitat envers totes les persones que s'han involucrat al projecte amb els seus diners i la seva il·lusió. Realment, aquest sistema de micromecenatge ha creat una complicitat entre els mecenes i jo molt maca i intensa. No podia decebre i havia d'estar a l'alçada de les expectatives! Estic infinitament agraït a tots els que m'han ajudat a tirar això endavant, sense ells tot hagués estat molt més difícil.\nJordi – Què tens previst fer amb els diners aconseguits a Verkami que sobrepassen el pressupost sol·licitat?\nDídac – Jo demanava uns diners per poder pagar l'edició, però el cost real de tot el projecte eren molts més diners (que no tenia i que hauria d'haver demanat endeutant-me molt). Per tant, 'l'excedent' m'ha permès poder cobrir quasi totes les despeses de producció i d'edició.\nJordi – La portada de 'Porpra' és un quadre que la Lucía Coll Montserrat, i la portada d’'El nus' compta amb il·lustracions de Violeta Puchades. Per què has fet aquesta tria? Per què ets partidari d’una il·lustració o un quadre com a portada en comptes d’una fotografia?\nDídac – Tenir l'oportunitat d'enriquir el meu treball amb la visió artística d'algú altre ho fa molt més atractiu i li dóna una dimensió més interessant al disc. A 'El nus', la Violeta va il·lustrar cada cançó i va convertir cada una d'elles en un petit món visual, en una situació poètica. La Lucía, amb el quadre que ha fet per PORPRA, ha aconseguit fer que la portada sigui una mena de pòrtic a un món poètic suggeridor i misteriós i molt elegant, tal i com concebíem el disc. Em sento molt feliç i afortunat de comptar amb el seu talent i la seva visió.\nJordi – Aquest nou disc apareixerà sota el segell 'Gat Records'. Què t’ha fet confiar en 'Gat records'?\nDídac – Gat Records és com una petita família. El projecte d'una gent entusiasta que volen fer les coses ben fetes i amb seny, i crec que és la millor manera de treballar. Per això estic amb ells, i perquè m'han acollit amb els braços oberts. A més, som bons amics i compartim les ganes de tirar endavant dins aquest món de la música.\nJordi – Paral·lelament tens el projecte 'El Minotaure i Teseu' es va estrenar al Cementiri d'Arenys de Mar el 3 de juliol del 2010 en motiu del 25è aniversari de la mort del poeta i com a acte inaugural del CORRELLENGUA 2010. Hi ha el projecte de treure un disc d'aquest recital i difondre l’espectacle al 2013. Què ens pots dir d’aquest projecte?\nDídac – Actualment és encara un projecte que ha d'evolucionar i madurar. Però serà un treball que combinarà cançons i recitat amb músiques instrumentals sobre poemes de Salvador Espriu. El 2010 vam presentar un esbós d'això, un recital-espectacle en el que es combinava el recitat i la música amb la dansa (amb coreografia d'Ada Obrador i ballat per Lucía Coll Montserrat). Va ser un acte molt maco al qua va acudir molta gent. Però al 2013 pot ser que canviï una mica el projecte.\nJordi – Com podem estar al dia de les teves novetats i propers concerts?\nDídac – A través de la meva pàgina web, myspace i el web de Gat Records.\nJordi – Veient la teva atapeïda agenda de concerts, destaca el del proper 25 de febrer a Arenys de Mar on presentaràs el disc amb banda. Què ens espera en aquest concert i per què no ens el podem perdre?\nDídac – El concert d'Arenys serà especial, perquè serà amb el que presentem el disc amb la banda al complet i perquè juguem a casa; Arenys és on visc i des d'on rebo molt de recolzament. També serà un concert esperat pels mecenes, ja que serà la presentació oficial de PORPRA i hi estan tots convocats, allí ens reunirem quasi tots. Serà un concert emotiu i intens.\nFotos: Dídac Rocher\nQue gran ets, Dídac!\nQuin disc tan fantàstic has creat!!\nEns veiem el 25 a Arenys!


Quant pagueu per analítiques gratuïtes? | Martech Zone\nThursday, April 22, 2010 Diumenge, octubre 4, 2015 Douglas Karr\nBarbara Jones, del bloc Stellar Thoughts, li va organitzar una entrevista Sessions d’estratègia CRM podcast mitjançant Skype. Estic realment impressionat per la qualitat de l’àudio (fins a l’ocell que xucla al fons del meu apartament). Vam discutir analítica en general, així com per què algú pagaria realment un analítica paquet.\nBarb ajuda a les petites empreses amb la implementació, el desplegament i l'estratègia d'un solució de gestió de correu electrònic i relació de clients (CRM) anomenat Infusionsoft. No he tractat tots els motius del podcast, però en teniu alguns:\nLa majoria pagats analítica els proveïdors també ofereixen implementació i formació. Obrir un pagament analítica paquets com Webtrends us poden proporcionar l’oportunitat d’accedir a centenars d’informes. A Google, haureu d’afegir i modificar perfils i crear els vostres propis informes personalitzats. No és divertit si mai no heu fet aquest tipus de treballs.\nGoogle Analytics presenta un greu retard en la captura de dades i té limitacions quant a la quantitat de dades capturades. Això suposa un handicap greu quan cal que tingueu en compte el vostre negoci en línia.\nPerquè no intenten mantenir-se al dia amb la demanda, pagada analítica els proveïdors tenen els recursos per continuar millorant els seus productes. Tendències web, per exemple, té integració mòbil, Facebook analítica integració, mesurament de xarxes socials, un data mart de visitants i un robust conjunt d’APIs per extreure i enviar dades.\nLa conclusió és que de vegades gratuït té un cost. Amb analítica, Crec que el cost és important per a les empreses mitjanes i grans que podrien tenir un impacte substancial en la seva estratègia de màrqueting entrant si fossin capaços d’identificar les oportunitats d’ingressos. Sense les respostes que necessiten per prendre bones decisions, simplement perden temps i diners amb una aplicació gratuïta.\n[àudio: https: //martech.zone/wp-content/uploads/2010/04/WebAnalyticso-StellarThoughts.mp3]\netiquetes: tarifes complementàries al mòbilSearch Marketingmarcadors socials\nAbril 22, 2010 a 6: 41 AM\nCrec que les eines gratuïtes són excel·lents per a petites empreses que necessiten una direcció general per al seu màrqueting. però com més gran és l'empresa, més estan invertint en el seu màrqueting, més exhaustiva ha de ser la seva anàlisi


One-Bedroom Holiday home in B Val D elsa III Poggibonsi Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nOne-Bedroom Holiday home in B Val D elsa III\nSant'Appiano, Poggibonsi, Itàlia - Veure al mapa\nMés informació sobre One-Bedroom Holiday home in B Val D elsa III\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Poggibonsi, One-Bedroom Holiday home in B Val D elsa III és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, One-Bedroom Holiday home in B Val D elsa III és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com instal.lacions de barbacoa.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aparell de televisió, nevera, estris de cuina per satisfer els clients més exigents. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de piscina exterior, jardí. One-Bedroom Holiday home in B Val D elsa III és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Poggibonsi.


Què va censurar TV3 del documental del cas Rosell? - El triangle\nLa censura aplicada pel director de TV3, Vicent Sanchis, al documental El Cas Rosell va molt més enllà de la supressió de la part que feia referència a l'origen comú de la denúncia de l'FBI de casos de corrupció emparats per la FIFA amb possibles origen i culpabilitat penal a Espanya.\nEl que l'espectador es va perdre i s'explicava en el programa original, abans de la seva amputació, va ser que en la mateixa comissió rogatòria que es demanava investigar una transferència que podria implicar Sandro Rosell i Ricardo Teixeira, quan aquest era president de la Confederació Brasilera de Futbol (CBF), un fiscal dels Estats Units afirmava i provava que el responsable i soci de Mediapro a Amèrica havia subornat membres de la FIFA per aconseguir drets de retransmissió de tornejos FIFA i havia comès blanqueig de capitals, entre d'altres delictes.\nEl personatge, Gerard Romy, soci fundador amb Jaume Roures i Tatxo Benet de Mediapro, no va ser citat a declarar per la jutge Carmen Lamela tot i admetre ella mateixa les evidències, haver autoritzat l'escorcoll de la seu de Mediapro i haver-hi trobat proves confirmatòries d'aquests delictes. Així va ser com Romy ha disposat, des de 2015, de prou temps per tallar la seva relació amb Mediapro, societat que s'ha pseudo-dissolt en la matriu d'Imagina, que és avui una part d'un grup d'empreses del qual Roures i Benet ja no són directament propietaris. Romy, encara que ara finalment acusat pels americans, segueix lliure cinc anys després.\nEn canvi, Lamela va posar a Rosell sota vigilància i, malgrat no haver trobar indicis probatoris, no només el va tancar preventivament a la presó durant gairebé dos anys, sinó que va instruir artificiosament, com es va comprovar en el judici, una causa demanant-li més de 50 milions de multa i una condemna de presó pròpia d'un delicte de sang. En realitat, no només a Rosell, també a la seva dona, socis i amics, les vides dels quals han estat un infern aquests últims anys.\nTV3, així doncs, va deixar la injustícia del cas Rosell al llindar de la incomprensió i del seu veritable origen, com si hagués estat només un d'aquells disbarats de l'administració de justícia. Va tallar el que el documental, amb la cautela i el màxim sigil, pretenia explicar més enllà del que els fets judicials -l’absolució total- han confirmat i denunciat: la protecció d'un presumpte culpable i l'acarnissament contra un presumpte innocent. Que es pugui interpretar que alguna jutgessa o tot un organisme com l'Audiència Nacional es passen els preceptes jurídics per la toga no seria tan greu com pensar que depèn qui, amb més o menys poder, pot beneficiar-se de l'actuació d'alguns popes de la judicatura.\nTV3, evidentment, va censurar el que amb tota seguretat hauria estat el documental més valent de la seva història des del moment que es va negar a emetre'l per no ser el primer en tractar el cas Rosell. De fet, no l'hauria emès si el mateix Rosell no hagués alertat que alguna cosa passava amb aquesta història que havia concedit en exclusiva a TV3. Obligat finalment per les circumstàncies, Vicent Sanchis el va emetre fora del prime time, retallat i sense ruboritzar-se.\nPrev«No convé deixar les claus del futur en mans del Tribunal Suprem»


Prop de 6.000 immigrants de 65 països resideixen a la localitat\nEl departament de Cultura i Joventut ha editat la memòria del 2004\nJ.M.S. | 12 febrer 2005\nLa població estrangera que té fixada la seva residència a Manacor és de 5.859 persones, provinents de 65 països. Això suposa un 11'30% del total d'habitants de la localitat, que puja a 36.200. Del total de residents estrangers, un 55'22% són no comunitaris i d'aquests, el 50% és de procedència magribina, un 17% de l'Argentina, un 16% de l'Equador i un 12% de Colòmbia.\nAquestes dades s'han extret del padró municipal i de l'Institut Nacional d'Estadística (INE). Les xifres s'han inclòs en la memòria corresponent al 2004 del departament de Cultura i Joventut, en l'apartat del servei de mediació intercultural. En aquest text, s'hi assenyala que un dels motius que han convertit Manacor en un lloc d'emigració dins un territori d'immigració ha estat la «reactivació industrial i de la construcció» a la localitat.\nDe tots els col·lectius esmentats, mereix un esment especial el magribí. En aquest sentit, la memòria ressalta l'augment durant els darrers anys de la població femenina provinent del Marroc. Així, «fins l'any 2000 els homes representaven el 85% del total de ciutadans d'aquest origen i les dones en suposaven només el 15%». Però en aquests moments la «població femenina hi arriba ni més ni pus que al 41 per cent». Aquest augment del nombre de dones al llarg dels tres darrers anys s'ha degut al procés constant de reagrupació familiar.\nDurant el darrer lustre el nombre de marroquins censats a Manacor s'ha multiplicat per cinc. En qualsevol cas, «això no vol dir que n'hagin vingut més a Manacor, sinó que tots aquells homes que viuen tots sols o comparteixen pis amb algun compatriota, amb el pas del temps aconsegueixen prou estabilitat econòmica i de papers, cosa que els ajudat a poder reagrupar la seva família».\nBen diferent és el cas del col·lectiu sud-americà, en el qual predomina el perfil femení, ja que són les dones les qui s'estableixen a Manacor i hi comencen la reagrupació. «En moltes d'ocasions emigra tota la família sense regularització prèvia», s'indica en la memòria de Cultura i Joventut.


Casal de Bellpuig - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nData: setembre de 1912\n41° 55′ 14″ N, 2° 19′ 19″ E / 41.920446°N,2.321924°E / 41.920446; 2.321924Coord.: 41° 55′ 14″ N, 2° 19′ 19″ E / 41.920446°N,2.321924°E / 41.920446; 2.321924\nEl Casal de Bellpuig és un edifici del municipi de Sant Julià de Vilatorta (Osona) declarat bé cultural d'interès nacional.\nSe'n conserven uns grans murs del segle xii a tocar de la població. És un antic Castell assentat damunt uns gresos, a la part més abrupta, vers llevant. En resten dos murs orientats de nord a sud amb un gruix d'uns quatre metres. A l'extrem nord, on el mur té més alçada, es pot observar encara l'arrencada, damunt una imposta, d'una volta de canó (10 m d'alçada), també hi ha espieres i clots per posar-hi bigues i distribuir l'espai verticalment. També a l'extrem Nord-est encara es conserva una cambra reduïda (1 x 4 m), coberta amb volta de canó però molt deteriorada. A l'extrem Sud hi ha un mur de les mateixes característiques i l'inici d'un altre mur que devia anar de llevant a ponent. A llevant, al pendent s'observen restes d'un altre mur, segurament de caràcter defensiu. També en aquest indret hi ha un fragment, de la part de llevant, encara amb l'arrencada de l'arc.\nLa seva planta s'adaptaria a l'orografia de la zona on se situa, amb un fossat excavat a la roca, que la separa de la resta del puig. Es conserven en alçada variable una torre de planta rectangular (a l'extrem nord-oest) i trams dels seus murs de tancament perimetrals i interiors. La resta de murs i estructures se situen al subsòl, juntament amb les restes de l'evolució i ús de tot el conjunt.\nÉs una casa forta documentada el 1147. Es troba en el serradet anomenat Puig, damunt el torrent de la Noguera. Donat que no apareix cap notícia sobre el Castell durant els segles xi i xii, els estudiosos l'han situat als segles xii i xiii. El 1234 n'eren senyors Bertran i Berenguera, el 1316 passà a Elisenda de Centelles. El 1327, en un document de Jaume II, es parla que Eimerich, fill d'Elisenda, té el dominis de la casa de Centelles, el castell de ça Meda i de Bellpuig. La vila anava adoptant cada vegada més el nom del Castell, com consta en aquest document (Sancti Juliano de Villatorta et de Pulcho Podio). El 1359 passa a Gelabert, també de Centelles.\nAl segle XV el nom del Castell va prenent més preponderància, deixant en segon terme el de Sant Julià. En aquest mateix segle el rei Joan II cedeix el lloc de Sant Julià de Bellpuig (ja no es parla del Castell) a Llorenç d'Altarriba pels favors rebuts durant les revoltes del seu regnat. A partir del segle XV es perden les notícies del Castell per bé que el nom de Sant Julià de Bellpuig perdura en els pergamins de l'arxiu fins ben entrat el segle xvi. Al segle xix l'ajuntament va voler tributar memòria al Castell amb un escut, format per un Castell damunt branques de llorer, més tard es substituí per un altre amb les parets enrunades.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Casal de Bellpuig\n↑ 1,0 1,1 1,2 1,3 1,4 1,5 1,6 «Casal de Bellpuig». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 febrer 2016].\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Casal_de_Bellpuig&oldid=27920013»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 30 jul 2021 a les 10:36.


Com escanejar teu Linux contra virus i rootkits | Les Caves\nSegurament qualsevol PC amb sistema operatiu Linux sigui menys susceptible d’infectar que un amb Windows, però això no treu que no pugui ser igualment compromès. El pitjor és molts usuaris no han instal·lat ni executat mai un antivirus en Linux (i ni molt menys un anti-rootkit) quan en altres equips en Windows saben que no poden (ni han) treballar sense un antivirus de lloc d’usuari o endpoint.\nNo hem de caure en aquesta falsa sensació de seguretat. El malware per simple economia de escalabilitat està més present en nombre i forma en sistemes Windows però els usuaris de Linux hem de protegir igualment contra les mateixes amenaces.\nPrecisament, navegant per Internet vaig trobar un petit article de Nick Congleton que recomana usar ClamAV ( potser l’antivirus de codi obert més usat en Linux) a més d’un parell d’eines per a detecció de rootkits. Què fas servir Linux i encara no els tens instal·lats? No deixis passar aquesta oportunitat … de 1. ClamAV a ClamAV i el seu frontend gràfic ClamTK són paquets independents. Si fas servir Ubuntu o una distribució basada en Debian pots instal·lar-simplement amb: a sudo apt install clamav ClamTK\nUna vegada instal·lats haurem de actualitzar la base de dades de l’antivirus: amor suo freshclam a\nEl missatge anterior és a causa que freshclam està corrent ja com dimoni, així que si volem forçar l’actualització manualment necessitarem aturar-lo prèviament: a suo systemctl stop clamav-freshclam a Ara ja si podrem actualitzar la bd sense problemes: a\na continuació procedirem a escanejar el filesystem complet (o si preferiu un directori en particular), per a això farem servir ClamTK, la versió gràfica.\nAixò sí, prèviament haurem d’anar-nos a la configuració i marcar les opcions perquè el motor escanegi fitxers que comencin amb un punt (. *), majors de 20 MB i directoris recursivame nt: a\na Finalment seleccionarem directori a escanejar per començar el procés d’anàlisi:\nUn cop completada l’exploració, ClamTK mostrarà qualsevol amenaça descoberta i ens permetrà triar què fer amb elles. a\nEliminar és òbviament millor, però podria desestabilitzar el sistema, així que es requereix investigar una mica per si de cas. de 2. Chkrootkit a El següent pas és instal·lar és chkrootkit. Chkrootkit escaneja els arxius de sistema per detectar signes d’alteracions malicioses i els revisa contra una base de dades de rootkits coneguts.\nchkrootkit està disponible a la majoria dels repositoris de moltes distribucions i normalment s’ha de poder instal·lar sense problemes amb el gestor de paquets corresponents.\nDesprés simplement executem la comanda com a root o amb sudo.\nsuo chkrootkit a Ràpidament començarà a buscar la possible presència d’una bona llista de rootkits coneguts. Pot aturar-se durant un temps en alguns mentre explora arxius. Hauria de mostrar “res trobat” o “no infectat” a la banda de cadascú.\nel programa no dona una breu final quan acaba, així que cal tornar i comprovar manualment que no hi ha resultats.\nTambé es pot parsejar la sortida de el programa amb grep i buscar Infected, però això no ho agafarà tot.\nfals Positius Coneguts a Hi ha un error estrany amb chkrootkit que reporta un fals positiu per a Linux / Ebury – Operation Windigo. Aquest és un error conegut des de fa temps per la introducció d’un indicador -G en SSH. Hi ha un parell de proves manuals que podem executar per verificar que és un fals positiu.\nPrimer, executem el següent com a root.\nfind / lib * -type f -name libns2.so a No hauria d’aparèixer res . A continuació, vam comprovar que el malware no feu servir un sòcol Unix.\nnetstat -nap | grep “@ / proc / udevd” a Si cap dels dos ordres dóna resultats, el sistema està net.\nTambé sembla haver-hi un fals positiu bastant nou per tcpd en Ubuntu. Si retorna un resultat positiu en el sistema, investigarem més, però cal tenir en compte que gairebé amb tota probabilitat el resultat podria ser incorrecte.\nTambé podem trobar notificacions per wted. Aquestes poden ser causats per errors de corrupció o registre en errors de sistema.Utilitzarem l’últim per comprovar si els temps s’alineen amb reinicis o bloquejos. En aquests casos els resultats probablement siguin causats per aquests esdeveniments i no per activitat maliciosa. De 3. Rkhunter a rkhunter és una altra eina per buscar rookits. És convenient executar addicionalment en el nostre sistema per assegurar-nos que chkrootkit no es va deixar res i per verificar falsos positius. A Novament, aquest ha d’estar en els repositoris de cada distribució.\nsudo apt install rkhunter a Per executar el anàlisi, primer hem d’actualitzar també la base de dades de rkhunter.\nsuo rkhunter –update a A continuació, vam llançar l’escaneig: amor suo rkhunter –check a el programa s’aturarà després de cada secció : a\nProbablement veurem alguns advertiments. Moltes sorgeixen a causa de certes configuracions: a\nQuan finalitzi l’exploració, podrem fer una ullada a log complet en /var/log/rkhunter.log. Aquí podem veure cada advertència en detall.\nTambé li ofereix un resum complet dels seus resultats d’anàlisi.\nI això és tot. Veieu com amb uns senzills passos hem pogut escanejar el nostre sistema a la recerca de possibles amenaces. Si a això afegim un tallafocs personal i una mica de sentit comú, podrem utilitzar un sistema Linux el més segur possible.


Carme Riera - Biblioteca Virtual\n(Palma de Mallorca, 1948), catedràtica de la Universitat Autònoma de Barcelona, és una de les autores més valorades per la crítica i lectors catalans. Es va donar a conèixer el 1975 amb el recull de relats Te deix, amor, la mar com a penyora. D'entre les seves novel·les, destaquen Dins el darrer blau (1994, premis Josep Pla, Nacional de Narrativa, Crexells, Lletra d'Or i Vittorini a la millor novel·la estrangera publicada a Itàlia l'any 2000), Cap al cel obert (2000, Premi de la Crítica Serra d'Or), La meitat de l'ànima (2003, Premi Sant Jordi), L'estiu de l'anglès (2006), Amb ulls americans (2009), Natura quasi morta (2011),Temps d'innocència (2013), La veu de la sirena (2015), Les darreres paraules (2016) i Venjaré la teva mort (2018).\nLa seva obra ha estat traduïda a nombroses llengües. En la seva doble vessant de creadora i professora, l'any 2001 li va ser atorgat el Premi Nacional de Cultura i el 2012 va ser escollida membre de la Real Academia Española.\nEl 2015 va estar guardonada amb el Premio Nacional de las Letras Españolas, concedit pel Ministeri d'Educació, Cultura i Esport. El 2018 rep la Medalla d'Or de les Illes Balears amb motiu de la Diada de les Illes.\nEl 27 d'abril de 2015 va visitar la Biblioteca Torras i Bages de Vilafranca del Penedès.\n'Amb ulls americans'\n'La meitat de l'ànima'\n'Natura quasi morta'\n'La veu de la sirena'\nMés sobre Carme Riera al catàleg Aladí\nMés sobre Carme Riera a eBiblio\nCarme Riera a la Institució de les Lletres Catalanes\nCarme Riera a la Viquipèdia\nTwitter de Carme Riera


Sufragi femení a Andorra - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nSufragi femení a Andorra\nPlaça Lídia Armengol. Situada davant de la Casa de la Vall. És un homenatge a Lídia Armengol i a la dona en general.\nEl sufragi femení a Andorra va passar per diferents etapes abans de concedir-se. Però finalment s'aconseguí el dret total l'any 1970 gràcies als delegats dels coprínceps.\n2 Sufragi masculí\n2.1 Revolució del 1933\n3 Sufragi femení\n3.1 El boom econòmic\n3.2 L'Europa dels 1950 i 1960\n3.3 Les sufragistes andorranes\n4 L'Andorra actual\n4.1 La Constitució del 1993\n4.2 Drets de les dones\nL'Andorra anterior al 1993 és una Andorra que viu encara sota una legislació feudal. La sobirania era compartida entre dos "coprínceps" originada en la signatura del Pariatge del 1278. El pariatge establia la cosobirania, és a dir, cadascuna de les parts havia de prendre obligatòriament decisions juntament amb l'altra i ho feien sobre el territori que avui anomenem Andorra. El poble andorrà era el seu súbdit i, com a tal, els devien vassallatge. Això es va traduir en el pagament de la quèstia (impost feudal andorrà) que el poble havia de pagar a cadascun dels coprínceps. La figura del copríncep requeia sobre el bisbe de la Seu d'Urgell (Catalunya) i el president de la República Francesa. El Consell General de les Valls és el nom del parlament andorrà. Havia estat creat arran de privilegis feudals cedits al poble durant el medieval. El Consell General compartia el poder legislatiu i executius al mateix temps. Tot i que la sobirania era compartida pels coprínceps, aquests havien autoritzat la sobirania popular mitjançant aquest parlament que tenia poder per manar sobre el poble, però quedava sotmès a l'acció dels coprínceps. Pel fet de ser cosobirans, podien crear delegacions que els representessin i actuessin en nom seu a Andorra. És el cas dels veguers. És en aquest context que es van mobilitzar les dones andorranes perquè s'aprovés el sufragi femení.\nRevolució del 1933Modifica\nL'any 1933 esclata una revolució a Andorra. Els protagonistes es fan dir "joves andorrans". Estan farts de la Nova Reforma, de manca de drets laborals i de ser exclosos pel sistema. La Nova Reforma fou el nou sistema d'elecció al Consell General sorgit poc abans de la Revolució del 1881. La del 1881 demanava unes eleccions més representatives i oportunitats econòmiques. La del 1933 també demanava unes eleccions més representatives. La primera va cedir a les reclames populars amb l'anomenada Nova Reforma. Però aquest "reforma" va quedar caduca i ara es volia avançar cap al sufragi universal masculí. Els revolucionaris van prendre el parlament, van tancar-hi els consellers (parlamentaris) i van obligar-los a aprovar el sufragi universal masculí. Els coprínceps van reaccionar-hi per la força i prohibint el sufragi. Va nomenar un nou Consell General que es va negar a prendre el càrrec. La població havia creat una Assemblea Magna que pretenia continuar amb la revolució. Però després d'haver sufocat els rebels, els coprínceps aproven el sufragi universal masculí l'any 1933. Allò que qüestionaven els coprínceps no era pas el sufragi, sinó el fet que la població i el Consell General es comportessin com una nació sobirana. Efectivament, els coprínceps consideraven els andorrans eren un protectorat.\nEl gir a la dreta provocat per la Guerra Civil Espanyola i la Segona Guerra Mundial va fer que aquelles fites difícils d'aconseguir fossin revocades, fent un pas enrere gegant en concessions de caràcter molt importants. Així el sufragi universal masculí es va veure suspès. Altres aspectes importants, com ara la llibertat d'expressió també es van veure tocats. La gent tenia por de parlar obertament sobre la guerra o sobre el franquisme. Els bars reflectien perfectament aquesta situació. El país estava representat per un bisbe franquista i un veguer nazi. A més, el Consell General es comportava com un agent controlador. És d'entendre doncs que la gent tingués por de parlar de qualsevol tema dit complicat perquè podia comportar l'expulsió del país. El destí posterior era desconegut. On anar a parar, a la França nazi o a l'Espanya feixista? Així i tot, va haver-hi bars que es van transformar en bastions de militància republicana, com ara l'Hotel Mirador. Els seus propietaris eren republicans refugiats i allà mateix es podia parlar obertament d'allò que no es parlava als altres bars del país.\nEl boom econòmicModifica\nCom a conseqüència de la Guerra Freda, Andorra va entrar en un boom econòmic de característiques importants. Andorra per la seva situació geogràfica va quedar dins del bloc americà i, per tant, el país va viure les transformacions pròpies d'una societat que camina vers el capitalisme i la posterior globalització. La guerra va engendrar la prohibició de fites democràtiques abans aconseguides a conseqüència del gir a la dreta a Europa. Així el sufragi universal masculí va ser prohibit obligant a tornar al sistema anterior de la Nova Reforma. Els anys 1950 i els 1960 es transformen doncs en els anys de la lluita per recuperar aquests drets, per tenir drets laborals, però també en el segle del "turisme de massa". Si per als Estats Units els anys cinquanta i seixanta són els anys del "somni americà", per a Andorra els anys 1950 i 1960 també són els anys del "somni andorrà". Es podria dir que el país va passar en l'espai de 30 anys a una economia preindustrial a una de postindustrial.\nL'Europa dels 1950 i 1960Modifica\nL'Europa Occidental dels cinquanta i seixanta era segurament molt capitalista i liberal però en qualsevol cas gens justa. Les minories ètniques eren excloses de la societat, d'igual manera que la dona o els homosexuals. Aconseguir que les dones poguessin votar va ser una tasca dura. Van haver de lluitar molts anys juntament amb les persones de color perquè se'ls reconegués que també són persones i, per tant, que també tenen dret no només al vot, sinó a ser tractades com a tal. És per aquesta raó que les fites aconseguides al principi del segle XX (Finlàndia permet el dret a vot a les dones el 1906 i Noruega el 1913) són considerades com a importantíssimes. El dret a vot va seguir del dret a ser tractades amb igualtat en l'àmbit de la societat als anys 1970. L'ONU només va despenalitzar la discriminació racial l'any 1969 i va caldre a Martin Luther King una lluita aferrissada perquè la discriminació racial fos abolida. Els anys 1950 es van transformar al Regne Unit en el debat de les "sufragistes". És amb aquest nom que es coneix totes aquelles dones que van manifestar-se massivament al carrer pel seu dret a vot. Algunes fins i tot van entrar dins del Parlament o van cremar institucions que consideraven bastions masculins com ara els camps de golf.\nLes sufragistes andorranesModifica\nAndorra tampoc va quedar al marge d'aquests moviments. El mes de maig del 1967 tot un grup de dones van fer una crida a la signatura d'una súplica que després havia de ser entregada al Consell General perquè el parlament els cedís el dret a vot, així com el dret a ser elegides. Van aconseguir un total de 378 signatures de dones majors de 25 anys, és a dir, amb dret a signar. El Consell General només va respondre a la iniciativa el 4 de juliol del 1969, és a dir, dos anys després de la presentació de la sol·licitud. I és que aleshores les dones no tenien veu ni dret a opinar sobre elles mateixes a Andorra. Segons pot explicar el president del Consell de Residents Espanyola a Andorra, "aleshores [les dones] havien de suportar que els seus familiars barons, pares o marits, parlessin d'elles". El decret del Consell General informava de dos punts. Primerament, reconeixia el dret a les dones de poder votar en igualtat de condicions que els homes (10 vots a favor, 8 en contra i 1 abstenció) però, en segon lloc, vetava el dret que tenien de poder ser elegides (12 vots a favor, 6 en contra i 1 abstenció). Si bé van aconseguir una part d'allò que pretenien, caldrà esperar-se al 14 d'abril del 1970, coincidint amb l'inici dels moviments feministes d'arreu dels països europeus capitalistes, perquè els delegats dels coprínceps decretessin que "totes les dones en possessió de la ciutadania andorrana plena tindran dret a vot, en igualtat de condicions que els homes". Cal dir que França va aprovar el dret femení a vot uns quants anys enrere (1944), mentre que Andorra prohibia l'any 1941 el sufragi universal masculí. Aquest no va estar exempt de polèmiques, ja que l'any 1945, en acabar la Segona Guerra Mundial, el nou president de França i, per tant, també copríncep d'Andorra va revocar el Consell General que va sortir de les eleccions del mateix any. Andorra, en tenir dos coprínceps sobirans veia com aquests actuaven sense permís, però cal dir que el 1945 va ser per una cosa positiva. La revocació va ser deguda al fet que De Gaulle considerava que el nou parlament no era representatiu de la població, ja que es va emparar en la Nova Reforma i, mitjançant decret, va restablir també el sufragi universal masculí.\nFinalment el 24 de maig del 1973 el Consell General va acordar el reconeixement del dret a elegibilitat a les dones andorranes, això sí, després d'un llarg procés reivindicatiu de més de 40 anys. Des d'aleshores han ocupat el càrrec institucional de consellers generals 219 homes davant de 37 dones. Tanmateix, a les eleccions del 3 d'abril del 2011 per primera vegada a la història de la petita nació europea, les dones superaven en nombre els escons dels homes dins l'hemicicle (15 dones i 13 homes). És per aquesta raó que el 2011 el Consell General feia una crida perquè assistissin un màxim de les 378 dones que van signar la súplica a l'homenatge que se'ls volia retre. Precisament, aquell any se celebraven 40 anys del decret del 1970. L'any següent, un informe anual que elabora la Inter-Parlamentary Union (IPU), organisme col·laborador amb les Nacions Unides, situava el Consell General com el segon parlament del món amb més presència de dones. El 50% de paritat entre consellers i conselleres de la institució andorrana només era superat per Ruanda. El país africà tenia un percentatge del 56,3% de dones parlamentàries en relació als homes. I és que s'ha de dir que aquesta igualtat s'ha aconseguit, a més a més, de manera esporàdica i sense la presència de cap llei reguladora, com sí que existeix en altres països.\nLa Constitució del 1993Modifica\nGràcies a la Constitució del 1993 la sobirania va passar al poble i d'ençà el poble va deixar de ser un protectorat. Els coprínceps ja no tenen cap mena d'acció sobre la política del país i exerceixen pràcticament el rol de copríncep en tant que tradició i símbol de la història del país. A més, la Constitució estableix que no es pot discriminar per raó de sexe i aprova íntegrament el text de la Declaració de Drets Humans.\nDrets de les donesModifica\nTot i aquest avenç d'anys anteriors la societat andorrana del segle XXI segueix tenint mancances. La dona segueix sent discriminada en l'àmbit laboral (a Andorra el sou d'un home és superior al d'una dona en 38,8% el 2012), de l'esport (la presència de l'home en el futbol és molt més forta i present mediàticament en comparació a la femenina), etc. L'any 2010, per exemple, a Andorra es van atendre uns 200 casos de violència masclista. D'aquestes, el 75 % pateix violència física. Des del 2006, només, Andorra disposa d'un servei d'atenció a aquests casos i segons les estadístiques s'han atès des del 2006 al 2011 uns 468 casos. Segons publicava el 2007 el diari espanyol El País, al món només 23 països sabien amb certesa quantes dones moren per violència masclista. Dels que sí que hi ha estadístiques, Suïssa o Finlàndia serien els països amb índexs més baixos. Així doncs és evident que aquest àmbit encara ha de millorar tant a Andorra com a les resta de països.\nPer tal d'homenatjar les dones que van presentar la súplica durant els 1960, el Consell General va inaugurar al 8 de març del 2011 la Plaça Lídia Armengol situada just per sobre la Sala Àgora (local per a la gent gran del país), al costat dels nous locals del Comú d'Andorra la Vella i davant de la Casa de la Vall, seu del Consell General. Pepita Aguilar, Quima Calvó i Angelina Mas són els noms de les darreres dones que queden en vida d'aquelles 378 que van iniciar el procés per a la igualtat. L'acte va servir per deixar palès que “a la pràctica les dones encara es troben amb moltes dificultats”. Lídia Armengol Vila, que dona nom a la plaça, fou historiadora, investigadora, lingüista i política. És de les dones més recordades a Andorra per la seva contribució en la creació de les primeres escoles andorranes així com la seva contribució ferma perquè el país es dotés d'una constitució. Va morir tan sols amb 43 anys al 1991 i la família mateixa va agrair que s'hagués pensat en ella a l'hora de crear una plaça que ara és també l'homenatge a la dona. Rosa Ferrer, excònsol d'Andorra la Vella, considera la Lídia Armengol com una persona tenaç, constant, pacient i amb caràcter combatiu. L'excònsol també diu que és gràcies a ella que ha pogut gaudir del càrrec de cònsol i que si encara estigués vivia el càrrec seria per la Lídia.\n↑ Govern d'Andorra, Ministeri d'Educació, Joventut i Esports, 1996.\n↑ [enllaç sense format] http://www.cossetania.com/la-cruilla-andorrana-de-1933-la-revolucio-de-la-modernitat-939\n↑ Ministeri d'Educació, Joventut i Esports, 1998.\n↑ Guillamet Andon, 2009.\n↑ Armengol Aleix, 2009.\n↑ [enllaç sense format] http://www.elperiodicdandorra.ad/politica/4200-el-cre-lamenta-labsencia-dimmigrants-a-luce.html\n↑ 13,0 13,1 Segalàs, 2012.\n↑ [enllaç sense format] http://tribunalconstitucional.ad/docs/legislacio/constitucio.pdf\n↑ «El 75% de les víctimes de violència de gènere rep agressions físiques», (Diari Andorra, 20-02-2011).\n↑ «Sólo 23 países saben cuántas mujeres mueren al año por violencia machista», (elPais, 02-07-2007).\n↑ «El salari mitjà que cobren els homes és un 38,8% superior al de les dones», (Bondia, 25-11-2012).\n↑ «Assaig sobre masclisme al món del futbol (Junta d'Andalusia, Espanya)».\n↑ «Recull de premsa de l'Associació de Dones d'Andorra».\n↑ «S'inaugura una plaça "nexe entre institucions" per homenatjar Lídia Armengol Vila», (fòrum.ad, 04-08-11).\n↑ «Feina per fer malgrat els avenços», (Bondia, 08-03-11).\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Sufragi_femení_a_Andorra&oldid=24088444»\nDarrera modificació: 14 jul 2020 a les 12:29\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 14 jul 2020 a les 12:29.


Arriba el bon temps i tenim ganes de renovar-ho una mica tot. La casa, la roba, els utensilis de cuina. Us proposo una senzilla estampació per tovallons en la que podem triar el color i els motius. La tècnica s'anomena 'shibori' i consisteix a fer diferents nusos amb estris com pinces, gomes o cordes amb la intenció de crear diferents efectes gràfics.\n1. Paquet de tint per a roba\n3. Tovalló que volem estampar\n5. Gomes i pinces de la roba\nOmplim la galleda amb aigua a 40 graus i hi afegim la meitat d'una bossa de sal que farà de fixador. Barregem la sal amb l'aigua fins que es dissolgui totalment. A continuació, hi posem el tint de la bossa.\nDoblegarem el tovalló de manera que quedi un rectangle llarg i posarem tres pinces de la roba perquè quedi plegat. Submergirem el tovalló amb les pinces dins de la barreja que hem fet i el deixarem tres minuts en remull. Després, retirarem les pinces i esbandirem el tovalló amb aigua neta i clara per purgar el tint. A continuació, haurem de desplegar la tela, escórrer-la i estirar-la per penjar-la a l'estenedor per assecar. I ja podrem dir als convidats que els tovallons els hem fet nosaltres!\nBloc Cori Asens\nEnllaç permanent Audrey Martin replied on dg., 12/05/2019 - 00:29\nAquest bloc es molt interesant es nota que lo agraden les arts .


Dervix (derivat de l'àrab i del persa درویش) són membres de confraries sufís. La paraula derivaria del persa darveix (o darweix, àrab darwix) i inicialment volia dir 'que demana almoina a cada porta', però no és clar si fou aquesta paraula la que va originar l'accepció 'dervix' com a membre de confraria religiosa. A Turquia i Pèrsia, conserva un significat més proper a l'original i vol dir 'monjo mendicant' (àrab faqih). Al Marroc i Algèria, els dervixos són anomenats ikhwan ('germans', pronunciat khwan). Els seguidors de Rumi s'anomenen així.\nEls dervixos de Somàlia, dirigits pel Diiriye Guure (vegeu Daraawiish).\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Dervix&oldid=30102746»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 26 abr 2022 a les 07:52.


Es presenta el 1r Informe de Centres Especials de Treball - Social.cat\nEs presenta el 1r Informe de Centres Especials de Treball\nL'ha elaborat l'empresa Baker & Mckenzie i ha comptat amb la col·laboració de la Confederació Nacional de Centres Especials de Treball i Grupo SIFU\nDimarts, 9 de setembre de 2014 | 13:30 h\nAquesta tarda, a partir de les cinc i a la sala d'actes de PIMEC, tindrà lloc l'acte de presentació a Catalunya del 1r informe de Baker & McKenzie sobre centres especials d'ocupació a Espanya. L'acte comptarà amb la presència del Conseller d'Empresa i Ocupació, Felip Puig, i del director general d'Economia Social i Treball Autònom, Xavier López. Ambdós parlaran de la situació actual d'aquest tipus de entitats i de les iniciatives de suport i canvis previstos pel Govern autonòmic per millorar el seu futur.\nAixí mateix, la trobada també tindrà com a ponent a Esther Sánchez, consultora Sènior del Departament Laboral de Baker & McKenzie i Professora de Dret del Treball i la Seguretat Social a la Facultat de Dret de ESADE- Universitat Ramon Llull. Sánchez que també ha estat directora del Servei d'Ocupació de Catalunya i Secretaria d'Ocupació i Relacions Laborals.\nL'estudi, que ha comptat amb la col·laboració de la Confederació Nacional de Centres Especials d'Ocupació i Grup SIFU, tracta d'aprofundir en les actuals polítiques d'inserció laboral de les persones amb discapacitat a través del mercat de treball protegit, analitzant la situació en diferents punts de la península, així com els aspectes considerats més crítics per garantir el seu manteniment i desenvolupament sostenible.


La invisibilització de l'exclusió residencial femenina - Solidaritat Sant Joan de Déu\nLa invisibilització de l’exclusió residencial femenina\n6 de novembre de 2017 6 de novembre de 2017\nLaura Guijarro analitza els elements característics del sensellarisme femení, i les causes de la seva invisibilitat, en l’últim número de la revista ‘Barcelona i Societat‘.\nEl passat dilluns 30 d’octubre va tenir lloc, a la Sala d’Actes de la Biblioteca Francesca Bonnemaison la presentació del número 21 de la revista, que ha tornat ha ser reeditada per l’Ajuntament de Barcelona recentment. L’acte va estar a càrrec d’Albert Sales, membre del Departament de Ciències Polítiques de la UPF, director acadèmic de la publicació i ponent al proper Congrés de Solidaritat Sant Joan de Déu de novembre.\nEn aquest nou número, Laura Guijarro, Secretària tècnica de Sant Joan de Déu Serveis Socials – Barcelona, ha publicat un article d’investigació titulat ‘Dones sense llar: la invisibilització de l’exclusió residencial femenina’.\nMalgrat que el sensellarisme extrem se segueix considerant una problemàtica majoritàriament masculina, la presència de dones que sofreixen exclusió residencial va en augment. Aquest article analitza els trets característics del sensellarisme femení i les causes de la seva invisibilitat. S’aborden també les conseqüències d’aquesta invisibilitat i de les llacunes de coneixement existents en el disseny de polítiques i plans estratègics focalitzats en les formes més extremes del sensellarisme Polítiques públiques que massa sovint no tenen en compte les necessitats específiques de les persones sense llar.\nLa revista ‘Barcelona i Societat‘ té com a finalitat la voluntat de ser un instrument de difusió dels estudis i recerques socials relacionats directament amb la ciutat de Barcelona.\nDescarrega’t el PDF en català (4,63 Mb).\nDescarrega’t el PDF en castellano (3,55 Mb).\nDescarrega’t el PDF en anglès (2,79 Mb).


Pel dret a una escola per a tothom\nLa Campanya Mundial per l’Educació, Dincat i Jocviu defensem el dret a una escola per a tothom a través d'un manifest en el que reclamem una educació de qualitat, promotora d’igualtat d’oportunitats, accessible i inclusiva per a les persones amb discapacitat.\nAmb motiu del Dia Internacional de l’Educació (1 d’abril), la Campanya Mundial per l’Educació, Dincat (Discapacitat intel·lectual Catalunya) i Jocviu uneixen esforços per defensar una escola per a tothom. En un manifest conjunt, les 3 entitats reclamen el dret a una educació de qualitat, promotora d’igualtat d’oportunitats o del canvi social, que sigui accessible i inclusiva i que permeti a cada alumne/a desenvolupar el seu propi potencial i els seus propis talents amb els suports necessaris.\nDurant la Setmana Mundial per l’Educació (del 7 al 13 d’abril), milions de persones a tot el món es mobilitzaran sota el lema “Sumem capacitats. Pel dret a una educació inclusiva” per recordar als/les governants el compliment del dret a l’educació de les persones amb discapacitat a tot el món i per exigir que es destinin els recursos necessaris perquè l’educació inclusiva sigui una realitat.\nDins la Setmana Mundial per l’Educació, a Catalunya el pròxim dimarts 8 d’abril de 10 a 12h tindran lloc les jornades lúdico-esportives “Una escola per a tothom” al Centre Esportiu Municipal Can Dragó a Barcelona (C/Rosselló i Porcel, 7-11). Aquestes jornades promouen la trobada entre centres educatius ordinaris i d’educació especial per visualitzar una societat plural que, mitjançant la cooperació i la convivència, faci evident que una escola per a tothom és possible.\nPodeu veure aquí el vídeo de presentació de la Campanya Mundial per l'Educació.\nDarrera modificació el Divendres, 07 Novembre 2014 21:53


Villa Amalia Halki Grècia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 41 allotjaments a Halki.\nHalki, Chalki, Halki, Grècia, 85100 - Veure al mapa\nMés informació sobre Villa Amalia\nAl visitar Halki, vosté es sentirà com a casa a Villa Amalia, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Villa Amalia, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Platja privada de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Halki, el Villa Amalia és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


Informe anual 2021 - Fundació Catalana de l'Esplai\nEstàs aquí:Inici › Notícies › Informe anual 2021\nPresentem l'Informe anual 2021, document amb el qual fem un repàs a les principals actuacions de l'organització. Durant l'any 2021 des de Fundesplai vam arribar a 261.740 participants gràcies a la nostra acció.\nEn aquest informe reflectim un 2021 ple d'importants canvis en els quals destaca la inauguració de l'ampliació de Centre Esplai i l'exposició 'Menja. Actua. Impacta.', el reconeixement dels més de 50 anys de trajectòria de Fundesplai amb l'atorgament de la Creu de Sant Jordi o la incorporació de 7iTria. Durant aquest any, a més, hem augmentat la nostra activitat arreu del territori, amb més programes escolars, seguint la proposta educativa 'Menjar canvia el món'.\nEn aquest document reflectim un 2021 clau per superar la situació provocada per la pandèmia i l'inici d'una nova etapa que ens ha de permetre imaginar noves respostes a les demandes socials i, alhora, reforçar el nostre impacte, contribuint a un desenvolupament més equitatiu de la societat i més respectuós amb el planeta.


Hotel Astoria Kuhtai Àustria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nKuhtai 33, Kuhtai, Kuhtai, Àustria, 6183 - Veure al mapa\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Kuhtai, Hotel Astoria és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Hotel Astoria, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses sauna, piscina coberta, esquí, massatge, solàrium, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Hotel Astoria és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Kuhtai.


Alcover s'ha sumat a una nova edició del Gran Recapte d’Aliments, que es va celebrar el passat 30 de novembre i 1 de desembre, per donar resposta a la precarietat alimentària en el nostre entorn. Diferents comerços i grans superfícies del poble van prendre part d'aquesta desena edició que va assolir un total de 1.026kg d'aliments de primera necessitat.\nLa llet (215 litres), l'arròs (161 kg), la pasta (138 kg), l'oli de soja (86 litres) i d'oliva (35), els llegums en pot (72 kg) i secs (42 kg), el sucre (59 kg) i les galetes (55 kg) són alguns dels exemples dels aliments que es van recollir amb més volum. Destaquen també la farina, els bricks de brou o el tomàquet en llauna entre d'altres.\nEs tracta d'una iniciativa solidària organitzada per la Fundació Banc dels Aliments i que ha comptat amb col·laboració de la regidoria de Serveis Socials de l'Ajuntament d'Alcover, la secció local de la Creu Roja, el grup de catequesi de la Parròquia d'Alcover, el CAP d'Alcover, els comerços participants i a tota la gent que, a títol individual, va col·laborar com a voluntari o es va acostar a fer el seu donatiu.


≫ Comprar Solucionari Llibre Quimica 1R Batxillerat Mc Graw Hill > Mejor Precio 2022\nBenvingut/a al nostre web de llibre en català. Aquí podràs trobar diferents productes de Amazon relacionats amb el llibre en català de la categoría Batxillerat. La lectura és una de les pedres angulars per tenir coneixement. Llegir, la lectura, és una de les millors habilitats que podem adquirir. Ella ens acompanyarà al llarg de les nostres vides i permetrà que adquirim coneixement, i que entenguem el món i tot allò que ens envolta. També que puguem viatjar a qualsevol espai sense desplaçar-nos enlloc o que puguem ser la persona que vulguem ser per un moment. I és que llegir ens obre les portes del coneixement i dóna ales a la nostra inspiració i imaginació. Aquí pots trobar Solucionari Llibre Quimica 1R Batxillerat Mc Graw Hill\n1 ≫ Más Vendidos: Solucionari Llibre Quimica 1R Batxillerat Mc Graw Hill\n2 ➤ Información sobre Solucionari Llibre Quimica 1R Batxillerat Mc Graw Hill\n≫ Más Vendidos: Solucionari Llibre Quimica 1R Batxillerat Mc Graw Hill\n➤ Información sobre Solucionari Llibre Quimica 1R Batxillerat Mc Graw Hill\nPrecio y opinión de Solucionari Llibre Quimica 1R Batxillerat Mc Graw Hill\nSolucionari Llibre Fisica 2N Batxillerat Mc Graw Hill\nLlibres De Text Catala B1


La llei de la Corona, de nou, a debat | El Jurista\nLa llei de la Corona, de nou, a debat\nL’article 59.5 de la Constitució Espanyola diu el següent:\nLes abdicacions i les renúncies i qualsevol dubte de fet o de dret que s’esdevingui en l’ordre de successió a la Corona es resoldran amb una llei orgànica.\nLes paraules llei i Corona no semblen massa amigues, doncs després de 35 anys d’haver escrit aquest article cap Govern ha tan sols iniciat les tasques d’elaboració d’aquest text.\nI no només en aquest aspecte, doncs altres qüestions referents a la Corona, com són les atribucions del Príncep d’Astúries o les eventuals baixes del Rei, s’han deixat al lliure arbitri de la Casa Reial i s’han anat resolent al llarg del temps, davant la poca concreció del text constitucional i de la passivitat del legislador, que només contempla la situació, esperant no arribar a una situació extrema on s’hagi de prendre un camí incert.\nLa vuitena operació del Rei Joan Carles I en tres anys ha servit d’excusa per tornar a preguntar-se si cal una regulació legal dels assumptes monàrquics. El president del Govern, Mariano Rajoy, ha estat preguntat per aquest extrem a l’Assemblea General de la ONU, i ha expressat la nul·la intenció del Govern de regular la figura del Príncep. Potser per la falta d’ordres o instruccions, aquestes paraules no han estat en sintonia amb les del Ministre d’Afers Exteriors, García-Margallo, que va considerar-ho una bona iniciativa que omple un buit que s’havia d’haver omplert abans.\nDavant la discrepància, Moncloa assegura que és evident que aquest buit existeix, però que no és hora d’omplir-lo. Sembla que plantejar aquest tema és una mostra de posicionament cap a l’abdicació de Joan Carles pel seu fill, però tampoc és adient endarrerir aquesta necessària reforma fins a un punt límit on el Príncep es vegi sense les atribucions i prerrogatives del Rei però el país necessiti d’un cap d’Estat operatiu.


Concurs de Castells de focs artificials "Ciutat de Tarragona" 2014 — Consell Comarcal del Tarragonès\nSou a: Inici Agenda Concurs de Castells de focs artificials "Ciutat de Tarragona" 2014\nConcurs de Castells de focs artificials "Ciutat de Tarragona" 2014\n02/07/2014 a 00:00 a\n05/07/2014 a 00:00\nEl concurs se celebra els dies 2, 3, 4 i 5 de juliol a la punta del Miracle. Tot i que el castell no es llança fins les 22.30 h aproximadament de cada un dels dies d'activitat, la gran afluència de gent obliga a adoptar mesures de restricció del trànsit des d'hores abans per tal de facilitar posteriorment l'evacuació dels milers de vehicles i vianants que han anat a l'esdeveniment. Complementàriament i en la mateixa línia anterior es prohibeix estacionar en alguns carrers o s'obliga a circular i estacionar en un sol sentit.\nEls talls es faran per fases a partir de les 17 h i en funció de l'arribada dels espectadors dels focs. En tot cas, diàriament, als voltants de les 22 h totes les restriccions i prohibicions anteriors estaran vigents fins les 23:30 h aproximadament.


02.07.2019 - 23:49\nEls medicaments han aportat i aporten molts beneficis a la humanitat, però també són objecte d’ús excessiu i inadequat.\nL’ús abusiu de medicaments en la nostra societat és una de les conseqüències de la medicalització i del sobrediagnòstic i el resultat desitjat dels promotors d’aquests fenòmens. Diu Joan Ramon Laporte, catedràtic de Farmacologia, en una entrevista a aquest diari, que «el 50% dels medicaments prescrits en el sistema de salut són innecessaris i, en alguns casos, més perjudicials que beneficiosos». En general, la producció de medicaments, lluny de tenir l’objectiu de millorar la salut de la població, persegueix per damunt de tot el guany econòmic. La prescripció de fàrmacs de manera abusiva i inadequada respon a aquest objectiu.\nEls monopolis farmacèutics i el sistema de patents però també la manera com s’introdueixen medicaments en els sistemes sanitaris, com i qui marca els preus, són elements estructurals que decideixen el volum de negoci dels fabricants. Un exemple el tenim en el tractament de l’hepatitis C, que va ser venut a un preu 1000 vegades per sobre del preu de producció.\nEn referència al negoci de la medicalització, del que es parlava en un article anterior, i l’ús abusiu de medicaments, cal citar els productes sense efecte terapèutic com els complexos vitamínics o minerals (llevat que hi hagi un dèficit específic), els medicaments per a la tos, per als refredats, per a l’artrosi… O l’extensió de tractaments, que són efectius per a determinades malalties, a persones que no les pateixen: els anomenats protectors d’estómac, les pastilles per al colesterol, els ansiolítics, els antidepressius… O els fàrmacs «nous» que són molt més cars que els més antics però no més efectius, i sovint menys segurs. Molts altres medicaments estan en qüestió perquè no aporten cap benefici, o beneficis insignificants, per als pacients o perquè els efectes secundaris són superiors als efectes terapèutics. És el cas dels medicaments per a la demència (que a França ja no són finançats per l’estat), alguns tractaments per al càncer avançat i altres.\nEn relació a l’ús inadequat, dos exemples recents apareguts a la premsa són molt il·lustratius. Un d’ells és el que es coneix com «l’epidèmia dels opiacis». Ens referim a la prescripció abusiva de medicaments sintètics derivats de la morfina per a persones amb dolor crònic, que està afectant sobretot als Estats Units d’Amèrica (EUA), i que ha provocat nombroses morts. Els opiacis són altament addictius i han portat a un consum de carrer, relacionat amb la venda il·legal, a més a més de la venda regular a les farmàcies amb recepta mèdica. Es calcula que 66 milions de ciutadans dels EUA consumeixen aquests fàrmacs i que 11 milions en fan un ús abusiu. La mort de 72.000 persones el 2017 s’atribueix a aquesta causa, i d’unes 400.000 en els últims 20 anys. Quines són les raons que han portat a aquesta greu situació? Com és que s’han receptat tant aquests medicaments tan perillosos? L’explicació és bastant clara: nombrosos metges van ser subornats utilitzant sistemes agressius de màrqueting, des del pagament de restaurants i festes, fins a l’entrega directa de diners. El resultat ha estat que la venda d’un sol d’aquests productes opiacis va passar de 14 milions de dòlars en les vendes del 2012 a gairebé 500 milions el 2017. L’assumpte ha arribat als tribunals i ja s’ha emès la primera condemna a diversos directius d’Insys Therapeutics per suborn a metges, amb altes penes de presó. Tot apunta que hi haurà més denúncies i més condemnes. No disposem de dades d’aquesta magnitud en altres països, però res no impedeix pensar que alguna cosa semblant pot estar passant a Europa i al nostre país.\nUn segon exemple és el d’un altre grup de fàrmacs, coneguts com a nous anticoagulants, que s’estan fent servir des de fa uns anys en substitució del clàssic Sintrom, utilitzat en persones que pateixen arrítmia cardíaca per a la prevenció d’isquèmies cerebrals (ictus, coneguts popularment a casa nostra com embòlies). Recentment, la revista JAMA ha publicat un article que denuncia que es va recomanar l’ús d’un d’aquests anticoagulants a partir d’estudis que contenien dades falsificades amb coneixement dels promotors. La falsificació de dades ja havia estat assenyalada amb anterioritat, en referència a aquest cas i d’altres, posant de manifest la manca de rigor i de transparència de l’agència reguladora (la Food and Drug Administration– FDA-) quan es troben indicis o proves de frau. A l’estat espanyol, fa tres anys, un article de Juan Erviti en el Boletín de Información Farmacoterapéutca de Navarra (BITN) ja denunciava les irregularitats en els estudis presentats per les farmacèutiques, fet que va ocasionar una protesta de cinc societats mèdiques que, en comptes de manifestar agraïment per la informació, qüestionaven la validesa de la crítica. Aquestes societats no feien esment dels conflictes d’interès que podien condicionar la seva opinió, però el mateix BITN en la seva resposta recollia que havien rebut diners de les companyies comercialitzadores dels nous anticoagulants (quasi un milió d’euros l’any 2015) pel seu funcionament.\nEl suborn a metges i la falsificació de dades dels estudis són dos mecanismes de la mercantilització, però no són els únics. Ni els medicaments els únics implicats, com explica la notícia que Coca Cola obliga els científics a signar acords per evitar la publicació de resultats negatius en l’efecte del seu consum sobre la salut.\nEls protectors d’estómac, entre la por i el risc


Hotel Parco Delle Rose Silvi Marina Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nViale Garibaldi 36, Silvi, Silvi Marina, Itàlia, 64029 - Veure al mapa\nDissenyat tant per oci com per negoci, Hotel Parco Delle Rose està situat idealment a Silvi Marina; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Hotel Parco Delle Rose asseguren una estada plaentera als seus clients. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, magatzem d'equipatge, aparcacotxes, aparcament de cotxes.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara piscina privada, aire condicionat, servei de despertador, escriptori, balcó/terrassa per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Bany, platja privada, piscina exterior, massatge, parc infantil de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Hotel Parco Delle Rose és una elecció inteligents per a viatgers a Silvi Marina, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nTots els tipus de viatgers (14) Parelles (11) Famílies amb infants petits (2) Famílies amb infants grans (1)


Cullera acull una jornada transversal sobre l'assetjament sexual de segon ordre\nL'Ajuntament, la Policia Local, l'Escolaica, famílies, professorat i psicòlegs s'alien per aprofundir en la necessitat de protegir a les persones que donen suport a les víctimes de violència masclista\n3 de maig de 2021 (13:56 CET)\nProtegir a qui protegeix s'ensenya des dels 0 anys, perquè les persones valentes que es posen del costat de les víctimes de violència masclista tenen dret al suport. Eixe és el tema a debat en el qual es profunditzara en l'Espai de Diàleg de la Comunitat d'Aprenentatge l'Escolaica el pròxim dimecres 5 de maig.\nUna tertúlia feminista dialògica per posar en relleu la superació de l'Assetjament Sexual de Segon Ordre des de les primeres edats fins a la vida adulta on participaran, junt amb l'Escolaica, famílies, professorat i monitors, l'Ajuntament de Cullera amb les regidories d'Igualtat i d'Educació, amb la Policia Local i amb el gabinet psicològic municipal.\nCal detallar que l'Assetjament Sexual de Segon Ordre és la violència física o psicològica, les represàlies, les humiliacions i la persecució exercida contra les persones que donen suport a les víctimes de violència masclista i trenquen eixe silenci.\nÉs per això que aquesta jornada s'aborda de forma integral i comunitària i té entre els seus fonaments "protegir a qui protegeix", perquè és l'única forma que les persones no tinguen por de donar suport a les víctimes i solidaritzar-se amb elles.\nQualsevol persona interessada a participar pot fer-ho enviant un email al correu del centre (46003381@gva.es) o a la Regidoria d'Igualtat (igualtat@cullera.es).


Esport i Cinema 8: De Don Vito Pérez a Florentino Corleone | Els Bastards | Blog en català de cinema, sèries i tot allò que envolta el món audiovisual\n4 abril, 2012 Comentaris (0) Visualitzacions: 882 Cinema Lluís Simon\nAra que se celebra el 40è aniversari d’El Padrino em pregunto qui deu ser el Corleone del futbol espanyol? Amb la revisió sempre necessària des del sofà de casa de l’obra mestra de Coppola el nostre dit només pot assenyalar una persona, el senyor Pérez, Florentino per als amics. Ara no calen pistoles per posar …\nEsport i Cinema 8: De Don Vito Pérez a Florentino Corleone\nAra que se celebra el 40è aniversari d’El Padrino em pregunto qui deu ser el Corleone del futbol espanyol? Amb la revisió sempre necessària des del sofà de casa de l’obra mestra de Coppola el nostre dit només pot assenyalar una persona, el senyor Pérez, Florentino per als amics. Ara no calen pistoles per posar ordre a la ciutat. Els mètodes són més sibil·lins, però al mateix temps més efectius. El domini del mercat peculiar en què competeix Corleone té uns punts de contacte claríssim amb les ànsies de poder i de títols, els prohoms del càrtel de Madrid. Fan falta, doncs, estratègies i tàctiques similars.\nFlorentino va tenir el seu propi Michael Corleone. Recordeu Jorge Valdano, aquell heroi de guerra cavalleresc, que no va dubtar a desenfundar quan va ser necessari. Ara el negoci el porta un bon aprenent de Sonny Corleone. “Primer dispara i després pensa”, és la dita de Mourinho, que s’obre camí en el cruent negoci del futbol envoltat de pólvora. També tenim l’hàbil i gentil negociador amb els estaments federatius, Alfredo Relaño, home prudent que va deixar un cavall mort al llit d’Ángel Villar en forma de mot destraler: villarato. No hi falta tampoc l’inútil de torn, Fredo, un Karanka en potència, ni l’assassí a sou fanatitzat per anys de servei a la família, el gran Clemenza, digueu-ne Roncero o Megía Dávila. Sóc agosarat, però l’escena inicial del pastisser demanant de genolls un favor a Don Vito me l’he imaginada unes quantes vegades amb Florentino i qualsevol plebeu desesperat per la burocràcia nacional.\nEn els negocis del futbol l’enemic del Madrid i de Vito Pérez ja sabem qui és. Malauradament, el film ens mostra que si els mètodes del Barça no estan a l’altura del rival sempre tindrà les de perdre. No és país per a honestos.\n» Cinema » Esport i Cinema 8: De Don Vito Pérez a Florentino Corleone


cuina natural – CDR la Safor\nEtiqueta: cuina natural\nEl CDR la Safor organitza un taller de cuina natural, de proximitat i econòmica\n4 Juny 2018 per cdrlasafor\t♥ 0 Leave a Comment\nEl Centre de Desenvolupament La Safor farà un curs de cuina natural, de proximitat i econòmica per a les famílies beneficiàries del programa d’emergència social de la Safor. L’objectiu és aprendre a cuina amb productes de la terra i de temporada a preus assequibles.\nEl curs és pràctic, és a dir, s’ensenya a cuinar aliments sans i a combinar-los perquè siguen nutricionalment equilibrats. Es vol evitar que les famílies, adults i menors, mengen sempre el mateix.\nAquest curs, impartit per Ferran Martínez i Isabel Díaz, és un complement formatiu al val solidari que cada mes reparteix el CDR la Safor entre les famílies en risc d’exclusió social per a la compra d’aliments de primera necessitat.\nEl curs de cuina natural tindrà lloc del 18 al 21 de juny, als matins, a la cuina de l’associació Beniarjó Solidària, i compta amb la col·laboració de la Conselleria de Polítiques Inclusives i l’Ajuntament de Beniarjó.\nBeniarjóBeniarjó Solidàriacuina econòmicacuina naturalcurs cuinaFerran MartínezIsabel Díazproximitatval solidari