El dia 2 de novembre arriba a les llibreries una nova edició de la novel·la de Blai Bonet, El mar, la millor obra de l’escriptor mallorquí, que ha marcat la literatura catalana contemporània. Es va publicar el 1958 a l’editorial Aymà, en la col·lecció ‘Club dels Novel·listes’, i va ser el primer llibre que va editar Joan Sales en aquest segell. Però aquesta nova edició és especial, i tota una novetat, perquè incorpora com a apèndix nou capítols que es troben en l’original mecanografiat que Blai Bonet va enviar a la censura, que avui es conserva a l’arxiu de la censura d’Alcalá de Henares.\nEl volum nou té un epíleg de l’especialista Xavier Pla, que ajuda a comprendre la importància del procés d’edició i publicació d’aquesta novel·la i les vicissituds que va seguir. Des d’aquest punt de vista, es mostra plena de misteris. Hem parlat amb Xavier Pla perquè ens els expliqui i ens parli de les dimensions de l’obra.\nD’entrada, a l’epíleg del llibre, Xavier Pla situa Blai Bonet: «La seva veu literària solar, exaltada, radical i alhora contradictòria, que sempre sotragueja la consciència del lector, que es veu abocat tant a mirar-se de cara al fons del mirall com a obrir totes les finestres davant la immensitat de l’aire lliure.» I també diu: «L’escriptura sacsejada i trasbalsada de Blai Bonet, de vegades inquietant i enigmàtica, precursora del textualisme (aquí hi ha Biel Mesquida i, una mica més enllà, Quim Monzó), va portar la literatura catalana a explorar espais d’expressivitat mai vistos abans. Bonet concep la literatura com un acte de risc, de tensió extrema, d’una gran força interior.»\nXavier Pla qualifica El mar com una «obra expansiva, que desborda les fronteres tradicionals, en què la poesia és inseparable de la novel·la i la novel·la dels dietaris i tots alhora són indestriables de la seva obra com a crític d’art o com a articulista.» I, en concret, en diu: «Seixanta anys després de ser publicada, El mar és una novel·la que no ha envellit gens i que mereix tota l’atenció dels lectors d’avui. […] És bàsicament una reflexió existencial sobre la condició humana a partir de les vivències radicals i subjectives d’un grup d’adolescents interns en un sanatori de tuberculosos.»\nL’original mecanografiat d’El mar a l’arxiu de la censura\nPerò el fet és que quan es va trobar l’original mecanografiat d’El mar a l’arxiu de la censura es va descobrir que l’obra publicada era substancialment diferent, molt més llarga i amb més personatges, que en el text que finalment es va publicar es troben fusionats. Xavier Pla ha investigat sobre les diferències entre totes dues versions i el temps que va trigar a arribar a la impremta la definitiva.\nSobre la recerca i les troballes fetes, Pla explica a VilaWeb: ‘Hi ha molts misteris i enigmes de la reelaboració i la publicació de l’obra que no hem resolt. Per una banda, l’original que es va presentar a la censura es va autoritzar sense que s’hi ratllés ni una sola paraula. Es va autoritzar tal com es va enviar. I això és sorprenent, perquè és una novel·la que ataca la moral de l’època. Així i tot, Aymà no la va publicar tal com l’havia autoritzat la censura. Va tardar uns mesos a publicar-la i la versió que en va aparèixer és molt diferent, és la que coneixem. Per què? No ho sabem del cert.’\nPla continua dient: ‘Blai Bonet va presentar El mar al premi Joanot Martorell i el va guanyar. Al jurat hi havia l’editor Joan Sales, autor d’Incerta glòria. Sabem que li va agradar. També sabem que El mar va ser el primer llibre del qual Sales va tenir cura completa com a editor, en el sentit ampli del terme. I sabem que va intervenir-hi, que va exercir d'”editor” a l’anglosaxona. Només en tenim una prova, però és inequívoca; una carta que Sales va escriure a Xavier Benguerel, coeditor d’Aymà, on li deia: “Jo em penso que la tírria que em té Blai Bonet és per haver-li arreglat El mar…”‘\nPerò Xavier Pla també diu: ‘Van transcórrer uns quants mesos entre el moment que El mar va passar la censura i el moment que es va publicar, i tot indica que fou el temps que Sales va esmerçar en la novel·la. Però Sales no hi toca gairebé ni una coma; hi fusiona alguns personatges, en retalla alguns capítols, n’elimina algunes escenes i hi dóna un nervi central als dos protagonistes, en Manuel Tur i l’Andreu Ramallo. El resultat és exaltant, perquè és molt fidel a l’esperit i el temps de l’obra. L’original mecanografiat per a la censura ens mostra una novel·la més digressiva, amb molts personatges, més desconcertada.’\nEn aquest sentit, el treball d’edició de Sales va ajudar la novel·la. A més, va ser aquesta edició publicada que va reconèixer Blai Bonet en vida. Per això ni Xavier Pla ni l’editora de club Editor, Maria Bohigas, en cap moment no van considerar de publicar l’edició trobada en l’arxiu de la censura. Pla recorda que hi ha un precedent que ni l’un ni l’altre no volien repetir: la novel·la K. L. Reich, de Joaquim Amat-Piniella, de la qual Edicions 62 va publicar la primera versió, la que no va ser censurada. Però el fet és que era literàriament inferior a la segona versió, que és la que es va publicar; malgrat les accions de la censura, és una versió literàriament superior. Amb El mar no volien que es repetissin aquests dubtes a l’hora d’escollir versions. Per això, Bohigas i Pla es van decidir a publicar la versió reivindicada per Blai Bonet afegint-hi un apèndix amb nou capítols inèdits, que són la selecció dels capítols inèdits de la versió de censura que Pla va trobar de més qualitat.\nJoan Sales i Camilo José Cela\nL’epíleg de Pla diu que hi ha dos personatges determinants vinculats a El mar de Blai Bonet. L’un ja l’hem esmentat: és l’editor Joan Sales, que va tenir molta incidència en l’edició final de l’obra. Però n’hi ha un altre: l’escriptor Camilo José Cela, que en aquell temps residia a Mallorca i que Bonet considerava el seu mestre. Més i tot, la seva relació arribà a ser com de pare i fill. Tingueren amistat i una relació epistolar. A més, sembla clar que sense el llibre de Camilo José Cela Pabellón de reposo Bonet no hauria imaginat la seva novel·la, basada en l’experiència al sanatori de Caubet, d’adolescent, on es guarí de la tuberculosi. I aquest vincle fa pensar a Xavier Pla que podria ser la intervenció de Cela que va fer que no es toqués l’original de Blai Bonet. Recordem que Cela va ser censor també. Però d’aquest fet no n’hi ha cap prova.\nL’epíleg de Xavier Pla també inclou una altra troballa, la crítica d’El mar que en va fer el 1958 Josep Maria de Sagarra –ja gran– a La Vanguardia, on el comparava amb Le mur de Jean-Paul Satre. Pla també es refereix al vincle de Bonet amb Pier Paolo Pasolini: ‘En la seva homosexualitat, en el seu cristianisme i la seva defensa del sagrat, en la seva reivindicació de la llengua i de la terra, en la seva passió filològica, en la seva preocupació per la noció de culpa, Bonet sempre va reconèixer Pasolini com un germà.’


Missatge. “Noves tecnologies, noves relacions. Promoure una cultura de respecte, de diàleg, d’amistat." - Opus Dei\nMissatge. “Noves tecnologies, noves relacions. Promoure una cultura de respecte, de diàleg, d’amistat."\nUs oferim el text del missatge del Sant Pare, per a la XLII Jornada mundial de les comunicacions socials que l'Església celebrarà el 24 de maig d’aquest any i que Benet XVI ofereix amb motiu de la solemnitat de sant Francesc de Sales.\nDel Papa 31/01/2009\nMISSATGE DE SA SANTEDAT BENET XVI PER A LA XLIII JORNADA MUNDIAL DE LES COMUNICACIONS SOCIALS\nDavant la proximitat de la Jornada Mundial de les Comunicacions Socials, m’és grat d’adreçar-me a vosaltres per exposar-vos algunes reflexions sobre el tema elegit enguany: Noves tecnologies, noves relacions. Promoure una cultura de respecte, de diàleg i amistat. En efecte, les noves tecnologies digitals estan provocant grans transformacions en els models de comunicació i en les relacions humanes. Aquests canvis ressalten més encara entre els joves que han crescut en estret contacte amb aquestes noves tècniques de comunicació i, per tant, se senten a gust en el món digital, que resulta tanmateix menys familiar per a nosaltres, adults, que hem hagut de començar a entendre’l i apreciar-ne les oportunitats que ofereix per a la comunicació. En el missatge d’enguany, penso particularment en els qui formen part de l’anomenada generació digital. Voldria compartir amb ells algunes idees sobre l’extraordinari potencial de les noves tecnologies, quan s’usen per afavorir la comprensió i la solidaritat humanes. Aquestes tecnologies són un veritable do per a la humanitat i per això cal que els seus avantatges es posin al servei de tots els éssers humans i de totes les comunitats, sobretot dels més necessitats i vulnerables.\nL’accés fàcil a telèfons mòbils i ordinadors, unit a la dimensió global i a la presència capil·lar d’Internet, han multiplicat els mitjans per enviar instantàniament paraules i imatges a grans distàncies i fins als llocs més remots del món. Aquesta possibilitat era impensable per a les precedents generacions. Els joves especialment s’han adonat de l'enorme potencial dels nous mitjans per facilitar la connexió, la comunicació i la comprensió entre les persones i les comunitats, i els utilitzen per estar en contacte amb els amics, per trobar noves amistats, per crear comunitats i xarxes, per cercar informació i notícies, per compartir idees i opinions. D’aquesta nova cultura de comunicació se’n deriven molts beneficis: les famílies poden romandre en contacte encara que els membres estiguin ben lluny uns d’altres; els estudiants i investigadors tenen accés més fàcil i immediat a documents, fonts i descobriments científics, i poden així treballar en equip des de llocs diversos; a més a més, la naturalesa interactiva dels nous mitjans facilita formes més dinàmiques d’aprenentatge i de comunicació que contribueixen al progrés social.\nEncara que ens sorprèn la velocitat amb què han evolucionat les noves tecnologies quant a la fiabilitat i eficiència, no hauria de sorprendre’ns la seva popularitat entre els usuaris, perquè aquesta respon al desig fonamental de les persones d’entrar en relació unes amb altres. Aquest anhel de comunicació i amistat té l’arrel en la nostra mateixa naturalesa humana i no pot ser entesa adequadament només com una resposta a les innovacions tecnològiques. A la llum del missatge bíblic, cal entendre–la com a reflex de la nostra participació en l’amor comunicatiu i unificador de Déu, que vol fer de tota la humanitat una família. Quan sentim la necessitat d’acostar-nos a altres persones, quan desitgem conèixer-les millor i donar-nos a conèixer, estem responent a la crida divina, una crida que està enregistrada en la nostra naturalesa d’éssers creats a imatge i semblança de Déu, el Déu de la comunicació i de la comunió.\nEl desig d’estar en contacte i l'instint de comunicació, que semblen donar-se per descomptats en la cultura contemporània, són en el fons manifestacions modernes de la tendència fonamental i constant de l’ésser humà a anar més enllà d’ell mateix per entrar en relació amb els altres. En realitat, quan ens obrim als altres, realitzem una de les nostres aspiracions més pregones i ens fem més plenament humans. En efecte, estimar és allò perquè hem estat concebuts pel Creador. Naturalment, no parlo de relacions passatgeres i superficials; parlo de l’amor veritable, que és el centre de l’ensenyament moral de Jesús: "Estimaràs el Senyor el teu Déu amb tot el teu cor, amb tota la teva ànima, amb tota la teva ment i amb totes les teves forces", i "estimaràs el teu proïsme com a tu mateix" (cf. Mc 12, 30-31). Amb aquesta llum, en reflexionar sobre el significat de les noves tecnologies, és important considerar no sols la seva indubtable capacitat d’afavorir el contacte entre les persones, sinó també la qualitat dels continguts que s’han de posar en circulació. Desitjo animar totes les persones de bona voluntat, i que treballen en el món emergent de la comunicació digital, perquè es comprometin a promoure una cultura de respecte, diàleg i amistat.\nPer tant, els qui s’ocupen del sector de la producció i difusió de continguts dels nous mitjans, han de comprometre’s a respectar la dignitat i el valor de la persona humana. Si les noves tecnologies han de servir per al bé dels individus i de la societat, els qui les usen cal que evitin compartir paraules i imatges degradants per a l’ésser humà, i excloure-hi per tant allò que alimenta l’odi i la intolerància, envileix la bellesa i la intimitat de la sexualitat humana, o el que explota els febles i indefensos.\nLes noves tecnologies han obert també camins per al diàleg entre persones de diversos països, cultures i religions. El nou espai digital, anomenat ciberespai, permet trobar-se i conèixer els valors i tradicions d’altres. Tanmateix, perquè aquestes trobades donin fruit, calen formes honestes i correctes d’expressió, a més a més d’una escolta atenta i respectuosa. El diàleg ha d’estar basat en una recerca sincera i recíproca de la veritat, per potenciar el desenvolupament en la comprensió i la tolerància. La vida no és una simple successió de fets i experiències; és més aviat la recerca de la veritat, del bé, de la bellesa. A aquests fins s’encaminen les nostres decisions i l’exercici de la nostra llibertat, i en ells —la veritat, el bé i la bellesa— trobem felicitat i alegria. No cal deixar-se enganyar pels qui tan sols van a la recerca de consumidors en un mercat de possibilitats indiferenciades, on l’elecció mateixa es presenta com el bé, la novetat es confon amb la bellesa i l’experiència subjectiva suplanta a la veritat.\nEl concepte d’amistat ha tingut un nou auge en el vocabulari de les xarxes socials digitals que han sorgit en els darrers anys. Aquest concepte és una de les conquestes més nobles de la cultura humana. En les nostres amistats, i a través d’elles, creixem i ens desenvolupem com a éssers humans. Precisament per això, sempre s’ha considerat l’amistat veritable com una de les riqueses més grans que pot tenir l’ésser humà. Per tant, cal tenir cura de no banalitzar el concepte i l’experiència de l’amistat. Seria una llàstima que el nostre desig d’establir i desenvolupar les amistats on line fora en deteriorament de la nostra disponibilitat per a la família, els veïns i els qui trobem en la nostra realitat quotidiana, al lloc de treball, a l’escola o en el temps lliure. En efecte, quan el desig de connexió virtual es converteix en obsessiu, la conseqüència és que la persona s’aïlla, interrompent la seva interacció social real. Això acaba per alterar també els ritmes de repòs, de silenci i de reflexió necessaris per a un desenvolupament humà sa.\nL’amistat és un gran bé per a les persones, però es buidaria de sentit si fos considerada com un fi en si mateixa. Els amics han de sostenir-se i animar-se mútuament per desenvolupar les capacitats i talents, i per posar aquests al servei de la comunitat humana. En aquest context és encoratjador veure sorgir noves xarxes digitals que tracten de promoure la solidaritat humana, la pau i la justícia, els drets humans, el respecte per la vida i el bé de la creació. Aquestes xarxes poden facilitar formes de cooperació entre pobles de diversos contextos geogràfics i culturals, permetent-los d’aprofundir en la humanitat comú i en el sentit de corresponsabilitat per al bé de tothom. Però s’ha de procurar que el món digital en què es creen aquestes xarxes sigui realment accessible a tothom. Seria un greu dany per al futur de la humanitat si els nous instruments de comunicació, que permeten compartir saber i informació de manera més veloç i eficaç, no fossin accessibles als qui ja estan socialment i econòmicament marginats, o si contribuïssin tan sols a augmentar la distància que separa els pobres de les noves xarxes que es desenvolupen al servei de la informació i la socialització humana.\nVoldria concloure aquest missatge adreçant-me de manera especial als joves catòlics, per exhortar-los a portar al món digital el testimoniatge de la seva fe. Amics, sentiu-vos compromesos a sembrar en la cultura d’aquest nou ambient comunicatiu i informatiu els valors sobre els quals es recolza la vostra vida. En els primers temps de l'Església, els Apòstols i els seus deixebles van portar la Bona Notícia de Jesús al món grecoromà. Així com llavors l’evangelització, per donar fruit, va tenir necessitat d’una atenta comprensió de la cultura i dels costums d’aquells pobles pagans, a fi de tocar la seva ment i el seu cor, així també ara l’anunci de Crist en el món de les noves tecnologies requereix conèixer aquestes en profunditat per usar-les després de manera adequada. A vosaltres, joves, que gairebé espontàniament us sentiu en sintonia amb aquests nous mitjans de comunicació, us correspon de manera particular la tasca d’evangelitzar aquest "continent digital". Feu-vos càrrec amb entusiasme de l’anunci de l’evangeli als vostres coetanis. Vosaltres en coneixeu els temors i les esperances, els entusiasmes i les desil·lusions. El do més valuós que els podeu oferir és compartir amb ells la "bona notícia" d’un Déu que es va fer home, va patir, va morir i va ressuscitar per salvar la humanitat. El cor humà anhela un món on regni l’amor, on els béns siguin compartits, on s’edifiqui la unitat, on la llibertat trobi el seu propi sentit en la veritat i on la identitat de cadascú s’assoleixi en una comunió respectuosa. La fe pot donar resposta a aquestes aspiracions: sigueu els seus missatgers! El Papa és al vostre costat amb la seva oració i amb la seva benedicció.\nVaticà, 24 de gener 2009, festa de sant Francesc de Sales\nMissatge 2008. «Els mitjans: a la cruïlla entre protagonisme i servei. Cercar la Veritat per compartir-la»\n3. Qui és sant Josepmaria explicat en 2 minuts\n5. Un devocionari mòbil per a telèfons i tablets\n6. Aniversari de l'ordenació dels primers fidels de l'Opus Dei\n7. El Papa Francesc comença les vacances\n8. Us he anomenat amics (II): Per il·luminar la terra\n10. Missatge del prelat (19 de juny de 2020)


Els pobles de l'interior de Mallorca són els més contraris a l'euroconstitució\nPer contra, a les localitats de la costa i a les zones més turístiques arrasà el «sí»\nLl.Llorenzo | 21 febrer 2005\nA Mallorca la majoria dels ciutadans es varen abstenir i dels qui es varen acostar a les urnes un 76'96% ho féu per votar a favor de la Constitució Europea. Així i tot, els resultats per municipis no foren homogenis. Mentre que a la costa els partidaris del «sí» representaven prop del 80% dels votants, a l'interior de Mallorca (on el PSM té més força), els vots afirmatius no superaren en molts de pobles el 70%.\nA la badia de Palma i Ponent més d'un 77 per cent dels ciutadans es decantaren pel sí. Precisament, Andratx i Calvià es troben entre els municipis on el sí va arreplegar més suports. Curiosament, aquests municipis són entre els que hi resideixen més europeus, tot i que no tenien dret a vot en la consulta. Igualment, a la badia de Palma és on l'esquerra nacionalista té menys vots.\nA la serra de Tramuntana (Puigpunyent, Estellencs, Banyalbufar, Bunyola, Deià, Valldemossa, Sóller, Escorca i Esporles), el «sí» no va convèncer més del 73% dels votants. Fins i tot, en el cas d'Escorca el «no» va arrossegar més del 28 per cent dels vots. Precisament, aquesta comarca està majoritàriament governada pel Partit Popular.\nAl Raiguer, la diferència la varen marcar els municipis governats pel PSM (Santa Maria i Campanet) i Búger (UM), on més del 20% dels votants optaren pel «no». El cas de Búger és especial també perquè va ser l'únic on la participació superà l'abstenció. La resta de municipis no es diferenciaren gaire de la tònica general, aproximant-se per alt o per baix al 76'96 de vots afirmatius que hi hagué a tot Mallorca.\nEn el Pla, a tots els municipis, llevat d'Ariany, la Constitució va crear menys entusiasme que al conjunt de Mallorca. El màxim exponent d'aquesta situació va ser Vilafranca, el municipi més contrari al Tractat, amb un 28'82 per cent de vots negatius.\nAl Migjorn, al Llevant i al Nord, el resultat va ser bastant aproximat al del conjunt de Mallorca, llevat de Son Servera, que va ser el municipi més favorable a la constitució de Mallorca, amb un 85'17 per cent a favor i també el més abstencionista.


L'Audiència condemna Scilingo a 640 anys per participar en 'vols de la mort'\n12 abril 2021 02:13\nAquesta és la primera resolució per lesa humanitat que es dicta a l'Estat espanyol\nL'Audiència Nacional condemnà ahir l'exmilitar argentí Adolfo Scilingo a 640 anys de presó per delictes de lesa humanitat, detenció il·legal i tortures comesos durant la dictadura argentina (1976-1983), en la primera resolució per lesa humanitat que es dicta a l'Estat espanyol.\nDavant d'una gran expectació del públic i els mitjans de comunicació, el ponent de la sentència, el magistrat de la Secció Tercera de la Sala Penal de l'Audiència Nacional, José Ricardo de Prada, llegí ahir en una vista pública i en presència de l'exmilitar, que romangué impassible, l'extensa resolució de 209 folis, davant una sala estibada.\nD'aquesta manera, el tribunal considera provat que Scilingo va conèixer el pla elaborat per l'Armada per lluitar contra la subversió abans del cop militar del 24 de març de 1976 a l'Argentina, ja que va participar en la seva condició d'oficial en dues reunions mantingudes a Puerto Belgrano, on es donaren les directrius d'aquella acció.\nL'objectiu era «combatre tot el que fos contrari a la ideologia occidental i cristiana» amb un pla que «tenia el visitiplau de la jerarquia cristiana» i que incloïa «operacions ràpides, interrogatoris intensos, pràctica de tortures i un sistema d'eliminació física mitjançant vols sense destinació», una pràctica que era duita a terme pels denominats «grups de feines».\nEn relació amb la participació d'Scilingo en aquest pla, el tribunal explica que s'incorporà poc abans de Nadal de 1976 a l'Escola de Mecànica de l'Armada -ESMA- i que «pretenia formar part» del grup de feines que hi funcionava, però que al final «es va haver de conformar» a ser cap d'electricitat.\nTanmateix, aquest fet no li va impedir participar, «igual que el noranta per cent dels oficials», en dos «vols de la mort» en els quals va tirar a la mar vives un total de 30 persones sedades abans amb Pentotal.\nDurant el seu primer vol, que tingué lloc en la primera quinzena de juny de 1977, tiraren a la mar 13 persones obligades, abans de rebre el narcòtic, a «ballar amb música brasilera en una especial broma macabra».


b12.cat: Swap vegà\nDies enrere dues blocaires van fer-ne una de grossa. Però una de grossa ben divertida, original, creativa i amigable.\nConcretament estic parlant de l'Alba, de Mi vida con un vegano i de la Carolina de Espinacas con garbanzos, que van organitzar un swap (intercanvi) vegà.\nPer poder participar en aquest swap havies de complir certs requisits, a saber:\ncosir, pintar, decorar, construir (o comprar*) quelcom relacionat amb la cuina\ncuinar (o comprar*) quelcom que es pogués menjar o beure\nescriure una carta a la destinatària\n* una cosa havia de ser comprada i l'altra feta per mi.\nEl dia 7 de maig es va fer el sorteig de qui tocava a qui, i teníem un mes per poder enviar el nostre swap a la persona corresponent.\nLa persona que a mi em va tocar no és la persona a qui jo vaig tocar, cosa que ho fa molt interessant, ja que així pots coneixer moltes més blocaires veganes i simpaticones, com és el cas de les persones que m'han tocat (per lliurar i per haver rebut).\nEl meu swap el vaig rebre el dia 11 de juny, però per desgràcia una part va venir trencada i no us puc ensenyar-ho tot, però tot i així, em va fer moltíssima il·lusió, de veritat. Sobre tot perquè la persona que m'ho enviava, la Aradhya de Maison Courgette va posar molt de carinyu al realitzar-ho tot.\nEl contingut del paquet que vaig rebre va ser:\n- una bossa per anar a la compra (a la foto), amb el logo del blog de l'Aradhya\n- un pot de melmelada de maduixes i poma a la vainilla\nEl que passa quan envies un pot de vidre a través de correus és que existeix el risc que aquest es trenqui i que el seu contingut, encara que el pot estigui en una bosseta de plàstic, se'n ressenti. Es taca i deixa la resta fet un nyap.\nLa bossa l'he rentada abans de fer-ne la foto, el pot el vaig haver de llençar, òbviament, i la carta... tres papers de quadrets blau cel amb una lletra impecable amb boli blau i una enganxina del tigre que surt al Winnie the Pooh. Allà explicava que és de Madrid i que viu a Barcelona des de fa temps, la recepta de la melmelada i la recepta d'un pa de motlle la mar de bo per posar la melmelada...\nMoltes gràcies a les organitzadores del swap i moltíssimes gràcies a l'Aradhyia per la voluntat, passió i alegria amb la que fa totes les coses.\nEster de la Fuente 20 de juny de 2013, a les 8:01\nQuina llàstima que t'arribés trencat... Així i tot ha estat un regal genial :) A mi m'ha agradat molt participar, i he pogut conèixer altres blogs vegans molt interessants!\nUnknown 20 de juny de 2013, a les 12:00\nSi, he trobat una idea molt interessant, ja que ens dóna oportunitat de conèixens més entre nosaltres.\nUnknown 20 de juny de 2013, a les 13:21\nexacte! jo vaig anar a parar al teu blog per això del swap!! :-)\nquina llàstima que arribés trencat, per sort tens la bossa per utilitzar quan vulguis!\nUnknown 20 de juny de 2013, a les 19:06\ni m'alegro molt que m'hagueu descobert, però moltíssim més haver-vos conegut a vosaltres\nUnknown 2 de juliol de 2013, a les 15:45\nOOOOOOOOoooooh no sabía que te había llegado roto :O JUUU q bajón, no lo había visto dios que maaaaal :( Jolin que rabiaaa :(\nMe alegro de que te gustara pero creo que tengo que compensarte aunque haya sido fallo de correos, en cuanto tenga un momento te envío otra cosita ;) Que si no queda súper triste el regalo sniff sniff <3\nUnknown 2 de juliol de 2013, a les 22:19\ntranquila!!!! habrá más ocasiones y seguro que los señores de correos irán con más cuidado :-)\nAnònim 2 de juliol de 2013, a les 16:07\nMolt maca la bossa. I felicitats pel teu blog!!\nAqui et deixo una cosa molt interessant sobre la vitamina B12:\nUnknown 2 de juliol de 2013, a les 22:24\nMolt interessant! Però... jo no l'absorbeixo, així que me l'he d'injectar un cop cada mes.


Menuts i no tan menuts: Coma etílic\nEn les últimes setmanes hem pogut sentir a les notícies diversos casos de nois atesos pels serveis mèdics per intoxicacions etíliques, inclòs el desgraciat cas d'una noia de 12 anys que va acabar morint. Són d'aquells casos que ens fan pensar, encara que sigui només en el moment que sentim la notícia, especialment a aquells pares que tenim fills i filles d'edats properes.\nEl primer pensament que ens creua el cap és "al meu fill això no li passarà". Ben pensat, els pares d'aquests nois també devien estar segurs que això no els podia passar a casa seva. En cas contrari, no els haurien deixat sortir aquella nit.\nEl cert és que hi ha coses a la vida que no podem controlar. Els accidents, les intoxicacions, les caigudes, les relliscades... passen. I ningú no s'ho esperava ni sabia que passaria (per molt que els que pateixen sistemàticament diguin "ja sabia jo que passaria...")\nSí que podem, en canvi, mantenir una bona comunicació amb els nostres fills, no ja als 2 anys, que comencem a parlar i ens fan molta gràcia cada cop que repeteixen una paraula o una expressió nova, ni als 6 anys quan inicien l'Educació Primària i aprenen a llegir i fan alguna extraescolar i ens l'expliquen, amb sort, durant el sopar. La comunicació, de vegades amb més esforç per part nostre, i tacte, i consideració als desitjos o humor del fill o filla l'hem de mantenir en l'edat de la pubertat i adolescència. I diem mantenir, perquè si no la teníem abans, difícilment la posarem en marxa en aquest moment.\nI comunicant, eduquem, transmetem valors. Per tant, hem de vigilar què i com comuniquem. Per exemple, i aprofitant els casos mencionats: en les nostres converses amb els fills, o altres adults (però que els nens poden sentir) relacionem l'alcohol amb la diversió? ens vanem d'haver-nos entrompat? d'haver begut molt sense perdre el control? parlem de les begudes alcohòliques com d'una cosa que ens ajuda quan tenim un problema? a oblidar una pena?\nPot ser no és la solució, però és un pas molt important. La prevenció en aquests casos no és una vacuna que puguem comprar i administrar en una o dues dosi. És la manera com vivim amb els nostres fills. Cada dia.\nPublicat per Pediatria CAPSBE a 2:35\nEtiquetes de comentaris: adolescent, seguretat


Dia Mundial de la Ràdio a la Boqueria | Som de Mercat\nActiu 13 febr., 2018 Per Redacció Mercats BCN\nSón les set del matí i comença com cada dia "El matí de Catalunya Ràdio". Avui però, és un dia especial, la localització del programa és el Mercat de la Boqueria per tal de celebrar el Dia Mundial de la Ràdio.\nVan ser els oients qui van escollir el mercat com a escenari del programa i la Mònica Terribas, presentadora de "El matí de Catalunya Ràdio", ens ha assegurat que havia estat una jornada molt agradable.\nDurant el programa s'hi han viscut històries de tot tipus... xerrades amb els paradistes, partides de tennis taula, d'escacs, entre d'altres. Al moment final del programa hem pogut gaudir de l'actuació del grup català de rumba La Pegatina.


Contacte VORAMAR EXPOSA AL CASAL DE BARRI DEL POBLENOU\n20/04/2012 Educaci� Infantil i 4rt Secund�ria\nFotografia feta per Idoya Miranda\nVORAMAR EXPOSA “PETITS GEGANTS II”\nDivendres 13 d’abril a les 18:30h hi va haver la inauguració de l’exposició “Petits Gegants II” al Casal de Barri del Poblenou. Aquesta estarà oberta fins el 27 d’abril.\nDesprés de l’experiència del curs passat sota el nom “Petits Gegants I” on l’alumnat d’educació infantil i el de 4rt de secundària va pintar i decorar les parets del pati de parvulari del Voramar enguany, vam optar per dur a terme un nou projecte entre els més petits i els més grans de l’escola. Aquest projecte s’ha centrat en el poder de la imatge com a mitjà per a la comunicació d’idees.\nEn primer lloc, vam anar a visitar una exposició fotogràfica en el “The Private Space” per tal de veure què és i en què consisteix fer una exposició de fotografies. Allà vam poder comptar amb les explicacions de Tina Bagué com a autora de l’exposició “Nippon”. Aquest primer contacte ens va fer despertar les ganes de comunicar mitjançant la imatge i va ser aleshores quan es va esdevenir un “Projecte de Treball”.\nEn la primera fase del projecte vam veure les diferències entre la realitat, el dibuix, la fotografia, la imatge… i com aquestes ens ajudaven a representar i comunicar les nostres idees. Un grup va aprofitar per fer els encarregats de la classe i, al costat del nom del nen/a hi va fer una foto d’allò del que era encarregat. Un altre grup va aprofitar per treballar les emocions a partir de l’autoretrat i la visita al Museu Picasso “Un pintor i mil rostres”. És a dir, integràvem els continguts fotogràfics a les activitats diàries. No era d’estranyar doncs, que en les primeres posades en comú sortissin frases com “aquesta foto surt arrugada” referint-se a que es veu “moguda” o d’altres com “les fotos en blanc i negre s’han fet de nit” per donar una explicació a què no hi ha color.\nLa segona fase del projecte consistia en buscar quina realitat volíem comunicar i com ho volíem fer. En aquest moment va ser quan l’alumnat de secundària va entrar en joc. Dos adolescents per cada 5 menuts van iniciar el seu procés de creació fotogràfica i de relacions personals. Uns van escollir els colors de l’aula (pintures, ceres, carpetes de colors…), altres l’entorn proper (els extintors, les joguines, les portes…) i d’altres van escollir els materials utilitzats per fer les activitats de l’àrea de descoberta d’un mateix (les rodes, les pilotes, els cercles…). Aquest va ser el moment de màxima creació quan amb l’ajuda dels de secundària els de 3, 4 i 5 anys van agafar una càmera digital i van començar a fer fotos del que volien transmetre. Estirats a terra, sobre les cadires, des de llocs menuts on només hi cap la canalla... i amb el suport tècnic dels grans van fer un munt de fotos. Aquestes es van visionar a les PDI de l’aula i els petits i les petites artistes van escollir la fotografia que més representava la seva idea.\nFinalment l’alumnat de secundària va ajudar a muntar i organitzar la distribució de les fotografies i es va encarregar de fer la presentació a les famílies del projecte i del llarg procés seguit fins a la publicació de les fotografies que finalment han quedat exposades al Casal de barri del Poblenou i que podreu visitar fins a final de mes.\nAquí us deixem un link amb fotografies del procés, fotografies fetes per ells i del dia de l'exposició!\nIdoia Miranda per deixar-nos càmeres digitals.\nCRP Sant Martí per deixar-nos càmeres digitals.\nThe Private Sapce pel seu suport i la impressió de les fotografies.\nCasal de barri del Poblenou per oferir-nos el local d’exposició. Tweet Not�cies


LLEIDA EXPO TREN :: Presentació i Fitxa Tècnica\n10 i 11 de Març 2018\nAmb l'entrada a l'EXPOTREN 2018, descomptes en les entrades al Museu del Ferrocarril i al Museo de Joguet de Catalunya.\nL'entrada es válida per a un dia; no hi ha venda anticipada, les entrades es podran adquirir el mateix dia a les taquilles de la Fira.\nFira de Lleida, pavellons 3 i 4. Veure a Google Maps\nA peu, 10' des de l'estació; per carretera, accés directe senyalitzat des de l'antiga N-II.\nCastellano Français Contacte Avís Legal ©2010-2018 Press Okedi, S.L. Disseny LEDMedia, art digital


Gaudir de l’estiu, ens coneixem i l’aigua – Casal 1, dia 1 – DruidaExperience\nGaudir de l’estiu, ens coneixem i l’aigua – Casal 1, dia 1\nPosted by: Druida\tCategories: Bloc Casal d'Estiu 2018 DruidaExperience 2018\nAvui ha estat el primer dia de la #DruidaExperience i del casal i encara que hi ha hagut molts nervis per començar, la màgia de l’estiu Druida ens ha fet passar-ho d’allò més bé.\nEl primer que hem fet ha estat buscar per tot l’esplai les normes de convivència d’aquests dies! i hem de dir que, tot i estar molt ben amagades, som una colla de buscadors i buscadores d’allò més espavilats i les hem trobades força ràpid. Així que les hem compartit entre totes i tots i ja sabem que la norma més important és gaudir al màxim l’estiu, tot respectant els companys i companyes!\nDesprés de buscar i buscar ens hem adonat que no ens coneixíem tots i que hi havia moltes cares noves als grups. És per això que els monitors i les monitores ens han ajudat, fent jocs de coneixença com: el futbol indi, el pistoler o el “memory”.\nUn cop esmorzats i amb les piles carregades al 200% hem inaugurat els jocs d’aigua Druida amb gots, esponges i les mànigues d’aigua per mullar-nos els uns als altres i acabar ben xops per combatre la calor que ha fet aquest matí.\nHa estat una jordana intensa i molt divertida, de ben segur que amb la màgia de part nostra demà serà molt més interessant. Sigui el sigui, esteu segurs que us ho explicarem aquí, al web de l’estiu!\n« Llistat provisionals beques estiu 2018\nEls tambors, el joc i l’estampació – Casal 1, dia 2 »


Rècord de creuers a la Costa Brava - Notícies Economia - Notícies Economia - e-notícies\nEconomia · 7 de Novembre de 2013. 19:41h.\nRècord de creuers a la Costa Brava\nEl nombre d'escales creix un 39% al 2013\nUna imatge del creur Crystal Serenity al port de Palamós\nEls ports de la Costa Brava han tancat la temporada amb 43 escales i 31.000 passatgers procedents de creuers. El port de Palamós ha batut un nou rècord d'escales. Aquest dijous, el Crystal Serenity, amb 888 persones a bord, ha arribat al port de la localitat del Baix Empordà.\nEls ports de Palamós i Roses han clos la temporada amb un increment del 39% el nombre d’escales i amb un 11% menys de passatgers respecte a l’any anterior. Això ha suposat un impacte econòmic de 2,1 milions d'euros al territori i la seva àrea d’influència.\nDe cara al 2014, les previsions del departament de Territori i Sostenibilitat assenyalen que els turistes daquest tipus d'activitat creixerà un 45% en aquesta zona de Catalunya. Així, es preveuen que atraquin als ports de Palamós i Roses fins a 57 creuers i visitin la zona 45.000 persones.\nA més, el port de Sant Carles de la Ràpita (Montsià) s'estrenarà al 2014 com a port escala de creuers amb sis escales i la visita d'un miler de passatgers.\nSegons l'informe de la CLIA EUROPE (associació de navilieres europees), l'impacte econòmic de l'activitat a la Costa Brava i a les Terres de l'Ebre serà de 3 milions d'euros al 2014. Aquests indicadors mesuren les aportacions del sector de creuers a Europa, incloent excursions, restauració, compres, transports i prestacions de serveis.\nLa Caixa crea una xarxa social per a inversors


19 de març: Dia de la mobilització contra el racisme. Diguem prou! | Itacat | Agència de Comunicació Intercultural\n19 de març: Dia de la mobilització contra el racisme. Diguem prou!\nby adroca 20:43 0 comentaris Notícies\nSOS Racisme - Catalunya ha fet pública avui l’acció ”Diguem Prou! Contra el racisme i la xenofòbia, en defensa de la democràcia” mitjançant una campanya audiovisual. La convocatòria de mobilització és pel proper 19 de març a partir de les 17h al Passeig Lluis Companys de Barcelona.\nSOS Racisme - Catalunya ha fet públic avui l’acció ”Diguem Prou! Contra el racisme i la xenofòbia, en defensa de la democràcia” mitjançant la campanya audiovisual de difusió de l’acte. Aquesta neix com a resposta a l’escalada de racisme descarat que, segons l’entitat, estem patint en els àmbits social, polític i legislatiu, i les greus conseqüències que aquesta té per la salut de la nostra societat. Davant d’aquest context, SOS Racisme fa una crida a la societat catalana per dir prou al discurs excloent i feixista, al retrocés en les fites socials i per aturar l’atac al mateix sistema democràtic.\nLa convocatòria de mobilització, que es centra en el proper 19 de març a la tarda, al Passeig Lluis Companys de Barcelona, vol ser un acte polític i massiu, que mobilitzi persones diverses en edats, ideologies, orígens i cultures, compta amb el suport de personalitats de l’àmbit associatiu, de la cultura i l’acadèmia. La iniciativa presentada es fonamenta en un manifest que sota el mateix títol ja ha recollit les adhesions de més de 70 entitats catalanes i 200 persones a títol individual, que donen suport a les reivindicacions.\nEl cantant Sicus, del grup Sabor de Gràcia i president de l’associació AGITCAT, va expressar durant la roda de premsa la seva adhesió a l’acció i el seu desig que aquest representi un punt d’inflexió en el posicionament de la ciutadania davant el racisme a la nostra societat.\nPer fer difusió de l’acte, l’entitat antiracista s’ha envoltat de persones de l’àmbit de la cultura, l’espectacle que convidin a la ciutadania a sumar-se a la mobilització. L’actriu Mercedes Sampietro, el pallasso Tortell Poltrona, el cantant Yacine Belhancene i el grup de rap West Barna són els protagonistes de les primeres càpsules de la sèrie audiovisual, on s’aniran sumant nous personatges.\nLes situacions històriques inclouen escenes tan diverses com el partit de lliga de futbol del 2005 en el que Samuel Eto’o va voler abandonar el camp de joc davant els insults racistes del públic; el moment en que l’activista nord-americana Rosa Parks va infringir l’apartheid asseient-se a la part reservada per blancs d’un autobús o escenes de les lluites veïnals de Barcelona dels anys ’70 reivindicant l’accés a drets vulnerats.\nEls nous elements de difusió que es realitzin, que també inclou falques de ràdio i elements de grafisme, s’aniran publicant a la www.diguemprou.org, es difondran per la xarxa i a través d’aquells mitjans que es prestin a col·laborar.


Pa amb oli i sucre: Tortell d'Olot\nAvui fa un any inauguràvem aquest blog i ho hem volgut celebrar penjant la recepta del tortell d'Olot. Visualment potser no ha quedat 100 % perfecte, d'acord; el trenat és un pèlet difícil de fer per a mi, però el gust sí, el gust és l'autèntic del tortell d'Olot: una deliciosa olor a matafaluga! Boníssim per berenar o esmorzar, amb melmelada per exemple o molt millor, sucat amb xocolata desfeta.\nLa recepta l'hem treta de llibre "la cuina de les terres gironines" de Pep Nogué.\nIngredients (tortell per 4-5 persones):\nllevat de forner\n20 g de matafaluga\n1 tassa de cafè d'anís\n80 cc d'aigua aprox.\n1 rovell per pintar la superfície\nA la recepta no ho diu, però recomanem fer una infusió de matafaluga en aigua (aquest cop no ho varem fer, però el resultat és millor si fem l'infusió que no pas si posem els granets directament). Cal que ens quedi molt forta de gust (el tortell té un gust molt intens) i l'aigua resultat l'aprofitarem per fer el tortell.\nDiluïm la pastilla de llevat amb una miqueta d'aigua tèbia (o amb una mica d'infusió). A part, posem en un bol l'ou, la farina, el sucre, l'anís, la pell ratllada de la llimona i ho comencem a treballar, anem afegint a poc a poc l'infusió de matafaluga fins que quedi una pasta una mica compacta, afegim el llevat dissolt, seguim pastant. Quan tot sigui ben lligat, ho deixem reposar una estoneta.\nEstirem la pasta amb un corró, damunt una taula enfarinada i fem dues porcions de mida similar. formem dos tires rodones llargues i les trenem una amb l'altra. Unim els extrems i deixem llevar una bona estona, fins que augmenti de volum.\nQuan hagi augmentat de volum, el pintem amb rovell una mica diluït amb més anís. Ho posem al forn a 160º aproximadament.\nPublicat per Anirac a 8:55\nEtiquetes de comentaris: Garrotxa, Olot, postres, tortell\nFELIÇ ANIVERSARI!!!! Té molt bona pinta aquest tortell amb matafaluga :-) jo acabo de fer un pa d'aiguardent. M'agraden molt els pastissos amb licor, els hi dóna un gust boníssim. Una abraçada!\n23 de febrer de 2011 a les 10:35\nPrimer felicitats pel bloc!\nNo coneixia el tortell, que t'ha quedat molt bé, per cert.\naixò que dius de fer la infusió de matafaluga ens ho van recomanar a l'herbolari. Ara tu m'ho confirmes. gràcies per la recepta\n23 de febrer de 2011 a les 22:51\nhola! moltes felicitats per el bolg, sé que escric en una publicació antiga però estic esbrinant com poder fer un vertader Tortell d'Olot i tinc algun dubte. En la recepta que has penjat potser que t'hi manqui la sal?\n3 de març de 2014 a les 18:53\ndoncs sí no hi he posat sal..tinc el vici de no posar-ne quasi mai als pastissos, però un pessic sempre resalta el gust!! o sigui que no li aniria malament, no!!\n3 de març de 2014 a les 19:26\ngladiador1966 ha dit...\nHola de llevat cuan s'en posa?? dius una pastilla pro la messura exsacta la saps??\n24 d’agost de 2014 a les 23:51\nmes o menys cuanta estona fermentan?? i cuanta estona al forn??\n25 d’agost de 2014 a les 0:08\nPhulgobi Pulao (arròs amb coliflor i espècies)\nFarro amb formatge de tupí\nBacallà a la mussolina de piquillos\nSalvitjada, la salsa dels calçots\nPeres "flor d'hivern" amb marialluïsa i canyella


5. Quins són els passos per a presentar una sol·licitud de registre d'una invenció industrial?\nAbans de presentar una sol·licitud, és recomana efectuar una consulta sobre els anterioritats registrals, és a dir, conéixer tot allò que s'ha sol·licitat igual o paregut a què volem protegir, per a evitar-nos costos innecessaris i pèrdua de temps en l'espera de la resolució del nostre expedient.\nEls impresos de sol·licitud és poden descarregar de la web de l'IMPIVA. També estan accessibles en la pàgina web de l'Oficina Espanyola de Ptentes i Marques: www.oepm.es en un apartat denominat "formularis".\nAbans de presentar els impresos s'ha de pagar la taxa de depòsit de la sol·licitud que ha d'ingressar-se en el compte bancari de l'Oficina Espanyola de Patents i Marques (OEPM) amb un full de pagament que s'arreplega en les oficines de l'IMPIVA. Aquest pagament no és realitzarà, si el sol·licitant s'acull a l'exempció de taxes, i en este cas haurà de presentar una sèrie de documents acreditatius per a acollir-se a esta possibilitat.\nQuan s'han omplit els impresos i fet el pagament, s'inclou el justificant de l'ingrés de la taxa corresponent en dites impreses i s'entreguen en els Oficines de l'IMPIVA de València, Castelló o Alacant. També és poden presentar a València en la Subdirecció i Àrea d'Indústria i Energia, a Castelló en el Servici Territorial d'Indústria i a Alacant, tant en el Servici Territorial d'Indústria com en la subdirecció i Àrea d'Indústria i Energia.\nL'IMPIVA dóna data i hora d'entrada, per tant de prioritat, a estos documents i els remet a l'OEPM, qui comunicarà per correu al sol·licitant el nombre d'expedient que correspon a la sol·licitud, aproximadament en el termini d'un mes.


Agricultura quantificarà al final de la campanya les pèrdues als cultius d'arròs provocades pel fong pericularia\nACN | AMPOSTA\nEl Departament d'Agricultura quantificarà al final de la collita de l'arròs quines han estat les pèrdues de producció provocades pel fong pericularia en els cultius del delta de l'Ebre. Tot i que el sindicat agrari Unió de Pagesos va reclamar a principis d'aquest mes d'agost una valoració "ràpida i acurada" dels danys abans de la collita, el Departament la farà al final de al campanya i per municipis, com va reclamar UP. L0informe d'Agricultura es farà arribar al Ministeri d'Hisenda per sol·licitar una reducció dels mòduls de l'IRPF per als agricultors afectats. Les pèrdues poden arribar en alguns casos fins al 90% de la collita i, fins i tot varietats com la JSendra que semblava que havien evitat el fong, s'han vist finalment perjudicades.\nCom ha explicat el cap del Servei de Sanitat Vegetal del Departament d'Agricultura, Jordi Giné, la prohibició europea per usar un fitosanitari específic, el triciclazol, que combatia amb bons resultats la pericularia, ha estat un problema afegit a les condicions meteorològiques d'humitat i altes temperatures que han disparat el fong en els arrossars deltaics. Les pèrdues seran "importants", com ha reconegut Giné, tot i que es van fer els avisos pertinents als agricultors per aplicar els dos productes actualment autoritzats que poden combatre la pericularia, però que no són tan efectius com el triziclazol, i malgrat els tractaments aeris que també es van dur a terme pel Departament.\nAgricultura intervindrà perquè les cases comercials intentin registrar un nou producte fitosanitari amb una efectivitat similar al triziclazol retirat per Europa però el cap de Sanitat Vegetal ha admès que els nous registres tenen un cost elevat i requereixen nous estudis amb garanties de seguretat a llarg termini que ho fan complicat. Des del Departament han avançat que la propera campanya s'intensificaran els controls i s'ensenyarà millor al pagès quin ha de ser el moment precís i les dosis d'aplicació dels fitosanitaris autoritzats contra aquest fong. Giné ha explicat que cal que els arrossaires assimilin bé els productes i les malalties perquè no es confonguin entre elles i que els tractament siguin el més efectius possibles.\nEls efectes del caragol maçana\nEn aquest final de campanya i una vegada es coneguin els rendiments dels cultius d'arròs al Delta, també es podrà valorar quin ha estat l'efecte del caragol maçana en la caiguda de la producció. De moment, durant la sega que està a punt de començar totes les màquines agrícoles que treballin als arrossars de l'hemidelta esquerre hauran de passar pels punt de neteja habilitats. "És una mesura obligatòria que imposa també la Unió Europea. Hem d'evitar que el caragol es propagui i sobretot que no vagi ni a l'hemidelta dret ni a altres llocs de l'estat espanyol i Europa", ha apuntat Giné. També està obligada a passar pel punt de neteja ubicat a Amposta, tota la maquinària que treballi en les parcel·les infestades per la plaga a l'hemidelta dret.


La UOC i tres tardes de primavera de 1994 – Claudi Alsina\nA Josep Laporte , in memoriam\nPer aquest Secretari General del Consell Interuniversitari de Catalunya és un plaer participar en aquesta jornada i agraeixo a la rectora Imma Tubella la seva deferència en convidar-me.\nHe triat com a tema de la presentació la prehistòria de la UOC. Els anys passen i les històries institucionlas cada cop son més difícils de trobar. Si ens esforcem i entrem a la web de la UOC, a través d’ un apartat sobre la celebració dels 15 anys de la UOC i una revista virtual on hi ha una entrevista a Gabriel Ferrater i tres fotos barrejades en un ampli recull fotogràfic, és possible acabar deduint quelcom dels inicis d’aquest projecte. I queda clar que el 6 d’octubre de 1994 és la data històrica de referencia. Com bé diu Ferrater a l’entrevista:\nAmb una colla d’il·luminats varem pensar com havia de ser la nova universitat. Vaig buscar persones imaginatives per pensar com havia de ser…\nI fa referència a Francesc Pedró, Ramón Pla, a un servidor i a Xavier Aragay. El meu objectiu avui és parlar del que va passar a la primavera-estiu del 1994, és a dir el que precedeix al famós, i oficial, 6 d’octubre de 1994.\nA la vida tots fem molts papers i jo avui he decidit fer-ne tres. El que van a presenciar ara, dintre de la meva presentació del 2011, no és una conferència. Són dues. Una tindrà lloc el 9 de juliol de 2096. L’altra es va celebrar el 9 de juliol del 1996 . Però una no va darrere de l’altra, sino que la de 2096 inclou la d’abans, al mig. I en haver-hi dues conferències dintre d’una presentacióhi haurá tres finals. El de 1996 i el del 2096 més el del 2011. Demano disculpes a vostès per que havent cregut venir només a la del 2011 veuran la del 2096 en directe, i la del 1996 en diferit. És a dir, estaran de fet en la que mai estaran i podran estar en una en la que no hi van ser. A pesar de la seva aparent complexitat tot és més senzill del que aparenta i molt menys simple del que en realitat és. Fem doncs un salt al 2096.\nProfessor 666.cat: Benvingudes i benvinguts a aquesta conferència! És per a mi, Professor 666.cat , un gran honor intervenir en aquesta jornada de la UOC. La data d’avui, 9 de juliol del 2.096, sembla ideal per a reflexionar sobre el que es va dir ara fa exactament cent anys, el 9 de juliol del 1996, quan es va organitzar, com s’ha seguit fent durant tot el segle XXI, una trobada de professorat de la UOC amb l’estil típic d’aquell final de segle, avui ja tan llunyà. Les nostres besàvies i besavis uocencs van anar a aquella xerrada a peu, en un tramvia blau i fins i tot en cotxes de quatre rodes. Els historiadors han esbrinat que aquest tipus de reunions presencials, avui inimaginables, es celebraven sovint. Encara que no eren èpoques molt bones sembla que un gran entusiasme va moure als nostres antecessors a la UOC. Hi va haver un gran entusiasme i un l’imaginatiu inici de Gabriel Ferrater, Francesc Pedró i Claudi Alsina i de l’equip d’aquella època. Ara és un moment excel·lent per a pensar en el ciber-futur de les universitats virtuals mirant enrere. I ho farem comentant una escena virtual d’una breu conferència de aleshores. Gràcies als projectors de realitat virtual i al Super-Ray–XXI, hem pogut reconstruir, encara que només parcialment un fragment del que es va dir tal dia com avui fa cent anys. El professor que va parlar en aquella ocasió va ser un tal Claudi Alsina, mort ja fa molts anys. Fou un dels pioners de la primitiva UOC, de la seva gestora i primer vicerector acadèmic i de professorat. I un gran enamorat de la innovació docent i del sistema universitari català. Visionarem un fragment virtual del que Alsina va dir fa cent anys. No s’espantin, veuran que en aquella època parlaven en directe en un estil retòric que res té a veure amb la nostra virtualitat 3D de presentacions i els hi agradava projectar fotografies!. Projectant.\nClaudi Alsina: Agraeixo a tots els professors tutors i consultors de Psicopedagogia i Empresarials que heu vingut a aquesta trobada a la seu del Tibidabo, la vostra presència, el que ja heu fet en aquest primer curs experimental i el que fareu avui i en el futur treballant junts. Donat que això ja esta en marxa i jo he decidit retornar a la UPC el proper setembre del 1996 simplement m’agradaria explicar-vos com va néixer el projecte UOC en el que ara col·laboreu. Per això titularé la meva breu intervenció:\nDurant el primer trimestre de 1994 els membres de la UPC teníem una gran incògnita: que faria el rector Gabriel Ferrater el mes de maig? En aquells moments Ferrater culminava els seus vint anys de rector i estatutàriament ja no podria optar a presentar-se. El seu vicerector de confiança Jaume Pagés optava al càrrec. Vet aquí que un dia vaig rebre una enigmàtica trucada del rectorat on se’m cità a les set de la tarda:”el rector quiere hablar con usted pero no me ha dicho el tema”.\nQuan vaig entrar al despatx d’en Ferrater em va rebre molt amablement i vàrem mantenir una llarga conversa que em demanà fos estrictament confidencial ja que ni la seva secretària Encarnita en sabia res. De cop i volta em digué:\n– Claudi, el que vaig a dir-te potser et sorprendrà, jo a partir del maig seguiré sent rector.\nEm vaig quedar gelat. L’enigma del futur d’en Ferrater resolt!. Però la solució a l’enigma era encara més sorprenent que l’enigma en sí mateix. Vaig pensar: ¿farà dimitir al nou rector i tornarà a presentar-se a la UPC al cap d’una setmana?, ¿L’han fitxat a un altre universitat?… i a mi …¿perquè m’ho explica?\n– El Conseller Laporte i el president Pujol m’han demanat que em posi al davant d’un nou projecte universitari: una universitat catalana a distància…A finals de 1993 en varem començar a parlar, vist que amb la UNED, no és possible fer res.\nTot comença a aclarir-se… en Ferrater serà el rector d’una nova universitat que s’ha d’inventar però que hauria de ser una alternativa a la antiquada i intraspassable UNED. Jo el felicito de seguida i li expresso el meu convenciment de la necessitat de que un projecte així pugui desenvolupar-se a Catalunya amb característiques pròpies. I li dic: ¿ Però jo que hi pinto en tot això? En Ferrater em demana que l’ajudi en aquest projecte i accepto encantat. Ferrater em fitxa no com a coneixedor de la tecnologia sino com a catedràticsingular amb reconegut interès en la innovació i la qualitat docent.\nDesignat en Gabriel Ferrater i fet el meu fitxatge, el conseller Laporte envià com a delegat seu per a ajudar a crear la nova universitat a Francesc Pedró, eminent pedagog en comissió de serveis de la UNED, que en aquell moment estaba a Presidència ajudant a Ramón Juncosa. Durant la primavera del 94 i de forma intensiva i secreta, moltes tardes ens trobàvem al rectorat de la UPC per a “inventar” la UOC. En Josep Mª Oliveres, cap de gabinet del rector i el futur rector Jaume Pagès estaven al corrent de tot però ni lasecretaria podia sospitar el que fèiem allà dintre ( “estan siempre encerrados en el despacho y aún no he logrado saber a que vienen”). La discreció, cosa estranya, aquest cop funcionà.\nEls punts de partida eren molt pocs: “calia crear una universitat catalana per a fer estudis a distància sota l’aixopluc de la Generalitat de Catalunya”… tot el demés estava obert. De les moltes tardes de reunió en voldria destacar tres que varen ser crucials en el part de la UOC.\nLa tarda de la UOC privada però de la Generalitat\nEl primer que va pensar Ferrater com a gat vell en l’ofici de rector era que la nova universitat no podia tenir una estructura funcionarial estàndard com la que ell havia tingut que torejar durant vint anys. Assessorat per Enrique Alcántara, un gran advocat especialista en temes universitaris, Ferrater ens tenia reservada a en Pedró i a mi aquella tarda una sorpresa:\n– D’acord amb la Llei d’Universitats vigent –va dir- una universitat o és pública o és privada. Per tant la nova universitat serà d’impuls públic però jurídicament privada…\nEn Ferrater havia usat molta imaginació per a fer una autèntica joia d’enginyeria jurídica: es faria una fundació (règim privat) on els patrons serien majoritàriament públics (finançant la Generalitat) i aprovant la llei de creació el Parlament de Catalunya. Certament el model de Televisió de Catalunya S.A. li havia servit de referent. Josep Grifoll i Roser Martí feren aportacions clau. Ramón Pla, aleshores Director General d’Universitat hi contribuí.\nEl nom “Universitat Oberta de Catalunya” va ser fàcil d’inventar. I va neixer l’anunci «La UOC, la universitat sense distàncies».\nLa tarda en que Internet apareix en la discussió\nEl punt clau desprès del nom, era, per descomptat, començar a fer un model nou d’universitat no presencial. Si tenia que ser no presencial era evident que com arreu del món caldria fer materials d’estudi i establir “comunicacions” entre estudiants d’arreu del territori català i professors especialistes. El model clàssic al món eren les comunicacions postals. A això sovint s’havien afegit les consultes telefòniques i en alguns casos consultes en directe. També a la Xina hi havia tele-formació i a Mèxic centres amb retransmissions televisives via satèl·lit. Vam creure que calia apostar per un model de comunicació més innovador: en els darrers anys la telefonia i la missatgeria de correu s’havia vist ampliada amb el fax i darrerament s’havia començat a usar un cosa dita correu electrònic. Un invent de comunicació militar havia transcendit el seu àmbit i semblava aleshores que podia ser d’interès per a universitaris. Els ordinadors eren instruments molt presents a les universitats i els professors podien establir comunicacions científiques interuniversitàries usant el correu. Cal recordar que no existien gaires webs, que no existia Google, el telèfon mòbil no existia i la fotografia digital era exòtica.\nFerrater, Pedró, que era un Mac-addicte, i jo vam decidir, de forma molt atrevida, apostar per Internet, és a dir, pel correu electrònic i les webs: cada estudiant deuria tenir un ordinador, connectar-se a la xarxa telefònica i rebre o enviar els missatges pertinents al professorat. A la xarxa s’hi crearia un Campus Virtual com espai d’informació i interacció.\nUn punt per a fer possible la UOC era assegurar que, més enllà de intuir-ho, era realment viable fer un Campus Virtual on via Internet es poguessin desenvolupar els estudis. En Francesc Noguera, cap d’àrea d’informàtica, junt el pedagog Albert Sangrà feren contribucions molt importants. La flexibilitat del projecte permetia assessories puntuals, subcontractacions, i comptar amb l’entusiasme de Telefònica, que de seguida va veure la UOC com una clau per al creixement de la nova època de les telecomunicacions.\nEl primer Campus Virtual era prou senzill, s’oferien versions per a Mac o per a PC, admetia correu electrònic, xats, biblioteca, bar, etc., essent un concepte nou al món de formació universitària. Just feia un any començaven a vendre’s CD Roms com a perifèrics, però el primer campus s’envià en una caixa de disquets per a instal·lar. El problema fou aleshores la xarxa.\nPer provar si el nou sistema ADSL podria anar bé al Campus, a part del senyor Canals director de Telefónica a Catalunya que el tenia al seu despatx, la companyia va instal·lar els primers ADSL a les cases d’en Ferrater, Aragay, Pedró i jo mateix. El tema dels preus de comunicacions va portar també molts mals de cap i de fet en el curs experimental 95-96, els 200 estudiants rebien rebuts de Telefónica calculats a mà, d’acord amb les tarifes pactades, per a la connexió al número de telèfon de la UOC.\nLa tarda del model pedagògic\nUna decisió fonamental per a fer la UOC viable va ser, aprofitant l’estructura jurídica que permetia personal contractat no funcionari, pensar en tenir per a cada estudi un mínim de professorat propi responsable i oferir les accions de tutories i de consultes a professors universitaris d’arreu del país que amb unes remuneracions complementàries podien atendre als estudiants.\nAmb en Pedró vam treballar a fons el tema del professorat propi i col·laborador i varen dissenyar quatre perfils: el propi especialista en cada cas en una carrera i amb forta vocació organitzadora i per fer formació a distància; el professorat autor (d’on fos!) per a fer materials (i que cobrarien a feina feta); el professorat tutor encarregat del seguiment personal global de l’estudiant i els professors consultors dedicats a procurar l’èxit acadèmic dels estudiants guiant el seu aprenentatge en una matèria concreta (resoldre dubtes, proposar lectures, fer debats,…).\nVam orientar-nos amb les millores ofertes d’ensenyament obert i vet aquí com en Pedró i jo vam escriure totes les “Guies per a…” dedicades als autors i professorat de tot tipus, fent també nosaltres dos models de materials. I varem fer la guia per a estudiar a la UOC, dirigida a un tipus d’estudiants molt concrets. Va ser una feina immensa però molt estimulant.\nUna tasca gegantina que vaig portar a terme a la UOC va ser dissenyar tots els dotze plans d’estudi inicials que per llei calia tenir previstos. Per a cada estudi vàrem demanar a tres experts, que vàrem contractar a l’efecte, que cadascú individualment fessin una proposta d’estructura òptima de plans d’estudi, pensant en l’estudi a distància, respectant la llei, però sense deixar-se condicionar per tots els conflictes inter-càtedres que es donaven quan a les universitats presencials es repartien plans d’estudi com pastissos.\nTots els experts varen fer una bona feina i varen ser honestos i creatius en el marge que la llei deixava. Jo tenia que fer la síntesi d’informes, fer noves consultes i acabar enviant, amb l’ajut de Maite Ramirez, els plans al Consejo de Universidades, on jo anava a torejar les embranzides de la UNED. Després els autors varen fer els primers materials, seguint les pautes de les guies Alsina-Pedró i el maquetatge de Manuel Andreu.\nJosep Mª Oliveres va ser sempre de gran ajut en tot. A nivell de gerència en Ferrater va anomenar en Xavier Aragay, que havia estat un vice-gerent a la UPC i que no s’incorporava al nou equip d’en Jaume Pagès a la UPC. A Xavier Aragay va idearuna estructurada, i per a mi discutible, organització del personal depenent de gerència.\nEn Ferrater va moure molts fils per a trobar una seu digne i finalment per 500 milions de pessetes, Patrimoni de la Generalitat va adquirir una magnífica torre a l’Avinguda del Tibidabo amb enjardinament primorós d’en Carles.\nEn Ferrater, l’ Aragay, en Pedró i jo conjuntament amb el director de Caixa Manresa, el president de la Cambra de Comerç de Reus i el cap de la Corporació Catalana de radio i televisió que era en Joan Vilajoana, vam esdevenir la Comissió Gestora, es va crear formalment la FUOC amb fort recolzament de la Generalitat i es va iniciar la redacció de la llei de creació de la UOC que fou aprovada aviat i per unanimitat al Parlament de Catalunya.\nLes apostes de Josep Laporte, Joan Albaigés, Ramón Pla, Antoni Giró i per sobre de tot del president Pujol varen ser claus en fer tot això possible.\nFinalment, a l’octubre de 1995 el President Pujol va anar a al seu del Tibidabo a inaugurar la UOC.\nCom saben, aquest curs 95-96 amb caire experimental 100 estudiants han pogut començar Ciències Empresarials i 100 mestres el segon cicle de Psicopedagogia, amb les seves inestimables tutories i consultories.\nInventar i posar en marxa la UOC va ser una aventura i un privilegi personal viure-la. Els hi desitjo molta sort. Moltes gràcies per la seva atenció.\nProfessor 666.cat: Ja hem pogut veure com la UOC va començar. És una autèntica relíquia històrica plena de coses curioses, difícils de captar a la llum de la nostra realitat avançada del 2096. Alsina parla de guies i materials fets en paper, un material combustible que llavors s’usava. Fa referencia a Internet, el precedent antic del nostre BIGNET actual .Hi ha raons per creure que el primer Campus Virtual era mut i segons sembla els xips de continguts que avui situema la xarxa neuronal dels estudiants no se’ls podien ni imaginar. Algunes expressions d’Alsina son misterioses i avui indesxifrables, com la referencia a ADSL, no se que d’uns disquets, un bar virtual, etc. Tots sabem que al llarg dels anys, després de l’extens mandat de Gabriel Ferrater i la gran petjada de la mítica rectora Imma Tubella i d’altres equips ja propers, la UOC ha pres una volada internacional envejable. La UNED va desaparèixer ara fa més de 70 anys, cap dels altres projectes virtuals han tingut la volada de la UOC que avui ja propera a entrar al segle XXII amb 1250000 estudiants té un gran futur per endavant, conservant, això si, de l’esperit inicial fundacional que avui hem reviscut: l’objectiu de seguir sent una universitat de Catalunya oberta al món i facilitadora de la formació al llarg de la vida. Avui els estudiants permanents que formem, entre els 18 i els 120 anys, segueixen agraïnt les possibilitats que la UOC els hi ofereix. Gràcies!\nUn servidor va marxar de la UOC un cop posada en marxa el 1996. Per`com saben la història es repeteix i el meu retorn a la UOC , a la permanent i al Patronat va tindre lloc l’any 2002 com a Director GeneraI d’Universitats.\nEn dues idees ens varen equivocar. Creiem que la UNED quedaria testimonial a Catalunya i creiem que al cap d’un temps les universitats presencials s’animarien a crear ofertes d’ensenyament obert o a distància. No ha estat així. Però crec que varem encertar en els principis que han permès el desenvolupament de la UOC.\nAra en el 2011, com a Secretari General del Consell Interuniversitari de Catalunya, estic encantat d’estar de nou en contacte amb la UOC.\nEl tema de les col·laboracions interuniversitàries i les possibilitats de l’educació virtual estan avui de nou a l’agenda del sistema i del govern.En el nou model català universitari la UOC ha de ser una referència.\nM’escau animar-los a fer possible una UOC cada vegada millor, que segueixi sent una joia en el sistema universitari català.\nGràcies per fer-ho possible dia a dia amb la seva bona feina.\nSecretari General del CIC


Cap Vermell - Resultats del control sub-12 d'atletisme\nResultats del control sub-12 d'atletisme\nInés Lorenzo va fer doblet, medalla d'or a 60 metres i 500 metres\nEl passat dissabte, dia 30 de març, es va realitzar el primer control federat sub.12 de la temporada a les pistes del Prínceps d'Espanya, a Palma. Els corredors d'aquesta edat fins ara únicament competien en diades, on la competició no va regulada amb jutges, no hi ha resultats i es competeix per zones. Així, aquesta vegada, a part de tenir uns resultats concrets els joves esportistes gabellins van competir amb atletes de tota l'illa.\nInés Lorenzo (1: 39.0) i Victor Wallrabenstein (1: 36: 7) van guanyar la prova de 500m. Inés, a més, va guanyar la prova de 60 m llisos (temps de 9:5)\nJaume Llaneras (3: 36: 8) i Paula Lorenzo (3: 53: 3) van quedar segons en la prova de 1.000 m, Paula, a més, quedà 2a en salt de longitud (3.50 m)\nEn la prova de 60 m tanques, Paula Lorenzo quedà 3a, Inès Lorenzo 4a i Aina Miquel 5a.\nEn la prova de pes Cristina Miquel va ser 4a (5m) i Fede Garcés 5a amb (4.75) i 4a en llançament de pilota (17 m) ; en Jaume LLaneras quedo 2n de la categoria masculina amb 32m.\nA part es van iniciar en aquesta competició Valentina Queirolo, Sergi Sivero, Júlia Crespo, Maria Servera i Miquel Àngel de Joan.\nCal afegir que els resultats ens han sorprès molt en positiu, ja que feien 5 Setmanes que s'entren al pati del col·legi de s'Alzinar, degut a la reforma de la pista d'atletisme, sense poder realitzar cap entrenament tècnic.\nEl proper 6 d'abril se celebrarà una diada de categoria sub-8, sub-10 i sub-12, a la recentment reformada pista d'atletisme de Capdepera. Juguem a casa (que no passa massa sovint) i per això convidem a tots a veure aquesta competició ja animar els nostres.


Alcarràs, paisatge vital – El Cérvol\nEm disposo a anar a veure la pel·lícula «Alcarràs» amb il·lusió, bones expectatives i molt emocionada. El reconeixement que ha tingut aquest llargmetratge, tenint en compte el seu contingut i com s’ha fet, ja m’omple de joia.\nS’apaguen les llums de la sala, moltes ganes de veure-la i viure-la! I tant és així, que em passo tot el film sentint-la com si jo mateixa fos part de la història. Tan propera, senzilla, realista, natural, nostàlgica, dolça i també dura, que em fa vibrar l’ànima recordant la meva infantesa al poble, els padrins i les padrines, el valor de la família, les coses veritablement essencials de la vida i, per descomptat, el món pagès, constantment castigat i infravalorat fins al punt d’arribar a la seva extinció tal com jo l’he conegut.\nVull fer arribar una sincera felicitació i un profund agraïment a la seva directora, als actors i les actrius per la seua posada en escena i a totes les persones que han fet possible aquest homenatge i aquesta reivindicació tan ben aconseguida del món rural i de la vida a pagès. Tan de bo aquesta projecció serveixi per revertir la situació actual i ens obri els ulls per veure allò que és essencial: l’amor a la terra i a les petites coses.\nFotografies: Núria Güell\nEn un contingut de vida quotidiana, la pel·lícula ens mostra amb petits retalls el retrat d’una societat que ens pot semblar propera, un món rural i la vida de pagès, dura, en transformació -segons el relat secular- o potser de la seva desaparició.\nAbandonada, els preus no poden competir amb la globalització.\nComençant amb el joc infantil dins el vell “2 Cavalls”, convertit en nau espacial, la pèrdua del valor de la paraula, una mirada poètica i des de la globalitat d’un present que ja és passat i no tornarà.\nD’altres formes de vida rural comencen a emergir, ja veurem el seu desenvolupament.\n“El que reclama aquest món és respecte per la seva determinació de continuar existint. Respecte” Ferran Sáez. https://www.ara.cat/opinio/alcarras-granja-escarp-ferran-saez-mateu_129_4280153.html


Intercanvi de violoncels Vic – Banyoles | Escola Municipal de Música de Banyoles\nIntercanvi de violoncels Vic – Banyoles\n26/11/2018 / EMMB\nEl passat dissabte va tenir lloc la 7a edició de l’intercanvi de violoncels entre l’EMVic i l’EMMB. Aquesta és una iniciativa que va sorgir de la voluntat de compartir repertori i propostes de treball entre les dues escoles i, mica en mica, ha anat creixent i consolidant-se.\nL’activitat és anual i un curs es celebra a Banyoles i l’altre a Vic. En la darrera edició a Banyoles es va interpretar la Llegenda del Monstre de Banyoles, amb música i adaptació de Francesc Mora. Enguany, a Vic, s’ha interpretat la Llegenda d’en Joan de Serrallonga, amb música de Josep Baucells i text de M. Carme Bernail i Mia Güell.\nL’objectiu és anar creant una col·lecció de llegendes amb músiques pròpies per a violoncels i textos adaptats del repertori tradicional.\nDissabte va ser una gran experiència per a l’alumnat i el professorat, de treball en equip, complicitat i, sobretot, molta música! Felicitats a tots els que hi heu participat i ho heu fet possible!\nPodeu veure totes les fotos aquí.\n← Candidatures al Consell Escolar\nInformació sobre els concerts i activitats de Nadal de l’EMMB →


Helly hansen Burghee Foil Verd comprar i ofertes a Waveinn\n10 Light Grey / Charcoal / Azid Lime 10.5 Light Grey / Charcoal / Azid Lime 11 Light Grey / Charcoal / Azid Lime 11.5 Light Grey / Charcoal / Azid Lime 13 Light Grey / Charcoal / Azid Lime 7 Light Grey / Charcoal / Azid Lime 7.5 Light Grey / Charcoal / Azid Lime 8 Light Grey / Charcoal / Azid Lime 8.5 Light Grey / Charcoal / Azid Lime 9 Light Grey / Charcoal / Azid Lime 9.5 Light Grey / Charcoal / Azid Lime\nColor: Light Grey / Charcoal / Azid Lime\nDescripció Helly hansen Burghee Foil\nAquest tall de vela d’alt rendiment ofereix una construcció de malla oberta que millora la transpirabilitat i la flexibilitat, mentre que les superposicions estructurals perfectes i dissenyades protegeixen els peus del maquinari de la plataforma. Disposa d’una plantilla extraïble d’eVA d’alt grau modelada que ofereix una microfibra d’assecat ràpid i un tractament antibacterià de serdia clarino. Aquesta sabata de rendiment altament flexible i còmoda està dissenyada per oferir-vos tota l’estabilitat necessària a la coberta. La sola exterior és la més bona de la seva classe amb una magnífica adherència de tracció multi zona per a les cobertes del vaixell i, a més, compta amb un compost de cautxú que no marca. Amb una aparença impressionant, un disseny racionalitzat i una talla de disseny adequada, aquesta sabata de coberta és l’engranatge final per al mariner àvid.\nSuperposicions de HellyWear\nSerdia, Clarino Tecnologia antibacteriana\nSistema d'adherència multidireccional\nCautxú sense marcar\nEstàs a punt de comprar Helly hansen Burghee Foil? Tots els productes de la marca Helly hansen tenen la millor qualitat perquè puguis gaudir de l’esport sense complicacions. Fes la compra del Helly hansen Burghee Foil amb total confiança i rep el paquet en pocs dies. Tenim un ampli catàleg de material de nàutica i pesca i tot tipus de complements que necessitaràs per practicar aquest esport. Volem apropar-te les millors ofertes de waveinn!\nCaracterístiques Helly hansen Burghee Foil\nTecnologias Helly hansen Burghee Foil\nSostenibilitat Helly hansen Burghee Foil\n$ 91.49 $72.49\n$ 91.67 $69.99\n$ 118.37 $98.99\n$ 54.99 $41.99


Antiblavers / Concentracio antifeixista Valencia 9-11-08\n» Concentracio antifeixista Valencia 9-11-08\n#1 31-10-2008 17:47:36\nConcentracio antifeixista Valencia 9-11-08\nEl 9 de novembre de 1938 va ser el primer pas cap a l'extermini, primer dels jueus europeus i immediatament contra tota persona de raça, origen, opció sexual, política o condició social negada pel nazisme. Entre 2000 i 2500 morts estan directa o indirectament lligades amb la coneguda com "La Nit dels Cristalls Trencats". Més de 8000 domicilis i comerços de famílies jueves van ser saquejats en diverses ciutats alemanyes. Les forces d'assalt de les SA, juntament amb ciutadans anònims van destrossar els seus edificis, convertint els carrers en un mar de cristalls destrossats. Van començar pels jueus, però van seguir amb els comunistes, els socialistes, els socialdemòcrates i liberals, amb els gitanos, els homosexuals i qualsevol que s'allunyés de l'ideari racial impulsat per Hitler i els seus fanàtics. Molts ciutadans van ser batuts fins a la mort, centenars de milers de persones van ser deportades a camps de concentració, 1668 sinagogues van ser completament destrossades i altres 267 calcinades per les flames dels incendis provocats. Mentre, la República espanyola sofria el flagell del feixisme, recolzat per Hitler, i iniciava també la seva particular croada contra tot opositor polític, a qualsevol preu, fins i tot després d'haver guanyat la Guerra. L'Estat espanyol sota el jou de Franco es va convertir en una extensió del model d'extermini que Hitler va executar durant els seus anys en el poder a Alemanya, encara que amb altres paràmetres, ací també es va desenvolupar un genocidi.\nL'Holocaust marca la més fosca hora de la història d'Europa. Suposa la mort com indústria, no solament la destrucció de la vida humana, sinó l'essència de la humanitat, amb una barbàrie difícil de contemplar. Recents esdeveniments en la història d'Europa haurien de fer-nos comprendre i recordar per damunt de tot que l'Holocaust no va començar amb un camp de concentració. Va començar amb una pedra llançada contra la finestra d'una família jueva, la profanació d'una sinagoga, un crit d'odi als carrers, el sabotatge a les protestes obreres i als sindicats, i el silenci i la indiferència de la majoria de la població. L'odi i la intolerància tenen profundes i poderoses arrels a Europa que la indiferència i la ignorància fan invisibles.\nAquesta és una de les raons per a mantenir viva la memòria històrica, per això i per preservar la humanitat de l'horror i de la barbàrie.\nEn l'actualitat, la ultradreta incrementa la seua força arreu del continent. Els Crims d'Odi contra col·lectius vulnerables s'està convertint en una permanent i invisible nit dels Cristalls Trencats. Les dades oficials acrediten que aquests delictes han experimentat un enorme creiximent durant els últims anys, i lamentablement, el País Valencià es troba al capdavant d'aquest tipus de successos en el conjunt de l'Estat espanyol. Així ho demostra l'Informe Raxen i així ho percebem els qui treballem i vivim en aquest país. El flagell de la ultradreta contra col·lectius socials, sindicals, partits polítics, associacions culturals o persones vulnerables pel simple fet de ser diferents, és constant. Durant 2008 hem pogut contemplar des de l'apunyalament d'un jove per un grup neonazi (el presumpte autor del qual segueix en llibertat), fins a diverses pallisses a immigrants en diferents localitats, casos incomptables de discriminació per raons de raça, religió, gènere, origen, aspecte físic, opció sexual, idioma o sentiment nacional o altra condició social; atacs contra seus polítiques amb artefactes incendiaris, amenaces, pintades, sabotatges, boicots a activitats legals, a llibreries i universitats, agressions, tirs contra locals culturals, intimidacions i fins i tot justificacions d'aquests actes per part dels seus autors o aquells que els fabriquen el discurs des de les seues pàgines web, partits o organitzacions.\nDiumenge 9 de novembre DIA INTERNACIONAL CONTRA EL FEIXISME I EL RACISME CONCENTRACIÓ 12:00hs Plaça de la Verge - València - Mosaic de fotografies sobre la violència feixista i racista.\nAquesta activitat està emmarcada dins la campanya internacional llançada des de UNITED. La Xarxa Europea per a l'Acció Intercultural UNITED és una xarxa de ONG's que treballen en contra del racisme, el feixisme, l'ultranacionalisme i a favor d'immigrants i refugiats. Integrada per més de 560 ongs procedents de tots els països d'Europa que treballen conjuntament en la realització de campanyes, conferències i projectes.\nUNITED té una vocació d'independència política de partits polítics, organitzacions supranacionals o Estats. Fomenta la cooperació amb altres iniciatives antiracistes europees. La informació que produïx arriba a més de 2200 organitzacions, parlamentaris, universitats i altres agents implicats en la lluita contra el racisme de tots els racons d'Europa.\nHe copiat el text de http://www.antifeixistes.org\nDoncs aixo...el dia 9 tots a Valencia contra el feixisme i el racisme!\n9/11/08 Plaça de la verge Valencia a les 12:00\n#2 31-10-2008 20:04:29\nRe: Concentracio antifeixista Valencia 9-11-08\nQUIN GRAN TREBALL BATISTE-CEBA ,DE DEU! Si està clar que ens hem d'unir tots i evitar les distencions i conflictes entre diferents faccions que tant sols enfoquen una mateixa manera de pensar, però amb diferent estil. Dic això pq en aquets fòrums s'ha alçat alguna veu que si nosaltres no som daquets ,que si l'EI i la reformista i trobo que com molt bé dius temps pitjors ni han hagut per sort a la majoria que estem aqui(crec) no ens ha tocat viure'ls, però això no vol dir que estigui tot solucionat o minoritzat.\nAixò si, amb tota la cautela del món, vigilant el que es faci i com es faci, cal defensar-se enèrgicament perque està clar que les forçes d'ordre sempre fan la vista més grossa cap a aquest grups que sòn de tot menys antisistema.\n#3 31-10-2008 22:10:02\nxe,gran treball no que esta copiat de antifeixistes.org...xD\n#4 01-11-2008 11:55:46\njajaja home tio dons ha colat i igualment està bé q carai!\nBua llàstima q estiga tant lluny valència....estaria bé poder fer de brigadista :-p Hauriem de fer una mani d'antiblavers paisos catalans!


LLUMS DE NADAL A COLLDEJOU 131209\nPosted by iblanch on 14 Desembre, 2009 01:36\nFotos i Text: Iblama\nDoncs res que un any més s'acosten les festes de Nadal. I un any més hem renovat les il'lusions, tenim noves aspiracions, nous reptes... Ens reunirem amb la família i la farem petar, menjarem, beurem, farem cagar el tio... En definitiva, que passarem uns dies units i amb ganes que les coses siguin molt millor. Evidentment el nostre poble no n'és una excepció i des de ja fa uns dies podem gaudir als nostres carrers i places dels llums de Nadal. S'ha de reconèixer que estan molt ben aconseguits! Ve de gust donar un tomet pels nostres carrerons. Ah! I ara a gaudir del Nadal.\n*Més imatges a l'àlbum de Lo Collet blog!\nESCUDELLADA POPULAR A COLLDEJOU\nPosted by iblanch on 09 Desembre, 2009 13:47\nEl proper dia 131209 es l'Associació de Dones de Colldejou organitza una escudellada popular al Casal.\nPreu: 9€. Menú: Escudella, Carn a la brasa i postres\n*Cal dur els coberts i el plat.\nEls diners seran destinats al Programa La Marató de TV3 enguany dedicat a les malalties minoritàries.\nREUNIONS DIVERSES I FUTBOL 28 i 291109\nPosted by iblanch on 30 Novembre, 2009 14:12\nMatí. Ens vam trobar a Riudecols membres del Col'lectiu de la Premsa Local del Baix Camp, en una de les reunions que fem periòdicament. La gent de Riudecols, que exercia d'amfitriona, ens va obsequiar amb un bon esmorzar a l'Ajuntament vell. En destacava l'espectacular coca en recapte feta al mateix poble.\nDesprés d'un calentet cafè amb llet vam entrar en matèria. Entre els principals punts de l'ordre dia dir que es va ratificar la junta actual. Vam acordar anar en representació del Col'lectiu al Consell Comarcal del Baix Camp. Vam decidir fer una crida a les Biblioteques de les principals ciutats de la Comarca -Reus, Cambrils...- perquè dediquin un apartat a totes les revistes de la nostra premsa. Finalment, vam consensuar la idea que a les nostres revistes hi apareixeria una nota que fes referència al tema de l'Estatut, compartint la crida conjunta dels mitjants de comunicació catalans.\nLa propera reunió serà el dissabte 30 de gener a Montbrió.\nNit. A les 22h vam anar fent cap a la Biblioteca Magda Guerrero el Consell de redacció de Lo Collet. Calia aclarir molts temes. Per una banda tancar el darrer número de la revista de l'any, el qual sortirà pels voltants de Nadal. Vam fer una tria d'articles i fotografies del periode que englobarà. Finalment, vam triar una espectacular fotografia d'un lloc que afortunadament s'ha pogut recuperar: la Font del Molí. Per altra part vam previsualitzar diversos fotomuntages dels diversos temes que s'inclouran al número extraordinari de Lo Collet que commemora el seu desè aniversari. L'estructura i la portada crec que seran força atractives! Total! que plegàvem a la una tocada!\nLa processó va anar tot el dia per dins i el cert és que pels fanàtics d'aquest esport les hores es van fer eternes. Si! Aquesta nit es jugava el primer clàssic de la temporada. Qui més qui menys va anar fent cal al Casal; molt d'ells amb puntualitat britànica; molts d'ells molt abans de l'hora de l'inici. Calia reservar un bon lloc! Les converses que se senten abans de l'efrontament són apassionants. -<<... que si n'hi fotrem un cabàs...; ... que si perdrem...; que si el coi del Valdat...>>-. Ens ho podríem passar hores i hores, i mai acabariem, i mai ens posaríem d'acord. Ara en pic l'àrbitre va fer el xiulet inicial el silenci va ser aclaparador, tot i que poc a poc es van tornar a animar!\nEl partit va tenir dues parts diferenciades. A la primera el Madrid ens va prendre la mida. Jo diria que ens va sorprendre fins i tot, avançant molt la seva defensa i pressionant-nos molt amunt. Progressivament en Pep va rectificar determinats punts que es van veure compensats amb el golàs de l'Ibra a centrada de l'Àlves. La gent del Casal va fotre un bot espectacular. Tots plegats ens vam desfogar i una nova ronda va circular per la taula de fusta. Després el partit se'ns va complicar amb l'expulsió de Busi. Uns quants -<<... què fa aquest ara?... és boig aquest tio...>>-. De totes maneres el Madrid no ens va pressionar massa. És més el Barça va poder fer dos gols que haguéssin sentenciat el partit. Malgrat tot les cares s'emblanquinaven cada vegada que els blancs intentaven fer alguna cosa. Al final un crit d'alegria i uns tímids aplaudiments van posar el punt i final a l'enfrontament. Acabàvem de guanyar al millor equip que ha passat pel Camp Nou i a més amb 10 jugadors. Nit esplèndida! Ah! i líders!\nREUNIÓ DEL CONSELL DE REDACCIÓ DE LO COLLET 141109\nPosted by iblanch on 18 Novembre, 2009 12:44\nDoncs si hem repetit una vegada més ubicació. Ens hem reunit a la sala de reunions de l'Ajuntament de Colldejou. En aquest cas tocava parlar de la planificació del número extraordinari de la revista Lo Collet, el qual sortirà coincidint amb les vacances de Nadal. Aquest número extraordinari serà gratuit i vindrà a ser un recull de fotografies vinculades amb dotze temes que hem establert i relacionats amb tot allò que s'ha anat publicant en els deu anys de vida de la revista.\nAnirem informant dels actes que durem a terme el dia de la presentació.\nCOLLDEJOU SURT AL DIARI!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!\nPosted by iblanch on 09 Novembre, 2009 13:00\nDues de les festes que darrerament s'han fet al poble, la Festa Major de Sant Rafel i la Castanyada han sortit publicades en forma de foto al Diari de Tarragona. Aquí en teniu els retalls.\nFesta Major de Sant Rafel\n*Si voleu la foto original envieu un mail a iblamah@yahoo.es\nPosted by iblanch on 02 Novembre, 2009 14:35\nTEXT: Iblama FOTOS: Àngel Cavallé i Iblama\nUna vegada més a Colldejou hem pogut gaudir d'una festa diferent: la Castanyada!\nA tocar de les 22:00 la gent va anar passant a la sala-restaurant de Can Xelo's. La majoria anaven disfressats amb motius relacionats amb el Halloween, fet que al llarg de la setmana ha rebut alguna que altra crítica! De totes maneres les ganes de passar-ho bé eren latents! Van oferir un bon sopar a base de pa amb tomàquet, embotit, vi i aigües, caves i cafès. L'ambient era excel'lent! Poc a poc la gent es va anar animant! Fent posar fins i tot el Xelo i la seva dona en sengles fotos!\nDesprés, l'Àngel i la seva "quadrilla", van traslladar la festa al Bar. Van muntar la taula de so amb l'ordinador de l'AVA i els corresponents altaveus. Llavors si que ja tenies la sensació que estaves en una festa. El bar realment feia molt goig! La imatge del dissabte tant de bo es pogués repetir més sovint. Tothom estava alegre -els uns més que els altres-. De fet de castanyes n'hi va haver més d'un altre tipus; més que cuites al foc. Pel que es veu la festa es va acabar ja de matinada a la pista poliesportiva.\nAixí vam poder ballar el Paquito Xocolatero, vam fer coreografies, balls diversos, vam saltar a la corda, es van llençar damunt del billar... En fi! semblava com una mena de gimcana gegant. S'ha d'agraïr l'esforç del Xelo al llarg de la nit i es que va tancar la paradeta a les 6:00. Increïble! Vam poder recordar vells temps!\nEn definitiva! que ens ho vam passar molt bé! Visca la Castanyadaaaaaaaaaaaaa!\n*Més fotos a iblama.blogspot.com\nFESTA MAJOR DE SANT RAFEL 23,24 I 251009\nPosted by iblanch on 26 Octubre, 2009 13:54\nNomés entrar al poble, replet de cotxes a banda i banda, te n'adonaves que alguna cosa passava; en concret la Festa de Sant Rafel. La Festa que tal com recorden els més grans era la important antigament ja que la majoria de colldejouencs tenia la collita al sac i ben lligada. Avui en dia, després d'uns moments de dubte, la festa s'ha revitalitzat i ha agafat força.\nA la sala del ball no hi cabia ni una agulla més. Hi havia taules fins i tot dalt de l'escenari. Érem a tocar de 190 persones disposades a gaudir del sopar popular, del Bingo i de la Disco Mòbil. I si vam sopar pa amb tomàquet, embotit variat, coca en recapte, patates, olives, vi, aigua i refrescs, galetes de postres i cafè. El nervis anaven en augment i és que la gent tenia ganes de Bingo. Així que van preparar la taula i es van posar a cantar números, mentre l'ambient al Casal, entre l'emoció, el fum i les primeres copes, s'anava emboirant. Així es van cantar les primeres línies i els primers Bingos -i els primers crits de "tongo"-.\nAls voltant de la dues vam muntar la disco mòbil anant alternant "els punxadors": Iblama, Dani, Marina, Nuri... És d'aquells moments que voldries que no s'acabés mai. Parles, beus, rius, cantes, beus, caus, et llances, fumen, beus, ens fem fotos, cauen gots per terra... En fi! que es fa de dia i llavors veus que t'has passat sis o set hores de festa. Evidentment, no te n'adones fins l'endemà al matí, quan et pesa el cap, les cames, els cabells!\nI és que l'endemà havia de ser un dia intens. A les 12:30h va inciar-se la Missa en honor a Sant Rafel. La van oficiar tres capellans, l'actual, el senyor Alexis, un amic seu i el capellà que hi havia fins ara al poble; el senyor Xavier. Presidia l'altar la nova imatge de Sant Rafel la qual se li van cantar els seus Goigs! Després es va procedir a fer la processó amb la nova imatge pels carreres del poble. La corrua de gent era força important. Feia patxoca! El Miquel Àngel, el Josep, el Rafel i el Jesús en van ser els primers portadors. Després de la processó es va tornar a l'església on es va benerar i adorar la imatge del Sant.\nArribava el torn dels Gegants. El dia era esplèndit. Feia caloreta! Els gegants van anar ballant al so de les notes dels Grallers de la Mola. Quan hi són tots la música es torna celestial. Toquen de conya! Mentre ballaven podies fer el vermut a la mateixa plaça de l'Abadia. L'AVA va obsequiar el poble amb un vermut popular. Malgrat que la gent de moment va preferir esperar a l'ombra, al final tothom va anar passant per davant de les taules on hi havia beguda de tot tipus, patates, olives, tall, quicos... Un èxit! Un moment més en el que la gent aprofita per acostar-se, els uns als altres! Un petit acte que fa molta festa!\nLlavors tothom a anar a dinar. Molts dinars familiars van omplir les llars colldejouenques. Després de dinar una bona becaina va ser ben agraïda!\nA les vuit del vespre la gen va anar cap al Casal esperant l'inici del Ball de Tarda. Com no podia ser d'altra manera la sala feia molt goig. El conjunt Malambo's ens va oferir una primera part amb música més sentida -de sempre- i una segona part més moguda. Qui més qui menys va ballar, botar o escoltar les melodies que ens oferiren. Així va arribar l'hora de sopar i tot i que algunes cases tenien el foc encès s'ha de reconèixer que el temps era boníssim! Sense massa temps per poder descansar va començar el ball de nit. Entre el canvi d'hora i tota la pesca es va allargar fins a les quatre. Només faltava aquesta una hora més de festa! jejeje. Després els i les Dj's locals ens van oferir música fins a les tantes!\nEl dia es va llevar fresquet i enteranyinat per alguns núvols prims que donaven a l'entrorn un toc màgic. Vam Poder observar com els arbres de sota de la Mola i de la Serra de Llaberia han iniciat el procés d'enrogiment de les seves fulles i enguany, no sabem ben bé per què, encara es nota més.\nLa festa ja arribava a la seva fi. A les cinc i mitja vam anar a veure l'Obra de Teatre La Iguana. A vegades le companyies de teatre presenten unes obres que no s'entenen massa bé què busquen. Tot i així el Teatre estava ple! Sort que després el Barça ens va fer treure la son de les orelles golejant al Saragossa per 6 a 1.\n*Més fotos als àlbums del propi blog de Lo Collet i a iblama.blogspot.com S'inclouen videos!\nMENÚ CASTANYADA - AIRE DE COLLDEJOU\nPosted by locollet on 25 Octubre, 2009 13:15\nFESTA MAJOR DE SANT RAFEL 2009 (Actes Previstos)\nPosted by iblanch on 19 Octubre, 2009 13:30\nDivendres 231009. Sopar Popular al Casal, Bingo i Música enllaunada.\nDissabte 241009. Missa en honor a Sant Rafel, Processó pels carrers del poble. A la plaça de L'Abadia els Gegants ballaran al so de les gralles i els timbals dels Grallers de la Mola. Ball de Tarda i Nit amb Malambo's\nDiumenge 25109. Inflables i Teatre amb l'Orfeó.\n******************US HI ESPEREM A TOTS!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!\nREUNIÓ DEL CONSELL DE REDACCIÓ DE LO COLLET 091009\nPosted by iblanch on 19 Octubre, 2009 13:20\nAquest passat divendres 091009 ens vam reunir a l'Ajuntament del poble, degut a les obres de ls Biblioteca Magada Guerrero, per deliberar sobre les informacions que apareixeran al proper número del mes d'octubre-novembre. En aquest proper número hi apreixeran, a part dels apartats habituals, uns apartats de rabiosa actualitat. Per cert! Ningú ha encertat on era Lo Collet del darrer número. Aviat direm on era! Us recordem que qui vulgui ens pot enviar informació per exemple a iblamah@yahoo.es. Estem oberts a qualsevol col'laboració. Ànims! Iblama


Strandhotel Steinberghaff Niesgrau Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nStrandhotel SteinberghaffSteinberghaff, Niesgrau, Niesgrau, Alemanya - Veure al mapaNotable7,8Basada en 113 comentarisStrandhotel SteinberghaffVeure més fotosVeure més fotosVeure més fotosbalcó/terrassaVeure més fotosbalcó/terrassaVeure més fotosExcel·lent ubicació 9,1Veure el mapaVeure totes les 50 fotos9,1Ubicació\nOpcions d'habitacióVeure les fotosHabitació Doble (Double Room)...16 m2plat de dutxa1 llit extragranFixa les dates per veure preusVeure les fotosOferta Especial - Habitació Doble amb Vista sobre el Mar (Special Offer - Double Room with Sea View)...16 m2plat de dutxa1 llit extragranFixa les dates per veure preusVeure les fotosOferta Especial -Habitació Doble (Special Offer - Double Room)...16 m2plat de dutxa1 llit extragranFixa les dates per veure preusVeure les fotosSpecial Saving Offer - Double Room...16 m2plat de dutxa1 llit extragranFixa les dates per veure preusVeure les fotosHabitació Doble amb Vistes al Mar (Double Room with Sea View)...16 m2plat de dutxa1 llit extragranFixa les dates per veure preus\nSobre l'allotjamentDescripcióConvenientment situat a Steinberg, Strandhotel Steinberghaff és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Strandhotel Steinberghaff ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Instal.lacions per a minusvàl.lids, express check-in/check-out, restaurant, lloguer de bicicletes són només algunes de les comoditats que fan que Strandhotel Steinberghaff sigui diferent dels altres hotels de la ciutat. Les instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, mini bar, telèfon, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable a cada habitació. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent buceig, pesca, equitació, jardí, esports d'aigua (no motoritzats). Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Strandhotel Steinberghaff és una selecció idònia per a la vostra estada a Steinberg.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantPlease inform the hotel in advance about your estimated time of arrival.