Ús de productes biològics alternatius per tractar els parcs i jardins de Santa Maria de Palautordera\nEsteu veient:Inici»Municipis»Ús de productes biològics alternatius per tractar els parcs i jardins de Santa Maria de Palautordera\nPer Redacció la Vila el\t 4 abril 2013 0 Comments\nL’Ajuntament de Santa Maria de Palautordera ha aprovat per unanimitat les conclusions de la comissió d’estudi per a l’ús de pràctiques alternatives de jardineria fonamentades en l’ús de productes biològics acceptats en la pràctica de l’agricultura ecològica. Els dos àmbits d’actuació de l’estudi són el control de plagues i el control de les males herbes.\nEn aquest sentit, el control de plagues de l’arbrat viari i espais verds s’està portat a terme pràcticament mitjançant tractaments biològics. Els resultats han estat desiguals i cal seguir treballant per trobar el mètode de lluita idoni per cada plaga, no obstant, existeixen en la major part dels casos eines per seguir treballant i aconseguir resultats satisfactoris.\nEn el control de males herbes, s’ha treballat l’àmbit d’espais verds i l’àmbit de voreres i paviments. En els espais verds, s’ha començat a treballar en la transformació dels espais grans de sauló en prats, deixant créixer de forma progressiva les herbes per anar aconseguint un recobriment verd d’aquests espais. En el cas d’espais pavimentats, s’han avaluat alteratives i no s’ha trobat encara cap mètode eficient per a una eliminació satisfactòria de males herbes de voreres i espais intersticials en paviments, amb els recursos humans i materials existents.\nJa que amb el començament de la primavera caldrà actuar prioritàriament en el control de males herbes; es portarà a terme un seguiment per avaluar els resultats del nou treball en el que es subsistirà l’ús d’herbicides com a principal eina de control de la males herbes, essent el treball mecànic i manual l’eina de treball principal.\nParal·lelament, s’iniciarà una campanya per a advertir dels perills per a la salut i dels riscos per al medi ambient que es deriven de l’ús d’herbicides i plaguicides agrotòxics.


Un cant del lloc - Revista Musical Catalana\nUn cant del lloc\nTEMPORADA L’ATLÀNTIDA. Josep-Ramon Olivé, baríton. Coral Canigó, Cabirol Jove, Coral Càrmina, Cor del Conservatori de Vic. Orquestra de Cambra de Vic. Salvador Brotons, director. Brotons: Oda a Verdaguer. Beethoven: Simfonia núm. 7. L’ATLÀNTIDA CENTRE D’ARTS ESCÈNIQUES D’OSONA. 1 DE MAIG DE 2022.\nEl dia de Sant Jordi del 2020 (com publicava la «Revista Musical Catalana» en un article del mes de gener d’aquell mateix any) el centre d’arts escèniques L’Atlàntida havia de celebrar el seu desè aniversari amb la interpretació de l’Oda a Verdaguer de Salvador Brotons. Aquesta obra, encarregada per l’Ajuntament de Vic, es va estrenar l’any 2002, amb motiu del centenari de la mort del poeta de Folgueroles, a l’antic teatre Atlàntida (que com el continent homònim del qual parla Verdaguer fou demolit, enderrocat, fet miques). Per raons òbvies, aquest concert del dia de Sant Jordi del 2020 no es va poder fer; després de molts estira-i-arronses sanitaris, en el vintè aniversari de la seva estrena, l’Oda a Verdaguer va poder tornar a pujar als escenaris.\nUn Salvador Brotons exultant, just abans de començar l’Oda va manifestar la seva alegria per dirigir de nou una composició que feia vint anys que no s’interpretava i que, com vaticinava ell mateix, ben probablement no s’interpretaria fins d’aquí a vint anys, “perquè en aquest país, van així les coses…”. Va finalitzar el seu parlament cantant els primers compassos de l’himne final de l’obra –“Catalunya, aixeca el front, / doble sol avui t’aguaita…”–, tot suscitant una ovació espontània del públic.\nEl concert de diumenge passat representa de manera exemplar quina és la funció d’un centre d’arts escèniques com ara L’Atlàntida. En primer lloc, la d’enllaçar allò local, particular, indígena, amb allò universal. La primera part del concert consistí en una interpretació molt digna de la Setena Simfonia de Beethoven a càrrec de l’Orquestra de Cambra de Vic sota la batuta del mateix mestre Brotons. I la segona, la ja esmentada Oda a Verdaguer.\nLa peça amb què s’inaugurà aquest complex cultural (amb text de Lluís Solà i música de Josep Baucells) portava per títol El cant del lloc. Aquest títol posseïa –i segueix posseint– un caràcter programàtic. Al llibre Cinc converses amb Lluís Solà de Montse Caralt, que ha estat recentment publicat per Edicions de 1984, el poeta vigatà insisteix en el fet que l’aferrament al “lloc” –a aquesta pedra, a aquest paisatge, a aquesta comunitat, a aquesta boira, a aquesta llengua, a aquesta tradició– és condició de possibilitat per a l’obertura a l’universal, als ideals que són adquisicions permanentment noves i fecundants per a l’home d’aquí i d’arreu, d’ara i de sempre. Cal viure arrelat al “lloc”. L’opció contrària és pròpia dels homes abstractes, dels homes desposseïts de la seva humanitat, perquè aquesta només existeix en la mesura que s’encarna i es realitza en aquest home, i cap home no habita sinó en el “lloc”. Qui no s’aferra al “lloc” no pot comprendre ni molt menys viure les grans produccions espirituals de la humanitat (com la Setena de Beethoven, la Ilíada o el Llibre dels salms); pot portar ulleres de pasta i anar a tots els actes culturals, però sense “lloc”, sense centre gravitatori, només podrà contemplar les obres poètiques des del buit, des de la fredor de la sala de disseccions, des de l’ambient esterilitzat del quiròfan.\nLa vetllada de diumenge passat, dèiem, va enllaçar modèlicament el “lloc” amb l’universal. Aquesta és la missió d’un centre d’arts escèniques català com L’Atlàntida: oferir els Pastorets de Josep Maria Folch i Torres (exalçats, per cert, pel mateix Lluís Solà com una obra d’avantguarda) i Final de partida de Beckett; Cançó d’amor i de guerra i La cançó de la terra.\nEn segon lloc, el concert de diumenge també va ser exemplar en la mesura que la producció era “local”. Vam escoltar la Setena Simfonia de Beethoven sorgida de l’Orquestra de Cambra de Vic. I en l’Oda a Verdaguer intervingueren algunes de les corals de la ciutat. En aquesta tasca d’encarnar l’universal en el particular, és indubtablement molt més fecund generar una escola interpretativa pròpia que no manllevar-ne d’alienes. És clar que ens agrada escoltar intèrprets de categoria mundial, però la fondària de l’empremta que un concert d’aquesta mena deixa sobre la ciutat (un concert molt prestigiós però molt aliè) és molt menor que la d’una activitat formativa persistent i continuada; no es tracta de traçar un punt, sinó una línia.\nLa vetllada de diumenge passat a L’Atlàntida, més enllà de la seva innegable solvència artística, també mereix ser valorada –i molt– pel seu contingut programàtic, en la mesura que deixa entreveure les línies mestres d’una interessantíssima política cultural, que esperem veure com segueix desplegant-se els propers anys.


Desconcert, por Miquel Roca Junyent\n21/07/2020 00:39 | Actualizado a 21/07/2020 06:38\nQue la situació és greu i molt complicada és evident. Ho és sanitàriament, econòmicament, socialment i, a més, es troba acompanyada per una delicada situació institucional. Tot això és tan evident com el desconcert amb què la societat viu aquesta situació. Desconcert en el sentit de desorientació, d’enyorança de decisions més concretes, de certeses sobre quin serà el futur, el més immediat i també el més llunyà. Desconcerta veure que el debat se situa més en buscar “de qui és la culpa” que no en el terreny de buscar-hi solucions. Una carrera desconcertant en cercar culpables: els de fora, els d’abans, els del costat o, si cal, els propis ciutadans. Aquests, malgrat haver-se manifestat reiteradament comprensius sobre tota mena d’errors que l’excepcionalitat de la pandèmia justifica, veuen ara com, finalment, pot ser que siguin ells els més responsabilitzats! Desconcertant!\nPerò la culpa –la seva recerca– és excusa per no parlar del com fer front a la situació. Tots els operadors polítics destaquen com de malament ho fan els altres, però sense aportar propostes alternatives avalades científicament, serenes i constructives. Els mitjans de comunicació –o, com a mínim, bastants d’ells– destaquen crítiques, contradiccions, errors, però no els queda espai per moralitzar la parròquia! I aquesta batalla, la de la moral per fer front amb convicció i esperança a la situació pandèmica i les seves conseqüències, no es pot perdre ni, sobretot, donar-la per perduda.\nÉs l’hora de la moral alta, de les concrecions, de les propostes generadores de confiança\nQualsevol solució requerirà la confiança de la gent. Generar confiança no és fàcil, però ara ho estem fent molt i molt difícil. La confiança no conviu bé amb el desconcert. I la confiança no neix de la crítica erosionant dels esforços dels que tenen la responsabilitat de prendre les decisions. Ni dels seus temorosos i oscil·lants dubtes. No es demana encertar-la sempre, n’hi ha prou amb la voluntat de fer-ho. Que es vegi o es noti que s’ho creuen.\nI la manca de confiança i sobretot, la de la voluntat de generar confiança, obre la porta a debats convincents que situen el centre de gravetat de la situació actual en altres fets que, tot i ésser greus, no ajudaran en cap mesura a resoldre la crisi de la Covid-19. Problemes que venen de lluny, preocupants i de fort impacte social, però que no ens poden ni ens han de distreure de com fer front a la Covid-19 i evitar-nos les seves greus i immediates conseqüències econòmiques i socials. També això és desconcertant!\nCom ho és que en aquest moment la cimera europea en la qual es jugava com Espanya podria participar del fons de reconstrucció econòmica hagi tingut menys transcendència comunicacional que altres notícies més allunyades d’aquest programa fonamental. És molt important saber quant rebrem d’Europa; amb quines condicions, en quin moment. Això és bàsic; la nostra economia en depèn directament i això vol dir com podrem atendre la creixent i necessària despesa social. Això és molt decisiu pel nostre futur. En som conscients? En tot cas, és desconcertant que no coneguem quina és la posició dels diferents operadors polítics sobre aquesta qüestió.\nEls partits polítics han explicat al país com veuen aquesta qüestió? A favor de qui han estat al llarg de la cimera? De les posicions defensades per Pedro Sánchez o els ha animat la possibilitat de veure’l fracassar i així treure’n profit partidista? Com s’ha expressat la posició d’Espanya a la cimera europea? Amb quins suports explícits ha pogut comptar el president del Govern espanyol? Potser és molt prosaic, però sense diners no milloraran ni la sanitat, ni l’ensenyament, ni l’atenció social, ni farem créixer el comerç, ni es podrà donar suport al teixit industrial i així un llarg etcètera. Aquest debat era i és fonamental. Ho hem viscut així? Desconcertant.\nÉs l’hora de la moral alta, de les concrecions, de les propostes generadores de confiança. Malauradament, haurem –segons sembla– de conviure amb la Covid-19 durant el temps que ens separa d’una vacuna eficaç a l’abast de tothom. Serà dur, però no cal fer-ho més dur del que cal. Estem preparats per a tots els sacrificis que calguin, però que no ens parlin més de culpes ni defugir responsabilitats. Humilitat, autocrítica i concreció. I no distreure’ns del que és fonamental. La nova normalitat no pot simplement inventariar nous fronts, sinó sobretot i especialment no oblidar per què arriba aquesta nova normalitat. Recuperar i reconstruir son propostes que reclamen d’un ampli suport; és un esforç col·lectiu. Ho hem viscut en altres moments històrics i, en tots ells, la societat havia arraconat desconcerts i dubtes per donar pas a determinació i confiança.\nEl desconcert pot amagar una falsa il·lusió: la de l’anar fent! No és això el que ara ens convé. Segurament, esborrar aquesta temptació pot ser difícil, però a la vegada també molt fàcil de decidir. O guanyar la confiança des de la determinació, o fer-nos establement vulnerables i fràgils.\nDel desconcert a la confiança.


CONSELL DE MINISTRES | 25/04/2004 Ruralcat\nEls Quinze debaten les noves normes de transport animal i sobre el comerç de transgènics\nEls ministres d'Agricultura, que es reuneixen per última vegada abans de l'Ampliació a 25 membres, tracten d¿aprovar a Luxemburg normes més estrictes proposades per la presidència irlandesa de torn de la Unió Europea per a millorar el benestar dels animals durant el seu transport, com ara les dues hores de descans després de nou hores de trajecte, i debaten també sobre la fi de la moratòria als Organismes Genèticament Modificats (OGM).\nHemiscicle del parlament europeu. Foto: CE\nEl text presentat per la presidència europea estableix que en el trasllat de bestiar hi hagi un període altern de viatge i descansos que comença amb nou hores de trajecte, seguit de dues hores de descans, nou hores més de trajecte i 12 hores de descans. A més a més, la presidència planteja que aquest cicle pugui repetir-se de forma il·limitada. Brussel·les va defensar, en la seva proposta inicial, que en els desplaçaments de tot tipus d'animals cada 9 hores s'estableixin descansos de 12 hores. Per a Espanya, l'última proposta de la presidència és més favorable perquè "es poden repetir els cicles i almenys garanteix que siguin viables els trasllats", segons han informat fonts diplomàtiques. Per contra, Suècia, Dinamarca, Finlàndia, Bèlgica i Holanda volen limitar els trasllats i pretenen que el cicle proposat per la presidència no es repeteixi o que s'estableixin descansos de 24 hores. Aquests països al·leguen arguments conservacionistas, però "també tenen motius comercials" per a evitar que continuïn els trasllats d'animals vius i només es transporti carn, segons les fonts. Alemanya i Regne Unit defensen una posició "més pragmàtica" i la seva actitud serà clau per a arribar a un compromís en el Consell, que començarà amb una sessió plenària, a la qual prosseguiran reunions bilaterals. El Consell, al qual també assisteix la ministra espanyola, Elena Espinosa, i que podria perllongar-se fins a demà, dia 27, també discutirà sobre la ventilació del vehicle, la formació dels transportistes i la densitat de la càrrega d'animals en el camió. Nous transgènics, a debat\nEls Quinze també debatran si es posa fi a la moratòria que existeix a la UE sobre els Organismes Genèticament Modificats (OGM) mitjançant l'autorització d'un nou blat de moro, encara que és poc probable que hi hagi un consens. El Consell estudiarà una proposta per a aprovar la venda de blat de moro "bt 11" en territori comunitari i acabar així amb el bloqueig que existeix des de 1998 a l'autorització de nous transgènics, que es coneix com moratòria de facto. Aquesta proposta, presentada per la Comissió Europea (CE), arriba al Consell després que el passat mes de desembre, els experts dels Quinze no aconseguissin posar-se d'acord sobre l'autorització d'aquest OGM dintre del Comitè Permanent de la Cadena Alimentària. Aleshores, sis estats (Espanya, Finlàndia, Suècia, Regne Unit, Holanda i Irlanda ) van votar a favor de l'autorització, altres sis en contra (Grècia, Dinamarca, França, Àustria, Luxemburg i Portugal), i tres es van abstenir (Bèlgica, Itàlia i Alemanya). En una reunió posterior del Comitè de Representants Permanents (Coreper), format pels ambaixadors dels Quinze, els països van repetir la mateixa postura que la de desembre. Si en el Consell d¿avui no hi ha canvis, Brussel·les podrà aprovar l'autorització del nou blat de moro i la fi de la moratòria, una vegada transcorreguts els tres mesos des que va presentar la seva proposta, termini que finalitzarà el 4 de maig. La nova ministra espanyola d'Agricultura encara no s'ha pronunciat sobre aquest assumpte, tot i que el PSOE indicava en el seu programa electoral que buscaria la compatibilitat de OGM amb produccions convencionals i ecològiques. Els Quinze també aprovaran sense debat nous requisits sobre la higiene dels aliments i pinsos i una normativa per la qual s'harmonitzen els límits màxims de residus (LMR) de productes fitosanitaris.


el mirador de les dones: Amb l'Alicia, l'Albert i el Roque: NO US OBLIDEM\nPublicat per anna gonzález batlle a 10:07\nTots els tenim presents i també, i és el més important, estic segur que els tenen presents tots aquells a Mauritania als que anava dirigida la seva ajuda.\nMauritania és un país de gent pobre, senzilla i agraïda que estic segur no cmrenen perqué han estat segrstats.\nAviat tornaràn Anna,ja ho veuràs.\n25 de desembre de 2009 a les 23:36\nMoltes vegades penso en ells i en la seva família...Desitjo de tot cor que tornin aviat.\n25 de desembre de 2009 a les 23:37\nNúria Cortinas ha dit...\nEstan al meu cor i al meu pensament!\n25 de desembre de 2009 a les 23:40\nEstic d'acord que cal fer les coses amb seny i el més prudent és el silenci amb la força de la unió de tots plegats... una abraçada forta a tots i especialment per tots els integrants de la caravana solidaria els qui hi són i els que no...\n25 de desembre de 2009 a les 23:57\nEn aquests moments que deuen pensar? com estaran patint.\nDesitjo que tornin el més aviat possible, sans i estalvis.\n26 de desembre de 2009 a les 0:02\nNúria Carmona ha dit...\nPer la llibertat dels segrestats! I la nostra més sincera solidaritat als familiars.\nEstem amb tots vosaltres!\n26 de desembre de 2009 a les 11:16\nMolt bé Anna, coincideixo totalmeny amb el teu escrit. Estic amb l'Alícia, l'Albert i el Roque i amb les seves famílies. Solidaritat incondicional!\n26 de desembre de 2009 a les 11:17\nGràcies per l'escrit, és com si estessin amb nosaltres\n27 de desembre de 2009 a les 22:31\nziluth ha dit...\ntant de bo que les converses d'en Moratinos arribin a bon fí, per a ells i per nosaltres\n28 de desembre de 2009 a les 0:06\nMiguel Pacheco ha dit...\nSens dubte, els tenim al nostre pensament fins que tornin de nou a casa.\nEns veiem de nou el dimecres!\nL'Alicia ha estat alliberada i és a punt d'arribar a Barcelona. Albert i Roque, NO US OBLIDEM


La primera vida és l’existència banal que va inclosa en el pack de sortida quan arribem a aquest planeta, plorosos i exhausts després de tan llarg viatge.\nLa segona, en canvi, és optativa. Pots tenir-la o no, tot depèn de les teves habilitats tecnològiques. Aquest viure es desenvolupa en la pantalla d’un ordinador o en la d’un telèfon mòbil. És una segona vida que en realitat no vius en paral·lel, tal com seria d’esperar, és una vida que vius en comptes de l’altra. Suma i resta a la vegada, és difícil d’explicar.\nEn la segona vida sempre ets més jove i més atractiu, ets més agosarat i més intel·ligent. L’únic problema és que quan comets un error no s’esvaeix en l’espai/temps, com en la primera vida, l’error queda, persisteix i et persegueix. La primera vida es viu només en el present i l’altra, en canvi, va deixant una estela, un rastre, que altres habitants d’aquest món, més espavilats que tu, poden resseguir en la direcció que vulguin.\nEl mite fundacional de la tecnologia informàtica és el de fer-te la vida més senzilla. “Les màquines treballaran per tu” et deien, “podràs fer qualsevol cosa només tocant un botó”. El problema és que les màquines no treballen per tu si tu abans no treballes per elles, i de botons –Oh my god!– n’hi ha per donar per vendre. Els aparells cada vegada són més sofisticats i ens obliguen a aprendre-ho tot de nou cada vegada que ens volem posar al dia.\nLa informàtica no només no ens ha fet la vida més senzilla sinó que, a més, ens obliga a viure’n una altra. No volies caldo? Dues tasses!


Colònies 2018 - El planter de la festa - Aula de Sons\nFins el 4 de juliol\nColònies 2018 - El planter de la festa\nInscripcions: obertes fins al 30 de juny.\nDescompte del 10% per les inscripcions fetes abans del 31 de maig.\nDates: del 23 al 29 de juliol de 2018\nArribada: dilluns 23 de 9 a 10 h\nSortida: diumenge 29 de juliol després de dinar\nLloc: Antic balneari de Rocallaura (Alberg)\nLocalitat: Vallbona de les Monges, l’Urgell\nTipus d’allotjament: habitacions conjuntes de 35 places en règim d’ús exclusiu\nServeis: piscina i terreny d’activitats, 50 ha de bosc, hort i camp de futbol\nCentre sanitari més proper: CAP de Montblanc a 17km.\nAquesta estada està destinada a nens i joves entre 6 i 14 anys. Preferiblement amb vinculació lectiva a alguna escola de música tradicional.\nAula de Sons. Escoles de Música Tradicional\nLes colònies d'estiu de l'Aula de Sons estan orientades a introduir els infants i joves participants en el món de la cultura tradicional i popular mitjançant tallers i activitats relacionades amb el folklore que els permetin fer-ne un tast durant una setmana a l’estiu.\nAprofitar les oportunitats que ofereix una activitat d’estiu: vetllades, piscina, excursions, jocs, conviure en grup, etc. per conèixer la cultura popular i tradicional catalana.\nGaudir de l’aprenentatge i la pràctica de la música tradicional, en les seves diferents vessants, així com introduir-se en altres disciplines del folklore català: els castells, el bestiari, les danses, els jocs tradicionals, etc.\nPotenciar la convivència entre joves i infants amb les mateixes inquietuds per permetre un intercanvi de vivències que els seran positives per la seva formació cultural, ciutadana i personal.\nL'edició 2018: El planter de la Festa versarà al voltant dels elements i músiques de les festes majors de Catalunya, amb especial atenció a les de l'entorn més proper, l'Urgell, i la Festa Major de Tàrrega.\nEls tallers i activitats serviran per anar descobrint els elements que conformen el model de festa major de la comarca, descobrir les seves músiques i relacionar-les amb elements o tradicions de festes majors d’altres zones. Al llarg dels dies anirem creant i preparant la nostra festa major, fins oferir-ne una mostra en un acte obert als pares i familiars que tindrà lloc el darrer dia abans de marxar.\nProfessorat i monitoratge\nDirecció: Roser Serrano\nProfessorat: Roser Serrano, Alba Logan, Pau Duran i Sònia Àrias\nEl professors dels tallers tenen uns coneixement amplis en la seva matèria. Són professors en actiu en centres d'ensenyament i escoles de música i estan cursant o ja l’han acabat el Grau Superior de Música a l’ESMUC\nA més de l'equip de professors permanent, que conviurà durant tota la setmana amb els participants, es comptarà amb tallers específics impartits per altres professors i intèrprets convidats, reconeguts en el món de la cultura popular i tradicional que ens visitaran per oferir-nos les seves propostes musicals.\n*Aquest dia dinarem tots junts, es podrà encomanar a la casa de colònies o portar-lo de casa.\nDins la programació diària es comptarà amb les següents activitats:\nTallers d'instrument i sessions de conjunt. Cada dia es duran a terme tallers musicals a través dels quals s’aniran descobrint músiques de diferents festes majors. Hi haurà tallers específics d’instrument, sessions de petits conjunts –creats en funció dels diferents nivells i instruments– així com també sessions conjuntes de tots els participants.\nActivitats complementàries. Al llarg de la setmana es comptarà amb un seguit d’activitats (plàstica, malabars, construcció d’instruments, pintura i estampació, taller de diables i de balls de festa major) que ens permetran anar construint la nostra pròpia festa major a la vegada que coneixem nous elements i vessants del folklore català.\nLleure i activitats conjuntes. Durant el dia hi ha temps lliure per gaudir de les instal·lacions, llegir, jugar o el que cadascú necessiti.\nCada dia abans d’anar a dinar activitat a la piscina i al vespre farem vetllades comunes amb el suport dels monitors.\nCuina casolana arrelada a la terra, elaborada amb verdures, fruites i carn de xai de producció ecològica de proximitat i adaptada al calendari . Menús adaptats per vegetarians, celíacs i vegans.\nMaterial a dur\nMotxilla d’atac per caminar i material per a una excursió (calçat adequat per caminar, cantimplora, gorra, ...)\nMaterial per a la piscina (banyador, tovallola gran, crema solar, ...)\nSamarreta per estampar\nEn formalitzar la inscripció i abans de marxar de colònies us farem arribar una llista detallada del material que cal portar.\nEls organitzadors contractaran una pòlissa d’assegurança de responsabilitat civil i una pòlissa d’assegurança d’accidents.\nMòbils: La casa de colònies disposa de telèfon per poder avisar de qualsevol urgència, per la qual cosa les colònies seran lliures de telèfons mòbils.\nDiners: totes les despeses estan cobertes i els nens/es no els faran falta diners de butxaca.\nTant els telèfons mòbils com els diners que portin els participants seran custodiats pel professorat fins acabar les colònies.\nPer tenir una informació fluïda, actualitzada i amb imatges de les activitats es crearà un grup de facebook restringit només per als familiars dels participants\nPreu per inscripcions de l'1 al 30 de juny: 350 €\nPreu per inscripcions abans del 31 de maig: 315 € (10% dte.)\nEl preu inclou les despeses de l'estada en règim de pensió completa, la realització d'activitats, l'assegurança d'accidents i responsabilitat civil. El transport fins a la casa i per marxar de la casa anirà a càrrec de les famílies.\nAbans de les colònies farem sessions informatives en cada una de les seus de les Aules de Sons per conèixer l’equip de professors i resoldre tots els dubtes que calguin.\n620 205 565\nInscriu-te a les colònies


Localitzades les dues persones perdudes a Meranges (Cerdanya)\n· Els ha trobat un helicòpter la Gendarmerie a la banda francesa de la Cerdanya\n· S’han evacuat a l’Hospital de Cerdanya, on estant sent tractats d’hipotèrmia\nA quarts de deu d’aquest matí han estat trobats en vida els dos senderistes perduts des de dissabte a la tarda al cim del Puigpedrós. Els ha localitzat un helicòpter de la Gendarmerie a la zona de Malforat, a la banda francesa de la Cerdanya, i els ha evacuat a l’Hospital de Cerdanya, on estant sent tractats d’hipotèrmia i s’està valorant el grau de les lesions.\nEs tracta d’un home de 57 anys i una dona de 43, veïns de Sabadell, que dissabte a les 16.33h van donar l’avís que s’havien perdut quan baixaven de fer el cim del Puigpedrós i es dirigien cap al refugi de Malniu.\nEl dispositiu de recerca s’havia suspès la passada nit i s’ha reprès a primera hora amb un helicòpter de Bombers de la Generalitat i 4 dotacions terrestres amb efectius del Grup d’Actuacions Especials (GRAE) de Muntanya. També estava previst que al llarg del matí s’incorporessin dues unitats del Grup Caní de Recerca, el punt de trànsit, més efectius terrestres i un helicòpter amb càmera tèrmica.\nDurant els dies de recerca s’ha treballat de forma coordinada amb tots els cossos operatius. La Gendarmerie, que aquest matí sobrevolava la zona francesa amb helicòpter; els Mossos d’Esquadra, que hi ha desplaçat 2 patrulles de seguretat ciutadana, 3 unitats de muntanya i un helicòpter; i els cos d’Agents Rurals, que avui han activat 8 agents (del Grup de Suport de Muntanya, de la unitat de Drons i de la Cerdanya).\nCerdanyola del Vallès, 29 d’octubre de 2018


El professional de la salut mental tatuada: com us faria sentir? | CAT.Superenlightme.com\nEl professional de la salut mental tatuada: com us faria sentir?\nQuè opina dels tatuatges? Estàs bé amb ells? Té importància al que el tatuatge és o mitjans? Per a moltes persones, "art corporal" és o bé l'objecte de moltes crítiques o l'objecte d'una forta associació personal amb una creença o una persona. Un pare va fer una pregunta difícil per a mi fa uns anys, mentre em vaig formar en una clínica semi-prominent: "Per què el director clínic llueix un tatuatge a la vista clara i sap que tinc problemes per confiar en els metges, en primer lloc?" Em vaig trobar no només plantes ha, però una mica molestos per l'estigma social que es va estendre a la clínica ia través de múltiples mèdics. El que jo havia pogut donar compte és que, tot i que vaig veure la situació des de diferents perspectives, els clients sovint se sentien amenaçats o defensiva després de notar el tatuatge (s). Però....Can culpar?\nJa en mitjans de 1800 - quan Martin Hildebrandt va ser el primer a obrir una botiga d ' "art corporal" en els EUA, els tatuatges s'han vist negativament. Per descomptat, no volem jutjar innecessàriament o desafiar a una personalitat meravellosa i un conjunt d'habilitats clíniques a causa de que la persona passa a estar interessat en els tatuatges esportius. Però és comprensible (i raonable) que molts pacients, clients, famílies i companys dels clínics qüestionar l'estatus social, la mentalitat i objectiu final d'un professional que mostra obertament tatuatges. Curiosament, alguns psiquiatres i investigadors han tractat de comprendre la personalitat de la persona professional interessat en la recerca de tatuatges. Què hi ha a aquesta persona que troba atractiva tatuatges? Són rebels? Són els professionals de la salut mental "maluc"? Estan social o caracterológicamente pertorbats? És difícil de dir. Per a molts clients i les seves famílies, un tatuatge faria que s'endevina segon no només el coneixement dels professionals, sinó també la qualitat de l'atenció prestada. Moltes persones que qüestionen els professionals són tatuats no ser necessàriament discriminatòria, sinó més aviat prudent i curiós. Ells estan exercint el seu dret a qüestionar la qualitat de l'atenció que estan rebent. ¿No és així?\nDe fet, la majoria de les empreses, especialment les agències de salut, cobrint vista tatuatges com a part d'una política de codi de vestimenta, no discriminació. Una corporació té dret a dictar el que el seu codi de vestimenta ha de ser i molts diuen que "no hi ha tatuatges." Això és principalment a causa de l'estigma negativa associada als tatuatges, els possibles problemes de transferència amb els clients, i la investigació que apunta els trets negatius de la personalitat, la desviació, o problemes de decisions associades amb l'art del cos.\nDurant dècades, els tatuatges s'han portat a un estigma negatiu i, sovint interfereix amb la seva contractació, ser pres seriosament, o fins i tot ser de confiança. El Dr William Cardasis, un investigador que estudia les implicacions per a la salut mental dels tatuatges, suggereix que les persones que són més propenses als tatuatges esport tenen el trastorn antisocial de la personalitat o trets sociòpates. S'imaginen al seu psiquiatre, el seu terapeuta, el seu metge de ser un sociòpata o tenir alguns trets sociòpates? És difícil de creure. No obstant això, moltes persones com Martha Stout, l'autor de, El sociòpata Next Door, ens han advertit que és possible. Aquesta realitat requereix una inspecció més profunda de tots els professionals de la salut mental i una avaluació que s'estén molt més enllà del seu valor nominal.\nLa majoria dels nord-americans probablement admetre que els tatuatges són sovint una expressió directa de la seva identitat o inclinació a una creença o una persona. Dr. Cardassis no afirma que un tatuatge per si sola és el que fa que els trets sociòpates, sinó més aviat que els tatuatges en el seu estudi eren un fort indicador de trets de personalitat sociòpata.\nTambé és important tenir en compte que hi ha múltiples maneres de veure l'Sporting individu un tatuatge. Per exemple, hi ha casos en què un individu va rebre un tatuatge com un jove i no està estretament connectats a ell com abans. O la persona pot estar sense educació amb el mal que poden causar a si mateixos ia altres. En altres casos, algunes persones simplement no entenen completament (o es preocupen per) l'estigma associat amb el seu tatuatge.\nLes millors preguntes que s'ha de fer si mai troba amb una situació com aquesta és: "què fa aquest tatuatge possiblement vol dir que aquesta persona" "Quin és el tatuatge que diu?" i "Com podria afectar a mi o no m'afecta?" Com diu el psiquiatre Dr. Gerald W. Grumet "pot ser una petita finestra interessant en l'ànima." Es diu que els tatuatges podrien ser un senyal de baixa autoestima, impulsivitat i manca de control. També pot haver altres conseqüències com ara la sexualitat, les creences religioses o de culte, i el comportament criminal.\nRealment és important inspeccionar de prop el caràcter del seu professional de la salut mental abans de jutjar-los basada completament en el que podria haver estat un error honest o forma de vida per a ells. No obstant això, també està bé per qüestionar la seva qualitat de l'atenció.\nCom sempre, compartir\nseus pensaments! Quin seria el punt en el que es podria dir "podria sol·licitar un altre professional de la salut?"\nAbby, S. (2011). El terapeuta tatuat: exposició, divulgació, transferència. La psicoanàlisi, Cultura, Societat i 16, 113-131.\nGrumet GW. Implicacions psicodinàmiques de tatuatges. Am J Orthopsychiatry 53.482 - de 92.\nScienceDaily. (2008). Pacients psiquiàtrics forenses amb tatuatges més propensos a tenir el trastorn antisocial de la personalitat. Consultat el 3 de juliol de 2017, els de http://www.sciencedaily.com/releases - 2008 - 07 - 080715204734.htm.\nCrèdit de la imatge: Jan Ellerbrock\nCrèdit de la imatge: nick Eberhardt\nCrèdit de la imatge: Claudia Meyer\nRevisió del llibre: transformar lestrès per als adolescents\nTrepitjar lleugerament: com tractar el comportament violent\nQuan és el torn de laltre pare tenir els fills al Nadal\nMillora de les probabilitats per a lèxit dels dos matrimonis\nEls qüestionaris de salut mental: què són?\nQuina és la diferència entre estimar i estar enamorats?\nEstratègies per a pares amb nens petits\nPsicologia positiva a laula de primària


Nord-est Llibertari: Els centres de menors tutelats de la DGAIA, de nou, sota sospita\nJa que solament serveixen per fer negoci especulatiu, doncs aquests centres reben prop de 4.000 euros al mes per cada menor tutelat.\nEs posa la lupa sobre la Direcció General d'Atenció a la Infància i a l'Adolescència, un dels organismes més controvertits de l'administració autonòmica catalana.\nCGT, CCOO i UGT i les formacions CUP-CC i CSQP denuncien mala atenció dels centres i descontrol de la Generalitat.\nLa CUP-CC ja ha demanat la dimissió de Calvo.\nTRAMUNTANA VERMELLA MAIL 01/07/2017\nUGT denuncia que en alguns dels centres de menors tutelats per la Direcció General d'Atenció a la Infància i a l'Adolescència (DGAIA) els infants no fan activitats lúdiques si no són gratuïtes, el menjar és de baixa qualitat i s'arriba a utilitzar diners procedents del Banc d'Aliments, la roba és de segona mà i els menors amb greus discapacitats físiques o psíquiques no reben l'atenció individual necessària. La DGAIA depén del Departament de Treball, Afers Socials i Famílies, de la Generalitat de Catalunya, de la que n'és titular la consellera Dolors Bassa, antiga dirigent de la UGT i militant d’ERC.\nLa UGT, el seu propi sindicat, afirma que s'està permetent que els nens i adolescents tutelats en centres de menors estiguin patint les conseqüències de males gestions d'entitats purament mercantilistes, mal anomenades fundacions o entitats socials. Segons el centre al qual els toqui anar per la "loteria" d'assignació de places, infants i adolescents poden quedar doblement desemparats. El sindicat diu que ja han denunciat davant el mateix director de la DGAIA i el Síndic de Greuges, que hi ha entitats que amb diners públics tenen com a principal objectiu el lucre. Tracten d'obtenir el màxim benefici econòmic de la gestió dels seus centres. Aquesta situació està produint, segons la UGT, un desemparament en aquests nois i noies en situació d'especial vulnerabilitat que es tradueix en el fet que mengen i sopen diàriament càtering de baixa qualitat. I en alguns casos també arriben a utilitzar dinar de donacions del Banc d'Aliments o Creu Roja. No fan activitats extraescolars si no són gratuïtes. No solen realitzar activitats lúdiques de cap de setmana o període de vacances que impliquin cost econòmic. La roba que se'ls atorga és de baixa qualitat o fins i tot de segona mà. Els nois i noies en situacions encara més especials, és a dir, amb greus discapacitats físiques o psíquiques, no reben l'atenció individual ni disposen dels mitjans materials o mecànics que necessiten.\nEs dóna la circumstància que del centenar de Centres Residencials d'Acció Educativa (CRAE) de Catalunya, només el 10% són públics, la resta són privats o de gestió delegada, que són el cas en el qual l'edifici que els allotja és de l'Administració.\nPer la seva banda, CCOO denuncia que "la DGAIA no exerceix un control exhaustiu sobre les empreses en què ha delegat la gestió. El director del centre sap el dia i l'hora en què passarà l'inspector".\nTambé la Confederació General del Treball, CGT, ha carregat contra el responsable de la DGAIA, Ricard Calvo, per "adjudicar i afavorir" amb contractes per valor de 98 milions per gestionar centres en els pròxims vuit anys, a la fundació Plataforma Educativa "en què havia tingut càrrecs".\nES DEMANA LA DIMISSIÓ DE RICARD CALVO\nEl dijous, els diputats de la CUP-CC al Parlament, Gabriela Serra i Benet Salellas, van denunciat a l'Oficina Antifrau els "possibles conflictes d'interessos" del director general de la DGAIA, Ricard Calvo. La CUP-CC ja ha demanat la dimissió de Calvo per aquest tema.\nTant les diputades Gemma Lienas, del grup Catalunya Sí Que es Pot, com de la CUP-CC Gabriela Serra critiquen el funcionament dels centres de menors de gestió privada i reconeixen les diferències que hi ha amb els públics per això reclamen que siguin de titularitat pública, segons va publicar El Periódico.\nLienas censura que "s'incompleixin les ràtios d'educador per nen, el que impossibilita que es doni una bona atenció". Serra es pregunta com pot la Generalitat "retirar als nens de la seva família i assumir la tutela i una vegada que la té, deixar el nen en un centre de gestió privada on no es poden garantir les normes d'acollida".\nLa comissió que controla el model de protecció de la infància i adolescència a Catalunya es reuneix aquest divendres. La constitució d'aquest organisme creat a instàncies del Parlament es va realitzar amb mes i mig de retard. El grup el constitueixen representants dels grups polítics al Parlament de Catalunya i representants de l'Administració.\nPERSONES QUE CONEIXEN DE PRIMERA MÀ EL SISTEMA DE PROTECCIÓ DE MENORS EN DESCOBREIXEN LES PRINCIPALS MANCANCES\nLlegim a ARIET.CAT que si accedim a l’hemeroteca d’algun diari i cerqueu-hi "DGAIA". Apareixeran centenars de resultats, molts dels quals classificats a la secció de successos: infants tutelats per l’administració que cauen en xarxes de prostitució infantil; maltractaments en centres de menors; mares i pares que denuncien que els han separat dels fills sense cap raó; queixes i més queixes del Síndic de Greuges i fets semblants. Des de fa anys, la Direcció General d'Atenció a la Infància i a l'Adolescència es troba a l’ull de l’huracà. Canvien els governs autonòmics catalans, però no n’hi ha cap que aconsegueixi millorar l’atenció que reben els infants en risc. Què passa exactament a la DGAIA? Com s’explica aquesta successió interminable de males notícies? El sistema català de protecció de menors compta actualment amb 14.000 expedients oberts, dels quals gairebé 7.000 impliquen algun tipus de mesura protectora, com l’acolliment en família aliena o l’acolliment en un centre residencial. Una mesura protectora no és altra cosa que la ruptura del vincle familiar per ordre administrativa. Quan l’administració detecta una situació de risc, pot retirar el menor de la llar sense que hi intervingui cap jutge, com si posés una multa de tràfic. Posteriorment, n’informa la Fiscalia, que gairebé mai qüestiona la decisió.\nPer a la majoria de famílies afectades, la declaració de desemparament, que aprova la DGAIA a instàncies dels equips d’atenció a la infància i l’adolescència (EAIA), arriba per sorpresa. Com que desconeixen el funcionament del sistema, perceben la retirada com un acte profundament injust, violent i traumàtic. Segons ARIET, Marcel Nos, per exemple, no podrà oblidar mai el dia que la policia i els EAIA van anar a buscar-lo a l’escola, quan tenia deu anys. Se’l van endur sense donar-li cap explicació. Quan va arribar al centre d’acollida, li van preguntar si s’havia cagat a sobre. "No t’ha de fer vergonya, perquè la majoria de nens es caguen i es pixen a sobre quan els agafen i els porten aquí", li van dir. A la Sara Castillo (nom fictici que posa ARIET) li van retirar els fills després d’una reunió en teoria ordinària. "Fes les maletes, que demà anirem a buscar-los", li va dir un tècnic. "Jo em vaig quedar a quadres. Saps allò que et penses que és un malson?", recorda.\nLA LLEI 14/2010\nSovint, la declaració de desemparament és la culminació d’un procés que ha començat mesos o anys endarrere, com ara una denúncia anònima; un informe dels serveis socials o un divorci conflictiu poden activar una maquinària burocràtica que, un cop engegada, costa molt aturar. Ràpidament, els EAIA comencen a buscar raons que justifiquin la retirada. La llei ofereix un marge de maniobra molt ampli als equips tècnics, que poden utilitzar pràcticament qualsevol pretext per intervenir en la llar familiar. La llei 14/2010 defineix 12 situacions de desemparament, l’última de les quals és molt vaga: "Qualsevol situació de desatenció o negligència que atempti contra la integritat física o psíquica de l'infant o l'adolescent, o l'existència objectiva d'altres factors que n'impossibilitin el desenvolupament integral."\nEl cas de l’Alba, explica ARIET, una nena que va patir gravíssims maltractaments quan es trobava en l’òrbita de la DGAIA l'any 2006, ha extremat la prudència dels EAIA. El cas va tenir un ampli ressò mediàtic i les administracions que hi estaven implicades van ser acusades d'actuar amb negligència. Des de llavors, els equips tècnics es curen en salut. Prefereixen pecar per excés que per defecte. "Vivim en una societat que busca el risc zero. I el risc zero és diabòlic. No existeix. Si vols tenir-ho tot lligat, has de tenir una càmera en cada habitació de cada casa. És llibertat contra seguretat", adverteix Ceneta Pi, una ex funcionària de la DGAIA molt crítica amb el sistema de protecció, testimoni que recull ARIET.\nLA GRAN DEPRESSIÓ CAPITALISTA FA QUE ELS EAIA RETIREN MENORS DE LES SEVES FAMÍLIES SIMPLEMENT PER RAONS DE POBLESA\nCAURE A LA XARXA ÉS FÀCIL PERÔ SORTIR-NE MOLT DIFÍCIL ABANS DELS 18 ANYS\nCaure a la xarxa de protecció és relativament fàcil. Sortir-ne és extremadament difícil. Si la família no aconsegueix recuperar el menor passats sis mesos, el temps que dura l'estudi del cas, la batalla està amb tota probabilitat perduda. El menor queda atrapat per la maquinària burocràtica i no se'n podrà desempallegar fins que hagi complert divuit anys. La majoria de famílies no tenen recursos per afrontar una demanda judicial i encara que els tinguin els resultats acostumen a ser incerts. "Es un bucle de luchas judiciales y administrativas. Los jueces creen a pies juntillas lo que dice la administración y ya puedes presentar las peticiones que tú quieras, que si un técnico dice que no, ahí les da exactamente igual", diu Rosana Capella, advocada de Marea Turquesa, una plataforma de mares que lluiten per recuperar la tutela dels seus fills, segons informa ARIET. Per aixecar l'ordre de desemparament, els EAIA elaboren un pla d'intervenció, però les condicions són tan dures que la majoria de famílies no poden complir-lo. "Et tornem el nen si 'fas això' i 'fer això' vol dir trobar una feina indefinida i tenir un pis a Barcelona amb quatre habitacions perquè tens quatre nens", s'indigna Rosa Gómez, una mare a qui van retirar el fill fa més d'un any, testimoni que també recull ARIET. "Et diuen: 'busca feina, pinta la casa i fes no sé què'. Ho fas i llavors et diuen: 'Ai, sí, però és que ara veiem que plores molt i no estàs bé'. És una situació d'abús permanent. No respecten res".\nLes famílies afectades se senten profundament maltractades per professionals que suposadament les haurien d'ajudar. En comptes de col·laborar per resoldre una situació de risc, uns i altres s'observen com enemics. La desconfiança és tan gran que a vegades es produeixen situacions ridícules, kafkianes, que farien riure si no fos pel dolor que impliquen. A Salvador Nos, per exemple, el van acusar de conspirar contra la seva ex dona, la mare de Marcel, utilitzant el nom en clau de "Mandela". L'origen de l'acusació era una conversa telefònica enregistrada al centre on estava tancat Marcel sobre la salut de Nelson Mandela, que aleshores estava a punt de morir. El tècnic que va escoltar la conversa, que no entenia gaire bé el català, va interpretar que pare i fill desitjaven la mort de la mare i ho va escriure en un informe, segons revela ARIET.\nRoda de premsa i comunicat de CGT Sector Social sobre maltractament institucional i portes giratòries a la DGAIA\nRoda de premsa d'ahir 8 de juny al local de la CGT de Barcelona.\nPerdem la por davant qui ha perdut la vergonya!\nCGT alerta sobre la preocupant situació en que es troben els centres de menors tutelats per la Generalitat.\nLa DGAIA maltracta i l’entramat del Sr. Ricard Calvo.\nTRETS, APUNYALAMENTS, PORTES GIRATÒRIES, I NOVES ADJUDICACIONS PER VALOR DE 98 MILIONS d’€ QUE BENEFICIEN AL CONGLOMERAT EMPRESARIAL AMB VINCLES AMB EL SR RICARD CALVO (DIRECTOR GENERAL DE LA DGAIA).\nFINS QUAN CONSELLERA BASSA HEM D’AGUANTAR TANTA INCOMPETÈNCIA?\nLa Direcció General d'Atenció a la Infancia i l'Adolescència (DGAIA) com a alarmant factor de risc per a la infància\nDenuncia del Sector Social del Sindicat de CGT Ensenyament.\n"Les últimes setmanes hem pogut veure diverses informacions als mitjans al voltant de les condicions de vida dels/les infants tutelades que viuen als centres de la DGAIA. Molts de nosaltres treballem o hem treballat a aquests centres i hem vist de primera mà el deteriorament de les condicions de vida d’aquests/es infants arran les retallades i privatitzacions.\nHem patit al seu costat el trencament dels equips educatius per la precarització de les condicions laborals i l’abandonament de la professió de molts i moltes companys/es cremats per treballar sense mitjans adients per atendre les necessitats bàsiques d’uns i d’unes infants als quals hem de protegir i donar la possibilitat de tenir una oportunitat de futur".\nLa saturació dels recursos d’atenció d’urgència i residencial per als menors provoca que en ocasions s’ingressin infants allunyats del seu territori d’origen. Per exemple, quan les places de Centres d’Acollida de Barcelona es troben plenes, infants d’aquesta àrea s’ingressen a Tarragona o Girona.\nERC-MES es queda sola defensant l’ampliació del centre d’acollida a menors de Girona\nCentre d'acollida La Misericòrdia al Puig d'en Roca, a Girona.\nEl ple de l’Ajuntament va aprovar per 21 vots a favor i 4 en contra una moció del Col·legi d’Educadores i Educadors Socials contra l’ampliació de La Misericòrdia.\nEl nou centre estarà gestionat per la Fundació Resilis, l’entitat per la qual treballava Ricard Calvo, regidor republicà i director de la DGAIA.\nEn contra de totes les recomanacions internacionals, en contra de diversos informes del Síndic de Greuges i en contra d’una resolució aprovada pel Parlament que estableix que els centres de menors han de tenir com a màxim 12 places, la Misericòrdia podria superar amb escreix les 60 places, convertint-se en un dels centres d’acollida més grans de Catalunya.


L’empresa Metalquimia SA organitza, com cada any, un concert a l’Auditori de Girona. En aquesta ocasió, el títol del concert és “Mozart per sempre”: un projecte totalment pioner i innovador en el camp de la promoció de la cultura i l'art entre els més joves.\nInma Shara, una de les representants més brillants de la nova generació de directors d'orquestra internacionals, dirigeixi la Jove Orquestra de les Comarques Gironines: una formació musical integrada per joves músics gironins que ha demostrat la seva excel•lència interpretativa amb repertoris d'elevada dificultat. El concert tindrà lloc el dia 25 de novembre, a les 21h a la Sala Simfònica de l’Auditori de Girona.\nAquest any, Metalquimia col•labora amb la Fundació Astrid-21 regalant 150 entrades a l’entitat que posades a la venta, seran en benefici de la Fundació. Si estàs interessat/da, pots contactar al telèfon 972 23 40 19 i demanar per Hayet. El preu de les entrades és de 10€ i 18€, fins esgotar existències.


El retaule de l’altar del Sagrat Cor de l’església de Sant Antolí llueix després de ser restaurat\nProp de 150 persones van assistir dissabte 17 de març a la benedicció de la restauració d’aquesta estructura patrimonial de la parròquia.\nL’església de Sant Antolí Màrtir va acollir dissabte 17 de maig l’acte d’inauguració i benedicció de la restauració del retaule de l’altar del Sagrat Cor, amb la presència de prop de 150 persones. Aquest retaule, que presentava greus deficiències de conservació, ha estat restaurat recentment gràcies a un ajut econòmic de l’Institut d’Estudis Ilerdencs (IEI).\nL’acte va estar presidit pel bisbe de Lleida, Salvador Giménez, i l’alcaldessa d’Aitona, Rosa Pujol. En el seu parlament, l’alcaldessa va destacar el fet que amb aquesta restauració “el retaule podrà tornar a oferir la seva millor imatge i podrà continuar presidint en les millors condicions la nostra parròquia de Sant Antolí”.\nRosa Pujol també va agrair a la Diputació de Lleida i a l’Institut d’Estudis Ilerdencs (IEI) la seva col·laboració i suport amb els ajuntaments: ”La col·laboració i el treball conjunt entre institucions és imprescindible per tirar endavant projectes com aquest. Sense ells no seria possible”, va assenyalar.\nEls treballs practicats en la restauració d’aquest retaule inclouen la neteja i recuperació de volums i fractures; l’aplicació de bases cromàtiques a les diferents superfícies com a base per a la posterior aplicació dels diferents acabats; la preparació de bases per a l’aplicació de pa d’or en llistons, motllures, capitells i rosetons; els acabats dels diferents plafons i volums que integren l’altar, tenint en compte l’aprofitament volumètric del retaule per tal d’obtenir un impacte visual i estètic més gran; i l’acabat final d’ombres i envernissats.


L’IEC homenatja el filòleg, crític literari, poeta i traductor Miquel Dolç i Dolç, en el centenari del seu naixement\nSi podem gaudir de les traduccions al català de Virgili és gràcies a Miquel Dolç i Dolç (Santa Maria del Camí, Mallorca, 1912 - Madrid, 1994). El filòleg, crític literari, poeta i traductor al català, «un llatinista rigorós d’una gran generositat inteŀlectual i molt compromès amb la llengua i la cultura catalanes» ―tal com el defineix Mariàngela Vilallonga, vicepresidenta de l’IEC―, va ser homenatjat el 13 de desembre, en complir-se enguany el centenari del seu naixement. Dolç era membre corresponent de la Secció Filològica de l’IEC.\nEls parlaments d’obertura de l’acte d’homenatge van ser a càrrec de Salvador Giner, president de l’IEC; Francesc Guardans, vicepresident de l’Institut Cambó i editor de la Fundació Bernat Metge; Oriol Izquierdo, director de la Institució de les Lletres Catalanes, i Pere Molas i Ribalta, president de la Reial Acadèmia de les Bones Lletres. L’acte va incloure dues conferències: «Miquel Dolç, Mallorca i Catalunya», a càrrec de M. del Carme Bosch, de la Universitat de les Illes Balears, i «Miquel Dolç i Virgili», a càrrec de Josep Lluís Vidal, de la Universitat de Barcelona.\nTot seguit, es va inaugurar l’exposició «Virgili i nosaltres i Dolç (1912-2012)», que es pot veure a l’Institut. L’exposició mostra l’estreta relació que va mantenir amb Ramon Aramon en la correcció dels textos, i se centra, especialment, en la vinculació de Miquel Dolç amb l’IEC i la seva tasca com a traductor ―amb correspondència inèdita i la difusió del llegat virgilià. Un llegat que, per a Dolç, era encara molt vigent, i així ho evidencia la frase que decora una de les parets de la sala on es pot veure l’exposició: «Virgili pot donar encara al món d’avui el seu missatge de llum, de dolor i d’esperança».\nL’acte va acabar amb una taula rodona en la qual van intervenir Francesc Quartero, de la Fundació Bernat Metge i de la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB); José Martínez Gázquez, de la UAB i de la Reial Acadèmia de Bones Lletres, i Jordi Pérez Durà, de la Universitat de València, i amb un recital de poemes de Miquel Dolç a càrrec d’Oriol Ponsatí, doctor en filosofia per la Universitat de Girona i traductor.


Iker Casillas, cara a cara amb Carbonero i els seus fills en un dia molt marcat\nBarcelona. Divendres, 21 de Maig de 2021. 12:44\nVa ser a mitjans de març quan Iker Casillas i Sara Carbonero, després de diverses setmanes de rumors, van fer oficial lo seu: divorci després d'onze anys de relació i dos fills en comú, Lucas i Martín. Des d'aleshores, la que fos parella ha estat en boca de tothom per raons diverses, especialment per les suposades infidelitats que el del Reial Madrid hauria comès estant amb la periodista. Uns escàndols als que tant Sara com Iker han intentat ignorar, amb els comentaris i 'm'agrada' que s'han intercanviat a les xarxes socials, demostrant que malgrat no estar junts es continuen portant bé.\nIker Casillas i Sara Carbonero, GTRES\nEl dijous 20 de maig Iker Casillas va fer 40 anys. Una data molt especial per al que fos porter, en la qual va rebre una gran quantitat de missatges per part dels seus amics i companys. Missatges com el que li va fer arribar Sara Carbonero. L'ara periodista de ràdio Marca es va valer del seu compte d'Instagram, on va publicar una fotografia del que fos el seu marit. "Feliç volta al sol. Que les vistes des d'aquest quart pis siguin meravelloses. T'ho mereixes", va escriure juntament amb una emoticona d'estrelles daurades. Parlem d'això.\nUnes paraules de les que tothom es va fer ressò. Encara que, el més fort estava per arribar. La mateixa nit de dijous 20 de maig, Sara Carbonero, Iker Casillas i els seus dos fills, després de dos mesos separats, es van tornar a ajuntar. La primera vegada que es van veure les cares en tot aquest llarg temps. El motiu no va ser cap altre que per celebrar l'aniversari del que fos jugador de futbol. Un moment per al record del que Casillas ha presumit a les seves xarxes. Ho ha fet amb la següent fotografia:\nPerfil d'Instagram d'Iker Casillas\nGlobus, pastís i vestits amb les seves millors gales. No va faltar de res per festejar que Casillas ha començat una nova dècada en la seva vida. "Algú de veritat em pot confirmar que els 40 d'avui són els 30 de fa anys??", va escriure el de Móstoles a les seves xarxes en motiu del seu aniversari. Una trobada que ha fet saltar totes les alarmes, sobre una possible reconciliació entre la que parella. Uns rumors que els protagonistes, de moment, ni afirmen, ni desmenteixen. On hi va haver foc, queden cendres. O això diuen. Serà veritat?\nFamosos El missatge directe de Sara Carbonero a Casillas, 2 mesos després de separar-se Arnau Vila\nFamosos Iker Casillas emprenyat per la seva millor amiga búlgara i pren una dura decisió Arnau Vila\nFamosos La foto d'Iker Casillas que fa riure, i molt, a la seva ex Sara Carbonero Arnau Vila


La Regidoria d’Esports instal·la aparells per a practicar esport a la pista d’atletisme – Ràdio Pego\nLa Regidoria d’Esports instal·la aparells per a practicar esport a la pista d’atletisme\n25 de gener de 2018 Sara Garcia 0 Comment Caixa d'entrenament, Esport a l'aire lliure, Pista del Pujol\nEs tracta d’un conjunt d’aparells com són: barres fixes simples, escalera inclinada, barres de dominades i espatlera. L’objectiu és ampliar les activitats que es poden fer a la pista del Pujol i també que servisquen per complementar les sessions de caminar o córrer que allí ja es practiquen.\nEste matí la regidoria d’Obres i Serveis, en col·laboració amb la regidoria d’Esports ha instal·lat a la pista del Pujol una sèrie d’aparells per fer esport a l’aire lliure. Es tracta del que ve a anomenar-se una ‘Caixa d’entrenament’ (trainningbox). Esta contempla barres fixes simples, escalera inclinada, barres de dominades i espatlera. Este conjunt d’elements està pensat per a realització de múltiples exercicis a l’aire lliure basats en l’entrenament crossfit i street workout.\nL’objectiu de la regidoria d’Esport és ampliar les activitats que es poden fer a la pista del Pujol i també que servisquen per complementar les sessions de caminar o córrer que ja es practiquen allí.\n← Espais d’Espiritualitat. Les ermites de Pego\nLa pegolina Carmen Alemany Bay comissària de l’exposició ‘Paraula sense toga. Miguel Hernández/Vicent Andrés Estellés’ →


La problemàtica dels autònoms I Gremi d'Editors de Catalunya\nEl Gremi d’Editors de Catalunya ha considerat interessant -i també necessària- la convocatòria d’una sessió sobre la problemàtica dels autònoms. És un tema d’actualitat molt recurrent i objecte de nombroses actuacions i decisions dels organismes laborals, tant judicials com administratius, en especial la Inspecció de Treball.\nLa sessió anirà a càrrec del nostre assessor laboral, Eduardo Ortega Prieto.\nDIA: 7 de març (dijous)\nL’Estatut dels Treballadors i l’Estatut del Treballador Autònom. Diferències fonamentals del contingut i aplicació\nCaracterístiques bàsiques i fonamentals del treballador autònom\nDins del concepte genèric “autònom”, especial consideració dels TRADE (treballadors autònoms econòmicament dependents). Situació especial del TRADE\nLa competència dels Jutjats i Tribunals Socials per a resoldre els litigis entre les empreses i els TRADE. Efectes\nConseqüències laborals i de Seguretat Social respecte als “falsos autònoms”\nActivitat editorial: situacions més freqüents de possibles situacions de “falsos autònoms”


Noticias de Diputación CS: 'Cortometrando' passa de la ficció al documental i retratarà la pandèmia a sis municipis de l'interior de Castelló\nPortada > Diputación CS > Notícies > 'Cortometran...\nDiputación CS: 'Cortometrando' passa de la ficció al documental i retratarà la pandèmia a sis municipis de l'interior de Castelló\nLa Plana al Dia | Diputación CS | General | 24-10-2020\nEl festival de curtmetratges de les comarques de Castelló, 'Cortometrando', es renova aquest 2020 de dalt a baix. La Diputació Provincial ha presentat aquest migdia la huitena edició del certamen, que per primera vegada deixa de costat el gènere de ficció per a centrar-se en el documental.\n"Comptem amb un festival plenament consolidat dins del panorama audiovisual valencià i espanyol, estàvem contents amb el format però hem volgut donar-li un gir de 180 graus que faça augmentar el seu interés entre els cineastes i públic d'arreu", ha explicat el president de la Diputació, José Martí, qui ha clausurat la presentació. En paraules de Martí, "aquest canvi farà que, enguany, es projecten en les grans pantalles històries més pròximes contades per la nostra pròpia gent". "No hi haurà actors", ja que els curts se centraran en els relats de com han viscut el confinament des de les seues cases a l'interior de Castelló. Es tracta de retratar, diu, "una realitat, la de les zones rurals, on no han arribat els focus mediàtics i que han patit també la cruesa de la malaltia".\nEn aquesta edició, les càmeres es desplagaran pels nuclis i termes de Gaibiel, Argelita, Suera, la Torre d'en Besora, Rossell i Herbers, sis municipis que amb 'Cortometrando' "podran guardar per a la posterioritat un record gràfic del que ha significat aquest moment històric que vivim com és la pandèmia", ha explicat la diputada de Cultura.\nPer a la producció de cada obra, l'àrea de Cultura destinarà 900 euros. Per a Sanz, "ha estat tot un repte revolucionar el format de 'Cortometrando', pel qual seguim apostant com a gran aparador dels cineastes castellonencs i de la xicoteta indústria audiovisual castellonenca".\nEn la presentació de l'edició actual, la huitena, s'ha fet l'entrega simbòlica de les claquetes amb les que arrancaran el rodatge de cada escena als sis directors finalistes. Aquests són Paula Lorenzino, que rodarà 'Foreign Masovers'; Nerea Pavón, que dirigirà '¿Qué puedo hacer y qué no?; Aída Antonio, amb '10 anys després'; Héctor Martín, director de 'La distancia'; Álex Brau, que presentarà el curt 'Movent muntanyes'; i, per últim, Ibán Asensio, amb 'Pandemic XXI'. A banda dels cineastes també han estat presents els alcaldes i alcaldesses dels municipis seleccionats.\nDes de la direcció del festival, el seu director, Sergi González, qui ha dirigit set de les huit edicions, ha animat els equips escollits a donar el millor de si mateixos i ha posat en valor la força que té aquest projecte per a promocionar l'interior provincial. En aquest, ha mencionat que des de 2013 s'han rodat 45 curts en sengles localitats de Castelló que han estat visionats en múltiples festivals de tot el món.\nA partir de hui comença l'esperada producció dels sis curts documentals. Durant els pròxims dies es tancaran els últims detalls amb les autoritats municipals de cada població perquè els rodatges comencen en poc menys d'una setmana. La data límit per a tindre enllestides les peces documentals s'ha marcat per al 30 de novembre.\nLA GALA, PER A DESEMBRE\nLa gala tindrà lloc abans d'acabar l'any, però, aquest 2020 s'haurà d'adaptar a la normativa sanitària per la Covid-19, el que farà que la cerimònia veja reduït considerablement el nombre de públic assistent. Com de costum, en ella es faran públics els noms dels dos curts guanyadors, el millor d'acord al jurat i el més valorat pel públic, que votarà durant el transcurs de l'acte. Pròximament se'n donaran més detalls.\nCal destacar que 'Cortometrando' és dels pocs festivals de curtmetratges que premia el guanyador amb una dotació suficient per a sufragar les despeses de promoció nacional i internacional, amb un primer premi dotat de 1.700 euros


El pres havia intentat bloquejar el sistema d'obertura de les cel·les\ndijous, 26 de desembre 2019 - 11:05h\nEl sindicat CSIF ha denunciat una nova agressió a un treballador | Pixabay\nUn funcionari ha sigut agredit per un pres en la presó de Picassent, en la comarca de l'Horta de València, segons ha denunciat el sindicat CSIF en un comunicat. L'agressió es va produir el dia de la nit de Nadal en el mòdul a on es troben els presos més perillosos.\nL'intern ja havia protagonitzat diferents altercats eixe mateix dia i, fins i tot, va arribar a escopir a un dels treballadors. En el moment del relleu de torn del menjar, els treballadors van detectar que s'estava autolesionant i havia tapat amb la seua pròpia roba els forats dels lavabos i havia obert les aixetes de la seua cel·la arribant a inundar la galeria.\nQuan els funcionaris decidiren intervindre per a evitar que l'intern continuara autolesionant-se, es van donar compte de què havia intentat bloquejar el sistema d'obertura de les cel·les, conseguint-ho durant un parell de minuts i retardant la intervenció.\nDurant la reducció, l'intern estava molt agitat i violent i arribà a amenaçar, insultar i pegar colps als treballadors; per sort i gràcies a la professionalitat dels empleats públics, només ha resultat ferit en un braç un treballador que va requerir atenció medica de l'equip sanitari del centre.\n"Furta la caixa forta d'una empresa de Paterna mentres treballaven unes 20 persones" "Crema una nau industrial abandonada en Manises"


Nom nena - Vinils infantils\nSTARSTICKRootCatàleg-Vinils Infantils--Vinils nadó--Vinils Nen--Vinils per nenes--Vinilos textos i frases--Vinils formes bàsiques---Vinils d'estrelles---Vinils confeti---Vinils triangles---Vinils siluetes i formes bàsiques---Vinils de banderins--Estil nòrdic--Vinils mapamundi--Vinils fluorescents --Mesuradors--Vinils educatius / escoles--VINILS "NADÓ A BORD"--Vinils resistents a l'aigua--Extra Packs-Noms personalitzats--Vinils amb nom--Vinils per portes amb nom-Vinils casa--Vinils animals--Vinils flors--Vinils formes bàsiques--Vinils mapes-Etiquetes --Etiquetes per a roba---Etiquetes roba rectangulars - Mitjanes---Etiquetes roba rodones - Grans--Etiquetes multiús---Etiquetes multiús rodones - Grans---Etiquetes multiús rodones - Mitjanes---Etiquetes multi rectangulars - Mini---Etiquetes multi ovalades - Mitjanes-Decoració nadó--Penjadors --Banderoles--Garlandes decoratives--Caixes de llum--Sacs organitzadors de paper\nCistella Total: 0,00 €\nTens\t0 Productes a la cistella\nComprar Veure la cistella\nHi ha 0 ítems al vostre carret. Hi ha 1 article a la vostra cistella.\nTotal lliurament (amb impostos)\tde franc!\nEnviament gratis a partir de 85,00 € de compra\nVàlid per Espanya península, per la resta de zones consultar.\nVinils formes bàsiques\nVINILS "NADÓ A BORD"\nEtiquetes per a roba\nEtiquetes roba rectangulars - Mitjanes\nEtiquetes roba rodones - Grans\nEtiquetes multiús rodones - Grans\nEtiquetes multiús rodones - Mitjanes\nEtiquetes multi rectangulars - Mini\nEtiquetes multi ovalades - Mitjanes\nInici / Noms personalitzats/Nom nena Rosa - Vinils infantils\nVinils Infantils vinilos infantiles\nVinil nadó - Animals volant en globus....\nComprar Afegir a la llista de desitjos\nTendre osset amb globus - Vinil infantil\nColor del vinil:\nVinil nadó Osset a la lluna gris - Vinil...\nMussols a l'arbre - Vinil infantil\nVinil Nadó petonets - Vinils per a nadons\nVinil nadó i nenes - Mussols rosa\nOpinions per weeComments\nNom nena Rosa - Vinils infantils\nAlçada lletres:10 cm (Majúscules)\nAlçada lletres:15 cm (Maj.)\nAmple 6 lletres exemple Daniel: 60 cm\nAlçada lletres: 19 cm (Maj.)\nAmple 6 lletres exemple Daniel: 85 cm\nNo inclou les estrelles, extrapack disponible aquí\nESCRIURE EL NOM DEL NEN\nRecordi escriure el nom i prémer guardar abans d'afegir a la cistella\nThis product is not sold individually. You must select at least 1 Unitats de producte\nAfegir a comparar\n6.67/10 (3 opinions de clients)\nPersonalització del producte\nDesprés de desar la vostra personalització del producte, recordeu afegir-la a la vostre cistella.\nNom del nen o nena *\n* camps necessaris\nVinil nom personalitzat "Nena Rosa"\nPersonalitza la paret amb el nom del teu fill o filla\nAmple 6 lletres exemple Daniel:40 cm\nAlçada lletres:15 cm (Majúscules)\nAmple 6 lletres exemple Daniel:60 cm\nAlçada lletres: 19 cm (Majúscules)\nAmple 6 lletres exemple Daniel:85 cm\nL'ample del nom pot variar, la referència és l'altura de les lletres. L'ample no superarà mai 120cm\nTotes les peces que formen el mural són independents i es poden col·locar amb la composició que cadascú prefereixi. Es lliuren enganxades en una única làmina de la qual només les haureu de desenganxar tal i com podeu comprovar a les instruccions de col·locació.\nTots els vinils infantils StarStick es poden col·locar en parets, mobles i qualsevol superfície llisa.\nLa mida de la làmina correspon a la mida del suport on s'inclouen tots els elements decoratius del vinil. Aquesta làmina és la que rebreu dins d'un tub de cartró en realitzar la compra.\nLa mida del muntatge és la superfície aproximada que ocuparà el vinil infantil un cop enganxat a la paret. Aquestes mesures són aproximades i poden variar en funció de la distribució que cada persona faci de les diferents peces del vinil en la seva paret. Des de Vinils Infantils StarStick proposem una distribució del vinil decoratiu però cada un pot crear lliurement la composició que desitgi.\nVinil decoratiu polimèric d'alta qualitat especial per a parets i superfícies llises. Acabat mat. El vinil ve completament retallat seguint la forma del dibuix, amb el que queda totalment integrat a la paret.\nEls vinils infantils es lliuren dins d'un tub juntament amb les instruccions de col·locació.\nEl termini de lliurament normalment és de 48 hores per a productes en estoc i de 7-15 dies per a la resta. Al realitzar la comanda és molt important indicar un telèfon de contacte per facilitar el lliurament en cas de no estar a casa en el moment que arriba la comanda.\nLes despeses d'enviament inclouen l'embalatge, la manipulació i la tramesa.\nPath: Home / Noms personalitzats / Nom nena Rosa - Vinils infantils\nInstruccions per col·locar els vinils\n1. Si vols esperar uns dies abans d’enganxar el vinil, no el guardis dins la caixa, deixa’l en un lloc pla i sense humitats.\n2. Assegura’t que la superfície on vols aplicar el vinil estigui neta i seca. Et recomanem que abans de posar el vinil passis un drap per la paret per eliminar la pols. Si la paret està acabada de pintar espera un mínim de 2 setmanes abans d’enganxar el vinil. Tingues en compte que si la pintura està en mal estat, la col·locació i durada del vinil es pot veure afectada.\n3. Els nostres adhesius són impresos amb injecció de tinta. No els freguis directament ja que es podrien despintar.\n4. Els vinils són per a superfícies llises. Des d’StarStick no garantim la correcta adherència en parets rugoses. Si la teva paret presenta una rugositat lleu i decideixes posar el vinil, presta especial atenció en el pas final de l’aplicació del vinil.\n5. Els vinils no són remobibles. Llegeix amb atenció els passos de col·locació i realitza la instal·lació cuidadosament si vols aconseguir un correcte resultat.\nAra sí... Comencem!\nEstén el vinil sobre una superfície plana i passa una espàtula, un drap o una targeta rígida per tota la làmina pressionant perquè el vinil s’enganxi al paper transportador (paper transparent).\nSense retirar cap de les làmines protectores, retalla amb tisores cada una de les peces que forma el mural, deixant marge suficient a tot el voltant. Si és un vinil d’una sola peça aquest pas no és necessari.\nPresenta el vinil a la paret aguantant les peces amb cinta de pintar o similar (com menys adherent sigui millor).\nComença a retirar el paper de suport blanc (paper que queda al costat de la paret) en direcció cap avall. Atenció: No retiris el film transportador que queda per sobre del vinil! A mesura que vagis retirant el paper de suport passa l’espàtula o un drap per sobre del vinil per eliminar possibles bosses d'aire que puguin quedar. No cal que ho facis amb molta força. Procura fregar únicament per sobre de les siluetes per evitar que la cua del paper transportador es quedi marcada a la paret.\nUn cop enganxat el vinil a la paret, retira lentament el paper transportador prestant atenció perquè no s'arrenqui el vinil. Un cop eliminat tot el paper transportador repassa de nou tot el vinil principalment per les puntes. Atenció! No freguis directament el vinil. Per fer el repàs utilitza un tros del paper transparent doblegat per la meitat per protegir el vinil com es mostra a la foto, sinó el podries despintar.\nPer assegurar la major adherència pots aplicar calor al vinil amb un assecador i pressionar molt suaument les diferents peces. Si la teva paret és lleument rugosa aquest pas és inevitable.\nSi el vinil consta de diferents peces repeteixi el mateix procés per a cadascuna d’elles.\nEs pot col·locar un vinil en parets rugoses tipus “gotelé”?\nTot i que no és recomanable, és possible enganxar un vinil en una paret amb una rugositat lleu, però has de tenir en compte que la durabilitat probablement no serà la mateixa que en una superfície llisa. En parets tipus “gotelé” és important realitzar el procés de col·locació amb molta cura per evitar que quedin bosses d’aire entre la paret i el vinil. Des de StarStick t’aconsellem que un cop tinguis el vinil col·locat a la paret l’escalfis amb un assecador de cabells. L’objectiu és facilitar la seva adaptació a les formes de la paret i, al mateix temps, aconseguir que la cola del vinil es fongui i s’enganxi amb més contundència.\nSi vols, pots demanar una mostra de vinil gratis per fer una prova. Per a això només has d'enviar un correu a muestras@starstickvinilos.com amb la reva direcció postal.\nOpinions de Maria Eugenia 2018-02-26 18:45:31\nPerfecto.. fácil montaje..tal y como se ve en la foto\nOpinions de Maria 2017-03-19 07:40:11\nAunque hice el pedido con el nombre en minúsculas, me lo enviaron en mayúsculas. Aún espero la respuesta de atención al cliente. Más de dos semanas y NADA.\nStarstick Vinilos infantiles Resposta\nEste nombre no se puede realizar en minúscula. Lo sentimos pero tampoco tenemos constancia de ningún comentario en su pedido sobre el tema. Lamentamos que no estés satisfecha si lo desea puede realizar la devolución o cambio de producto sin ningún problema.\nOpinions de Juan 2015-11-19 08:58:32\nTodo ok. Buena calidad. Envio un poco lento, pero nada exagerado\nNom nena Rosa - Vinils infantils té una valoració mitjana de 6.67 sobre 10 basada en 3 opinions de clients.\nde 9:00 a 16h\nCol·locació dels vinils\nVinilos infantiles decorativos StarStick® 2016.


Escena de l'obra de teatre Els Brugarol. ©Poliorama\nPer Empar Moliner | 05 abr. 2021\nSetmana Santa a Barcelona. Tot està tancat, perquè és festa, però també estarà tancat dimarts, quan ja no en sigui. Ara, sempre, gairebé tot està tancat i celebrem salvatgement si hi ha alguna cosa oberta. He comprat entrades per anar al teatre Poliorama, a la Rambla.\nAnem a veure Els Bruguerol, amb la meva filla. Conec l’Estel Solé, que és tertuliana del Catalunya Migdia, i “em fa gràcia” anar-la a veure, si em permeteu l’expressió boomer. (Sóc tan boommer, que fins fa poc no coneixia el significat de l’expressió boomer). Un dia d’aquests podreu llegir al The New Barcelona Post, una entrevista amb el Ramon Madaula, actor i autor de l’obra. Per nosaltres, anar al teatre és una excusa per sortir, per fer allò que fèiem d’estar “amb desconeguts”.\nNo sabia que enyoraria això: les aglomeracions dels concerts, dels bars, dels carrers, dels mercats. Recordo una aglomeració concreta com a un dels moments memorables de la meva vida. Però quants n’hi deu haver, en total, en les nostres vides qualssevol, de moments memorables?\nQuantes hores memorables sumem al llarg d’una existència? Enamoraments, naixements de fills, abraçades, un vi, un tros de pa, un llibre, una cançó, un gol? Era a la sortida del concert de Leonard Cohen a Montjuïc. Baixàvem caminant, cantant encara So long, Marianne. I jo pensava: “Tots aquests, com jo, estimen Leonard Cohen”. I somrèiem (volíem que se’ns veiés el somriure a la cara, i no podíem imaginar que un dia aniríem amb mascareta i no se’ns veuria) per dir-nos, sense paraules: “T’entenc, tu ets dels meus”. Parlàvem, admirats. Estàvem contents d’entendre tant a Leonard Cohen, d’haver-lo vist. I d’haver-lo vist, potser, per últim cop. Fèiem broma del mànager que el va estafar i que va aconseguir —sense voler— que l’home hagués de fer una gira més. Aquella que el va portar a Barcelona. Sí, per últim cop.\nSortim dels Ferrocarrils (dels “catalans”, que en diu tothom) i ens comprem un gelat en aquesta gelateria —és una cadena, perquè n’hi ha una altra amb el mateix nom a la Rambla— que hi ha a l’entrada del Sephora. La distinció de l’establiment és que et posen la pasta al damunt del cucurutxo no pas en forma de bola, sinó en petites plaques que acaben semblant els pètals d’una flor. Al mig, on hi hauria el calze, t’hi planten, si vols, un maccaron (que fa de pistil). La qüestió és com s’ha de menjar, un gelat, amb la pandèmia. No et pots asseure a l’establiment perquè no hi ha cadires, i pel carrer has d’anar traient i posant la mascareta.\nPassem per davant de La Poma. Tancat. Sempre era ple de guiris i suposo que en condicions normals (quin mal fa dir “condicions normals”) ho estaria, d’obert, perquè la ciutat seria plena de creueristes àvids de tablaos i paella. Em pregunto, per cert, com els va als de Paellador? Deuen haver perdut molt de negoci, m’imagino, perquè el seu era un producte molt pensat per a estrangers. De tots els plats que fan, el que més gràcia em fa és la fideguay, que porta trossos de frankfurt.\nEm pregunto, per cert, com els va als de Paellador ara que no hi ha turistes?\nI llavors veiem una cua, llarguíssima, a la vorera dreta en direcció mar. És la cua per entrar al teatre. Els del Poliorama han posat, al carril dels cotxes, unes tanques amb senyalitzacions i llums per evitar accidents. M’acosto fins a l’entrada del teatre i pregunto si és la cua per comprar o per entrar. És la cua per entrar, em diu un acomodador. La majoria de persones, per cert, porta l’entrada al mòbil, no pas en paper.\nDesfaig el camí i torno amb la meva filla, que llengoteja, com pot, el gelat. “Quan s’acabi la Setmana Santa ens tornaran a tancar. Ja ho estan dient”, fa una senyora mudada. “Sí, mira, però no fem res dolent, nosaltres, estem aquí amb la mascareta”, replica una altra. Són tres dones grans que ja es veu que són habituals del teatre. “Viva el Covid!”, crida algú des d’un cotxe.\nMentre avancem (s’avança molt ràpid) em fixo en l’aparador de la farmàcia modernista. Hi ha un cartell que em sorprèn i que també té a veure amb la pandèmia. Diu: “¿Has perdido el olfato y el gusto? ¿No lo has vuelto a recuperar del todo? ¡Aquí tenemos la solución! Olfae. Primer kit de entrenamiento para la recuperación del olfato”. M’agradaria comprovar com funciona i prometo comprar-lo i explicar-los com va. Suposo que és un nou producte sorgit de la necessitat i l’emprenedoria.\nImatge d’arxiu del Teatre Poliorama, connectat amb el Viena per una porta interior. ©V. Zambrano\nArribem a l’entrada del teatre. Ens demanen que ens posem gel a les mans (tenen un dispensador instal·lat a l’entrada) i que ens esperem fins que els de davant nostre hagin entrat. Hi ha butaques amb una cinta, com les de la policia, per indicar que estan inutilitzades. La veu d’en Pep Cruz (com m’agrada aquesta veu) ens diu que l’espectacle és a punt de començar i que no ens podem treure la mascareta en cap moment. Penso en la sortida. No podré saludar l’Estel Solé, perquè seran dos quarts de deu i tindrem el temps just per tornar a casa abans del toc de queda. Tampoc podrem fer allò que fèiem sempre que anàvem al Poliorama. Allò que vam fer, per exemple, abans de la pandèmia, quan vam anar a veure La importància de ser Frank.\nD’aquest teatre m’agrada moltíssim —ja els ho he dit en alguna ocasió— que hi hagi una porta que doni directament al Viena, que està paret per paret. Ara està tancat, esclar. Algun dia tornarà a obrir. És l’idea, meravellosa, de la barreja perfecta; l’epígraf Hostaleria i espectacles. Que feliços érem, i espero que serem, de nou, sortint de l’obra i anant a fer una cervesa i un llom i formatge al Viena, atapeït de gent que fa el mateix. Sentir els cambrers cridar “Un Zipi Zape!”, que vol dir “un Cebapcice”.\nDeixeu-m’hi aturar un moment. El cebapcice (se’m fa la boca aigua) és un plat que pots trobar en botiguetes ambulants de Bulgària o Bòsnia. En més llocs, també, amb noms similars. És carn picada al damunt d’un pa meravellós que es diu lepinja. Porta ceba picada (però no crec que el nom hi tingui res a veure amb la nostra ceba) i kajmak, que és una mena de crema làctia. Al Viena el fan amb carn picada de vedella amb mostassa i pebre, ceba rostida i formatge emmental. Zipi Zape. S’apaguen les llums.


Per què crec en tractar-se més d’un cop al mes per necessitats de cura pròpia - Cites\nPer què crec en tractar-se més que una vegada al mes per tenir cura de les necessitats necessàries\nPer Kristin Corpuz 1 de novembre de 2018\nLa gent dels meus cercles propers sap que sóc un gran defensor de tractar-me. Inverteixo en un bon mani-pedi com a mínim un cop al mes, intento obtenir un facial cada dos mesos més o menys, i faig un massatge almenys una vegada cada tres o quatre mesos (que és realment menys sovint del que voldria) . A més a més, cada mes intento comprar-me un article de roba o un nou material de maquillatge, de manera que tinc alguna cosa nova per emocionar-me. Crec en tractar-se més d’una vegada al mes, perquè personalment crec que ets el més productiu quan el cos se sent relaxat i mimat.\nVaig créixer molt frugal, sense voler gastar-me mai diners. (Sens dubte recordo sentir-me tan orgullós quan vaig trobar el meu vestit de tornada de primer any a la secundària per només 20 dòlars.) I tot i que no ho he 'fet' econòmicament de cap manera, sens dubte m'agrada fingir que sóc més divertit que Realment ho sóc, crec que tenir cura de mi és una despesa necessària a la qual realment no estic disposat a renunciar.\nEl procés per convertir-se en un #GirlBoss a tota regla és esgotador, i crec que una de les claus de la supervivència quan esteu pressionant és estar disposat a prendre una estona de temps. Fer coses que només us resultin útils, podeu fer meravelles per a la vostra autoestima, confiança, ètica laboral i per a la vostra vida en general. Si ja no us esteu tractant més d’un cop al mes, hauríeu de provar-ho del tot.\nfent trampes a la meva noia\n'Tractar-me' pot significar qualsevol cosa: des de prendre'm cap a un sopar de luxe, passar una estona a casa amb una tassa del meu te preferit.\nHaig d’aclarir: “Tractar-me a mi mateix” no vol dir necessàriament que estic constantment deixant anar molts diners en paquets de spa de luxe. De vegades vol dir que compro aquell autèntic subratllador car que fa temps que tinc els ulls, em tracto amb un còctel a The Standard o agafo un matcha latte a aquell bonic lloc Instagrammable de SoHo que tinc moltes ganes de visitar.\nTambé sóc una gran defensora de la investigació i la investigació per obtenir un bon tractament de bellesa. Per exemple, m’encanta fer-me les ungles. Sabeu com diu que hi ha qui pot explicar molt sobre algú mirant les sabates? Crec que també és cert, però realment contemplo les mans dels pobles. Parlo molt amb les mans i sé que les mans i els dits són un parell de les primeres coses que la gent veu quan comencen a interactuar amb mi. Crec que el fet d’aconseguir una manicura molt ben feta diu molt de com cuido jo i, al meu torn, de com cuido tot el que faig, inclòs el meu treball. Les vostres ungles poden fer una declaració sobre la vostra personalitat i, si sóc del tot honest, em sento més vestit quan tinc les ungles.\nFacials i massatges, mentre que, al meu parer, no ho són com necessaris com a gran manicura, encara són molt importants per a mi. El meu cos treballa molt per a mi: entre les llargues hores de treball, els vols a tot el món i, necessitant tenir el meu pensament creatiu constantment a causa de la meva carrera, em sento esgotat mental, físicament i emocionalment.\ncom saps si t’estimes a tu mateix\nCrec que quan es torna alguna cosa al cos, es produeix una confiança i una sensació de facilitat que és difícil de replicar d’una altra manera. Permetre que el meu cos i la meva ment se sentin mimats i relaxats evoca una comoditat que sagna a tot el que faig. Sé que sóc sensiblement més productiu i més fàcil ser al voltant d’ell després d’haver-me tractat una mica.\nTractar-me pot ser costós, però hi ha maneres al seu voltant.\nCrec que 'tractar-me' pot significar fer qualsevol cosa que em faci feliç. Tot i que sovint em comporta gastar diners, no necessàriament ho ha de fer. El temps només és sorprenentment terapèutic, i pot fer molt per al meu benestar general.\n'Tractar-me' també significa donar-me un descans. He descobert que es tracta de saber que, de vegades, només cal fer un pas enrere. Si això significa que desconnecteu el vostre correu electrònic un dia abans, dir 'no' als plans, o anar a dormir a una hora raonable, permetre que el vostre cos i la vostra ment descansin tan bé.\nTanmateix, quan decideixo invertir en una petita teràpia de venda al detall o en un divertit tractament de bellesa, busco les ofertes que m’ajudaran a aconseguir el màxim profit. Busco el meu correu electrònic de brossa per saber quines vendes estan passant, visc per un bon massatge de Groupon i comprovo si he obtingut alguna recompensa en algun dels meus salons o botigues.\nAprendre a tractar-me ha fet meravelles per la meva confiança.\nM’agrada pensar en mi com una persona força confiada, però sé que m’he quedat sensiblement més còmode amb mi mateix des que vaig fer una resolució per invertir realment en el meu benestar total des de dins. Crec que gastar temps i diners en la salut general afecta la resta de la vostra vida. Quan et sents relaxat, crec que aporta una facilitat que fa que la gent graviti cap a tu.


Poques terrasses a Lleida, però plenes\nNomés unes seixanta tornen a l'activitat el primer dia, encara que d'altres esperen llicència per ampliar l'espai || Més de la meitat dels hotels de la ciutat, tancats\n© Les terrasses de la Zona Alta es van omplir ahir al migdia i a la tarda.\nEls cafès i els vermuts han tornat a les terrasses de Lleida. Finalment van obrir un 20%, menys de les previstes, i encara que a primera hora del matí amb prou feines hi havia gent, al migdia i també a la tarda estaven plenes de parelles, amics i famílies que es van retrobar després de dos mesos. Segons la Paeria, van obrir unes seixanta.\nEls bars i restaurants poden reobrir en la fase 1, però només les terrasses i amb una ocupació del 50%, a banda de mantenir les distàncies de seguretat entre les taules, en què hi pot haver fins a 10 persones. Aquestes mesures han provocat que reobrissin menys de les previstes, sobretot les que tenen terrasses grans. Tot i així, hi ha uns cinquanta establiments que han sol·licitat ampliar l’espai i des de l’ajuntament van informar que han d’estudiar cas per cas per assegurar que es compleixen les distàncies de seguretat i mesures requerides.\nFonts del sector van preveure que durant la setmana aniran tornant a l’activitat més bars i restaurants, ja que alguns encara no tenen el material necessari i d’altres esperen el permís de l’ajuntament per poder ampliar les terrasses. Això sí, van assegurar que en la fase 2, quan els clients poden estar a l’interior del local, l’activitat serà molt més gran.\nPer la seua part, el secretari general de la Federació d’Hostaleria, Ramon Solsona, va afirmar que “amb el 50% de l’ocupació no surt a compte reobrir el negoci”. Va dir que, a la província de Lleida, només han tornat a l’activitat un 20% d’establiments, mentre que un altre 20% ho està estudiant i el 60% ha confirmat que no obrirà. “Des de la Federació aconsellem als propietaris prudència, ja que cal analitzar molt bé si val la pena reincorporar els empleats que estan en ERTO només amb les terrasses mig plenes”, va manifestar.\nUn altre sector que també pot reobrir és el dels hotels, però sense poder utilitzar els espais comunitaris i, potser per això, han estat menys de la meitat dels de la ciutat que han decidit reobrir, com el Zenit, Sansi, Ibis, Reina Isabel o Goya. Els altres prefereixen esperar uns dies, d’altres que arribi la fase 2 o bé quan es permeti una major mobilitat i puguin rebre clients de fora de la regió sanitària.\nLa directora de l’Hotel Zenit, Sílvia Marqueta, va explicar que, de moment, han obert a “mig gas” i implementant mesures de neteja i desinfecció a les habitacions i a la resta de zones de l’establiment. Un aspecte en el qual coincideixen els establiments és a criticar que fins divendres a la tarda el Govern central no va confirmar que Lleida passaria a la fase 1. Aquest fet els ha limitat poder rebre reserves de cara a aquesta setmana, per la qual cosa alguns han decidit esperar uns dies a reprendre l’activitat.\nCal tenir en compte que el Nastasi i el Rambla encara estan a disposició de Salut.


Melmelada de aranja rosa rosada i melmelada de magrana - Receptes\nRecepta de melmelada de pomelo rosa rosada i magrana\nCalòries 50 kCal 3%\nAfegiu un gir a la melmelada amb pomelo rosa i suc de magrana en lloc de taronges. Perfecte per untar-les a les torrades o afegir-les a la seva cuina\n710 ml de suc de magrana amb ampolla\nSuc de melmelada de 2kg (4 lliures)\nRenteu el pomelo rosa i la llimona. Talleu les fruites per la meitat i, a continuació, a les falques i talleu-les finament, traient-ne els pits. Lligar els pips en una bossa de mussolina. Poseu un parell de petites plaques al congelador\nFeu el suc de magrana de fins a 1 litre (1 pinta) amb aigua i aboqueu-lo a una paella o conserva gran. Afegiu l'aranja, la llimona i la bossa de pips. Porteu la barreja a ebullició, després reduïu el foc i deixeu-ho coure lentament, sense cobrir, durant 1-1½ hores, o fins que la pela estigui molt tendra i es desintegri al prémer-la entre el dit i el polze.\nRetireu la cassola del foc i afegiu-hi el sucre i remeneu bé. Torneu la cassola a foc lent i remeneu fins que es dissolgui el sucre. Augmenteu la calor i bulliu la melmelada ràpidament durant 7-10 min, fins que s’assoleixi el punt de fixació de 105 ºC (calibre amb un termòmetre de sucre).\nTraieu la cassola del foc, poseu una mica de melmelada a una de les plaques fredes i torneu-la al congelador durant uns minuts. Traieu la placa del congelador i premeu la confitura: si la superfície s’arruga, la melmelada està a punt. Si no, bulliu-ho uns quants minuts més i torneu-ho a comprovar de la mateixa manera.\nUn cop assolit el punt de fixació, elimineu qualsevol escoria i deixeu que la melmelada es refredi durant 10-15 min abans d’abocar-la a gerres esterilitzades i escalfades. Col·loqueu un disc de cera a la part superior, cap a baix, pressionant-lo cap avall perquè no hi hagi bombolles d’aire sota el paper. Deixeu-ho refredar abans de cobrir les gerres amb tapa o celofan.\nRecepta de la coca de Digger\nrecepta de pastís de crispetes\nrecepta de crumble de fruites mary berry\nla nova dieta de Beverly Hills


Els candidats i l’organització de les Primàries sobiranistes de Barcelona estan eufòrics amb els 10.000 votants que ha mobilitzat la primera volta aquest cap de setmana. La votació, amb una logística més que accidentada i poca visibilitat mediàtica, l’ha guanyada a la búlgara Jordi Graupera, que segons ha dit l’organització no haurà de disputar-se el lideratge en segona volta i podrà escollir no només el tercer i cinquè lloc de la llista sinó ara també el segon. El flamant alcaldable haurà de triar si vol respectar la preferència dels electors designant al finalista Adrià Alsina com a número 2 o si aposta per una persona del seu cercle més estret i fa bo el malnom de “les primàries del Graupera” amb una llista pràcticament feta a mida.\nEn tots dos casos, després de menjar els torrons amb relativa tranquil·litat començarà el nou any amb l’autèntica prova de foc per davant. Perquè els 10.000 votants d’aquest cap de setmana són tot just una quarta part dels electors imprescindibles per optar a tenir representació a l’Ajuntament de Barcelona a les eleccions del 26 de maig. Ja no per ser alcalde, que se’n necessitarien deu vegades més, sinó simplement per ser regidor faran falta entre 30.000 i 50.000 paperetes. La participació serà previsiblement molt alta, perquè el procés segueix ben viu i a més les eleccions coincidiran amb el judici als presos polítics. Així que el llindar mínim del 5% del vot emès per tenir dret a escó posarà realment difícil la campanya electoral a Jordi Graupera: no només haurà d’aconseguir que cap dels votants de Primàries se’n vagi cap a altres opcions independentistes, sinó que haurà d’aconseguir créixer un 400% per arribar a entrar al Saló de Cent. El repartiment dels 41 seients del ple es fa per Llei d’Hondt i un cop es supera el llindar del 5% és raonablement fàcil arribar als dos o tres regidors. Superar el trio d’electes en canvi requereix un salt quantitatiu substancial en els vots aconseguits.\nMenció a part mereix l’organització interna de les votacions d’aquest cap de setmana, que ha fet aigües visiblement. Entre l’anecdotari de relliscades hi ha les dues hores de retard en el recompte de les paperetes, almenys una seu electoral tancada unilateralment perquè els voluntaris volien marxar a dinar i correus electrònics animant a votar un cop ja havien tancant les urnes diumenge al vespre. Tampoc les regles del joc han estat gens clares per als inscrits: les seus per al vot presencial no es van publicar fins quatre hores abans d’obrir les urnes —i perquè ho vam alertar la premsa—, no es va comunicar fins a mitja votació que el registre previ passava a ser opcional i el vot en línia deixava d’exigir validació presencial amb el DNI, el correu d’assistència per a incidències electròniques no donava a l’abast… Fins i tot hi ha qui veu llacunes en el reglament sobre l’absència de segona volta per certificar el lideratge. És cert que no hi havia precedents equiparables, però s’han viscut moments insòlits que no es poden repetir a la segona volta si les Primàries volen tenir credibilitat per a l’electorat general. També convindria un gir notori en l’hostilitat cap als partits tradicionals, que fins ara ha estat molt present en els discursos dels candidats. No només per no tancar la porta a una hipotètica confluència entre Primàries i el PDeCAT, sinó perquè el ple estarà molt fragmentat i a l’hora de les negociacions sortiran les llibretes dels retrets fets en campanya. Ada Colau també es va presentar a les eleccions amb un relat anti-stablishment molt bel·ligerant i després governant en minoria l’oposició li ha recordat cada dia la crueltat de l’aritmètica.\nEn la presentació dels resultats, tant els dos finalistes com l’organització –formada per ANC, Primàries Barcelona i Primàries per la República– han proclamat que aquest era l’inici d’una forma diferent de fer política. En efecte, és possible que el millor que aportin les Primàries al sobiranisme polític succeeixi fora de les Primàries: aplanar el camí a un horitzó de llistes obertes o semiobertes generalitzades, amb aparells de partit menys decisius i militàncies molt més mobilitzades. Si no es produeix cap efecte contagi, és evident que també hi ha un risc potencial de que les Primàries es vegin reduïdes amb el pas dels anys a un mer accident històric. I això seria lògicament molt dur per la gent que hi ha posat el coll, que ha deixat feines i càrrecs o que fins i tot s’ha mudat de continent. Però també s’ha de dir, ara i després, que l’èxit de veritat està a fora i que sense realisme no hi ha regeneracions efectives.\nEleccions municipals 26M Primàries Barcelona\nTrinit Desembre 17, 2018 | 13:11\n"El vot en línia ha deixat d’exigir validació presencial amb el DNI". Això es fals. Es nota que la Pauné es de la cantera de La Vanguardia. El procés és millorable, sobretot perquè era la primera vegada. No oblidem que tot s'ha fet en part gràcies als voluntaris. La inversió € de l'ANC específicament a BCN ha sigut molt modesta, i no ha passat els 3.000€. Sap greu que la periodista hagués d'esperar dues hores al recompte i no pogués anar al cinema.\nEl guanyador de les Primàries de Barcelona, el filòsof Jordi Graupera, té dret a escollir la segona i tercera posició de la candidatura final\nHi han participat més de 10.000 persones i en segona posició ha quedat Adrià Alsina


Edicions 62 publicarà la novel·la 'Canvi', de l'escriptor xinès Mo Yan\nARA Barcelona Actualitzada el 16/10/2012 15:40\n260x366 Mo Yan, premi Nobel Mo Yan, premi Nobel\nEdicions 62 ha adquirit els drets de publicació de la novel·la 'Canvis', del nou premi Nobel de literatura, Mo Yan. En aquesta novel·la, que apareixerà en els pròxims mesos. L'escriptor xinès personalitza els canvis polítics i socials de les darreres dècades al seu país en una narració disfressada d'autobiografia.\nMo Yan, un pseudònim que significa 'no parlis' en xinès, amaga Guan Moye, que es va fer famós gràcies a l'adaptació cinematogràfica de la novel·la 'El sorgo roig', realitzada pel director Zhang Yimou.\nNascut el 1955 a la província de Shandong en una família d'agricultors, va deixar d'anar a l'escola durant la Revolució Cultural per passar a treballar en una fàbrica que produïa petroli. Quan tenia vint anys es va unir a l'Exèrcit d'Alliberament del Poble i va començar a escriure quan encara era un soldat, l'any 1981. Tres anys més tard, se li va assignar una plaça de professor al departament de Literatura de l'Acadèmia Cultura de l'Exèrcit. Influït per la crítica política de Lu Xun i el realisme màgic de García Márquez, Mo Yan és el novel·lista més premiat d'una generació d'escriptors sorgida a mitja dècada dels 80 que retrata els costums i mites de la Xina rural.


Alternatives Omegle atzar | Omegle.name\n6 Respostes\tOmegle.Name : a 2013, els cinc millors Alternatives Omegle atzar incloure:\nAmb més de 20,000 membres a partir del dia, aquest és un dels llocs de xat de vídeo més visitat ha estat. Aleatòria de XAT habitacions separades especials per a homes i dones, i la creació d'un entorn per fer el xat càmera a l'atzar.\nXerrada Chatrandom amb noies, xatejar amb els usuaris i sales de xat s'han conegut per. Amb més característiques que l'original de Chatroulette, en termes de seguretat, S'han afegit noves característiques. Görütülü través ChatRandom amb gent real de xat, si us plau visiti el lloc web per iniciar l'activitat.\nSolia ser que Chatroulette alternativa és el més gran de la càmera de xat Omegle ara té un sistema d'atzar. El format de l'usuari en termes d'principalment OnlineChat és un simple però molt gran aleatòria Omegle 1 Hite va guanyar. Entre els molts molts altres llocs com Omegle amb una diferència. Original lloc Omegle al seu país d'origen o en un altre lloc ofereix xerrar amb els estrangers que es troben. Per fer això, pot iniciar la conversa amb una càmera web.\n# 3 Xerrar (http://www.funyo.com): Un usuari no pot acomodar a més d'un lloc de xat desconegut, però gràcies a la gent de molts països Funyo junts perfil. Llocs com Omegle, mantenint al mateix temps la popularitat de Chatroulette & Funyo també què et preocupis que hi ha de nou? Diversió amb un sistema que ha aconseguit que la llista de xats de la càmera a l'atzar.\n# 4 Streamberry (http://streamberry.com): Xat Video Streamberry un usuari pot iniciar sessió al xat de fàcil i ràpida recerca tocs amb un amic proper als països o ciutats es poden trobar. És molt fàcil d'utilitzar gràcies a usuari Omeglebook lloc està augmentant. Però, què esperes per començar a xatejar per vídeo?\nHa aconseguit impressionar a persones amb diferent disseny. En el context de la Omeglebook que va ser establert com una alternativa a Omegle.com (xerrada de la càmera a l'atzar, xats de vídeo en línia gratuït, xatejar en converses Omegle, Omegle, vostè pot trobar informació general sobre sortir amb els amics.)\nEl nom té una estructura molt agradable i memorable. En Anglès, la paraula 'omeglebook ‘ com un llibre, ” càmera a l'atzar ja no és compatible mostra el nom de la nova conversa.\nOmegleBOOK treballa amb una gran quantitat de clients estrangers a la font diferent conversa en lloc dels països més recents i remots proporciona a trobar un amic. Però la majoria dels usuaris com una alternativa a Omegle no li agrada vostè entendrà la causa d'aquest lloc. Sizlerede com Omeglebook.com pot connectar-se i trobar noves núvies de forma aleatòria.\nAquesta entrada s'ha publicat en Xat a Alternativa a Febrer 24, 2015 per Omegle.\tMissatge de navegació\n← Omegle llibre\nXat Omegle Estudiant Universitari →\n6 thoughts on "Alternatives Omegle atzar”\tNaser agost 12, 2015 a 1:51 sóc\tHola\nRespondre ↓\tkz Octubre 28, 2015 a 9:28 sóc\tHola\nRespondre ↓\tParesh juny 26, 2016 a 9:35 sóc\taquest\nRespondre ↓\tNaser agost 12, 2015 a 1:54 sóc\thola el meu nom Nasser . jo puc …………………………………………………..\nRespondre ↓\tazizkk agost 21, 2015 a 7:55 pm\tAziz\nRespondre ↓\tem abril 1, 2016 a 6:56 pm\tHola