Consum col·laboratiu (Eco2.0 – 19) – OSSMA\nMedi Ambient » Consum col·laboratiu (Eco2.0 – 19)\nEn els últims anys ha sorgit una alternativa a la compra individual que es centra en l’ús compartit de productes i serveis, i en permetre que tots els membres d’una societat se’n puguin beneficiar. És el consum col·laboratiu.\nAquesta nova forma d’entendre l’economia i les relacions socials dóna prioritat a l’accés per sobre de la possessió, i és més sostenible que el consum individual perquè enlloc de promoure que cada persona posseeixi un producte, fomenta que molts puguin accedir-hi, a un cost econòmic més baix per a tothom.\nA més, amb el consum col·laboratiu es creen noves xarxes de relacions basades en la confiança en els altres i, al seu torn, els vincles i els contactes entre les persones implicades es fan més forts.\nFont: extret de la portada del llibre What’s Mine Is Yours: The Rise of Collaborative Consumption, de Rachel Botsman (2010)\nEl ventall de possibilitats que ofereix el consum col·laboratiu és molt divers: intercanvi de coneixement o habilitats, compartir cotxe o aparcament, intercanviar llibres, ús de bicicletes, entre d’altres. Amb aquesta opció, molta més gent accedeix a productes o serveis que no poden gaudir de forma individual, bé perquè són cars o perquè no es tenen prou coneixements (per exemple reparar un endoll, assessorament legal o fiscal, aprendre un idioma, etc.).\nQuins beneficis té el consum col·laboratiu?\nEnforteix les relacions socials ja que les persones s’han d’organitzar perquè tothom pugui ser beneficiari del servei o producte.\nPermet disminuir la despesa econòmica perquè redueix el nombre de productes que s’han de comprar. Un mateix producte és utilitzat varies vegades per diverses persones.\nS’aconsegueix una disminució de l’impacte ambiental ja que en consumir menys productes hi ha una reducció de la generació de residus i ús de recursos naturals.\nFomenta l’intercanvi de coneixement entre diferents persones que poden ajudar-se en projectes concrets enriquint les habilitats i l’experiència personal.\nDirectori de Projectes de Consum col·laboratiu a España. Consumo Colaborativo\nIntercanvi: reivindiquem el consum col·laboratiu!. Time out Barcelona\nBanc del temps de la Universitat de Barcelona\nConsumir en comunitat. Ecoconsells de l’OSSMA (núm. 93). Universitat de Barcelona\nEtiquetes: compartir recursos, cooperació, ecoconsells, intercanvi, sostenibilitat


Nom: ESGLÉSIA DE LA MARE DE DÉU DE GRÀCIA\nNúm. Registre / Catàleg: 460-I\nL'església de la Mare de Déu de Gràcia és davant la parròquia de Sant Llorenç, en una de les zones més elevades de la població. L'edifici de la Confraria, actualment fora de culte, va ser església des de principis del segle XV, tot i que fou construït amb una funcionalitat civil, com manifesten les estructures productives descobertes recentment. Des del segle XVII és seu de la confraria mariana que li dóna nom.\nÉs un edifici de planta rectangular d'una sola nau i orientat al nord. Els murs perimetrals són de maçoneria de pedra mitjana carejada i lligada amb argamassa de calç. Coberta amb un bigam de fusta i teula a doble vessant, suportat per tres arcs de diafragma bastits amb carreus i fonamentats sobre pilars de grans carreus. El presbiteri s'alça sobre una volta catalana de maons plans que es recolzen sobre dos arcs rebaixats A l'alçada del tercer arc diafragma un mur transversal delimita una cripta, també transversal, que originalment s'obria a l'exterior a través dels esmentats arcs. Al mig de la nau, en sentit longitudinal hi ha dos grans vasos funeraris del segle XVII. Al mur est s'hi obren tres finestres del segle XV (modificades i ampliades posteriorment).\nEstilísticament, l'edifici correspon als darrers anys del segle XIII o començaments del XIV. La reforma que transformà totalment la concepció espacial i funcional de l'edifici es realitzà en el primer quart del segle XV, en el marc de les corrents goticistes del moment.\nLa façana es va construir sobre un basament de pedra sorrenca, té una porta de cavallers, i la porta en arc de mig punt presenta gran dovelles, característiques de les construccions catalanes d'aquest moment. A ambdós costat de la porta i més altes s'obriren dues petites finestres treballades en pedra, d'arc trilobulat i d'escassa llum, que il·luminaven els peus de l'església. L'església de la Mare de Déu de Gràcia és davant la parròquia de Sant Llorenç, en una de les zones més elevades de la població. L'edifici de la Confraria, actualment fora de culte, va ser església des de principis del segle XV, tot i que fou construït amb una funcionalitat civil, com manifesten les estructures productives descobertes recentment. Des del segle XVII és seu de la confraria mariana que li dóna nom.\nÉs un edifici de planta rectangular d'una sola nau i orientat al nord. Els murs perimetrals són de maçoneria de pedra mitjana carejada i lligada amb argamassa de calç. Coberta amb u...\nAquesta església és atribuïda als templers. Als arcs torals hi ha escuts de l'orde dels templers. En una carta de poblament del 1224 trobem una referència al solar on es va construir. En la reforma del segle XV es va modificar la façana i la capella major. En la Guerra Civil de 1936-1939 es van destruir diferents retaules: un de gòtic atribuït a Jacomart i els de santa Madrona, Sants Cosme i Damià , Santa Anna i Nostra Senyora del Roser.


Les revistes ‘Cadí-Pedraforca’ i ‘Pyrénées Magazine’ guanyen els premis Pirene - El Periòdic d'Andorra\nLes revistes ‘Cadí-Pedraforca’ i ‘Pyrénées Magazine’ guanyen els premis Pirene\nTambé s’ha reconegut els documentals ‘Ella, la vall’ i ‘L’allau d’Arinsal’\nLa ministra de Medi Ambient, Sílvia Calvó, de Cultura, Olga Gelabert, amb els guanyadors i el jurat, ahir. | SFGA/CESTEVE\nEls premis Pirene de periodisme interpirinenc, que aquest any celebren la 22a edició, han reconegut un reportatge de la revista Cadí-Pedroaforca, un altre de Pyrénées Magazine, així com els documentals Ella, la vall i L’allau d’Arinsal. El certamen l’organitzen el departament de Promoció cultural i política lingüística i el Gabinet de comunicació del Govern. En aquesta edició, el jurat va avaluar els 39 treballs, dels quals 35 de premsa escrita i quatre d’audiovisuals. Els reportatges van procedir d’Andorra, França, Aragó, Catalunya i el País Basc, i els idiomes en què s’han presentat van ser català, castellà i francès.\nEn premsa escrita, el reportatge premiat va ser el dossier Pobles buits del número de la revista Cadí-Pedraforca publicada la tardor-hivern 2016. El jurat va valorar que el reportatge tracta el tema de l’abandonament dels territoris de muntanya «amb una tria de testimonis molt acurada i destaca per la qualitat de la redacció i el rigor periodístic». El coordinador del dossier, Carles Pont, exdirector de la revista, va explicar que els pobles que hi surten «no estan morts», ja que encara queden «testimonis vius». L’actual director de la revista, Guillem Lluch, va afegir que Cadí-Pedraforca «vol deixar testimoni d’allò que se’n va, conservar la petita història de com era la vida a les comarques».\nTambé va estrenar guardó: el de millor reportatge de temàtica mediambiental, dotat amb 1.500 euros pel ministeri de Medi Ambient, Agricultura i Sostenibilitat. La guanyadora va ser la periodista Mari Ange Lobera pel conjunt de reportatges publicats a la revista Pyrénées Magazine, en particular per Beautés éphémères des Pyrénées’ i Ceux qui content fleurette. Lobera va subratllar que ‘Pyrénées Magazine’ és «un mitjà per transmetre la riquesa ecològica dels Pirineus».\nLa producció Ella, la vall, codirigit per Albert Cristòfol i Albert Galindo, de la productora Qucut Producció i Animació,i emès per Andorra Televisió, reprèn la temàtica de les zones de muntanya amb pocs habitants, com les Valls d’Aguilar, a l’Alt Urgell, i presenta la vida actual des d’un punt de vista femení que el jurat va considerar «molt interessant i amb un enfocament obert al futur». Els directors van ressaltar que, com ‘Cadí-Pedraforca’, el treball pretén «preservar i difondre la cultura de muntanya», segons l’ANA.\nL’allau d’Arinsal, de Ràdio i Televisió d’Andorra ha estat dirigit per Anna Pifarré, realitzat per Ignasi Llobet amb la producció d’Eva Pesado, RTVA i el Centre d’Estudis de la Neu i de la Muntanya d’Andorra (Cenma), i emès per Andorra Televisió. Marc Pons, del Cenma, ha valorat «el rigor científic» amb què s’ha elaborat el treball. El 8 de febrer de 1996, l’allau de les Fonts, a Arinsal, es va desprendre a 300 quilòmetres per hora, arrossegant un milió i mig de metres cúbics de neu.


Vegueries, notícies i articles: de desembre 2011\nL’ÀMBIT PENEDÈS FINALMENT ES DESBLOQUEJA (però la Vegueria continua encallada)\nPlataforma Vegueria Penedès, Comunicat 160, 27.12.2011\nEl Butlletí Oficial de la Generalitat del passat dia 23 publicava un edicte del Departament de Territori i Sostenibilitat, amb data 16-12-2011, en què sotmetia a informació pública el projecte de decret per al desplegament de la llei 23/2010, la llei que establia l'Àmbit de planificació del Penedès i que va ser aprovada per unanimitat al Ple del Parlament del 14 de juliol del 2010. No cal dir que és una magnífica notícia per a les nostres comarques ja que per fi es desencalla aquesta llei al cap de gairebé un any i mig d'haver estat aprovada, tot i que la disposició transitòria primera donava al govern un termini de tres mesos per iniciar els treballs d'elaboració del Pla territorial parcial del Penedès.\nLa tardor del 2010 hi va haver eleccions al Parlament de Catalunya que van comportar el canvi del govern i un alentiment de l'acció de govern. Davant d'això, el 17.03.2011, una delegació de la Plataforma per una Vegueria Pròpia vàrem fer una visita al nou secretari de Territori i Mobilitat de la Generalitat de Catalunya, el vilanoví Damià Calvet, per tal de demanar que s'accelerés el desplegament de la llei esmentada. Tot i el retard, el procés finalment s'ha engegat i ja no es pot fer marxa enrere. Ara, un cop fixats els terminis per a les diverses tasques a fer, caldrà estar amatents per seguir de prop tot el procés; de moment els municipis de l'Anoia que vulguin continuar a les Comarques Centrals (com a mínim el 7 de l'Alta Anoia) tenen 2 mesos per acordar-ho en els seus respectius plens, desprès caldrà seguir diversos procediments fins que finalment quedarà fixat pel Govern l'acord corresponent sobre la seva formulació definitiva, el que vol dir que haurem d'esperar-nos uns quants mesos, abans no es pugui començar a formular l'elaboració del Pla territorial parcial del Penedès, i l'imprescindible desplegament de serveis de les diverses conselleries, amb el nomenament del delegat territorial inclòs.\nDesprès de la llarga campanya de la PVP, més de sis anys de treball en defensa de l'Àmbit i de la Vegueria Pròpia, hi ha motius per l'esperança, però també per la preocupació. En primer lloc per la lentitud del procés, tant la que hi ha hagut fins ara com la que sembla que hi continuarà havent a la vista dels terminis fixats i de la feinada pendent de fer. El segon motiu de decepció és el fet que el grup de treball per fer el seguiment del Pla territorial, estigui integrat per 7 representats de l'Administració de la Generalitat i 8 de les administracions locals; i els representants dels agents socials i econòmics penedesencs? Ara queden fora, i tan sols es contempla la possibilitat que puguin assistir com a convidats a les reunions del grup de treball amb l'equip redactor, una persona per a cada una de les quatre comarques, elegides pels Consells comarcals respectius, i altres persones amb coneixements tècnics especialitzats, quan ho consideri el moderador de les reunions del grup de treball.\nFinalment hem de continuar insistint en un fet molt greu: la Mesa del Parlament segueix sense donar llum verda a la Proposició de llei per modificar l'article 9 de la Llei de Vegueries i afegir-hi la del Penedès, presentada primer per Solidaritat Catalana per la Independència el 22 de febrer, i posteriorment una segona presentada per CIU el 10 de maig, que es pràcticament igual a la primera. Les dues resten en un calaix fins que la presidenta decideixi tirar-les endavant… És inexplicable que el grup de CiU que tan aferrissadament va defensar l'esmena durant la tramitació de la llei de vegueries, que ara l'ha tonada a presentar per a ser debatuda, i que té majoria absoluta a la mesa del Parlament, no desbloquegi d'una vegada la tramitació definitiva de la Vegueria Penedès.\nL’ÀMBIT PENEDÈS FINALMENT ES DESBLOQUEJA (però la ...


FSIE MANIFESTA LA SEVA INDIGNACIÓ DAVANT L'INCOMPLIMENT DE L'ACORD 2016\nEls responsables de Conselleria d'Educació han detallat avui, en Mesa de l'Ensenyament Concertat, els punts de l'Acord signat el 2016 que no es duran a terme per falta de pressupost.\nFSIE-Illes Balears -sindicat dels professionals de l'educació privada, concertada i d'atenció a la discapacitat- vol manifestar la indignació amb què han rebut els treballadors de la xarxa concertada l'anunci fet avui pels responsables de la Conselleria d'Educació de deixar en suspens tant l'Acord aconseguit en 2016 com altres millores acordades per al proper any.\nFSIE recorda que l'Acord només reactivava l'Acord de 2008, el qual havia d'haver estat implementat en la seva totalitat el 2014 i que ja va ser suspès en 2009 amb l'inici de la crisi econòmica. Ara, les retallades que va aplicar el Govern en els Pressupostos de 2020 tornen a castigar els professionals de l'educació concertada i de l'educació especial.\nQuins són els pactes que no es desenvoluparan en 2020?\nPer a finals d'al 2019 estava acordada l'equiparació a el 100%, sense comptar l'antiguitat, dels docents de la xarxa concertada amb els de la la pública. Conselleria diu que no hi ha diners per incrementar en uns 25 € mensuals el sou dels mestres d'Infantil-Primària i els professors de Formació Professional.\nQueda suspesa també la negociació per a l'abonament de nous sexennis, així com la jornada completa a 23 hores lectives per als professors de secundària.\nQuines són les altres millores suspeses?\nContinuaran sense abonar les pagues extres de 25 anys d'antiguitat generades pels docents de concertada i educació especial des de l'any 2013.\nNo s'implantarà la figura de l'orientador d'Infantil-Primària en els centres concertats en els quals devia incorporar-se aquest servei escolar a l'inici de curs 2020/21.\nTampoc no es veuran incrementats els mòduls econòmics destinats a sufragar les despeses ordinàries de funcionament de les escoles concertades. Això repercuteix directament en el sou al personal d'administració i serveis (menjador, neteja, oficina, manteniment) d'aquests centres, el qual tampoc es podrà veure augmentat via complement autonòmic.\nFSIE considera que avui la Conselleria només ha donat males notícies a el sector, de manera que posa en dubte la suposada intenció dels seus responsables polítics de tractar de forma més digna als treballadors dels centres educatius privats sostinguts amb fons públics.\n27 DE NOVEMBRE: DIA DEL DOCENT\nEL GOVERN EN FUNCIONS APROVA UN PLA ESTRATÈGIC PER A RENOVAR L'FP\nLA FEDERACIÓ DE SINDICATS INDEPENDENTS D'ENSENYAMENT LLANÇA UNA APP ÚNICA EN EL SECTOR\nIncrement salarial previst del 0'25% sobre les nòmines dels docents en pagament delegat a efectes de juliol de 2019.\nInformacions sobre com ens pot afectar -al sector de treballadors de l’ensenyament concertat i de centres d’atenció a la discapacitat- la Llei de Pressuposts 2020 de la CAIB\nMesa de Concertada JA!\nFSIE I LA RESTA D'ORGANITZACIONS SINDICALS DENUNCIEN EL VI CONVENI D'ENSENYAMENT CONCERTAT


El Papa defensa el bisbe Juan Barros i diu que les acusacions sobre ell "són calúmnies"\nAlgunes víctimes d'abusos per part del sacerdot Fernando Karadima diuen que Barros ho va encobrir\nEl Papa Francesc, camí de la missa final del seu viatge a Xile, dijous a Iquique. MARIO RUIZ / EFE\nSantiago de ChileEn l'últim dia del seu viatge a Xile, el papa Francesc va defensar el bisbe xilè Juan Barros i va assegurar que les acusacions que afirmen que Barros va encobrir els abusos sexuals a menors comesos pel sacerdot Fernando Karadima "són calúmnies".\n"El dia que em portin una prova contra el bisbe Barros, parlaré", va declarar el pontífex a un grup de periodistes de diversos mitjans locals a la seva arribada a la ciutat d'Iquique, on dijous va celebrar la tercera i última missa de la seva gira apostòlica per Xile. "No hi ha una sola prova en contra seu: tot és calúmnia", va afirmar Jorge Mario Bergoglio en declaracions als informadors que el van abordar en el moment de pujar al papamòbil.\nEn conèixer les paraules del papa Francesc, Juan Carlos Cruz, una de les persones que es van querellar contra Fernando Karadima, va mostrar la seva disconformitat amb el pontífex. "Seguim igual i el seu perdó segueix sent buit", va manifestar a través del seu compte de Twitter. "Com si algú hagués pogut fer una selfie o una foto mentre Karadima abusava de mi o d'altres persones amb Juan Barros parat al costat veient-ho tot", va dir molest.\nMés tard, quan el summe pontífex volava cap a Lima, la següent parada en el seu viatge, Juan Carlos Cruz, Juan Andrés Murillo i James Hamilton, tres de les víctimes de Karadima, van emetre una declaració pública en què van rebutjar la defensa que va realitzar el papa Francesc del bisbe Juan Barros.\nEn el text van assegurar que la defensa del Papa és ofensiva i dolorosa i que, a més, mostra una cara desconeguda de l'arquebisbe de Roma. "El que ha fet el Papa avui és ofensiu i dolorós, i no només amb nosaltres, sinó contra tots els que lluiten per crear contextos menys abusius i més ètics en llocs com l'Església catòlica. També confirma que encara hi ha molt per fer, i seguirem en aquest camí", van afegir en una roda de premsa.\n— Juan Carlos Cruz Ch. (@jccruzchellew) 18 de enero de 2018\nTots tres van assenyalar que cal que les paraules de perdó, vergonya i dolor que ha expressat el Papa durant la seva visita a Xile es transformin en accions concretes, per erradicar de les files de l'Església tots els que han abusat sexualment de nens, nenes, joves i persones vulnerables. "I també tots els que han encobert activament i passivament aquests abusos", han afegit.\n"És inacceptable el que avui ha dit el papa Francesc en referència a la nostra causa i la nostra lluita. És ofensiu per a nosaltres i per a tots els que han patit abús, en particular abús clerical. També per als que estem lluitant contra l'abús sexual i psicològic comès a nens, nenes i adolescents. No acceptem acoquinaments de ningú, per poderós que sigui", van recalcar. Els tres homes van afirmar que "tot això és greu i creiem que, finalment, revela un rostre desconegut del pontífex i de gran part de la jerarquia de l'Església".\nUn bisbe qüestionat\nJuan Barros Madrid, nomenat bisbe el març del 2015 pel mateix papa Francesc, ha estat aquests dies a l'ull de l'huracà per la seva participació en els principals actes religiosos de la visita del pontífex. Tot a causa de les denúncies en contra d'ell com a encobridor dels crims comesos per Fernando Karadima quan aquest era rector de l'església d'El Bosque.\nDimarts passat, Barros va aparèixer per primera vegada en públic a la gira de Bergoglio durant la missa multitudinària celebrada al parc O'Higgins de la capital xilena. Arran d'aquest fet, Juan Carlos Cruz va assegurar que Barros hi era present quan el rector d'El Bosque abusava d'ell. Igual que en ocasions anteriors, Barros va rebutjar aquesta acusació.\nPoc abans que el Papa sortís a defensar-lo, el bisbe d'Osorno va assegurar aquest dijous que Francesc li va donar ahir paraules d'"ànim, suport i afecte". A més de la missa al parc O'Higgins, Barros també va ser aquest dimecres a la missa que el Papa va oficiar a l'aeroport Maquehue de la ciutat de Temuco, i va assistir aquest dijous a la del Campus Lobito, a la ciutat d'Iquique, on es va desplaçar juntament amb altres bisbes xilens que van acompanyar el seguici vaticà.\nEn declaracions als periodistes a la seva arribada a la capital de la regió de Tarapacá, Barros va assegura: "El Sant Pare sempre ha estat molt afectuós i m'ha donat suport". "Això a un, com a fill de l'Església, com a sacerdot i bisbe, l'alegra, l'enforteix", va afegir. Preguntat per la seva presència a la gira papal, després que dilluns passat Bergoglio digués que sentia "dolor i vergonya" i demanés perdó pels abusos comesos per membres del clergat contra joves i nens, Barros va respondre que "participar en la missa és el més gran, i això és el que preval per a molts".\nel Papa Francesc Francesc abusos sexuals


Protagonista del mes: Drogueria Martínez\nEntrevistem el Pere Martínez, propietari de la Drogueria Martínez, de Castelldefels: “És gratificant rebre la visita d’una persona que està aprenent la meva llengua, sigui alumne o aprenent del Voluntariat per la llengua”.\n1/ Hola, Pere, quant temps fa que regentes aquest comerç? Ets primera generació a la botiga?\n2/ Quins són els productes més venuts de la botiga?\n3/ Tens algun tipus de producte especial o que la gent no se l’esperi?\n4/ Quin tipus de clientela tens?\n5/ Des de quan Drogueria Martínez és establiment col·laborador amb el Voluntariat per la llengua? Per quin motiu t’hi vas adherir?\nDrogueria Martínez és establiment col·laborador amb el VxL des de febrer de 2011. M’hi vaig adherir per ajudar: és gratificant rebre la visita d’una persona que està aprenent la meva llengua, sigui alumne o aprenent.\n6/ Recordes alguna anècdota relacionada amb l’alumnat o els voluntaris i aprenents que han vingut al teu establiments?\n7/ Vols afegir alguna cosa més?\nAgraïm al Pere la seva participació i animem el voluntariat i l’alumnat a visitar els establiments col·laboradors de Castelldefels: https://www.vxl.cat/establiments\nSi voleu adherir el vostre comerç a la xarxa d’establiments col·laboradors del Voluntariat per la llengua de Castelldefels, us podeu adreçar a vxl.eramprunya@cpnl.cat\nNous trucs de màgia per promoure la conversa de les parelles lingüístiques!\nAmb la nova entrega, ja hi ha 17 vídeos de la sèrie audiovisual “Màgia per conversar” per practicar el català


Who's there?: Batecs a la prestatgeria\nÉs molt probable (algun cas proper ens ho confirma) que la lectura de Ayen erekh—ahavah (en català seria alguna cosa com Vegeu: amor) tingui dues conseqüències. La primera és aquella sensació d’estranyesa tan difícil d’explicar i que tan sols s’esdevé després d’haver compartit uns quants dies amb un llibre únic; l’altra, que, si el lector tenia ínfules d’escriptor de ficció deixi córrer qualsevol pretensió en aquest camp i es dediqui a una altra cosa. Perquè Ayen erekh—ahavah és literatura de debò. Difícil. Dolorosa. Abassegadora. Excessiva. Podria ser l’única novel·la del món. És de David Grossman.\nDavid Grossman (1954) és un escriptor israelià que, en segons quins cercles, és més conegut i citat per les seves opinions sobre el conflicte israeliano-palestí que per ser un novel·lista excepcional. Uns el consideren un pacifista d’esquerres, benintencionat però ingenu, i molts altres (els qui encara no han entès que es pot ser propalestí sense haver de ser antiisraelià) en citen només el que els interessa. Tanmateix, si algú s’hi acosta sense prejudicis (ara l’innocent sóc jo), trobarà una veu d’un pes intel·lectual enorme (amb un punt, sí, de volguda d’ingenuïtat) que es configura com a arma per lluitar contra el cinisme conformista que envolta tot conflicte. Que algunes de les afirmacions que fa són discutibles? I és clar; doncs discutim-les i ja està.\nSi algú llegeix, per exemple, el recull d'articles Escriure en la foscor sense benes als ulls hi trobarà un home que estima el seu país i la seva llengua ―indestriables― amb bogeria. Els sis textos inclosos en aquest llibre són extrets de conferències i presentacions diverses que Grosmann va fer des de l’any 2002 fins al 2007. Són tots apassionats i apassionants, però en destacaríem (molt subjectivament, com sempre) les reflexions al voltant de l’obra de Bruno Schulz i l’anàlisi punyent sobre el llenguatge individual i el llenguatge de masses.\nDe fet hi ha qui (en coneixem un cas ben proper, també) no pensa llegir cap novel·la més d’en Grossman perquè, comparada amb Ayen erekh—ahavah, segur que l’acabaria decebent. És molt millor rellegir Vegeu: amor. Hi ha pocs llibres que bateguin amb la força d’aquest.\nPotser algun dia algú el traduirà al català. Mentrestant, el podeu trobar en molts altres idiomes.\nPublicat per David a 20:16\nVaig llegir "La vida sencera" (que no és el seu títol original) i se'm va fer una mica excessiu. Potser no vaig començar amb bon peu.\n9 de juny de 2011, a les 21:41\nTambé pot passar, David, que quan es llegeix un llibre bo i ben escrit t'agafin unes ganes boges d'escriure... I és que la bona escriptura incita la creativitat!\n9 de juny de 2011, a les 21:42\nJo vaig intentar llegir "La vida sencera" però, al contrari del que va fer Allau, no el vaig poder acabar perquè malgrat el seu interès indubtable se'm feia molt feixuc.\nAl contrari també del que diu Teresa, a mi, de vegades, la bona escriptura em paralitza. Sento com m'hauria agradat signar segons quins textos i puc estar dies sense pensar en poder escriure.\nPer cert, David! Has llegit aquest llibre en hebreu?\nUna abraçada, no la de sempre, una altra!\n10 de juny de 2011, a les 15:58\nDe “La vida sencera” no te’n puc dir res, Allau. Després de “Vegeu: Amor” no he llegit res més (de ficció) d’en Grossman. Potser m’hauré d’arriscar a la decepció que significaria llegir-ne res que estigués per sota (em sembla que forçosament hi ha d’estar) de “Vegeu: Amor”.\nTens tota la raó, Teresa, i també m’ha passat. El problema, per mi, ve després, quan comparo allò que he escrit amb allò que sé que és bona literatura.\n“Vegeu: Amor”, també pot arribar a ser feixuc, Glòria. Tanmateix, si hagués de salvar algun llibre dels que tinc a casa, d’aquest segur que no me n’oblidaria. Entenc la sensació de paràlisi que expliques. A mi no em paralitza, però, com li deia a la Teresa, la bona escriptura m’acomplexa.\nTant de bo l’hagués pogut llegir en hebreu, Glòria, però el meu hebreu és tan precari que no hauria pogut passar de la primera línia ("Això va passar així. Uns mesos després de la mort i l'enterrament de l'àvia Henni, Momik va rebre un nou avi."). L’he llegit en anglès i en espanyol i ara l’estic rellegint, un altre cop, en aquesta darrera llengua.\nT’agraeixo aquesta nova abraçada! Te’n torno una de ben sincera, com sempre.\n10 de juny de 2011, a les 22:30\nUna cita de Rodrigo Fresán que potser ve a tomb:\n“Con el paso de los libros y la sostenida exploración y práctica de esa imprecisa ciencia que, a falta de otro mejor, responde al nombre de Literatura, he comprendido, no sin algo de esfuerzo y con bastante sorpresa, que en el fondo y en la superficie de todas las historias existen tan sólo dos categorías de escritores y, por lo tanto, dos categorías de lectores.\nEso es todo, todos somos lectores de un modo o de otro.”\n10 de juny de 2011, a les 22:38\nJo sempre que tinc un del Grossman a les mans toco el cel de bo que és i estic en franc acord amb el fet de que es pugui ser propalestí i contra els politics de torn que tenen i al mateix temps proisraelià i disconforme amb amb alguns politics més i amb les anades de peu que fan i d'això Grossman en sap molt i no pas per ingenu sinó per llest com és i de tant llest que quan escriu des de la foscor lluminosa encara ho és més\n11 de juny de 2011, a les 0:52\nDavid, tens un premi.\n11 de juny de 2011, a les 14:22\nUna cita molt encertada, Allau. Jo sento una barreja d'ambdues sensacions: m'alegro que algú hagi pogut escriure allò i per altra banda, de vegades, sento una mica d'enveja.\nM'alegro que coincidim, Carles. Moltes gràcies pel comentari. Potser decideixo fer el pas i llegir alguna altra obra de ficció d'aquest escriptor tan meravellós.\n11 de juny de 2011, a les 20:19\nT'agraeixo molt que hagis pensat en el meu blog per concedir-me aquest premi, Enric. El que passa és que em fa una mica de mandra entrar en l'espiral aquesta dels premis. No t'ho prenguis malament, si us plau, però si accepar-lo implica haver de fer tot el que expliques al teu blog, preferixo agrair-te de tot cor que hagis pensat en mi i prou. I repeteixo: moltes gràcies!\n12 de juny de 2011, a les 20:17\nDavid, no m'ho prenc malament, tot el contrari. Fixa't el que dic en el meu apunt: que no l'acceptis (accepteu) vol dir que he triat bé. He seguit la cadena com a exercici. Jo hauria fet el mateix i era molt fàcil tallar-la sense més. He volgut veure si era possible matar-la fent-la arribar al lloc adequat.\n12 de juny de 2011, a les 20:31\nBona i intel·ligent tàctica, Enric.\n14 de juny de 2011, a les 19:06


Quatre nous ingressats a l’hospital en una jornada amb mig centenar de positius - Altaveu el diari digital d'Andorra\nTres nous ingressats a l’hospital en una jornada amb mig centenar de positius\nTots els pacients han estat ubicats a la planta Covid mentre que a la unitat de cures intensives es mantenen set malalts, cinc dels quals amb respiració mecànica\n29/04/2021 (17:15 CET)\nDesprés de dies de progressiva disminució, la pressió que la pandèmia exerceix sobre l’hospital de Meritxell s’ha incrementat aquest dijous, amb l’ingrés de tres persones a la planta. Per ara, es manté estable l’ocupació de la unitat de cures intensives. Això en una jornada amb mig centenar de nous positius, xifra relativament per sobre de la de dies anteriors, i una reducció del nombre de classes amb alumnes aïllats.\nAixí es desprèn de l’actualització sanitària que ha fet pública Salut. En les darreres hores, s’han incrementat fins a 13.198 el total de casos diagnosticats al país. És a dir, 50 nous positius, una de les xifres més elevades dels últims dies. D’aquests, 12.650 han superat la malaltia, 60 dels quals han rebut l’alta sanitària entre dimecres i dijous. Malauradament 125 han perdut la vida.\nPer tant, hi ha una reducció de deu persones pel que fa als casos actius, que baixen de 433 a 423. A poc a poc la dada es va apropant a la barrera dels 400. La pitjor xifra de la jornada, però, ve des de l’hospital. Al centre sanitari han crescut el nombre d’ingressats, amb tres nous pacients, tots ells a la planta Covid, on hi ha deu malalts. Set més es mantenen a l’UCI, dels quals cinc sota respiració mecànica.\nLa dada positiva de la jornada es troba al sistema escolar, amb una caiguda del nombre de classes amb alumnes confinats. Passen de 43 a 33, de les quals onze amb tots els estudiants aïllats al seu domicili i 22 només amb alguns. A banda, 28 grups més es troben en situació de vigilància passiva.\nPel que fa a la campanya de vacunació, al llarg de la jornada d’ahir es van vaccinar 258 persones. Per tant, ja són 28.860 les persones que han rebut almenys una dosi.


Microscopi: Volem poder votar ·\nMicroscopi: Volem poder votar\nRedacció 22 setembre 2017 2 min read\nLes forces polítiques que defensen el règim postfranquista de 1978 han acordat fer el boicot al referèndum d’autodeterminació de Catalunya amb tots els mitjans al seu abast. Per una banda estiren la legalitat com una goma elàstica i per l’altra utilitzen la justícia com si fos la seva esclava: jutges, fiscals, policies. L’orquestra del PP fa ballar al PSOE, Ciudadanos i fins i tot a uns quants ex-comunistes penedits, al ritme de la marxa real. Tots ells estan d’acord, repressió contra els dirigents, contra els funcionaris, contra la gent. La llibertat d’impressió, la lliure informació o de reunió, a hores d’ara ja no existeixen plenament a l’estat espanyol (abans del procés tampoc érem cap exemple de país democràtic). El seu objectiu és fer por, que la gent opti per no votar.\nEl procés d’autodeterminació ens ha portat la força de la definició, la fotografia íntima dels partits polítics: fins on són capaços de reduir el sistema democràtic, les preteses llibertats trepitjades, la justícia ferida de mort sense credibilitat i amb la separació de poders feta miques. Mai més, aquests partits polítics ens podran mirar als ulls i parlar-nos de democràcia. Ells sols, han convertit el referèndum d’autodeterminació en un referèndum per la democràcia, de fet la qüestió ara és si volem seguir amb un règim amb forts trets dictatorials o volem construir una societat plenament lliure.\nTotes les postures són respectables. Els ciutadans de Catalunya en són un exemple de saber fer, lluny dels crits d’amenaces i violència que ens arriben dels servidors espanyolistes, tothom té la seva idea, la seva opció de vot pensada o no, però tots ens respectem i no caiem en les provocacions. Podem anar a votar o no. Sigui l’opció que sigui no desqualifiquem als altres. El menyspreu, l’odi, el qualificar el referèndum de comèdia, són les actituds antidemocràtiques dels que per acció o omissió ajuden als del règim neofranquista. El segrest de publicacions, l’escorcoll d’impremtes, tancament de webs, citacions judicials, prohibició d’actes, identificació de persones per fer propaganda del referèndum, etc. On són els demòcrates? Podeu defensar la Constitució sense vulnerar-la? De moment la llibertat de reunió, d’expressió, de presumpció d’innocència, etc. ja han estat trepitjades.\nTots estem cridats a dir la nostra el proper dia 1 d’octubre, tots els veïns, pensin el que pensin poden expressar la seva opció. Volem poder votar!\nTags: Decidim Jacint Padró\nPrevious: Editorial conjunt AMIC: Per un futur sense amenaces\nNext: Veus: De la primària a l’institut


Apartament de disseny amb llar de foc a la Vall de Núria\nApartament de disseny amb llar de foc davant del cremallera de Núria\nApartament de disseny, amb espectacular terrassa amb gespa artificial compartida, davant de l'estació del tren cremallera que va a la Vall de Núria i amb vistes al bosc de Ribes i al riu Segadell. Una habitació amb llit de matrimoni i l'altra amb llitera. Xemeneia de pellets. Possibilitat de pàrquing. A 20 metres de l'Hotel Els Caçadors (2 dormitoris, 1 bany, 4 places).\nLes reserves superiors a una setmana tenen una neteja gratis de l'apartament (llençols i tovalloles incloses).\nPretenem que us hi trobeu com a casa, oferint en aquest cas un plus de llibertat horària i permetent-gaudir igualment de tots els serveis de l'hotel:\nLa Sala de la Lluna, sala d'estar per a relaxar-vos a la terrassa amb solàrium i jacuzzi exterior climatitzat.\nDutxa y banyera\nTerrassa compartida amb vistes


BLOC DE LA ZER CONCA DE BARBERÀ | El bloc de la zona escolar rural Conca de Barberà\nEl passat dimarts dia 31 d’octubre, vam celebrar la Castanyada a Sarral.\nDurant el matí, els alumnes, organitzats per cicles, van realitzar diferents activitats: visita de la Cooperativa i del Museu de l’Alabastre, ruta guiada pel poble i gimcanes organitzades pels alumnes de CS de la ZER.\nVa ser després de dinar, quan van arribar els familiars dels alumnes i també la Castanyera, tots ell disposats a escoltar les cançons que els infants havien preparat per a l’ocasió. A continuació, la Castanyera va repartir castanyes per a tothom i junts van poder gaudir d’una magnífica festa a l’Ermita dels Sants Metges.\nEls mestres de la ZER agraïm a l’Ajuntament de Sarral la seva col•laboració, i especialment, a l’AMPA de Solivella la seva participació en l’organització de la festa.\nEl passat dijous dia 28 de setembre, al local social de Rocafort de Queralt, va tenir lloc la presentació del curs 2017-2018 de la ZER Conca de Barberà.\nAmb la presència de les famílies i els mestres, vam presentar la programació general anual pel present curs i seguidament vam realitzar una dinàmica, on per grups, familiars i docents van poder compartir reflexions sobre educació emmarcades dins EN21.\nLa ZER Conca us agraiex l’assistència i la participació de tots el presents a la reunió i a l’ajuntament de Rocafort de Queralt per la seva col·laboració.\nEl passat divendres dia 2 de juny, vam anar d’excursió a Montblanc. Durant el matí els alumnes, agrupats per cicles, van realizar diferents activitats, els més petits de la ZER van fer una caminada fins a la Font de Ceba, on van realizar diferents activitats de natura, els alumnes de CI van visitar la deixalleria de Montblanc i els alumnes de CM i CS van visitar la depuradora de Montblanc. Seguidament, tots els alumnes de primària van anar caminant fins a la Font de la Ceba on es van trobar amb els companys d’infantil i plegats vam dinar tot gaudint d’un entorn natural immillorable. A la tarda, els alumnes més grans de la ZER van preparar diferents jocs pels seus companys. La jornada de convivencia enmig de la natura va acabar amb assajos de les actuacions dels alumnes que es duran a terme el dissabte dia 10 a la Festa de final de curs de la ZER que se celebrarà a Rocafort de Queralt.\nAprofitem per donar les gràcies a l’Ajuntament de Montblanc i al Consell Comarcal per les seves col•laboracions en la sortida.\nAquest diumenge dia 21 es va realitzar la 4a caminada pels pobles de la ZER.\nAgraïm la participació a tots els assistents.


novembre | 2015 | INS CampclarTarragona\nDelegades i delegats en 3D a 1r d’ESO\nAquest curs encetem un nou projecte amb els representants de les classes de 1r d’ESO. Una vegada elegides i elegits començaran a treballar amb el projecte Delegats/des en 3D.\nESO, ESO 1, General, Portada 1r ESO, 3D, tutoria 0\nDimecres de formació amb els bombers\nEls dimecres entre reunions i reunions tenim formació per al professorat. Aquest dimecres dia 18 de novembre hem tingut la presència del sergent en cap dels bombers a la regió de Tarragona i ha explicat al professorat les nocions bàsiques del foc, incendi, extintors, mànegues… Llegeix més»\nEls primers van a la biblioteca\nAvui… Primera sortida del grup de 1r A! Hem anat a la biblioteca de Torreforta i allà ens han explicat com funciona una biblioteca. Ho hem gaudit molt, i hem après a cercar llibres! Fins i tot hem sortit amb una incògnita resolta, sobre el… Llegeix més»\nESO, ESO 1, Portada Biblioteca, Sortides 0\nProva de sirenes 19 de novembre\nCom sabeu, la Direcció General de Protecció Civil realitza cada any dues proves de sirenes d’avís a la població per risc químic. Aquestes sirenes estan instal·lades als municipis on, en cas que es produís un accident químic en un establiment industrial, la població podria ser… Llegeix més»\nCom cada any l’AMPA de l’Ins Campclar organitza activitats extraescolars per als associats. Aquestes activitats, Booiaka i Ultimate Frisby, es duran a terme els dimecres per la tarda a les instal·lacions de l’institut. Les places són gratuïtes i limitades! Teniu temps fins aquest divendres dia… Llegeix més»\nAMPA, Batxillerat, CFGM, ESO, General, Portada 0\nCFGM SMX i TIC 1r BAT\nAquest divendres dia 6 de novembre l’alumnat de l’assigantura de TIC de 1r de BAT i alumnat del 2n curs del Cicle Formatiu de Grau Mitjà de Sistemes Microinformàtics i Xarxes han realitzat una pràctica col·laborativa.\nLa teoria sempre té una part pràctica, normalment molt més divertida.\nBatxillerat, CFGM, Portada CFGM, Cicles, SMX 0\nEstem elaborant un mural sobre el sòl per a la 20a setmana de la ciència, que celebrarem a l’institut del 13 al 22 novembre.\nEls temes centrals d’aquesta edició són la llum i el sòl, ja que aquest 2015 és l’Any Internacional de la Llum i… Llegeix més»\nDimecres de formació\nEl passat dimecres professors, professores i personal del PAS, vam tenir la sort de rebre una formació sobre riscos laborals i primers auxilis.\nLa formació va ser a càrrec del Projecte Andrea i amb la col·laboració de l’Ajuntament de Tarragona.\nVam aprendre els… Llegeix més»\nPortada primers auxilis 0\nQui és George Boole?\nAvui celebrem el naixement del matemàtic i filòsof George Boole [buːl] (2 de novembre del 1815 – 8 de desembre del 1864).\nA la home de google trobareu un doodle on trobareu informació sobre el… Llegeix més»


Sant Boi en Comú | El canvi que mereixem\nLes del 14 de febrer tornaran a ser unes eleccions excepcionals en molts sentits, també per l’oportunitat de canvi que signifiquen; una ocasió d’or per poder desfer-nos del desgovern que ha regnat en la Generalitat de Catalunya, en mans de Junts per Catalunya i ERC, des de fa massa anys. Una nova finestra que se’ns obre davant nostre i que hem d’aprofitar si volem aconseguir, d’una vegada per totes, un govern a l’altura de les circumstàncies i de les necessitats de la ciutadania.\nA la crisi sanitària, social i econòmica que la Covid-19 ha provocat arreu li hem de sumar, en el cas de Catalunya, un govern fragmentat i en conflicte constant que segueix sense entendre que només sortirem d’aquest atzucac reforçant els serveis públics que un dia van retallar. Molts santboians i santboianes ho estan patint i saben que només un futur govern progressista fruit de les eleccions del 14 de febrer serà capaç de revertir les polítiques de l’actual govern fallit que ens deixa a la cua en despesa social, en qualitat de sistema educatiu i al capdavant de les llistes d’espera d’intervencions quirúrgica, per posar només alguns exemples.\nLa presència de candidats i candidates del Baix Llobregat, entre els quals em trobareu, a la llista d’En Comú Podem ens assegura coneixement i defensa del territori, trajectòria de lluita i una proposta per a Catalunya basada en el diàleg i la defensa dels drets de les persones i les seves necessitats. I també de canvi, del canvi que totes i tots mereixem.


Els taxistes promocionaran la nova app de preu tancat entre els usuaris nocturns de cap de setmana - Canal Terrassa\nEls taxistes promocionaran la nova app de preu tancat entre els usuaris nocturns de cap de setmana\nJosep Maria CodinaData: 03/03/21\nEn les pròximes setmanes Tele Taxi Terrassa posarà en marxa una aplicació de mòbil que permetrà tenir un preu tancat abans de cada trajecte. Un sistema vàlid per a qualsevol desplaçament en taxi però amb una especial atenció pels trajectes nocturns i de cap de setmana. Una fórmula que farà més competitiu el sector davant noves plataformes de transport que operin a Terrassa.\nD’altra banda l’Ajuntament va aprovar la modificació del Reglament municipal que regula aquest transport per fer-lo més ecològic i sostenible, en la línia de la futura mobilitat de la ciutat. A partir d’ara els vehicles que s’incorporin a la flota han de ser de baixes emissions i no podran superar els deu anys d’antiguitat. Amb l’excepció pels cotxes de capacitat per a 9 persones i els de mobilitat reduïda que podran arribar fins als 14 anys.\nPer comprar un vehicle nou de baixes emissions, els taxistes podran posar la llicència com a garantia de pagament. L’objectiu és que la renovació de la flota sigui cada vegada amb vehicles més ecològics. Tele Taxi disposa de 82 llicències de les 94 que treballen a tota la ciutat.\nTags: appbutlletiecològiemissionsflotapreu tancatsostenibleTaxisTele Taxitrajecte\nLa Nova Jazz Cava estrena quatre àlbums discogràfics aquest març


La supèrbia es comença a descontrolar - El Dietari del Procés - Blogs de l'indirecte!cat\nDietari 2014 Divendres, 10.3.2017. 20:12 h\nEstat, excepció, Mas, RAC1\nMas s'ha deixat anar una mica massa avui a RAC1 en legítima defensa\nEl dia que l’Assemblea Nacional Catalana celebra el seu cinquè aniversari, l’Estat espanyol ha anat per primera vegada més enllà de l’amenaça del 155 (la suspensió de l’autonomia), deixant entreveure el pas següent: l’aplicació de l’article 116, el que determina l’estat d’excepció.\nEl document, que ha filtrat el diari unionista El Periódico, seria un escrit del govern espanyol enviat al Consell d’Europa, per justificar la darrera reforma del Tribunal Constitucional, amb el següent text: «[...]en el cas que hi hagués una forta reticència d'un o més governs regionals o locals a complir amb sentències i decisions del TC, desafiant obertament els poders d'execució del tribunal, posant en risc el sistema constitucional en el seu conjunt, podria aplicar-se l'article 155. Si la situació fos més greu, aleshores l'article 116 podria ser també aplicable.»\nMentrestant, després del dictamen del Consell de Garanties Estatutàries, Junts pel Sí ha fet un nou intent d’acontentar a tothom incloent unes modificacions en el redactat dels pressupostos: una part per acontentar la CUP, que li ha comprat, i una altra per acontentar CSQEP, que no li ha comprat. Ambdues formacions s’han acabat queixant i la posició de la coalició de govern ha esdevingut ridícula, perquè és evident que no es poden fer les coses per acontentar tothom, i menys si es vol posar d’acord dues forces que defensen coses antagòniques com ara mateix són els anticapitalistes i els de CSQEP, en l’àmbit nacional.\nQui tampoc pot pretendre que combreguem amb rodes de molí és Artur Mas. L’expresident de la Generalitat ha sortit al pas de les acusacions que li han caigut de tot arreu després de les confessions del Cas Palau. Mas ha parlat a RAC1 on ha fet més enemics que amics. El president del nou PDECat, ha negat la implicació dels extresorers de Convergència, de Germà Gordó en el cas del 3%, que sembla ser que era un 4%, i les comissions cobrades a Ferrovial. L’empresa, que ha declarat avui, també ha negat que pagués comissions al partit extint.\nEvidentment, la presumpció d’innocència hi és, malgrat que cada vegada més indicis apunten a l’evidència. Però sobre el paper, no hi ha cap prova sòlida. Mas però, ha sobrepassat la fina línia de la decència política avui quan ha afirmat: «ERC no fa tanta por com el PDECat, que representa un espai que pot donar la majoria per fer un estat català.» Quim Arrufat des de twitter ha reaccionat a aquest atac gratuït contra les forces independentistes de tota la vida que han decidit donar la mà en aquesta legislatura a CDC: «També podria ser que l'Estat no investigués, encara que volgués, ERC o CUP per corrupció perquè no ho són, de corruptes. Podria ser. No sé.» Ho certifica, com bé saben, el propi de Alfonso quan confessava a Fernández Díaz que allò que havien trobat a ERC quan els havien investigat o espiat no era gens sòlid, Jordi Ausàs a banda.\nMas torna a mostrar l’orgull ferit i és aquí quan així es fa més mal a ell i més al seu partit i a la coalició de govern que se sustenta gràcies a la implicació i els esforços d’entesa entre Puigdemont i Junqueras. Tots tenim clar que l’encausament de l’antiga CDC no s’hauria produït si no s’hagués tornat independentista, i que Millet va servir a la FAES, però això no treu que si ha comès algun delicte no ho hagi de pagar, com també s’exigeix al PP o al PSOE, els partits més corruptes de l’Europa occidental. Ningú diu que Mas hagi comès cap delicte, però si Convergència com a ens ha hagut de dissoldre’s i crear una nova estructura, segurament el Cas Pujol i el del 3% hi tenen alguna cosa a veure. La supèrbia en aquest cas no ajudarà la nova formació que Marta Pascal s’esforça tant a vendre. Afortunadament però, les iniciatives que està impulsant la dirigent novella estan destinades a intentar que els errors de CDC no es tornin a repetir mai més al PDECat. Molta sort.\n10518 lectures 9 comentaris\n15 de març de 2017, 01.49 h\n#8 Bé, després de llegir un altre reguitzell d'amables paraules dirigides cap a mi, i de veure com no ha entès el sentit de res del que li deia, donarem per finalitzat el debat i deixaré que segueixi gaudint de les pel·lícules que es munta sobre traïcions, conspiracions, punyalades, etcètera.\nGràcies per intervenir.\n14 de març de 2017, 18.57 h\n#7 Val més que ho deixi estar, Sr. Oriol. S'està posant en ridícul i a fi de comptes escriu en un blog i hauria de comportar-se com un periodista i no pas com un lector qualsevol que es deixa endur per aquesta actitud de permanent condescendència i de voler rebaixar l'interlocutor, en aquest cas jo, a còpia de penjar-li sentiments, en una maniobra barroera de manual per desacreditar els arguments de l'altre. De fet, jo ja fa algun temps que de la mateixa manera que he desconnectat d'Espanya... Llegir més\n14 de març de 2017, 10.51 h\n#6 A mi em sembla perfecte que vostè estimi tant Mas com per posar-lo al capdamunt del pòdium dels presidents més estimats de la seva vida. Tanmateix, em sembla que no cap ser cap docte per veure, amb objectivitat que els presidents que li he citat expressament (excepte el pobre Irla) van proclamar l'Estat Català (Companys) i després fou assassinat per ser qui era. Francesc Macià va proclamar la República Catalana i tres dies després va haver-se de fer enrere per la pressió de la naixen... Llegir més\n14 de març de 2017, 07.28 h\n#5 Cap dels presidents que ha anomenat (ni Companys per qui sento un respecte sagrat bàsicament perquè va ser assassinat per ser president de la Generalitat en un moment en que les esquerres que a vostè tan li deuen agradar li van fer la vida impossible convertint la rereguarda republicana en un bany de sang i de purgues sectàries) va voler conduir mai el país cap a la independència, cap a la plena sobirania. Tots van acabar cedint a fer d'autonomia espanyola. Sense treure el mèrit a cap ... Llegir més\n14 de març de 2017, 01.18 h\n#4 "el primer president de la Generalitat de Catalunya en molts segles que s'ha posat al costat del poble, que ha escoltat el poble, que ha complert amb les promeses fetes de donar la veu al poble i que s'ha jugat la seva carrera política i el seu partit per tal de complir amb els mandats democràtics... faci-s'ho mirar perquè està bastant més malament d'algun racó del que ens podíem imaginar."\nSi això no és masisme... Pobres Irla, Companys, Macià, Claris...\nAquí no ens dediquem a c... Llegir més\n14 de març de 2017, 00.38 h\n#3 Jo l'únic desencís que experimento és per comprovar que és totalment inviable fer camí cap a una mateixa meta, l'alliberament nacional de Catalunya, de la ma de gent com vostè.\nEs pot guardar la supèrbia i la fatxenderia que el porta a voler rebaixar-me anomenant-me (amb condescendència) "massista". Jo no sóc ista de res, a banda d'independentista (i m'agradaria més ser ciutadana d'una Catalunya independent, molt més que continuar havent de ser independentista). Simplement, jo s�... Llegir més\n13 de març de 2017, 11.30 h\n#2 Entenc el seu desencís com a masista després de tota aquesta setmana de judici però, què hi té a veure Gabriel Rufián en tot això?\n12 de març de 2017, 22.37 h\nI el Rufián d'estella convidada al programa escombraria més fastigós de la televisió espanyola i no pas per parlar d'independència, sinó per fer el mateix que els altres, de vedette de baixa volada... d'això no se'n dirà superbia ni narcisisme ni ànsia de protagonisme, oi?\n10 de març de 2017, 23.58 h\nQue no s'amoini l'Arrufat. Quan hagin destruit PDCAT ja s'inventaran alguna cosa contra erc i la cup. I si no s'ilegalitzen i en paus. Sembla que hagi nascut ahir aquest.


75 microempreses i persones autònomes del Maresme reben ajut econòmic del Consell Comarcal | Consell Comarcal del Maresme\nInici Economia i Treball 75 microempreses i persones autònomes del Maresme reben ajut econòmic del Consell...\n75 microempreses i persones autònomes del Maresme reben ajut econòmic del Consell Comarcal\nLa convocatòria oberta pel Consell Comarcal, el passat estiu, per a la concessió d’ajuts a microempreses i persones autònomes del Maresme afectades econòmicament per la COVID-19 ha rebut 256 sol·licituds.\nLa partida econòmica disponible (50.000 euros) ha permès atorgar ajuts a 75 negocis maresmencs. 25 d’ells rebran 1.000 euros a l’haver acreditat un descens en la facturació de 2020 del 50% o superior a aquest percentatge. Els altres 50 rebran 500 euros ja que el descens en la seva facturació va oscil·lar entre el 25% i el 50%.\nHan pogut optar a aquesta línia d’ajuts les microempreses i persones autònomes del Maresme amb una facturació el 2019 d’entre 9.000 i 36.000 euros.\nEl Consell Comarcal del Maresme ha obert aquesta setmana una convocatòria extraordinària a la qual poden concòrrer la mateixa tipologia de negocis.\nEn aquesta ocasió, el Consell Comarcal ha habilitat una partida de 30.000 euros.\nLes microempreses i persones autònomes del Maresme poden fer la sol·licitud fins al 26 de novembre.\nArticle següentEl Consell Comarcal del Maresme activa la campanya “I ara…reciclem més i millor”


Juli Esteve i Carbonell - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nJuli Esteve i Carbonell (Puçol, 27 d'abril de 1959) és un periodista valencià.\nVa estudiar Enginyeria a la Universitat Politècnica de València i Ciències Químiques a la Universitat de València. Va ser redactor i corresponsal de comarques del Diario de Valencia entre desembre del 1980 i juliol del 1982, i redactor, cap de secció i redactor en cap del diari Noticias al Día, de València, els dos anys següents. Posteriorment va treballar al diari El País, a l'Avui i als informatius de Televisió Valenciana i Televisió de Catalunya. Des de fa uns anys és soci, promotor i director d'InfoTV, entre el 2005 i el 2008, i articulista habitual del diari Levante. També col·labora esporàdicament en publicacions com ara la Revista de Catalunya i Saó.\nD'altra banda, és coautor del llibre La televisió (im)possible. Deu anys d'informatius a Canal 9 i autor de ponències i conferències en diverses jornades, seminaris i congressos, així com participant habitual en taules redones de contingut polític i periodístic i en tertúlies radiofòniques.\n↑ Juli Esteve: "Amb Info TV cobrirem un àmbit que Canal Nou no cobria", vilaweb, 21 de maig de 2015\n↑ Juli Esteve a Viadeo\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Juli_Esteve_i_Carbonell&oldid=25416243»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 11 nov 2020 a les 04:36.


TAQUILLA TEATRE MUNICIPAL EL JARDÍ - Figueresasescena\nEls espectacles es posaran a la venda progressivament segons la data de representació amb l’objectiu de garantir que compleixin tota la normativa relativa a la Covid-19 vigent en el moment de la compra.\nA partir del 17 de desembre: Venda d’entrades de tots els espectacles de gener i febrer.\nA partir del 14 de gener: Venda d’entrades de tots els espectacles de març.\nA partir de l’11 de febrer: Venda d’entrades de tots els espectacles d’abril.\nA partir de l’11 de març: Venda d’entrades de tots els espectacles de maig.\nVenda d’entrades anticipades a la taquilla del Teatre Municipal el Jardí els dijous, de 19.00 a 21.00 h, i a www.figueresaescena.cat. Així mateix, les entrades també es poden adquirir a les taquilles de la sala on té lloc la funció dues hores abans de l’inici de la representació. Pel que fa als espectacles infantils i a les propostes programades per les entitats La Cate i Joventuts Musicals de Figueres, entrades disponibles a les taquilles de la sala corresponent una hora abans de la funció.\nLes actuacions començaran a l’hora indicada. No és permès l’accés a la sala una vegada s’hagi iniciat la representació. L’Ajuntament de Figueres es reserva el dret de fer els canvis necessaris per al bon funcionament dels espectacles esmentats en aquest programa, així com per causes imputables a raons alienes.\nAquest programa inclou les propostes d’arts escèniques programades per l’Ajuntament de Figueres, així com les organitzades per entitats i promotors privats.\nPlaça de Josep Pla, s/n\n972 501 911\nHorari: de dilluns a divendres de 9 a 14.30 h


Música, focs artificials, gastronomia i més, per les festes de Pego del 23 al 30 de juny – Ràdio Pego\nAquesta setmana hem entrat ja de ple en les Festes de Pego, una celebració que, per segon any consecutiu, estan marcades per la pandèmia del coronavirus.\nEl programa d’activitats, batejades com a simbòliques, ha estat organitzat conjuntament per l’Ajuntament de Pego i la Junta Coordinadora de Moros i Cristians. Es tracta, principalment, d’actes de caire cultural i artístic que fugen de les aglomeracions. Hem parlat al respecte amb l’alcalde i regidor de Festes, Enrique Moll.\nLa música és l’eix fonamental de la programació, tal com detalla l’alcalde. A més dels concerts organitzats dins dels actes simbòlics de les festes de Moros i Cristians, hi ha altres actuacions musicals i no faltaran els focs d’artifici.\nSegons el calendari programat, el dijous, dia 24 tindrà lloc l’acte de presentació dels Gegants de la Vila, a les set i mitja de la vesprada al passeig Cervantes, amb un concert de música medieval tradicional valenciana. Els gegants estaran exposats públicament del divendres al diumenge a la plaça de l’Ajuntament de Pego.\nEl concert de l’Agrupació Musical de Pego serà el divendres, dia 25, a les huit i mitja de la vesprada, també al passeig Cervantes. Per als concerts que hi haurà els dies 24 i 25 cal recollir invitacions a la Casa de Cultura, que estaran disponibles fins a demà dimecres.\nEl programa d’activitats de Moros i Cristians es tancarà el diumenge, dia 27, amb l’acte de lliurament de premis del Concurs Escolar de Cartell, que tindrà lloc a les 12 hores.\nPerò, abans, el dissabte 26, hi haurà una activitat anomenada “La fira en bicicleta”, organitzada per la Regidoria de Joventut de l’Ajuntament de Pego i el Club Ciclista Pego i les Valls que aprofitarà l’ocasió per a presentar-se en societat. L’activitat, que forma part dels actes de les Festes Patronals, està prevista per al dissabte a les 10 del matí a l’Espai Veïnal i inclou, entre d’altres, un taller de manteniment de bicicletes, una exposició de bicis i una gimcana.\nAixí, la festa continua el dia 29, dimarts pròxim, quan es farà al passeig Cervantes el concert de La Clandestina, a les huit de la vesprada. I el dia del patró, el 30 de juny, al voltant de les 13 hores, després de la missa de l’Ecce Homo (a les 11:30 h), com ha indicat Enrique Moll, hi haurà mascletà, i a partir de la mitjanit es dispararà el castell de focs artificials.\nD’altra banda, de manera paral·lela a les festes discorreran les X Jornades Gastronòmiques de l’Arròs Bomba i Bombó de Pego. 13 bars i restaurants participen enguany en la desena edició d’aquestes jornades que han canviat de data per les restriccions imposades per a fer front a la pandèmia. Així, enguany les Jornades Gastronòmiques de l’Arròs Bomba i Bombó de Pego es fan del 23 al 30 de juny, convertint-se en un complement ideal de les festes. La intenció és que qui visite Pego durant aquesta setmana per a gaudir dels actes programats puga aprofitar per a tastar els plats que ofereixen els establiments participants.\nQue són: Aranbea, L’Om, Rafel, Casino, Daniel, Zorrilla, Nou Trinquet, El Moss, Coopego, La Placeta, Ca Briones, Ca Merescal i Patxi.\nTots ells ofereixen menús i plats a diari elaborats amb els arrossos bomba i bombó, els quals aniran compartint a través de les seues xarxes socials. També l’Ajuntament de Pego i Creama oferiran tota la informació a través dels seus web i xarxes.\n← Convocada una manifestació comarcal contra la violència masclista hui a Dénia\nVisibles convoca una concentració en repulsa de l’assassinat de Samuel Muñiz a A Coruña →


Isabelle Huppert protagonitza un thriller psicològic ambientat a Nova York que és pertorbador\nQuan la bondadosa Frances Mc Cullen (Chloë Grace Moretz) es troba una bossa de mà al metro de Nova York fa allò tan poc novaiorquès de tornar-la a la propietària. Que no és cap altra que Greta (Isabelle Huppert), una solitària senyora francesa que passa l’estona tocant el piano i parlant del seu marit mort. La cosa sembla que anirà de l’amistat entre una viuda i una dona jove sense fills, oi? Però Neil Jordan ('Joc de llàgrimes') no ha fet aquesta mena de film. Mentre és al pis de Greta, la Frances troba un armari ple de bosses com la del vagó. I al mateix temps que comença a posar distància entre la seva nova amiga –per consell de la seva companya de pis, la Maika Monroe d’'It follows'–, la Greta deixa lliure la seva assetjadora interior.\nEl joc del gat i la rata que es succeeix és absorbent (si ens ho agafem com a un plaer culpable): Huppert imparteix un màster en anada de pilota; agafa totes les neurosis que va interpretar a 'La pianista' i 'Elle' i les porta a un nivell superior. Jordan fixa un to que camina per la fina línia entre la ximpleria i allò pertorbador, amb una influència de 'Psicosi' més que evident. Si esteu disposats a posar en suspensió la incredulitat, aquest thriller –entre divertit i terrorífic– és un aparador entretingut del talent de la Huppert, amb la 'scream queen' Monroe per redreçar l'equilibri entre el gat i la rata.\nPer Greer McNally\nPublicat divendres 24 maig 2019


Biblioteca Manuel de Pedrolo: Efemèrides\nPer commemorar el Dia Internacional de l’Eliminació de la Discriminació Racial la biblioteca us recomana el següent document:\nNegre de merda: el racisme explicat als blancs de Matthew Tree\nQuè vol dir, de debò, ser racista? Aquest llibre aclareix d’on ve el racisme i el defineix. Parla dels que hi creuen i de les seves víctimes. Distingeix entre el racisme envers els col•lectius humans considerats inferiors i el racisme envers els col•lectius considerats intel•ligents alhora que aliens i malèfics. S’hi descriuen alguns exemples, sovint poc coneguts, de què passa quan les idees racistes es posen en pràctica, concretament a Anglaterra, als Estats Units, a l’Europa de mitjans del segle XX, i a Catalunya. Es tracta d’un llibre contundent, xocant, revelador, ben documentat i gens demagògic, que va al fons d’un fenomen que ens afecta a tots.


LA PANXA DEL BOU: A, B, C????\nA, B, C????\nNo vull que sembli que faig proselitisme abstencionista però l'opció no sap, no respon, passa del tema, és la meva, pel que fa al tema de la Diagonal, que avui, si fem cas de la informació amb la qual ens piconen, sembla un tema importantíssim i transcendent. Potser ja hem entrat en les jornades de reflexió i no hauria de tocar la qüestió, encara menys des de la meva ignorància pel que fa a l'urbanisme d'alta volada, però no hi puc fer més.\nFins ara i des de fa molts anys s'han fet, a la ciutat, milions de canvis que m'han desagradat absolutament, sense que mai s'haguessin preocupat de la meva opinió. Recordo dues consultes una mica alternatives i populars, no sé ben bé qui les organitzava, en les quals vaig participar de forma entusiasta, en temps no-votadors qualsevol cosa et motivava. Una era la tria de la capçalera del diari AVUI. Aquella capçalera, triada de forma democràtica i popular va durar quatre dies. Una altra era la tria del tipus i emplaçament del monument a Macià. En aquest cas encara no sé per què es va fer cap consulta, si després es va endegar una altra cosa i el monument es va posar en un altre indret, pel meu gust totalment desafortunat.\nJo, durant anys, anava poc per la part de la Diagonal d'aleshores, molt més curta i que responia, crec, al nom oficial d'avinguda del Generalísimo. Era un indret fi i elegant, tranquil, amb botigues cares i gent ben vestida. Pels matins del diumenge, si passejaves per la part alta de Barcelona, era freqüent veure minyones uniformades que baixaven a buscar el pa, per exemple. La Diagonal va ser sinònim de fatxenderia i el malaguanyat Jordi Estalella, en pau descansi, va triar el nom de Tito B. Diagonal per a un dels seus personatges més emblemàtics i divertits.\nLa gent de més amunt de la Diagonal era -i és- molt diferent de la de més avall del Paral·lel. Creuar vitalment avingudes importants en sentit ascendent va ser, durant anys, una mostra de millora econòmica i social. Avui tot és més relatiu i permeable, però encara hi ha classes, que diuen. Avui la Diagonal s'ha allargat molt, onze quilòmetres, diuen que té de dalt a baix, que ja és tota una excursió. No entraré en el polèmic tema de les bicis, ahir mateix molts dels entrevistats per la tele manifestaven el seu rebuig a l'excés bicicletero, però com que la cosa és una bandera de la modernitat ecològica, ni tocar-la. No vull entrar tampoc en el tranquil tramvia, recuperat després d'haver experimentat una exterminació acurada i precisa, ja que sembla que és molt barceloní allò del fent i desfent aprèn l'aprenent, encara que sembla que els nostres aprenents mai no arriben a assolir la maduresa professional. No sóc experta en res i vaig a peu a molts indrets, sobre tot des que m'he jubilat.\nComptat i debatut (sobretot, debatut), ni la crisi, ni l'estatut, ni la inseguretat ciutadana, ni el destraler tracte del patrimoni, ni un món complicat amb molta gent que les passa magres, no és tan preocupant com el tema diagonalero, si jutgem la qüestió pels espais que se li dediquen i la tinta que es vessa a l'entorn de la qüestió. Em pregunto si és que no saben què fer amb les peles, avui euros, els poders públics. Realment fa falta arranjar la Diagonal? A mi, hores d'ara, em preocupa molt més el Paral·lel, per proximitat i patriotisme. En tot cas, que facin el que vulguin i que no em preguntin o que em preguntin sempre. I que no em donguin opcions tancades, és clar, sinó obertes i fins i tot, retrospectives. Aquestes consultes post-modernes em recorden una mica allò de ella vota en Tarragona i jo voto en Samaranch. O sigui, fer veure que es consulta alguna cosa, per fer el que toqui i que tot quedi més o menys igual.\nCrec, com tu, que la consulta és per fer veure que es consulta. Pur populisme que ens hauria de fer sospitar la intenció... distractiva. Pa i circ, si fa no fa.\nPa i circ, per mi també és clar. Justament per això, per deixar clar que imbècils del tot no som, i per evitar que "endollin" amics a fer obres milionàries i oportunistes, votaré la "C". Espero que una majoria de barcelonins opti per la mateixa opció.\nVergonya d'ajuntament. Vergonya infinita.\nJo recordo que van fer una consulta a la meva ciutat, Tarragona, sobre la ubicació d'una escultura d'uns castellers, el que no recordo es si es va fer on finalment la gent va votar...\nPel que fa a la Diagonal, no sé si es tracta d'una maniobra de distracció (ara no hi ha crisi, només la Diagonal), o bé un intent per obtenir més vots... La qüestió és que si ara l'Ajuntament decideix que vol aixecar la Diagonal per reformar-la de cap a peus, si Barcelona normalment és un merder pel trànsit, ara serà impossible circular-hi! Potser que s'esperin que acabin les obres de l'AVE i reobrin el carrer Mallorca... Sigui com vulgui, personalment penso que la Diagonal ja està bé com està, tot i que li falta un tramvia que la creui de dalt a baix, no el tram del principi i el tram del final...\nSuposo que de les obres que hi farien, a la Diagonal, algú se'n benificiaria. Es veu que la construcció ha baixat una miqueta i cal mantenir els ingressos com sigui. Jo proposo un nou Fòrum de les cultures per debatre-ho tot plegat.\nQUANTS CALES HA COSTAT TOTA LA "PARAFERNALIA" DEL REFERENDUM?...\nLA CARA DE VERGONYA¡¡¡¡¡QUIN FASTIC¡TAN MALAMENT VAN DE COMICIONS?. JO NO PENSO ANAR A VOTAR,NI AJUDAR AL MAL GOBERN D'AQUEST COLLA DE "CANTAMALLANES".\nCertament és un tema complex, jo votaré A-Boluvard, i votaré sobretot contra el bloc LaVanguardia-Ciment-Cotxe. Crec en anar fent una ciutat, área metropolitana de més transport púclic i menys cotxe. M'ha convençut que a la vanguardia no li agrada i en Pere Nieto http://perenieto.blogspot.com/2010/05/votare-bulevard.html\nEstic una mica fart de com reacciona la vanguardia i la seva corda cada cop que es vol reduir l'ús del cotxe pel qeu representa pera al medi ambient i la forma de fer la ciutat.\nEstem en una crisi econòmica molt important.\nJo sóc una persona seriosa.\nPer tant, em nego a comentar , no diguem votar, frivolitats d’aquesta magnitud, amb –com a mínim- mala gestió dels recursos públics.\nde fora estant ho veiem com un intent més del senyor Hereu de "sortir als papers", perquè se les veu molt magres a les municipals, no havent fet ni JJOO, ni Fòrums i amb el pitafi ridícul de les Olimpíades d'Hivern. Més aviat deu ser cosa que el gabinet de propaganda del PSOE(c) s'ha quedat encallat i no se'n surt si no fan grans inauguracions i deixen la city potes enlaire. En tot cas, us planyo, sincerament.\nLa meva opinió sobre el tema ja la saps, així que, com que no ha variat, no hi insistiré. Només dues coses:\nEs faci el que es faci (o el que no es faci)els diners gastats en la campanya i en les votacions no els sabrem mai, però imagino que deu ser una bestiesa. Si es volia preguntar que opinaven els ciutadans, només calia fer una enquesta com les que ens fa qualsevol empresa d'eletrodomèstics o del que sigui.\nParklar de reducció del trànsit em sembla una parida. Continuaran circulant o no els cotxes dels barcelonis? La gent continuarà comprant cotxes? Bé, potser no, potser en una propera campanya es demanarà als qui tenen cotxe (i als qui en comprin) que el palntifiquin al menjador de casa seva, com si fos una estàtua en record del passat. És clar que amb les dimensions dels pisets actuals, no hi haurà manera d'conseguir que una part del cotxe no surti per la porta.\nDoncs sí, Teresa, això mateix. Populisme.\nFerran, jo ni tan sols no aniré a votar res. La C, de la qual només sabem que és 'cap de les altres dues' aniria molt bé per a les eleccions 'de veritat'...\nNur, a mi el que m'empipa més és el carnaval que han muntat quan mai demanen opinió per a res que no siguin bestieses.\nDavid, cada alcalde ha de fer la seva 'piràmide' o fòrum i el senyor Hereu no sap què inventar...\nJugant, estic molt d'acord amb tu, i a més la despesa sembla que ha estat brutal... els deuen sobrar els calés.\nSeñor G, la vanguardia és la vanguardia i l'ajuntament és l'ajuntament i entre tots ens prenen el pèl als pobres ciutadans...\nXiruquero, m'ha quedat clar.\nClídice, des de dins hi ha molta gent que també ho veu així, ara bé, també hi ha un gran gregarisme i allò de 'donde va vicente? donde va la gente...'\nEl tema del cotxe, Pere, provoca moltes contradiccions, en volen vendre, però en volen reduir el número, limiten la velocitat, però cada dia corren més... En fi, superarem el tema i faran el que vulguin. Efectivament, amb una enquesta modesta en tenien ben bé prou però muntar carnavals és especialitat de la casa gran.\nËs tard, jo no hi he anat. Faran el què ja és disposat. És una vergonya, tant la despesa que fa temps s'ha anat fent com el què segur es farà.\nM.Antònia, em sembla que encara hi pots anar, han dinat uns quants dies... He, he. Personalment em fa vergonya la despesa que han fet -només per a la consulta- i la que pensen fer quan, de moment, a la ciutat hi ha d'altres prioritats.\nVolia dir 'han donat', no pas 'han dinat', ep...


Cassà amplia bonificacions per a famílies nombroses i jubilats - Diari de Girona\nEl ple de dijous també determina la rebaixa d'alguns impostos com el de la Plusvàlua o el de construcció\nCassà amplia bonificacions per a famílies nombroses i jubilats Diari de Girona\nn El ple de Cassà de la Selva d'aquest dijous va aprovar les modificacions de les ordenances fiscals mantenint totes les bonificacions ja existents i reduint alguns dels impostos municipals. En les bonificacions actuals, s'ha augmentat del 25 al 30% la bonificació per a famílies nombroses pel que fa a l'Impost sobre Béns i Immobles (IBI) i també s'aprovarà una nova mesura per bonificar el 25% de l'impost per als contribuents que siguin jubilats. L'objectiu d'aquestes dues modificacions és donar facilitats a les famílies amb dificultats. Pel que fa a la reducció de prestacions, en el ple es va aprovar una nova rebaixa sobre l'increment de valor dels terrenys de naturalesa urbana (Plusvàlua), passant del 30 al 28,5%. L'equip de govern també va proposar reduir un 5% l'impost de construccions, obres i instal·lacions i disminuir un 25% el preu per estudiar instruments de cobla. Un dels punts destacats va ser la reducció de 260.000 euros addicionals de l'endeutament del municipi.\nEl regidor d'Hisenda de l'Ajuntament de Cassà, Pau Presas, va ressaltar que amb les modificacions per dotar de més bonificacions les famílies nombroses i les persones jubilades es vol, «d'una banda, donar facilitats i ajudar aquelles famílies que per motius socials tenen més dificultats, com per exemple amb les bonificacions socials en l'IBI, les escombraries, l'aigua o els preus de la llar d'infants; i per l'altra, garantir els ingressos que assegurin el sanejament econòmic de l'Ajuntament». Pel que fa al rebut anual de l'IBI, el consistori va assegurar que enguany s'ha permès aturar l'increment del 10% anual que es va determinar a partir de 2011. La causa principal ha estat la reducció del 18% del valor cadastral de les finques del municipi, fet que trenca l'augment del 10% de mitjana cada any que s'havia previst fins al 2020.\nEn el ple es va determinar que s'aplicaria una nova rebaixa sobre els impostos de la Plusvàlua en un 5%. Una altra proposta va ser reduir un 5% l'impost de construccions, obres i instal·lacions per tal d'incentivar l'economia local i oferir avantatges per a aquells que vulguin fer alguna actuació en habitatges, edificis o locals. Una altra de les rebaixes està destinada als alumnes que vulguin tocar instruments de cobla a l'escola de música per tal de potenciar aquest tipus d'instruments. A tall de conclusió, el consistori apunta que s'incrementa un 33% el nombre de contribuents subjectes a una bonificació i que es redueixen 260.000 euros de l'endeutament del municipi.


Els dies 14 i 15 de juliol, l'auditori ONCE de Barcelona va acollir el Congrés de Treball i Ciutadania, que es va desenvolupar sota el lema "Per la igualtat d'oportunitats!".\nDurant dos dies les Entitats Catalanes d'Acció Social, ECAS, van ser el centre de la reflexió sobre els nous models de pobresa i marginalitat que planteja actualment la situació econòmica. El Congrés Treball i Ciutadania va comptar amb nombrosos experts (Robert Castel, Saül Karzs, Joan Majó...) i personalitats polítiques, com la consellera d'Acció Social i Ciutadania, Carme Capdevila; el conseller de Governació i Administracions Públiques, Jordi Ausàs, i la consellera de Treball, Mar Serna, que li van donar suport.\nEl Congrés es va centrar sobre la base més pràctica del treball com a eina contra la pobresa, ja que tot i que treballar és encara imprescindible no és garantia d'inclusió, i encara més en aquesta època de canvi del mercat de treball. També es va abordar des del vessant sociològic la temàtica del treball com a eina d'integració i es va analitzar la funció dels poders públics en la lluita per la plena ocupació. Les conclusions del Congrés van recollir la idea que el treball contribueix a la cohesió social i l'accés a la ciutadania, que la crisi econòmica ha destruït ocupació i que els seus efectes són la fractura social. Per això els poders públics i les entitats sense afany de lucre es van comprometre a millorar l'ocupació, la productivitat i la cohesió social.\nAquest Congrés Treball i Ciutadania va esdevenir un excel·lent espai de reflexió i de trobada dels diferents agents que es troben implicats en tot allò que fa referència als processos d'inserció sociolaboral dels col·lectius en risc d'exclusió social, i fruit d'aquesta reflexió els responsables de l'esdeveniment van voler organitzar-lo triant proveïdors d'economia social escollits a través del portal CompraSocial.\nEls principals proveïdors del Congrés van ser els següents: ACIDH , per al càtering; la Fundació Secretariado Gitano, empresa d'inserció, es va fer càrrec de les hostesses; la Fundació Privada Proa , de la manipulació de les bosses; els regals als ponents els va gestionar L'Olivera , i l'auditori el va cedir gratuïtament l'ONCE. A més, l'edició i la publicació del llibre que de ha recollir les conclusions del Congrés també és farà sol·licitant ofertes a les entitats adherides al portal CompraSocial.\nMalgrat la voluntat d'abastir-se de proveïdors d'economia social, se'n va haver de contractar de fora del tercer sector, ja que no es van trobar empreses d'economia social que oferissin els serveis requerits, fet que demostra que encara hi ha vetes de mercat per desenvolupar dins el segment de l'economia social.


Els equips de bàsquet del club aporten 5 jugadors als Special Olympics de Reus | Club Esportiu Horitzó 1994\nEls equips de bàsquet del club aporten 5 jugadors als Special Olympics de Reus\nEls propers dies 23 al 27 de novembre es disputaran a Reus els Special Olympics 2016. Un dels esports més atractius d’aquesta competició per a discapacitats intel.lectuals serà, sense cap mena de dubte, el bàsquet adaptat. Per tal de representar la Selecció Catalana d’aquest esport, es presenten tres equips de tres nivells diferents: nivell unificat, nivell mig/alt i nivell iniciació.\nEl Club Esportiu Horitzó comptarà amb cinc representants emmarcats en aquests tres equips. Concretament, Ramón Vargas jugarà en l’equip unificat, Toni Torres i Miquel Patón en l’equip de nivell mig/alt i Jonathan García i Fidel Peña en l’equip d’iniciació.\nEl proper dia 21, tots aquests jugadors estan convocats a un entrenament en el qual, al marge d’anar-se acoplant als seus respectius conjunts, els seleccionats podran recollir les equipacions de la Selecció Catalana.


Apartament acabat de reformar de dues habitacions dobles, situat en una de les zones més exclusives de Barcelona, Sarrià Sant Gervasi. Completament moblat i equipat. Zona comunitària, piscina i porter. A 5 minuts a peu del "Corte Inglés" de Diagonal (Maria Cristina) i el centre comercial de Illa Diagonal. Estacions de metro, autobús i tramvia a dos passos.


Oli essencial de Menta 10 ml\nL'Oli Essencial de Menta o Mentha piperita (peppermint oil), molt refrescant, és un gran calmant natural, analgèsic físic i mental.\nEls antics xinesos utilitzaven la menta per les seves propietats calmants i antiespasmòdiques. Hipòcrates la considerava afrodisíaca i Plini l'apreciava per la seva acció analgèsica.\nÉs un Oli Essencial ideal per a aquells que tenen tendència a la pesadesa de l'esperit com a conseqüència d'un excés d'activitat mental.\nCosmèticament, l'Oli Essencial de Menta és antioxidant, antiinflamatori, vasoprotector, refrescant i descongestiu. És un gran aliat per alleujar cames cansades i en tractaments per aprimar.\nMENTHA PIPERITA (PEPPERMINT) OIL, LIMONENE*, LINALOOL*. * Components naturals dels olis essencials.\nEl refrescant Oli Essencial de Menta ha estat durant segles el remei natural per combatre els mals de cap. Antigament, s'utilitzava, dissolt prèviament en una mica d'oli vegetal, aplicant-lo directament sobre les temples, el clatell i aquelles parts on apareixia el dolor. Deien que la menta tenia la capacitat de dissipar les molèsties i que aportava claredat mental.\nPel seu efecte fred, també es feia servir en compreses o a manera d'oli de massatge, per tractar problemes de pesadesa de cames.\nPots posar-ne unes gotes en el Difusor Matràs per aconseguir un ambient refrescant a lhabitació.


I Simultànies Festes d’Estiu 2016 | escacsCERVELLÓ\nAquest matí, hem celebrat unes simultànies dins del marc de les Festes d’Estiu 2016. Aquest any hem rebut la visita del Mestre Català Richard Guerrero amb un elo de 2335. Les simultànies s’han celebrat en el Parc de la Timba amb una vista impressionant de les muntanyes que envolten a Cervelló. El mestre Català Richard Guerrero s’ha enfrontat a 22 persones que es trobaven en un rang d’edat des de 7 anys fins als 84 anys. El mestre català ha guanyat divuit partides, ha fet taules en dues ocasions i ha perdut les dues restants. Cal felicitar a la jugadora Cervellonenca Conxita Canela i al jugador sub-18 del Club d’Escacs Sant Esteve Sesrovires, Gonzalo Salgado. Les dues “taules” han sigut amb els nostres joves jugadors Nil Torres i Hugo Garcia. Des de club volem agrair l’assistència de tots els participants i els esperem l’any que ve. També agraïm la col·laboració i l’interès mostrat per l’ajuntament sense els quals no hagués sigut possible aquesta jornada. Com anècdota podem citar que el nostre alcalde José Ignacio Aparicio s’ha atrevit a jugar i a pesar del bon paper que ha fet al final ha hagut de claudicar davant del Mestre Català.\nMoltes gràcies a tothom i fins a l’any que ve.


Col·leccionistes i mecenes: els forjadors dels nostres museus | Manel Garcia Clavero\nBartolomé Bermejo fa el ple al MNAC\nEusebi Güell: ahir pastors, avui senyors\nQuan Picasso somiava París\nJordi Díaz Alamà, l'evolució necessària\nCol·leccionistes i mecenes: els forjadors dels nostres museus\nManel Garcia Clavero. Barcelona.\nEls museus han de ser entitats actives que fomentin la trobada i posada en comú de nous relats no sols sobre les obres d’art que custodien sinó també sobre la procedència d’aquestes, així com les aventures per les quals han passat fins arribar a vestir les sales d’exposició.\nUn bust reliquiari d’una santa verge en una sala de Renaixement i Barroc del MNAC | Foto: Guillem Roset / ACN\nConèixer la història, i en aquest cas reconèixer aquells que han fet la seva aportació a les col·leccions catalanes, és l’objectiu de la segona jornada que va celebrar el Museu Nacional sota el títol Col·leccionistes que han fet museus. El cicle es va iniciar el passat 2017 amb l’objectiu de reunir historiadors especialistes en col·leccionisme i mecenatge, per així entendre millor la procedència i formes amb què els museus s’han nodrit. Es tracta d’una jornada on fomentar el diàleg i debat entre professionals, tot aportant nous coneixements sobre les col·leccions públiques.\nAquestes col·leccions, com demostren els investigadors que han participat, són conjunts que s’han anat aplegant al llarg del temps amb l’ajuda de moltes personalitats diferents. Es tractava de presentar aquests figures que, amb la voluntat de contribuir a la cultura pública i les arts, van donar les seves col·leccions a la ciutadania.\nEn aquesta ocasió es van tractar personatges tan rellevants com Josep Palau i Fabre, amic de Picasso; qui va aplegar al llarg de la seva vida una col·lecció admirable que seria la base per crear l’actual Fundació Palau, la qual compta amb un gran conjunt d’obra picassiana i és la col·lecció pública que reuneix més obres de Perejaume. D’altres com Martí Estany, fins ara un desconegut, va fer una gran contribució als museus barcelonins al donar la seva col·lecció de rellotges, arquetes i miniatures, objectes que servirien per formar les col·leccions de l’actual Museu del Disseny. Un altre mecenes fou Pere Mañach, primer marxant de Picasso; qui va encarregar a Jujol, deixeble de Gaudí, un seguit de mobiliari i objectes de disseny que amb el temps han passat a formar part de la col·lecció del Museu Nacional, i suposen un punt culminant en la producció de l’arquitecte. Feliu Sala també va contribuir a augmentar la col·lecció moderna del MNAC al donar la seva col·lecció dedicada al paisatge català amb artistes de la talla de Joaquim Mir o Pere Ysern.\nPersonatge de gran rellevància per a la formació de la col·lecció de fotografia del mateix MNAC fou Salvador Sanpere i Miquel qui, a finals del segle XIX va decidir reunir fotografies d’obres d’art a tall de còpies, donada la fidelitat amb l’original, que serien la base de l’actual fons fotogràfic del museu. Es va fer parlar també sobre el procés d’ingrés de les restes del convent del Carme de Barcelona desaparegut el 1874, sent un desconegut Joan Buxerau qui recolliria les restes i les donaria a la Comissió de Monuments de la ciutat. Per acabar, es va retre homenatge a Orsina Baget -muller de Joaquim Folch i Torres– qui, seguint el seu interès per col·leccionar instruments musicals i antiguitats va aplegar i documentar una col·lecció única a l’Estat i, donant-la anys més tard a la Junta de Museus, aquesta serviria de base per crear el Museu de la Música.\nTreure a la llum aquestes personalitats que sovint queden en l’anonimat és necessari per entendre com es formen les nostres col·leccions i les seves característiques, història i evolució, ja que són úniques. Alhora és part de la història del mateix museu, entitats que s’han forjat gràcies a l’ajuda de molts que al llarg del temps han volgut contribuir al món cultural i artístic del nostre país.\nRespon a Manel Callao - Arxiu Jujol Cancel·la les respostes\nManel Callao - Arxiu Jujol el 21 maig 2018 a les 10:39 ha dit:\nHe llegit amb molta atenció la seva col.laboració del dia 4 de maig. El que s’hauria de matisar crec és la afirmació : Jujol, deixeble de Gaudí.\nEn cap cas Jujol no va ser deixeble de Gaudí sinò col.laborador ja que incorpora elements creatius a l’obra de Gaudí , per exemple façana de la Casa Batlló, banc del Parc Güell, baranes i sostres de Casa Milà,…


Les aus s'intoxiquen en ingerir invertebrats, com larves de mosques, que han ingerit cadàvers en descomposició\ndivendres, 2 d’agost 2019 - 17:42h\nFlamencs en el Parc Natural de l'Albufera de València | EFE\nUn perillós brot de botulisme s'estén com una epidèmia mortal en la zona del Tancat de la Pipa, dins del Parc Natural de l'Albufera de València. El brot, que es va detectar el passat 17 de juliol, ha deixat ja més de 500 aus mortes i altres quasi 100 malaltes. En total, el virus afecta ja a un total de 18 espècies, algunes de les més característiques i singulars dins de la fauna valenciana.\nNo és la primera volta que un brot de botulisme afecta l'Albufera, ja que esta malaltia també ha causat estralls en altres aiguamolls espanyols com Doñana o Daimiel, però sí que és la primera que es detecta en la zona del Tancat de la Pipa. A més, encara que els brots de botulisme solen declarar-se durant l'estiu, ja que les elevades temperatures afavoreixen el creixement del bacteri, el número d'animals afectats s'ha elevat molt ràpidament en uns pocs dies.\nEl botulisme és una intoxicació causada per la ingestió d'una toxina produïda pel bacteri 'costridium botulinum'. Les aus s'intoxiquen en ingerir invertebrats, com larves de mosques, que han ingerit cadàvers en descomposició. A pesar que els visitants de l'Albufera estan fora de perill, el botulisme aviari també pot afectar els humans, ja que es poden veure intoxicar a través de l'alimentació en ingerir algun aliment en mal estat.\nLa majoria de cadàvers corresponen a ánades reals, l'espècie més abundant en el parc amb una població de 4.000 i 5.000 individus, segons SEU Birdlife en la Comunitat Valenciana, organització que al costat d'Acció Ecologista Agró gestiona este espai natural. Altres espècies afectades són la garseta comuna, la cames llargues, la gavina riallera, el capó reial, la fotja comuna i l'escórpora comuna.\nProtocol habitual per a estos casos\nPel moment, els tècnics estan aplicant el protocol habitual en estos casos, que consistix en buidar el més ràpid que es puga l'espai natural i procedir a retirar els cadàvers i els ocells malalts, per a evitar la propagació del brot. De moment, de les 40 hectàrees en les que cal actuar, s'ha assecat ja un dels tres filtres que componen estos antics camps d'arròs al costat de l'Albufera, i després es farà el mateix amb les dos llacunes, un procés que s'espera que estiga acabat esta setmana.\nLa intenció és que el Tancat de la Pipa estiga sec el que queda d'estiu i com a mínim fins a mitjans de setembre, ja que mentre continuen les temperatures altes hi ha més risc de què els les aus puguen emmalaltir. Una volta arribada la tardor, es tornaria a inundar el paratge amb un flux d'aigua adequat.\n"IMPACTANTS FOTOS: Un camió es calcina en la V-31" "🔴 CASTELLÓ: Ferida greu una dona atropellada"\nMalaltia albufera de valència


El Barça: un club inestable, un equip guanyador | Esports | EL PAÍS Catalunya\nFC BARCELONA | BARTOMEU, REESCOLLIT PRESIDENT\nEl Barça: un club inestable, un equip guanyador\nBartomeu afronta un mandat delicat amb el suport de la majoria dels socis\nBarcelona 20 JUL 2015 - 08:09\tCEST\nJosep Maria Bartomeu, rodejat del seu equip. Vicens Gimenez\nEls socis del Barça han escollit per majoria absoluta Josep Maria Bartomeu, un president que està imputat per delicte fiscal pel fitxatge de Neymar, el mateix cas que turmenta el seu amic i antecessor Sandro Rosell, que va dimitir el 2014 després de ser el president més votat de la història del FC Barcelona. Tots dos han tingut el suport del president més longeu de l'entitat (1978-2000), Josep Lluís Núñez, condemnat a dos anys i mig de presó per subornar inspectors de l'Agència Tributària i a qui se li va concedir el tercer grau penitenciari després d'ingressar a Quatre Camins.\nA Joan Laporta no li ha servit de res denunciar les causes obertes contra Bartomeu, Rosell i Núñez, per intentar tornar a la presidència del Camp Nou, que va abandonar el 2010, un cop esgotat el mandat que va iniciar el 2003, després que el 2008 superés una moció de censura, la mateixa mesura a la qual havia recorregut el 1998 contra Núñez. Tot i que no se sap quin futur l'espera després de la derrota a les eleccions de dissabte, Laporta encara té un front obert a la institució per l'acció de responsabilitat que la junta de Rossell i Bartomeu va emprendre contra la seva directiva.\nHi ha uns quants plets més que turmenten la vida del Barça. Alguns són especialment greus, com la sanció de la FIFA pel fitxatge de menors; n'hi ha altres de sorprenents, sobretot els vinculats a l'espionatge; i no ens oblidem dels més particulars, el més comentat sens dubte és l'expedient obert per la UEFA per l'exhibició de banderes independentistes a la final de la Champions a Berlín. Aquest inventari seria difícilment suportable per a qualsevol club que no fos el Barça. El període més convuls ha estat també el més victoriós de la vida del Camp Nou.\nLa unitat barcelonista\nDes del 2003 fins al 2015, el període que va de Laporta a Bartomeu, el Barça ha guanyat set Lligues, tres Copes, dos Mundials de Clubs i quatre de les cinc Champions que ha disputat. Les inestabilitats institucionals semblen consubstancials al barcelonisme, s'entenen com una part de la seva idiosincràsia i donen sentit al "més que un club", la divisa del Barça. Aquest costum no impedeix, de tota manera, que cada mandat s'iniciï amb una declaració d'intencions solemne i a la recerca de la unitat. “Si fem lloc comú, serem més forts”, va proclamar dissabte Bartomeu. “Suarem la samarreta com Puyol, Xavi, Iniesta i Messi”.\nA Laporta no li ha servit de res denunciar les causes obertes contra Bartomeu, Rosell i Núñez\nA Bartomeu se li demana que administri amb generositat la rotunda victòria –ha obtingut més vots que la suma de les altres tres candidatures i ha arrabassat 21 punts a Laporta–, fins i tot després que Laporta advertís que no es rendia i incidís en una bipolarització que va deixar amb pràcticament més signatures que vots Agustí Benedito i Toni Freixa. Els quatre aspirants, curiosament, van compartir candidatura el 2003, quan la victòria de Laporta va ser considerada “un error del sistema en un club com el Barça i en un país com Catalunya”, en paraules de l'exvicepresidente Albert Vicens. “Sempre vam ser considerats una junta okupa”.\nBartomeu representaria un sistema en què el seu mandat té com a prioritats posar en marxa l'Espai Barça (600 milions), constatar si la companyia japonesa Rakuten és una alternativa al patrocini de Qatar i revisar una economia amenaçada per la pujada de la massa salarial (representa el 73% dels ingressos) i del deute net (de 287 a 328 milions). La nova junta s'ha votat precisament perquè se suposa que és experta en gestió.\nEl pragmatisme empresarial s'imposa avui al lideratge i a un ideari futbolístic personificat sobretot amb la figura de Messi, que divendres passat va viatjar a Gabon acompanyat de Deco i Alejandro Echevarría, el cunyat de Laporta. A Gabon treballa Jaume Ferrer, el candidat que defensava l'herència de Laporta a les eleccions del 2010 que va guanyar Rosell de manera aclaparant.


PressReader - La Vanguardia (Català): 2018-09-16 - L’Executiu admet que la crisi dels màsters és un cop dur\nL’Executiu admet que la crisi dels màsters és un cop dur\nLa Moncloa va començar a preparar la defensa de Sánchez arran de la dimissió de Montón\nLa Vanguardia (Català) - 2018-09-16 - PORTADA - Barcelona\nEl Govern central admet que la crisi dels màsters d’aquesta setmana ha suposat “un cop de mar important” que s’ha emportat una ministra i que va mirar d’engolir el president.\nEl debat polític a Espanya ha quedat encallat aquesta setmana en una tesi doctoral –la del president Pedro Sánchez– que s’està inspeccionant amb lupa. I en un màster, que dimarts es va emportar la ministra de Sanitat, quan van quedar a l’aire una sèrie d’irregularitats. Els currículums acadèmics de Pablo Casado i d’Albert Rivera també són objecte d’escrutini. No perquè al ciutadà li interessi especialment quina formació acadèmica tenen els seus representants públics. És per una qüestió de credibilitat, un valor que depèn més de la gestió que de la personalitat o atributs –per exemple acadèmics o professionals– del líder. Els ciutadans volen saber si es poden fiar de la seva classe política.\nQuè es necessita per governar un país? Quines qualitats es consideren fonamentals en un polític? El CIS va incloure aquesta pregunta al seu baròmetre de juny del 2011 i encara que han passat set anys les conclusions semblen vigents: la principal qualitat és l’honradesa, triada per un 79,4% dels enquestats, seguida de l’eficàcia (31,2%) i la preparació i formació, amb un 28,7%. En quart lloc, els enquestats van valorar la proximitat a la gent (18,2%) i en cinquè, la vocació per la cosa pública, amb un 18,2%. Les conviccions fermes només van registrar un suport d’un 9,5%. Segons aquestes xifres, la preparació i formació de la classe governant no és una qüestió que tregui la son als espanyols. Tot i això, és evident que està causant desvetllaments en la classe política.\nEls últims anys l’exigència de transparència més important en la gestió pública ha portat a una mena de competició entre polítics de diferents partits i administracions per veure qui tenia més bon currículum. En molts casos han donat per acabades llicenciatures que eren incompletes, han descrit com a màster un altre tipus d’estudis que no tenien aquesta categoria o s’han atribuït formació en universitats estrangeres de prestigi com les americanes Harvard o Georgetown que en realitat només eren cursos de setmanes –o d’hores– en campus de Madrid. Molts fins i tot posen els títols en anglès per donar-los més prestància. Aquesta bombolla ha començat a punxar-se i és difícil saber quines conseqüències pot tenir.\n“A un polític cal demanar-li que conegui bé l’organització. Si és un ministre, que sàpiga com funciona la seva administració i que faci una bona selecció de recursos humans, de la gent que tindrà com a col·laboradors, tècnics i experts –apunta el professor de Ciència Política de la Universitat de Barcelona Jesús Palomar–. La resta ja és capacitat de negociar, escoltar, ser proper i tenir determinades habilitats que fan que sigui o no un bon polític”.\nPotser el ciutadà no ho tingui en compte quan valora quina formació té un polític, però a la societat hi ha la percepció que qui té més estudis es desenvoluparà més bé. “No hauria de ser un requisit tenir formació universitària per dedicar-se a la política, però és millor tenir-ne, i el ciutadà també ho veu així. D’aquí ve la cursa que han emprès alguns, a veure qui té més màsters, per no quedar-se enrere”, subratlla Jesús Palomar, que també relativitza aquest valor en determinats casos. “Ser llicenciat en Dret no significa ser bon jurista –apunta– i si ens fixem en les trajectòries polítiques llargues veurem que molts van acabar la carrera fa anys i no han exercit mai”.\nTot i això, Europa està liderada per polítics amb sobrats mèrits universitaris. Angela Merkel va treballar de cambrera en una discoteca i va ser okupa a Berlín abans d’entrar en política; no va sortir de la còmoda bombolla de les elits governants, però es va doctorar en Físiques amb una tesi sobre química quàntica. La britànica Theresa May es va llicenciar amb honors en Geografia, a Oxford. L’italià Giuseppe Conte es va graduar en Dret. I Emmanuel Macron, en Filosofia i en Ciències Polítiques, a més de formar-se –com a bon buròcrata francès– a l’Escola Nacional d’Administració. Però hi ha excepcions, com el primer ministre suec Stefan Löfven, soldador de formació i líder sindical del sector del metall, que\n“Els títols importen, però alguns van acabar la carrera fa anys i no han exercit mai”, avisa Jesús Palomar\nLa societat creu que qui té estudis exerceix millor, però pocs tenen en compte, quan voten, si un polític ha fet un màster o no\nno va completar els seus estudis universitaris. A l’altra cara de la moneda, el polonès Mateusz Morawiecki té un currículum aclaparador.\nCom s’ha d’elegir la persona adequada per a un càrrec, que prengui decisions tècniques, a partir de la realitat del país, però tingui marge de maniobra polític per sintonitzar amb el que pensa la gent, és una equació difícil de quadrar. Els riscos de la tecnocràcia i el populisme assetgen la governança. “La faceta política, que no significa partidista, ha de pesar a l’hora de triar algú per a un càrrec –constata Jesús Palomar– i aquest s’ha d’envoltar d’un equip tècnic, però aquí és on de vegades fallen, perquè s’envolten de més polítics”. Els partits han guanyat pes i busquen entre les seves files. I el risc dels polítics professionals és que tenen l’entrada difícil en un altre àmbit professional, al sector privat. “Quan un càrrec públic no té un sector professional on puder tornar, té menys incentiu per deixar la política i potser fa coses inadequades per quedar-se”, avisa aquest expert.\nLa tecnocràcia és un risc que assetja la governança d’un país; un líder ha de sintonitzar amb la gent\nPABLO CASADOPresident del PP Llicenciat en Dret i ADE. Exdiputat de Madrid. Diputat al Congrés\nQUIM TORRAPresident de la Generalitat Llicenciat en Dret. Va treballar en assessoria jurídica i té una editorial\nPABLO IGLESIASSecretari general de Podem Doctor en Ciències Polítiques. Va ser professor. Exeurodiputat. Dip. Congrés\nPEDRO SÁNCHEZPresident del Govern espanyol Doctor en Econòmiques. Exregidor. Va treballar com a professor a la UAM\nALBERT RIVERAPresident de Ciutadans Llicenciat en Dret. Exdiputat del Parlament. Diputat al Congrés\nIÑIGO URKULLULehendakari Diplomat en Magisteri. Mestre en excedència\nFRANCINA ARMENGOLPresidenta del Govern balear Llicenciada en Farmàcia. Exregidora, expres. Consell Insular de Mallorca\nÁNGEL GARRIDOPresident de la Comunitat de Madrid Llicenciat en Enginyeria de Mines. Exregidor i exconseller de Presidència\nALBERTO NÚÑEZ FEIJÓOPresident de la Xunta de Galícia Llicenciat en Dret. Va presidir l’Insalud, va dirigir Correos.Exvicepres. Xunta\nSUSANA DÍAZPresidenta de la Junta d’Andalusia Llicenciada en Dret. Ha estat regidora, diputada i senadora