Avenços en gestió clínica: Un premi Nobel d'Economia a les intervencions en salut que alleugen la pobresa extrema\nGràcies a aquests experiments aplicats a les polítiques públiques, els premiats han aconseguit aportar evidències científiques rigoroses sobre l'impacte de diverses intervencions destinades a la lluita contra la pobresa. Aquest enfocament de promoure polítiques basades en l'evidència provinent d'experiments aleatoris (Randomized Control Trials o RCT en anglès) té connexió amb les maneres d'actuar en medicina. No només perquè molts dels seus experiments s'apliquen a qüestions sanitàries com ara l'increment de les taxes de vacunació o la millora dels hàbits alimentaris, sinó perquè l'enfocament experimental s'inspira directament en els assajos clínics. Igual que en aquests assajos clínics, a l'experiment econòmic s'utilitzen dues poblacions de característiques molt similars, idealment idèntiques, a les quals s'assigna de forma aleatòria un grup sotmès al tractament, exposat a una certa intervenció, i un grup control, amb una intervenció placebo, sobre el qual no s'actua significativament. Per exemple, el grup de tractament pot rebre una subvenció que faci que un determinat fàrmac sigui gratuït per a ell o se li pot prometre un incentiu tangible, com una petita quantitat d'aliments a canvi que, per exemple, vacuni als seus fills. (Destacat 1) Observant posteriorment l'estat de salut o la taxa de vacunació del grup al qual s'ha donat la subvenció o l'incentiu, i comparant-lo amb el grup en el qual no s'ha actuat, es mesura l'efectivitat i, de forma ideal, la causalitat entre una mesura determinada i la millora de la situació dels més pobres.\nUna de les lliçons principals d'aquestes intervencions és que proveir de recursos els pobres no és necessàriament la manera més efectiva de treure'ls de la pobresa. (Destacat 2) Per exemple, els premiats van detectar que una de les raons principals de la falta de vacunació infantil en països pobres no és només la precarietat o el cost de les vacunes, sinó la facilitat real per aconseguir-les. En aquest sentit, una de les seves recerques coincideix amb el clàssic ensenyament de l'economia del comportament sobre el valor d'allò que és "gratis": les taxes de vacunació van passar, en un dels seus experiments, del 18 al 75% en el moment en què les vacunes van deixar de costar una mica menys d'un dòlar i van passar a ser totalment gratuïtes. Aquest increment de la cobertura tan espectacular no es pot atribuir a la diferència del cost de les vacunes, sinó que sembla que es potencia exponencialment pel fet de ser totalment gratuïtes.\nDe manera similar, els guardonats van trobar que el problema no era tant que les vacunes no estiguessin disponibles als centres de salut, sinó que quan els pacients acudien a vacunar-se, els encarregats d'administrar-les no eren presents als centres de treball. És per això que van establir un sistema d'unitats mòbils que portaven a terme campanyes de vacunació dirigint-se directament a les zones més poblades, amb la qual cosa aconseguien incrementar espectacularment les taxes de vacunació. Els premiats també van trobar que no només era important la facilitat d'accés, si no que quan la vacunació s'acompanyava del lliurament d'un quilo d'aliments, la proporció de vacunats també s'incrementava exponencialment.\nEn altres recerques seves, la variable objectiu no estava necessàriament relacionada amb la salut, però la intervenció que plantejaven tenia un component sanitari. Per exemple, van trobar que una de les mesures més efectives per reduir el problema de l'absentisme escolar és proveir les famílies d'un fàrmac destinat a reduir les infeccions digestives, més que altres intervencions de caràcter educatiu com ara donar llibres gratuïts.\nNombrosos països en vies de desenvolupament han signat acords amb organismes que promouen l'ús d'experiments aleatoris, com el Jameel Poverty Action Lab, fundat per Abhijit Banerjee i Esther Duflo, per comprometre's a dissenyar les seves polítiques públiques sobre la base de l'evidència empírica. A més a més, institucions com el Banc Mundial i altres organismes multilaterals han començat a requerir que es practiquin avaluacions d'impacte en la majoria dels seus programes d'ajuda al desenvolupament.\nLa contribució d'aquests autors a problemes relacionats amb la salut no ha estat només experimental, sinó també conceptual. Així, Michael Kremer dissenya des de fa anys mecanismes d'incentivació que promoguin la dedicació de recursos a la recerca de vacunes per a la malària, la sida o la tuberculosi. El problema principal és que hi ha una contradicció entre estimular la recerca privada en vacunes perquè sigui més probable que es desenvolupin i la forta temptació d'establir un preu baix a les vacunes, una vegada s'hagin obtingut, per aprofitar l'externalitat positiva que provoquen els cicles infecciosos i amb això erradicar la malaltia, la qual cosa a llarg termini elimina els incentius econòmics dels laboratoris. Per aquesta raó, Kremer va promulgar la creació de subvencions quantioses que premiessin el descobriment de noves vacunes a canvi de la compra d'aquestes vacunes per part dels organismes públics, de manera que després poguessin establir un preu baix que permetés vacunar la major part de la població. D'aquesta manera es creen incentius a la recerca sense caure en el problema ex post d'haver d'establir un preu baix. Un avantatge addicional dels mecanismes proposats per Kremer és que, en establir un premi, l'organisme públic pot, al seu torn, fixar les condicions que ha de complir el fàrmac premiat, de manera que la recerca es dirigeixi cap al desenvolupament de fàrmacs o vacunes que satisfacin les necessitats de la població a la qual es dirigeixen. Per exemple, respecte al nombre de dosis que un pacient necessita, els horaris en els quals ha de ser administrat el fàrmac (molts individus de països en desenvolupament no tenen rellotge) o la forma d'administració (els injectables són més complicats en països pobres). (Destacat 3)\nAtesa la rellevància dels problemes que tracten els premiats, aquest ha estat un premi Nobel molt celebrat, tot i que també ha rebut diverses crítiques. Fora del debat acadèmic, una de les crítiques principals fa referència a la relativa manca d'ètica que presenta l'enfocament experimental utilitzat. Per poder establir causalitat, els experiments necessiten un grup de control en el qual no es fa la intervenció que s'espera que funcioni, per la qual cosa una part dels participants no se'n beneficien com els pacients del grup tractat. També és possible que el grup de tractament no es beneficiï, sinó que resulti perjudicat per la intervenció que s'estudia, que a més no ha estat testada prèviament (malgrat que se sospiti que en el pitjor dels casos no funcionarà, però que en cap cas serà perjudicial). No obstant això, aquesta crítica és molt similar a la que plana sobre els assajos clínics de nous fàrmacs i, per tant, es defensa d'una manera similar: la participació en els grups de tractament sempre és voluntària i l'assignació al grup de control és aleatòria, per la qual cosa, en absència de possibles externalitats de l'experiment, els "no tractats" no estaran en una situació més dolenta que aquella en què ja estaven.\nEn qualsevol cas, i deixant de banda la polèmica, és evident que la contribució dels premiats a millorar la salut en països en desenvolupament és majúscula i que la seva influència en el disseny d'intervencions basades en l'observació empírica ha arribat per quedar-se.\n1. "El grup de tractament pot rebre gratuïtament un fàrmac determinat o una petita quantitat d'aliments a canvi que vacuni els seus fills"\n2. "Una de les lliçons principals d'aquestes intervencions és que proveir de recursos els pobres no és necessàriament la manera més efectiva de treure'ls de la pobresa"\n3. "Atesa la rellevància dels problemes que tracten de resoldre els guardonats, ha estat un premi Nobel molt celebrat, tot i que també ha rebut diverses crítiques relacionades amb l'ètica de la recerca"


VELLES I NOVES LLEGENDES DE SANTA EUGÈNIA DE TER - TotSalt\nInici Notícies Actualitat VELLES I NOVES LLEGENDES DE SANTA EUGÈNIA DE TER\nVELLES I NOVES LLEGENDES DE SANTA EUGÈNIA DE TER\nJaume Prat, autor i contador de llegendes narrarà dins del marc de la Festa Major de Santa Eugènia de Ter llegendes d’abans i ara.\nSanta Eugènia de Ter acull aquest dijous una visita guiada per conèixer les seves velles i noves llegendes. La proposta, que té una durada més o menys d’una hora i mitja, començarà a les 18 hores de la tarda des de Can ninetes, centre cívic de Santa Eugènia de Ter.\nL’activitat gratuïta i oberta a tots els públics proposa als assistents una visita per Santa Eugènia de Ter, tot escoltant les velles i noves llegendes que s’hi van viure.\nL’explicació de les velles i noves llegendes de santa Eugènia de Ter a càrrec de Jaume Prat.\nArticle anteriorSalt aposta per dur obres amateurs amb prestigi al Teatre de Salt\nArticle següentA prop d’una cinquantena de cigonyes en migració fan nit a Salt


RESPONSABLE DE COMPTABILITAT – Per departament de Comptabilitat y Finances en Empresa Distribuïdora d’Abrasius – Teasa\nRESPONSABLE DE COMPTABILITAT – Per departament de Comptabilitat y Finances en Empresa Distribuïdora d’Abrasius\nÉs el responsable de garantir el correcte registre de les operacions econòmiques de l’empresa, elaborant la comptabilitat general i els estats de comptes consolidats, així com la preparació de la informació comptable necessària per als seus superiors, Director Administratiu / Financer, Direcció General i Presidència del Grup.\nElabora el Pla de comptes de l’empresa sobre la base de el Pla General Comptable.\nDefineix els procediments comptables i interpreta les normes en aquest àmbit.\nConfecciona la comptabilitat general de l’empresa.\nElaboració de balanços i comptes de resultat.\nElaboració del reporting a Direcció General i Presidència.\nElabora la liquidació d’impostos i cotitzacions de la Seguretat Social.\nElabora estudis i informes econòmics\nCol·labora en la realització de pressupostos i en el seu seguiment.\nDiplomat en Empresarials o Formació Professional en Administració i Finances o en Gestió Administrativa amb àmplia experiència.\nExperiència demostrable en lloc similar en departament comptable d’empresa Pime.\nDisciplinat, resolutiu, empàtic.\nConeixements bàsics d’anglès i italià.\nEmpresa internacional amb reconeixement dins del seu sector.\nRemuneració negociable en funció valors aportats.\nLloc de treball al Vallès Oriental, zona Granollers.


Centre Geriàtric Maria Gay | Centre Geriàtric Maria Gay\nCom a mostra del nostre compromís amb la cura de la gent gran i la millora continua de la qualitat en l'assistència, el desembre de 2019 hem estat guardonats amb el Premi Avedis Donabedian 2020 a l'"Excel·lència en qualitat en atenció sociosanitària i a les persones amb dependència".\nFotografia Sr. Fargnoli de l'any 1926\nTrasllat del primer grup fundacional de les Religioses de Sant Josep de Girona a l'edifici del carrer Portal Nou, núm. 10, que es converteix en la Casa Mare de l'Institut. En ella s'ubiquen, entre 1876 y 1977:\nSeu del Govern General\nAtenció de malalts a domicili.\nFotografia de l'any 1946\nTransformació de l'edifici en residència per persones grans, amb la finalitat de donar una imatge d'acord amb les necessitats de la societat i amb els principis i ideologia de l'Institut.\nInauguració de la residencia amb el nom de la Fundadora: Centre Geriàtric Maria Gay.\nMitjançant un concert amb el Servei Català de la Salut, s'amplia el servei i s'ofereixen 24 places sociosanitàries de llarga estada.\nS’amplien els serveis amb 20 places d'Hospital de Dia, en col·laboració amb el programa "Vida als Anys" (Institut Català de Serveis Socials - Servei Català de la Salut).\n20 de gener .Inauguració de les noves dependències de l'Hospital de Dia, ampliades a 25 places concertades amb el CATSALUT.\nS'amplia la tercera planta amb 5 habitacions i una nova sala polivalent.\nFotografia de l'any 2007 (Sr. Jordi Pujiula)\nInauguració del Centre de Dia Maria Gay de 40 places, amb acreditació per acollir a persones de Prestació Económica Vinculada de la llei de dependència per l'Insitut Català de Serveis Socials (ICASS).\nS'amplia la planta baixa amb 7 habitacions, nou menjador i sala d'estar. La sala d'actes es convertiex amb sala polivalent i servei de rehabilitació. S'instal.len dos nous ascensors.\n31 d'octubre. Assignació de 7 places públiques de Centre de Dia per a la prestació de serveis de la Xarxa de Serveis Socials d'Atenció Pública.


Promoció de la ruta 'Perseguits i salvats' entre els turoperadors israelians - FÒRUM.ad\nOn: 11/06/14 19:32\nLa Diputació de Lleida, per mitjà del Patronat de Turisme, ha donat a conèixer aquest dimecres el projecte cultural i turístic “Perseguits i salvats” al grup de turoperadors d’Israel que van participar al Workshop Pirineus que va tenir lloc dimarts a l’Hotel Terradets de Cellers, a la comarca del Pallars Jussà.\nUn total de 7 turoperadors israelians s’han desplaçat fins a la comarca del Pallars Sobirà per conèixer “in situ” alguns dels espais museístics que configuren el projecte “Perseguits i salvats” i han pogut seguir un petit tram d’una de les 4 rutes d’evasió dels jueus pel Pirineu de Lleida practicant el senderisme.\nL’historiador i tècnic del Memorial Democràtic, Josep Calvet, ha estat la persona que ha guiat el grup de turoperadors durant la seva visita al Pallars Sobirà i els ha explicat el paper que van tenir els Pirineus com a lloc de fugida, que van fer servir uns 20.000 refugiats jueus i aliats durant la Segona Guerra Mundial per fugir de l’horror nazi.\nSenyalització i promoció turística\nEl primer indret que han visitat ha estat la presó de Sort, on hi ha habilitat un espai museístic que permet seguir una explicació sobre aquest episodi de la Segona Guerra Mundial. A continuació s’han desplaçat amb autocar fins al poble de Tavascan, on han fet a peu un petit “tast” d’una de les 4 rutes de “Perseguits i salvats” fins a les Bordes de Noarre.\nLa Diputació de Lleida està acabant d’enllestir la senyalització de les 4 rutes d’evasió que configuren el projecte “Perseguits i salvats” i que afecten les comarques del Pallars Sobirà, la Val d’Aran, l’Alta Ribagorça, l’Alt Urgell i la Cerdanya. Pròximament també s’iniciarà la promoció turística d’aquests recorreguts, tant al mercat d’Israel com en l’àmbit estatal, amb l’edició de fullets i tríptics informatius i al web del Patronat de Turisme, amb informació traduïda en 6 idiomes: català, aranès, castellà, anglès, francès i hebreu.\nVisites turístiques arreu del territori\nPer divendres, 13 de juny, aquest mateix grup de turoperadors israelians visitarà com a cloenda de la seva estada a les comarques del Pirineu i les Terres de Lleida, la Seu Vella de Lleida, la ciutat de Tàrrega a l’Urgell i el poble de Torà a la Segarra. A Torà faran una visita guiada per l’antic call jueu, situat al carrer Nou, en ple nucli antic d’aquesta localitat de la Segarra, i a la ciutat de Tàrrega, visitaran la nova sala permanent del Museu Comarcal de l’Urgell que sota el nom de Tragèdia al Call-Tàrrega 1348, exposa el llegat històric del passat jueu de la ciutat.\nAl marge d’aquestes visites adreçades als turoperadors israelians, el conjunt de turoperadors que han participat al Workshop Pirineus especialitzats en senderisme i turisme actiu i procedents del Benelux, Alemanya, Portugal, Israel i també de la resta de l’Estat espanyol aquest dimecres han visitat l’Epicentre del Pallars Jussà, situat a Tremp, i demà dijous visitaran el Parc Nacional d’Aigüestortes i Estany de Sant Maurici i el romànic de la Vall de Boí.\nPrevious Post: El Govern dóna suport econòmic a l’ascens del BC Andorra\nNext Post: Els alumnes de l’Escola La Valira apadrinen el Parc de l’Horta del Valira


CSIF avisa de la necessitat urgent de més personal sanitari en la Ribera | RiberaBaixa.info\nEl sindicat lamenta la falta d’explicacions de Sanitat i exigeix més transparència\nEl sindicat CSIF lamenta que Conselleria de Sanitat seguisca sense donar explicacions de per què va tardar tant a adoptar mesures de prevenció a pesar que el sindicat li va demanar per escrit, el 31 de gener, que les prenguera, i de la falta de test al personal sanitari. La central sindical ha exigit explicacions a Conselleria, que ha evitat contestar-les i respondre a la falta d’equips de protecció individual.\nLa Central Sindical Independent i de Funcionaris (CSIF) explica que en la reunió informativa mantinguda amb Conselleria, després de més de 20 dies sense que aquesta convocara als agents socials, ha preguntat el motiu de la falta de mesures de prevenció contra la pandèmia malgrat haver-les reclamat al gener. El sindicat igualment ha posat l’accent als responsables de Sanitat que “continuen faltant equips de protecció individual, la qual cosa dispara el risc i està provocant nombrosos contagis entre els professionals de la sanitat valenciana”.\nEn aquesta cita informativa per videoconferència el sindicat també ha mostrat el seu malestar pel fet d’anunciar test massius mentre més de 2.000 sanitaris romanen aïllats, en quarantena, sense fer-los les proves. CSIF li ha urgit amb reiteració a aplicar aqueix test. El sindicat igualment ha lamentat “el gran descontrol normatiu i la falta d’optimització de la col·laboració públic/privada”. La central sindical exigeix més transparència a Conselleria.\nCSIF, d’altra banda, reclama, en el departament de salut de la Ribera, que “es realitzen més contractacions en els serveis que estan patint en major mesura la pressió assistencial derivada de la pandèmia del Covid-19, com a UCI, Urgències, i les plantes d’hospitalització que s’han habilitat per a pacients contagiats”.\nLa central sindical considera “insuficients” les contractacions en aquest departament per a afrontar la situació actual i demana reforços amb urgència. El sindicat explica que “la falta de personal estructural que pateix el departament, denunciada per aquest sindicat en multitud d’ocasions, s’ha vista agreujada per la pandèmia que estem patint i la necessitat de recursos que això comporta”.\nPublicació següentLes organitzacions agràries consideren positiva la rebaixa de mòduls però lamenten la disparitat de criteris\nPublicació anteriorLa Unió de Llauradors sol·licita que s’autoritzen els mercats no sedentaris de proximitat que complisquen uns requisits


Catarroja redueix la taxa TAMER per a l'any 2018\nEl 94% dels veïns i veïnes de Catarroja veuran rebaixada la taxa TAMER per al pròxim any 2018. Així es va acordar a l'assemblea del 20 d'octubre de l'Entitat Metropolitana de Tractament de Residus (EMTRE).\nLa mesura va rebre el vistiplau de la major part dels representants dels quasi 50 municipis que integren l'EMTRE, amb l'abstenció únicament del Partit Popular. Així, el pròxim any pràcticament la totalitat dels habitants del municipi veuran reduït el preu que paguen per la prestació del servei metropolità de tractament i eliminació de residus urbans.\nEsta és la segona reducció de la taxa TAMER en els darrers exercicis. Segons la regidora de Medi Ambient i representant de Catarroja a l'EMTRE, Empar Chulià, la rebaixa de l'impost "és una promesa complida".\n"La reducció aprovada en l'any 2015 va suposar que un 95% de la població pagara menys en 2016, l'any passat es va congelar la taxa per a 2017 i enguany s'ha acordat una nova baixada per a 2018", ha explicat Chulià.\nLa proposta que s'ha presentat contempla un augment dels trams segons el volum d'aigua consumida. Açò permetrà que les persones que generen menys residus domiciliaris paguen una quantitat menor.\nEn l'àmbit de l'entitat metropolitana, les llars amb un consum d'aigua inferior als 50 metres cúbics –unes 256.860– pagaran un 15,38% menys en 2018. És a dir, passaran a pagar de 39 a 33 euros. Els qui consumeixen entre 50 i 65 metres cúbics –un total de 90.185- deixaran de pagar els 39 euros per pagar-ne 35, un 10,26% menys que enguany.\nPer altra banda, al segon tram, per a les llars que consumeixen entre 65 i 90 metres cúbics d'aigua –134.910– hi haurà una reducció de la taxa del 4,42%, en passar de pagar 113 euros a pagar-ne 108. Les que consumeixen entre 90 i 195 metres cúbics – 218.541 llars– en lloc de pagar 113 euros en pagaran 111, un 1,77% menys.\nFinalment, els màxims consumidors d'aigua, amb més de 195 metres cúbics, continuaran pagant 226 euros com enguany.\nSegons la regidora de Medi Ambient, Empar Chulià, és important destacar que entre les persones que es beneficien de la reducció més gran "la majoria són famílies monoparentals i pensionistes, una circumstància que fa encara més justa esta redistribució que s'acaba d'aprovar".\nA més, l'EMTRE també ha proposat una congelació d'este impost per als autònoms. "Amb esta política redistributiva volem premiar a qui menys consumeix", ha explicat Chulià.


el bloc d'un pobre bomber: Un dia a l'Escola\n"tens la nevera buida i a les 9 de la nit on vas a comprar? No és fàcil anar a l'Escola."\nPerdona que comenti aquesta frase. Esta clar que es la teva forma de pensar i que potser es podria fer tot millor.\nPerò, potser es mes fàcil planificar-se una mica abans un mateix.\nSort que no tens un horari de 12h\no de 8h com un treballador normal, si no potser et dona algo.\n3 de febrer de 2015 a les 17:04


El nou Govern obre el primer front amb Madrid per disposar de més recursos\nArmengol demana una reunió urgent amb Rajoy pel finançament i l'Executiu rebutjarà el límit de dèficit\n2 min. Palma 08/07/2015 12:39\n651x366 Cladera i Armengol conversen en presència de Biel Barceló. / M. MONER Cladera i Armengol conversen en presència de Biel Barceló. / M. MONER\nPrimera setmana de funcionament del nou Govern i primer front obert amb Madrid per poder disposar de més recursos. Un front obert amb dues vies: la del finançament i la del dèficit. La presidenta Francina Armengol ha enviat ja una petició d'entrevista al president espanyol, Mariano Rajoy, per abordar la necessitat d'una millora del finançament balear. I, al mateix temps, el Govern ha anunciat que en la reunió del Consell de Política Fiscal i Financera (CPFF) que es farà dimecres s'oposarà al compliment del sostre de dèficit del 0,3% del PIB per al 2016 i a aplicar més retallades. També exigirà la reunió urgent de la comissió bilateral amb el govern de l'Estat per negociar un nou Règim Especial Balear (REB), que compensi els desavantatges de la insularitat.\n"Com a presidenta de la Comunitat Autònoma de les Illes Balears, li sol·licit una reunió per abordar de manera urgent les temàtiques que més preocupen la ciutadania balear, i molt especialment les referides a l'àmbit del deficient finançament que patim els ciutadans de Formentera, Eivissa, Menorca i Mallorca", diu la carta que ha enviat aquest dimarts Armengol a Rajoy. La reivindicació d'una millora del finançament és una de les principals prioritats del nou Executiu progressista i, fins i tot, figura en els acords de governabilitat pactats entre PSIB, MÉS i Podem.\nUna altra de les reivindicacions que farà arribar al govern central i que ja es va deixar sentir en el discurs d'investidura d'Armengol és la d'un major marge de dèficit. La nova consellera d'Hisenda, Catalina Cladera, rebutjarà aquest dimecres a Madrid el sostre fixat per a 2016, que és del 0,3% del PIB. El portaveu de l'Executiu balear, Marc Pons, ha recordat aquest dimarts que el dèficit que deixa l'anterior Govern ja és del 0,4% del PIB al juny. Cladera també aprofitarà la trobada amb el ministre d'Hisenda, Cristóbal Montoro, per demanar una reunió urgent de la comissió bilateral per negociar un nou REB i reclamar les inversions estatutàries pendents, uns mil milions d'euros que no han arribat i als quals el nou Govern no renuncia.\nPons ha deixat clar que la intenció del nou Govern és trencar la "inèrcia" del de l'anterior a l'hora d'acceptar les "imposicions" de l'executiu de Rajoy en matèria de finançament, amb un "seguidisme d'ulls clucs".


COVID19, el sindicalisme i la presó de vidre – Revista Catalunya\n9 Abril, 2020 9 Abril, 2020 Equip Comunicació CGT Catalunya Ermengol Gassiot, Opinió\nErmengol Gassiot. Secretari General de la CGT de Catalunya\nEn aquest context, vam intentar fer sindicalisme. Jo diria que va ser una resposta unànime de la nostra organització i provablement també d’altres sindicats. Amb un parell de frases l’estat d’alarma havia eliminat algunes de les eines essencials de la lluita obrera. No podíem fer assemblees ni reunions de cap tipus, tot i que paradoxalment continuaven podent-nos amuntegar en call centers, en oficines o en fàbriques diverses. No podíem sortir al carrer a manifestar-nos, encara que si era per anar a la feina no hi havia cap problema perquè ho féssim i entréssim a uns trens, metros o busos sovint encara plens. Tot i això, nosaltres ens empapàvem de dades, d’anàlisis de múltiples situacions, obríem canals per resoldre dubtes, intentàvem que ni que fos telemàticament els treballadors/es s’organitzessin.\n“al voltant del sindicalisme l’estat d’alarma ha alçat una presó de vidre. No la veiem. Costa intuir-ne la seva existència. Però és ben real i efectiva, com aquelles cadenes que no notem però ens lliguen ben curt”\nLa primera setmana va caure un autèntic bombardeig d’ERTOs, la gran majoria de força major. De fet, pocs dies abans les patronals i CCOO i UGT ja havien preparat el terreny amb un altre dels seus pactes. Un pacte que el govern, ben disciplinat, va elevar a reial decret llei. Tot i que en els ERTO per força major no hi ha cap mena de negociació, des del sindicat formulàvem al·legacions a l’administració i n’informàvem a l’administració pública. En aquest escenari on militars i policies cada vegada acompanyen més als responsables polítics en unes rodes de premsa on es parla en llenguatge bèl·lic, els mitjans de comunicació sembla que també han entrat en una dinàmica de guerra. I tothom sabem que en una guerra la premsa bàsicament és propaganda. En definitiva que, tret d’alguna escletxa inicial, les notícies de vulneració de drets laborals en una situació de crisi sense precedent han deixat de ser noticia. Al·lucinant quan un 25% dels i les assalariades de Catalunya han anat a petar a l’atur, ja sigui de forma temporal o definitiva. Però així està sent. Enmig d’aquest atac sense precedents, des del sindicat hem recorregut a l’únic espai que ens ha mantingut l’administració. Presentem al·legacions al Departament de Treball i la resposta és silenci. Presentem denúncies a Inspecció de Treball i la resposta novament és la manca de resposta. Escrivim als responsables polítics de Treball i els nostres correus desapareixen qui sap a quin calaix. Pràcticament les úniques notícies que rebem de les administracions competents és que no podem aturar centres de treball encara que qui hi treballen es trobin en risc de contagiar-se del COVID19 o de contagiar-lo. Notícies que venen acompanyades del record constant de les restriccions per accedir a l’espai públic: prohibit moure’s i prohibit reunir-nos, excepte si és per treballar i generar beneficis als que sempre han manat.\nMentre, els treballadors i treballadores anem a treballar massa sovint sense mesures de protecció. I els empresaris i gerents segueixen ens enviant al carrer. O ens obliguen a agafar vacances. O ens imposen jornades maratonianes de teletreball, de dilluns a diumenge. Tot plegat sense gairebé resposta, perquè la resposta s’ha silenciat per decret.\nJo no he viscut l’època en que els sindicats estaven formalment prohibits. Ara en cap moment ningú ha plantejat una mesura com aquesta. Però la realitat és que l’estat d’alarma ha sigut una bona excusa per treure’ns les eines que sempre han sigut els nostres mitjans de lluita: assemblees, vagues i acció directa. I la petita pastanaga que ens han deixat, recórrer als espais institucionals, no aporta cap resposta. És, en realitat, una pastanaga que, com l’ase, per molt que caminem no hi arribem mai. Junt amb les restriccions, el silenci és l’altra cara de la llei.\nAl voltant del sindicalisme l’estat d’alarma ha alçat una presó de vidre. No la veiem. Costa intuir-ne la seva existència. Però és ben real i efectiva, com aquelles cadenes que no notem però ens lliguen ben curt. Neutralitza la nostra capacitat real de resposta a unes agressions que feia dècades que no patíem. Una presó de vidre que només obre les seves portes per a que, disciplinadament, anem de nou a treballar. En definitiva, el somni etern de la patronal.


CiU diu que l'incendi d'Horta de Sant Joan es va tancar en fals per tapar una negligència d'Interior\nConvergència i Unió reclama una explicació del govern sobre les detencions de l'incendi d'Horta de Sant Joan. El secretari general de CDC, Felip Puig, recorda que en el seu moment la versió oficial sobre l'incendi era que l'havia provocat un llamp. Ara, es qüestiona per què es va tancar el cas "precipitadament" i "en fals", i ho atribueix a un intent de "tapar la negligència" per part de la direcció política del Departament d'Interior.\n09/01/2010 - 17.43 Actualitzat 10/01/2010 - 13.15\nPuig espera més detalls de la investigació, però ja ha avançat que CiU demanarà al govern que "torni a explicar quines en van ser les causes i com es va actuar en un incendi que va causar víctimes mortals". El polític nacionalista considera que les investigacions que s'han conegut "posen en entredit les teories i explicacions" que va donar la Generalitat.\nPuig va més enllà i demana a l'executiu que expliqui "on és la veritat tant en els orígens de l'incendi com en totes les actuacions del govern durant aquell succés catastròfic". Felip Puig recorda que en el seu moment ja van carregar contra el que consideraven una "actuació contradictòria tant en l'extinció de l'incendi com en les investigacions, les causes i les determinacions que va endegar el Departament d'Interior". Des de CDC asseguren que "es va tancar aquella polèmica en fals per intentar tapar la negligència que hi havia hagut per part de la direcció política de l'actuació del Departament d'Interior".\nSis mesos després de l'incendi els Mossos d'Esquadra han detingut dues persones, a qui acusen de causar el foc. Aquest arrest contrasta amb la versió oficial de les causes del foc, que s'atribuïa a un llamp.\nEls detinguts pel foc d'Horta havien estat contractats per la Generalitat per netejar boscos


El lloguer de motos elèctriques ja està en marxa a València\nLa revolució del lloguer de motos elèctriques ja està en marxa a València\nA través de l’app de MUVING, podràs reservar la moto elèctrica més propera\nAmb l’objectiu de reduir la contaminació de l’aire en les ciutats, així com per a evitar els llargs embossos, arriba a València l’empresa MUVING, la primera xarxa social de vehicles connectats en el món, que s’ha proposat crear una mobilitat més sostenible en les grans ciutats. En aquest sentit, i des de la setmana passada, aquesta empresa ofereix un servei de lloguer de motos compartides, però també elèctriques, que es lloguen en ple carrer. Una brillant iniciativa, que ja s’ha engegat en altres ciutats, com Sevilla, Madrid, Barcelona, Granada o Cadis.\nMUVING va ser triada com la start up més innovadora de 2017, i raó no els falta. I és que a través de la seua aplicació mòbil pots cercar on es troba la moto disponible més propera, realitzar el trajecte, i avisar del lloc on l’has estacionat perquè un altre usuari puga disposar d’ella. Així mateix, el cost d’aquestes motos elèctriques és de 0,18 euros el minut, i compta, inicialment, amb una flota de 45 motos Torrot elèctriques.\nAquesta empresa gaditana s’ha posat en la davantera de la innovació. I, a pesar que la nostra ciutat ja comptava amb una empresa similar de lloguer de motos, les singularitats que MUVING ofereix als usuaris la fa única. Les motos de les quals disposa compten amb 110 quilòmetres d’autonomia, aproximadament, i es lloguen amb dos cascos.\nA través de l’app podràs gestionar tot el procés de lloguer. Per això, tan sols hauràs de reservar la moto més propera, que durarà 15 minuts abans de quedar lliure per a un altre usuari, i on, a més, podràs informar-te del nivell de bateria que li queda i el tipus de carnet que necessites per a utilitzar-les, desbloquejar-la, realitzar el trajecte i, finalment, estacionar la moto en qualsevol zona d’aparcament autoritzat de la ciutat, deixar els cascos en el bagul i polsar ‘Fi del servei’ perquè un altre usuari puga seguir rodant amb ella.


A través de l’associació Alba, que treballa amb aquest tipus de voluntaris des de fa 18 anys.\nEntitat AlbaJussà, vinculada a l’associació Alba, està tramitant l’arribada de diversos voluntaris a la comarca del Pallars Jussà través del Servei de Voluntariat Europeu del programa Erasmus+ de la Unió Europea. Aquests està previst que s’integrin en diversos projectes socials promoguts pel Consell Comarcal del Pallars Jusà que ja s’estan desenvolupant a la comarca a través de la mateixa AlbaJussà i de l’associació de voluntaris APROP-AT, tots ells relacionats amb persones amb especials dificultats.\nAquest matí s’ha celebrat a l’auditori de l’Epicentre una jornada informativa sobre les possibilitats que dóna a les persones joves el programa Servei de Voluntariat Europeu. A la jornada, organitzada per l’associació Alba i el Consell Comarcal del Pallars Jussà, hi ha participat el responsable d’aquests programes dins el Servei d’Associacionisme i Educació en el Lleure de la Direcció General de Joventut, Ramon Closas, que ha exposat les oportunitats que aquest programa europeu ofereix als joves de cara a poder conèixer altres països i altres experiències a partir de la realització d’un voluntariat. També han participat a la jornada dos joves, de Turquia i Portugal, que en aquest moments estan duent a terme un voluntariat a l’Associació Alba a Tàrrega i que han valorat aquesta experiència com un element que els ha permès créixer com a persones.\nPer la seva part, el President del Consell Comarcal del Pallars Jussà, Constantí Aranda, en la seva intervenció ha animat als joves pallaresos a participar d’una experiència com aquesta de cara a la seva formació personal.


Felicitat i dolor | Catalunya Religió\nFelicitat i dolor\nPer Francesc Torralba. Dv, 25/06/2010\nMentre sóc a Err (França) passant uns dies amb la família, llegeixo el darrer llibre de Rogeli Armengol, Felicidad y dolor: una mirada ética (Ariel). Ens coneixem personalment. Vaig tenir la sort de conèixer-lo en un programa d'Àgora, convidats pel periodista i també blocaire d'aquest portal, Ramon Colom. Vam sintonitzar. Ja, abans de conèixer-lo, havia llegit el seu llibre El pensamiento de Sócrates y la psicoanálisis de Freud.\nRogeli Armengol és de formació mèdica, és psiquiatra, però demostra tenir un coneixement molt exhaustiu i penetrant de les grans figures del pensament occidental. És un goig llegir aquest llibre i endinsar-se en una de les temàtiques eternes de la filosofia: el camí vers la felicitat.\nM'agrada el llibre, perquè, és clar, pedagògic i argumenta la seva tesi, una tesi propera al pensament de signe epicuri, però també estoic i oberta als grans mestres espirituals de la humanitat. Defuig les visions utòpiques, les concepcions maximalistes de la felicitat i ens diu que ser feliç és acceptar-se a si mateix, acceptar el dons que la vida ofereix, els bons i els dolents, acomplir amb els propis deures i tenir relacions de fraternitat i benvolença amb tots. No creu en un discurs elitista de la felicitat i ens mostra la persona com un ésser fràgil i vulnerable que, sobretot i abans que res, defuig del dolor, mira de tenir assossegament i pau interiors.\nRogeli Armengol forma part de la gran tradició de metges humanistes que ha donat Espanya i Catalunya al llarg de la seva història. És un metge llegit i erudit, en la mateixa línia de metges com Gregorio Marañón, Pedro Laín Entralgo, Diego Gracia, Moisès Broggi, Francesc Abel, Joaquim Ramis, entre molts d'altres.\nÉs una lliçó per a tots els filòsofs i un llibre altament recomenable per aquest estiu. No és banal, però és clar. S'expressa en primera persona i no s'amaga darrera una pila d'erudició. Benvingut sigui!.


El Senat: creïble? - Levante-EMV\nEl Senat: creïble?\njesús moncho 10.11.2017 | 04:15\nEl Senat, Cambra Alta, apareix creat per primera vegada en 1834, sancionat per la regent María Cristina en la minoria d´Isabel II, com a cambra que aglutinava els Grans d´Espanya i els Estaments eclesiàstics, a més d´«españoles elevados en dignidad», «propietarios territoriales», i els qui «cultivando las ciencias o las letras disfruten de una renta de 60.000 reales anuales». En octubre de 1931 va ser suprimit (Primo de Rivera també l´havia deixat sense funcionament). La Constitució espanyola del 1978 el restableix.\nHui a dia, el Senat, Cambra dita de representació territorial, s´organitza en grups partidistes, no territorials, per la qual cosa ella mateixa es desdiu de la seua definició i funcionalitat. A més a més, el Tribunal Constitucional ha sentenciat que el Senat no pot aprovar ni refusar lleis, solament presentar esmenes que el Congrés finalment acceptarà o no. És a dir, està degradat a una simple Comissió subalterna del Congrés. Només posseeix una potestat exclusiva: l´aplicació de l´article 155 de la Constitució.\nEs conforma per elecció directa, quatre senadors per província, als qui s´afegeix un senador per Parlament Autonòmic més un senador per cada milió d´habitants de la Comunitat Autònoma. Resultat al País Valencià, 18 senadors (4x3 prov=12, més 6 senadors designats). Resultat de Castella/Lleó, 39 senadors (4x9 prov =36, més 3 senadors designats). Població del País Valencià, 4.900.000; població de Castella/Lleó, 2.400.000. Amb la meitat de la població que el País Valencià, Castella/Lleó més que dobla el número de senadors (39) respecte del País Valencià (18). És això representatiu? És el Senat creïble?


Clara Peya en l'únic concert del nou disc AA | Diari Maresme\n“AA (Analogia de l’A-mort)”. Hipnosi o intimitat de sensacions compartides a través de la música de la noia del piano\nClara Peya | Fotos: Vicens Tomàs\nClara Peya omplia la sala Utopia 126 de Barcelona, el passat divendres, per presentar el seu nou treball “AA (Analogia de l’A-mort)“. Acompanyada per un bon equip tècnic i artístic, i per un públic receptiu i obert a les sensacions transmeses per la música en estat pur, la pianista i compositora va presentar un treball acurat, fet a consciència i amb un toc electrònic compartit amb , productor, col·laborador i company habitual als escenaris; marcant un camí de sensacions on cadascú podia navegar al seu aire guiant-se per la música.\nLa Clara omplia tot l’espai movent-se i dominant els dos pianos que, fins i tot, va tocar d’esquena i al mateix temps. Imatges, coreografia amb l’Ariadna Peya i música en completa harmonia, a més de tots els membres de l’equip que van fer possible la màgia de l’espectacle: fanalets, cant i poesia.\nEl públic acollia amb silenci cada peça que aplaudia llargament. La Clara expressiva, desbocada i a voltes somrient anava desvetllant-se, mantenint l’atenció dels presents fins a la darrera composició. I després de saludar amb tot el grup, es van repetir els llargs aplaudiments en reconeixement d’una vetllada musical essencialment plaent.\nI una cosa que els assistents van agrair va ser la presència de la Clara saludant i compartint amb els presents. Retrobaments, amics, coneguts, seguidors, somriures, petons, abraçades, felicitacions i comentaris per acabar compartint una vetllada especialment emotiva.\nUn únic concert per presentar aquest disc com un ritual íntim i hipnòtic. No hi haurà més directes perquè això ha estat una breu parada, mentre prepara el proper treball que s’estrenarà l’any que ve.\nPer la meva part, és la cinquena vegada que aquest any he pogut endinsar-me en una experiència amb la Clara, i cada vegada ha estat sorprenent i única. La seva música és poesia que comunica, desperta i transporta. Un plaer que no es descriu amb paraules sinó amb sensacions; per això l’única manera de poder sentir tot el que ens explica a través de la música, només es pot sentir quan ho vius.\nLa Clara fa el que vol i el que fa, i sempre està bé. Així és l’art i l’artista que s’entrega expressant-se amb amor des del fons del seu cor.


Intercanvi d'alumnes de batxillerat francès a Platja d'Aro • Ràdio Capital de l'Empordà\nIntercanvi d’alumnes de batxillerat francès a Platja d’Aro\nPlatja d’Aro ha donat la benvinguda als onze alumnes d’Alsàcia que durant una setmana fan estada al municipi. Són acollits per famílies i assisteixen a classe a l’Institut Ridaura de Castell d’Aro en el marc del programa Batxibac.\nEl programa del Batxibac que es fa a l’Institut Ridaura permet obtenir la doble titulació del Batxillerat / Baccalauréat, gràcies a aprofundiment en l’estudi de la llengua i la civilització francesa que acredita un nivell B2. Aquesta doble titulació que permet l’accés directe a les universitats franceses.\nEls alumnes que escullen aquesta opció han de cursar nou hores setmanals de llengua francesa a primer de Batxillerat i vuit en el segon curs. També han de redactar i exposar el treball de recerca en francès.\nA més, els participants tenen l’opció de realitzar un pla d’estada a empreses per practicar el francès, per exemple a l’oficina de turisme o a hotels. També, i de manera opcional, poden participar en un intercanvi lingüístic amb els alumnes francesos que cursen el mateix programa, però en espanyol, a França.\nArticle anteriorJamie Cullum i Love of Lesbian, al Porta Ferrada\nArticle següentL’Oncoswim aspira a recollir 6.000 euros per a la investigació del càncer de mama\nNotíciesEugènia Güell - 22 d'octubre de 2020 0


Projecte en línea per a controlar l’estat de les carreteres russes · Global Voices en Català\nTraduït (en) perDaniel Alan Kennedy\nTraducció publicada 18 novembre 2012 15:36 GMT\nLlegeix aquesta notícia a English, Español, Malagasy, русский\nEl projecte “RosYama” [ru] [literalment “Sot rus”] és un sistema per a controlar l'estat de les carreteres i el seu ajustament als estàndards del govern. Qualsevol persona que trobi una carretera que no s'ajusti a aquests estàndards pot utilitzar el servei de RosYama.\nEl coordinador de RosYama, Fyodor Ezeev, va explicar a Evgeny Voropai, de Greenhouses of Social Technologies, com fa temps que ha deixat de veure la frontera entre els móns on-line i off-line, i com els projectes amb un objectiu concret són més efectius que aquells que són universals.\nFyodor Yezeev. Foto facilitada pel seu propietari.\nFyodor Ezeev: Penso que RosYama té tres components que la duran a l'èxit. El primer, la rellevància de la qüestió — els sots a les carreteres són realment molestos per a molta gent. En segon lloc, la influència de Navalny [un prominent blocaire i activista de l'oposició] va permetre que molta gent s'assabentés del projecte des de bon començament. En tercer lloc, RosYama es diferencia de projectes similars perquè ajuda els usuaris a formular les seves queixes i s'ocupa dels aspectes legals de la tasca.\nEvgeny Voropai: Com ha canviat el comportament dels usuaris des de la creació de RosYama?\nF.E.: La nostra audiència és dos o tres cops més petita, però el nombre de sots registrats ha augmentat a més o menys el mateix ritme. Això significa que cada visitant registra ara al voltant de cinc vegades més sots que abans. La gent ha deixat de visitar el lloc web per curiositat, però n'hi ha més que l'utilitzen per al què toca.\nE.V.: RosYama és un servei automatitzat per a presentar queixes amb un nombre d'usuaris actius significatiu. Digui'ns què fa l'equip del projecte a Moscou i les regions.\nF.E.: RosYama no és un servei automatitzat per a enviar queixes. Les queixes dels usuaris s'han de presentar de manera independent. L'equip de RosYama treballa en el lloc web i aconsella als usuaris del projecte.\nE.V.: Quan un projecte funciona en base a un model de cooperació en què “L'usuari té el poder”, és important valorar seriosament la participació de la teva audiència. Quins altres indicadors poden dir-te que el teu projecte és efectiu i funciona?\nF.E.: L'únic indicador de la viabilitat de qualsevol acció és la presència o l'absència de resultats tangibles. Els resultats tangibles de RosYama són més de 8.500 sots arreglats.\nE.V.: Has escrit al teu bloc que després dels debats [organitzats recentment per l'oposició], el nombre de visitants va créixer en un 58%. Diries que la gestió pública de projectes a la xarxa és més efectiva que la gestió tradicional?\nF.E.: L'efectivitat de qualsevol màrqueting, per regla general, és a molt curt termini. Crec que RosYama necessita parar més atenció al desenvolupament de possibilitats per als nostres usuaris i facilitat d'ús. Aquestes accions porten bons resultats a llarg termini.\nE.V.: La blogosfera ha respost activament a la teva participació a les eleccions per al Consell Coordinador de l'oposició. Us preocupava que això pogués afectar negativament a RosYama?\nF.E.: No, no teniem cap preocupació d'aquest tipus.\nE.V.: “Set candidatures per a set projectes” [un bloc electoral per a les eleccions al Consell Coordinador] té com a representants els mànagers i coordinadors de projectes a internet. En cas que comencessin a treballar fora de la xarxa, com afectaria això a les seves activitats a internet?\nF.E.: Ja fa temps que vaig deixar de veure els límits entre els mons on-line i off-line. Internet tan sols és un altre mitjà per a transmetre informació, un mètode per a connectar persones. Simplement com un telèfon, per exemple. Una persona fa servir un telèfon per a xerrar pels descosits durant hores, mentre una altra demana al seu broker que vengui un paquet d'accions per valor de milions de dòlars.\nE.V.: Abans de “RosYama” ja teníem “RosPil” [un lloc web anti-corrupció], després que “RosUznik” [una fundació d'ajuda legal per a figures de l'oposició que han estat arrestades] aparegués, i després “RosVybory” [un lloc web de control de les eleccions]. Heu detectat la migració d'una audiència lleial d'un projecte a l'altre\nF.E.: Jo no. Suposo que ningú, o pràcticament ningú ho ha fet. Si a algú li interessen els afers del govern, no deixaran d'interessar-li perquè aparegui RosUznik.\nE.V.: En els seus articles a LiveJournal, indica que l'audiència sovint no veu la connexió entre els seus problemes immediats i les eleccions lliures. Però al mateix temps, tots aquests “Projectes Ros” són molt específics i no permeten a l'audiència veure'ls com a part d'un tot complex. Hi ha hagut algun pla per a integrar tots aquests projectes en un de sol, però amb un abast més ampli?\nF.E.: Crec que els nostres projectes tenen èxit en bona part gràcies a la seva especificitat. La idea “fes poc, però bé” funciona millor que la idea de “fes molt, però malament”. Sobre la relació entre els problemes immediats dels ciutadans i les eleccions lliures — és la participació en un projecte com RosYama el què els permet no només veure, però sentir, aquesta connexió, pràcticament tocar-la.\nE.V.: Ha treballat en una gran empresa d'Internet, després va iniciar el projecte cívic RosYama. Va canviar la seva manera de treballar i desenvolupar tasques?\nF.E.: Intento involucrar-me exclusivament en tasques que realment m'interessa resoldre. Altres factors superficials pràcticament no tenen cap sentit per a mi.\nAquesta entrevista va ser conduïda per Evgeny Voropai, el text original [ru] està disponible al lloc web te Teplitsa.


El Casalot, casa rural a Cabanelles (Alt Empordà)\nPàgina d'inici\tCases Rurals\tEl Casalot\nCabanelles (Alt Empordà)\nEntorn de la cas rural El Casalot\nVista exterior de la casa rural El Casalot\nSala d'estar de la casa rural El Casalot\nUna de les habitacions de la casa rural El Casalot\nMenjador de la casa rural El Casalot\nPiscina de la casa rural El Casalot\nJust a la frontera entre les comarques de l’Alt Empordà i el Pla de l’Estany es troba El Casalot. Aquesta casa està situada en un indret privilegiat, d’una gran bellesa, que de segur us deixarà bocabadats. Sobre les parets de roca i arran d’un cingle, des d’El Casalot es pot contemplar una vista panoràmica excepcional: la vall del riu Fluvià amb les grans extensions de camps de conreu i els boscos d’alzines i pins. Però, sens dubte, el més espectacular de l’indret són les postes de sol; al fons, la muntanya de la Mare de Déu del Mont, i més lluny, a l’horitzó, la silueta dels Pirineus retallada al cel.\nCap de setmana a partir de 480 €. Setmana a partir de 1000 €\nNúmero de registre: PG-000611\nAdreça: Veïnat de la Palma, s/n 17746\n972 560 073 / 649 106 689


La Intersindical-CSC celebra la legalitat de la VG del 8-N com la victòria d'un dret fonamental de la classe treballadora\nLa Intersindical-CSC celebra la legalitat de la VG del 8-N com la victòria d’un dret fonamental de la classe treballadora\nEl Tribunal Suprem, que crea jurisprudència a l’Estat, va dictaminar ahir que la vaga general del 8 de novembre del 2017 convocada per la Intersindical-CSC era legal, desestimant el recurs interposat per Foment del Treball Nacional. El sindicat republicà denuncia que la patronal catalana contribueix a polititzar i judicialitzar el conflicte social i nacional de Catalunya amb l’Estat\nLa Intersindical-CSC celebra la legalitat de la VG del 8-N com la victòria d?un dret fonamental de la classe treballadora\nDesprés d’un tercer intent de la patronal Foment del Treball Nacional, el Tribunal Suprem va ratificar ahir la sentència del TSJC i ha desestimat la petició d’il.legalització de la vaga general convocada per la Intersindical-CSC el 8 de novembre del 2017. El tribunal espanyol, que crea jurisprudència a l’Estat, ha dictaminat que es va tractar d’una vaga «mixta», que combinava raons laborals i polítiques i nega la compensació de 100.000 euros que reclamava la patronal catalana. El Suprem creu que els motius de convocatòria de la vaga, com ara la reivindicació de les lleis socials del Parlament tombades pel Tribunal Constitucional, o el rebuig al decret del govern espanyol que facilitava la fuga d'empreses, «es vinculaven immediatament a raons socials» com la seva repercussió negativa en el teixit productiu i el mercat de treball, o bé la retallada de drets socials i laborals, negant així que fos una vaga política, prohibida per la legislació espanyola.\nLa vaga del 8-N del 2017 va ser convocada per protestar per tres raons: la progressiva pèrdua de drets i condicions laborals dels darrers anys de la classe treballadora; l’anul·lació o suspensió de lleis socials aprovades pel Parlament i recorregudes pel govern de l’Estat i, la més conjuntural de totes, l’aprovació, un mes abans, del ‘real decreto ley’ que permetia la fuga de les seus de les empreses catalanes. A més, fou una resposta a la precarietat instaurada en el món laboral a través de les successives reformes laborals dutes a terme els darrers anys i l'empobriment de la classe treballadora a causa dels baixos salaris imperants, generadors d’una pobresa del voltant del 20% dels treballadors/es en actiu. Mentre una part important de la classe treballadora no pot afrontar les despeses mínimes per assegurar una subsistència digna, per altra banda han desaparegut milers de milions d’euros en l’opacitat del rescat bancari.\nEl Suprem ratifica la sentència del TSJC i dictamina que la Intersindical-CSC té legitimitat per convocar vagues generals com la del 8 de novembre del 2017.\nDona la raó al sindicat independentista davant la denúncia de la Patronal espanyola.pic.twitter.com/ShDl3tlCto\n— Llibertat.cat (@Llibertatcat) February 6, 2020


La vida amb bicicleta\nOPINIONES DE AQUÍ (ODA)\nAsun Moll (Regidora de Cultura, Festes i Cultura Popular de Sagunt) - 25/09/2020\nDimarts passat va ser el dia sense cotxes, una celebració espentada per la Comissió Europea perquè prenguem consciència de la contaminació que causen els vehicles. A mi, la veritat, m'agrada molt la bicicleta, i tant de bo que poguérem viure en una ciutat on el principal mitjà de transport fora la bicicleta. Circular amb bicicleta és una experiència pausada i agradable, sense estrès ni tensió, et permet veure la vida amb més serenor, amb més tranquil·litat, sense els nervis de la conducció que sempre et poden jugar una mala passada. A més, la major part de la contaminació de l'atmosfera prové dels vehicles de motor i els combustibles fòssils. Hem d'anar canviant costums, mentalitats i maneres de moure'ns pel camp i la ciutat.\nQuè bonic recórrer els nostres paisatges amb bicicleta! M'agrada recórrer les nostres marjals, la dels Moros o la d'Almardà, no hi cap experiència més saludable que passejar per estos indrets a colp de pedal, sense presa, gaudint a poc a poc del paisatge, de la fauna i de la flora, de la brisa del mar. I això sí, amb silenci, sense escoltar el soroll de cap motor contaminant. Passejar pel Grau Vell i contemplar com ha quedat la restauració de l'antiga torre de guaita i defensa, o anar amb bicicleta pels carrers del nucli històric, pel Camí Reial, o pel nucli del Port, que tots els camins són plans i ben amables per al ciclista. La vida amb bicicleta és fantàstica, però hem d'anar canviant la mentalitat i adaptar les ciutats a este estil de vida, sense contaminació, més pausat i respectuós amb l'entorn, molt més saludable. Per això el dia sense cotxes hauria de ser cada dia, perquè la vida amb bicicleta és més amable i saludable per a tots i per a totes, és una altra manera d'acostar-nos a la ciutat i a la natura.\nMaría Caballer Sanchis, nueva Musa de la Música de la UMT\nLa Unió Musical d'Alaquàs i la Finestra Nou Circ, protagonistes d'un nou cap de setmana de tardor cultural a Alaquàs\nLos bomberos sofocan un incendio en una furgoneta en Sagunt\nEl Centro Cívico Antiguo Sanatorio de Sagunt acoge la Jornada de Economía Social y Sostenible\nEl Centro de Interpretación de la Vía Verde de Ojos Negros de Sagunt encara su recta final\nSe retoma la actividad fallera con el acto cultural de entrega de premios en Sagunt\nEl alcalde de Sagunt se reúne con la alcaldesa de La Vall dUixó para trabajar conjuntamente oportunidades económicas, turísticas o industriales\nEL SOROLL MATA\nSellés es columnista de El Periódico de Aquí\nAbogado especialista en estafas bancarias @jaimenavarroabo\nDetenido en estado ebrio un conductor temerario que se resistió a los agentes en Petrer (Alicante)\nLos hechos ocurrieron a las once de la noche del pasado domingo, tras recibirse hasta cuatro llamadas de vecinos y del 112 alertando de la presencia de un vehículo que circulaba a gran velocidad, haciendo "trompos" y "derrapes"\nLa UD i el Ciutat Alzira, guanyen els Premis de Promoció i ús del Valencià de l'Ajuntament\nselect * from banneronline where (seccion='Opinión' or seccion='todas' or seccion='') and fecha_ini<='2020-10-27' and fecha_fin>='2020-10-27' order by orden,idbanner limit 0,1\nselect * from banneronline where (seccion='Opinión' or seccion='todas' or seccion='') and fecha_ini<='2020-10-27' and fecha_fin>='2020-10-27' order by orden,idbanner limit 1,4\nselect * from banneronline where (seccion='Opinión' or seccion='todas' or seccion='') and fecha_ini<='2020-10-27' and fecha_fin>='2020-10-27' order by orden,idbanner limit 5,30


buscant camins: d’abril 2009\nMyanmar, l'ultim pais intocat del sudest asiatic\nEspantat, fatigat, emocionat, rabiós, saturat, alegra, simpàtic, esgotat, perdut, angoixat, satisfet, desconsolat, consolat, misèria, riquesa, desesperació, oportunisme, valor, senzillesa, desig... No soc en Pla ni en Fabra per nombra mes sensacions i emocions que de segur ells dirien. Senyors/ers benvinguts a Myanmar (Birmània), un país que m'ha despertat i m'ha fet viure tot això i mes!\nPer posar-nos en situació, Myanmar es un país que fa 50 anys que estrova sota una dictadura militar governada per una colla d'inemtes, incultes i fills de puta que no son capaços, com tota dictadura, de satisfer una societat civil amable, plural i culta que esta cansada i desesperada per la situació que estan vivint. Des d'aqui els i envio tota la meva energia!!!\nArribada: "apaga i vamonos". La meva arribada a Yangon la capital de Myanmar no la puc pas considerar del tot agradable. Mes aviat el contrari. Sincerament vaig patir un xoc cultural de dos parells de nassos.\nUna barreja de fisonomies índies, musulmanes i asiàtiques. Homes amb la boca i les dents completament vermelles i amb faldilles (anomenat longi). I dones i nens amb la cara emmascarada de blanc com si ens trobéssim enmig d'una revelio d'indios!!!\nTot això enmig d'un paisatge Urbà amb cases que els i cau la pintura a tires, carrers completament aixecats sense voreres, cotxes de la primera guerra mundial i militars i policies per tot arreu.\nEl meu primer objectiu, va ser aconseguir canviar moneda. No hi han caixers i els banks controlats per el govern et donen una misèria o sigui que cap el mercat negra. Al final vaig aconseguir un canvi raonable en una joieria. La broma em va costar tot el mati!!!\nNo volia estar mes temps a la city i vaig decidir mourem cap al nord. No vaig tardar en adonar-me que moures en aquell país no era gents fàcil. I ara que ja n'he marxat ho puc confirmar. Vaig tindre que canviar el meu destí inicial perquè tot estava reservat. Resulta que en pocs dies començava el Water Festival ( any nou Birma) i tot el país s'atura! No hi ha transports i els dies anteriors i posteriors al festival ja estaven tot reservats.\nO sigui que agafo un bus direcció nord. A les tres de la matinada i desprès de 12 hores s'atura en un poble de mala mort al mig del no res. A partir d'aquibuscat la vida per arribar a destí!!!. Em va costar 7 hores mes de transport arribar al meu destí. Entre els quals hi han dos pick up i un carro tirat per cavalls. Finalment soc a Bagan.\nBagan. Bagan es un autentic Paradís compost per mes de 2400 temples al mig d'una esplanada d'estepes. Fot una calor horrible (43 graus) i la seva gent es encantadora! Vaig llogar una bici i durant tres dies em vaig passejar entremig de temples increïbles. Un paisatge que sembla tret d'un conta de fades. I uns pobles fets de canya de bambú i palla que viuen de la ramaderia i del turisme com bonament poden. Un lloc màgic.\nMandalay. Com podreu intuir tampoc va ser fàcil arribar a la segona capital del país. Una especie de mini-bus que cada x hores teníem que parar a tirar-li galledes d'aigua al motor per refrigerar-lo i que al final va petar!!! Dos hores per reparar-lo. Total 14 hores per arribar a destí. Aquí vaig enganxar el primer dia de Water Festival. En aquestes dates, el país es trastoca completament. La gent surt al carrer i... galleda d'aigua be galleda d'aigua va. Durant 5 dies no vaig aconseguir arribar sec al meu hotel. Molts dies em vaig ajuntar amb els locals. O sigui que vaig pujar a sobra una camioneta i a voltar carrers, veure cervesa i whisky i suportant galledes i manguerassos d'aigua per tot arreu!\nSimplement una festa increïble!!\nOn son els turistes? l'Aventura en solitari d'un Català pel nord de Myanmar. Com que soc una mica ruc i no en tinc mai prou, em vaig decidir embarcar en un viatge per el nord del país. Si, on hi ha una mica mes de merder polític i no solen arribar els turistes. De fet, en 7 dies no vaig veure ni un sol turista. Completament en solitari!!!\nPer començar un tren de 24 hores amb seients de fusta i mogut com si estiguessis al dragon Kan i anar marxant.\nVaig viatjar a sobre el tren, vaig dormir per terra com els gossos, vaig menjar del que em van donar els locals i vaig discutir-me amb un gilipolles de policia que es pensa que els turistes som submisos com els Birmans. Em deia que m' assegues davant seu que ell amb protegiria dels locals i mi vaig negar. Mes aviat, els birmans em van protegir de la policia!!! Va començar una petita discussió amb birmà i català que al final un local que parlava angles va tallar. Menys mal perquè em veia fora del país!!!\nUn altre transport que vaig agafar, va consistir en 7 hores de Pick-up acompanyat de trenta persones. Em volia morir!!! Un viatge de 7 hores amb una barcassa pel mig d'un riu envoltat de penya-segats i de poblacions que nomes tenen aquest mitja de comunicació.\nI per acabar de rematar el loop i tornar a la civilització, un altre tren nocturn. En el qual vaig pujar sense bitllet perquè els corruptes dels caps d'estacio em deien que em tenia que esperar 4 dies o pagar 20 dòlars quan realment en val 6. O sigui que no m'ho vaig pensar dos cops. Lo mes heavy es que em sembla que ningú tenia bitllet.\nAllò semblava un tren de jueus camí d'un camp de concentració però amb les portes i les finestres obertes. Vaig passar-me 14 hores assentat a la porta d'un tren, amb els peus penjant, amb un personatge al meu costat i sense poguer-me moure un pam perquè hi havia gent futuda fins hi tot ens els respalders dels seients que nomes fan 4 centímetres!!! D'aixo fa 20 dies i encara tinc l'esquena contracturada d'aquest dia!!!\nLa desesperació viscuda amb la poli, la impotència de tenir-te que quedar en un lloc perquè simplement no hi ha transport, el repta d'anar de clandestí per Birmània on els turistes sempre han d'estar sota control i vigilància, 7 dies sense entendre una paraula etc, etc, etc... van fer-me pensar molt. En certs moments i per primer cop en 5 mesos hagués tornat cap a casa. No podia mes!\nDe totes maneres, us puc assegurar que es una de les experiències mes fascinants de la meva vida, on he vist en la gent, una senzillesa i una noblesa que jo no coneixia. Gent que es preocupa del la gent del seu voltant independentment de si es familiar, estranger o marciano! I que he passat per uns pobles increïbles, Meixgina, Bahmo, Katha, Napa etc...\nPerquè som tant complicats, cruels i egoistes el occidentals? Tant difícil es repartir somriures? O si mes no, tant difícil es deixar de donar pel cul als altres? Aquí encara no han apres a ser com nosaltres i es una gran sort per molts sentits!!!\nCom quant vaig arribar a Myanmar va ser traumàtic perquè tothom era diferent. Al tornar a la civilització desprès de 7 dies, també ho va ser. Us sonara a bogeria però veure el rostre palit d'un turista se'm va fer estrany! Quina sensació! Vol dir això que sense voler-ho em vaig integrar en una societat totalment diferent a la meva? No ho ser!!!\nEl que si esta clar, es que aquesta primera part del viatge ha estat molt dura, però molt gratificant! I que desprès d'una experiència així se't mouen moltes coses per dins! Totalment recomanable, no apta per cardíacs i lumbalgics, jajajaja!!!!\nTrekking. Desprès de la aventura viscuda l'unic que volia era tranquil·litat i muntanya. La muntanya va arribar, per no la tranquil·litat.\nArribar a Kalaw, un poble situat a 1300m i rodejat de pins no va ser facil. Per comencar no vaig trobar cap bus des de Mandalay i vaig tindre que fer una altre combinacio d'aquestes extranyes: Tren carregat fins les dents, 6 hores sobre la vaca d'un minibus i un carro tirat per cavalls. Finalment vaig arribar. Nomes arribar vaig apunatr-me a un trek de tres dies que ens portaria al llac Inle, tot passejant per l'estat Shan, l'estat revel de Myanmar!!!\nL'endema mateix vam comencar a caminar. Un grup de 1 suissa, 1 Holandesa i 2 Yankis, un d'ells una bellissima persona , l'altre un autentic gilipolles, sabelotodo i prepotent! Que mes valdria que no existis! Aixi va el mon!\nVan ser una caminada a traves de muntanya mitja i travessant pobles que nomes estan comunicats per senders i camins de carro (literalment nomes hi han carros)! Aquests estat esta poblat per molts tipus de tribus diferents, cada una parla la seva llengua i moltes estan perdent l'escriptura per culpa del gobern que els hi prohibeix l'ensenyament a l'escola.\nDurant els 3 dies vam veure l'autentica vida agricola ramadera amb un paisatge completament treballat per la ma de l'home. No hi han maquines!\nVam dormir a cases de particulars, i en un temple budista on vam poder veure la vida real en petits pobles i comfirmnar que la vida monastica no esta feta per mi. Finalment vam arribar a Inle on amb un caoa a motor vam arribar al poble.\nLlac Inle. Hi ha llocs en aquest planeta que s'han de visitar un cop a la vida. Jo, crec que aquest n'es un d'ells. Situat al mig d'un altipla, Inle, es troba rodejat de muntanyes. I a les faldes d'aquestes, esta ple de pobles comunicats per canals. Molts d'ells es troben literalment a dins del llac, son pobles flotants!!!\nAqui et trobes amb una vida completament diferent a la de la muntanya. Tot son pescadors i el transport habitual es la canoa. La seva gent viu al costat del llac, hi fan vida, rentar roba, dutxa, zona d'esbarjo, i zones de culta a cada cantonada.\nSens dubte, el millor lloc per acabar unes viatge en un dels paissos mes facinants que he vist mai.\nJo no ser quin sera el seu desti final. L'any que ve tenen eleccions pero ningu te espernaces que canvii gaire res. Si mes no, jo us animo a que viatgeu en aquest pais per coneixer la seva gent i cultura. Us trencareu l'esquena en els transports i renegareu com mai ho heu fet. Pero sortireu amb una sensacio que part de vostltres forma part d'aquesta cultura.\nTireu-vos a la piscina i comproveu-ho!!!\nPublicat per JORDI QUELLOS LLOBET a 0:26 11 comentaris:


Campriano Murlo Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 25 allotjaments a Murlo.\nLoc. Campriano, Murlo, Murlo, Itàlia, 53016 - Veure al mapa\nMés informació sobre Campriano\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Lupompesi, Campriano és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Campriano és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, restaurant, s'admeten animals de companyia.\nL'ambient de Campriano es reflexa en cada habitació. calefacció, escriptori, balcó/terrassa, ventilador, nevera són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com piscina exterior, jardí. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Campriano és una selecció idònia per a la vostra estada a Lupompesi.


La classe de Filosofia: 01/01/11 - 01/02/11\nDiscurs del mètode (2a i 4a parts)\nMeditacions metafísiques (complet i comentat)\nEtiquetes de comentaris: Descartes, Filosofia Moderna, Història de la Filosofia, textos\nEl segle XVII: context històric, cultural, científic i filosòfic i les seves influències en Descartes\nEl segle de Descartes és un segle de crisi, crisi tant a l’àmbit polític, com a l’àmbit cultural, el religiós i el filosòfic.\nA nivell polític és el moment en que es van formant a Europa els moderns Estats nacionals i les monarquies absolutistes, és a dir, la unificació del poder en un sol home. Només a Holanda i Anglaterra una nova forma política anomenada Parlamentarisme contrarestarà el poder concentrat en els monarques.\nEn l’àmbit religiós, el segle XVII és un segle de continues lluites religioses. La Reforma iniciada per Luter i durament contestada pel poder catòlic amb la Contrareforma, produirà que hi hagi llocs perillosos per pensar. Descartes anirà a viure a Holanda on hi havia més tolerància religiosa que a França. Així i tot, en conèixer la condemna de la Inquisició a Galileu renunciarà a publicar el seu llibre Tractat del món, que es publicarà després de la seva mort.\nA nivell cultural, l’Humanisme que s’ha iniciat amb el Renaixement es reflectirà a la filosofia de Descartes (i a la llarga a tota la Filosofia Moderna) en centrar la base de tot el coneixement en el subjecte cognoscent. Del subjecte destaca per damunt de tot la raó, i la centralitat d’aquesta donarà nom a tot el corrent filosòfic que deriva de Descartes: Racionalisme (va ser Hegel el que va donar el nom 2 segles més tard, ells mateixos mai s’anomenaren racionalistes).\nArtísticament, el segle XVII és el segle del Barroc, un excés producte de l’intent de superar les crisis econòmiques, polítiques i religioses. Un cert pessimisme plana per la ment dels europeus. A Espanya, l’anomenat segle d’Or, donarà alguns dels literats transcendentals pel futur. Sobretot influirà en Descartes Calderón de la Barca, amb la seva obra de teatre La vida es sueño, que tracta sobre la dificultat de distingir el somni de la vigília, tema que també apareixerà al Discurs del Mètode i a les Meditacions Metafísiques de Descartes.\nEn l’àmbit científic –pot ser el de més rellevància per Descartes– ha tengut lloc l’anomenada Revolució Científica, tombant la majoria de teories aristotèliques sobre la naturalesa i l’univers. Copèrnic, Kepler i Galileu (coetani de Descartes) han impulsat definitivament el sistema heliocèntric i desmuntat el sistema que defensa la cristiandat, el geocentrisme. Galileu, a més, ha fet grans avenços en Física, demostrant empíricament teories que neguen les d’Aristòtil. I també, ha impulsat un nou mètode científic, Galileu l’anomenava resolutiu-compositiu, que és ni més ni menys que el mètode hipotèticodeductiu. La importància del mètode també influirà en Descartes, que pretendrà trobar un únic mètode basat en la raó, vàlid per a totes les ciències i per a la filosofia.\nA nivell tecnològic, és l’època en que es popularitzen els mecanismes com els rellotges i les fonts. Aquests aparells autòmats, mecanismes capaços de moure’s sense la direcció de ningú, també influiran en Descartes, que considerarà que el cos humà (sense ment) és només una màquina.\nEn l’àmbit filosòfic el Renaixement ja va iniciar un punt i final per a la filosofia medieval: l’escolàstica, amb el predomini de la teologia per damunt de la filosofia, perd rellevància. Sense tenir, doncs, ni un Plató ni un Aristòtil en qui confiar, i essent ja invàlides per explicar el món les visions religioses dogmàtiques, un home s’atrevirà a pensar des de zero, a reconstruir el coneixement sense donar per bona cap teoria anterior i a confiar plenament en el poder de la seva raó: aquest home és René Descartes, i tan gran és la seva petjada que se’l considera el pare la de Filosofia Moderna.\nEtiquetes de comentaris: Descartes, Història de la Filosofia, racionalisme\nEn efecte, l'opinió sobre les idees es va ocórrer als qui la proposaren a causa d'haver acceptat les raons d'Heràclit sobre la veritat, segons les quals totes les coses sensibles flueixen constantment, de manera que, si hi ha d'haver realment ciència i coneixement d'alguna cosa, cal que, a més de les naturaleses sensibles, n'hi hagi algunes d'altres de permanents; perquè no hi ha ciència de les coses que flueixen. Sòcrates treballava sobre les virtuts ètiques i fou el primer que buscà de donar-ne definicions universals. (. .. ) Sòcrates, però, no donava existència separada ni als universals ni a les definicions. Ells, però, les van separar i anomenaren idees els éssers d'aquest tipus, de manera que, gairebé per la mateixa raó, se'ls va ocórrer que hi ha idees de totes les coses que es diuen de manera universal; això és igual que si algú, en voler comptar, suposés que, pel fet d'haver-hi poques coses, no podria, i les multipliqués per a comptar-les. En efecte, hi ha, per dir-ho així, més idees que no pas particulars sensibles, les causes dels quals buscaven quan van passar d'aquests a aquelles. (...)\nPerò el punt que faria més dificultat de tots seria aquest: ¿què és el que aporten les idees als éssers sensibles, tant als eterns com a aquells que es generen i que es corrompen? En efecte, per a ells ni són causa de moviment ni de cap canvi. D'altra banda, tampoc no presten cap ajut a la ciència de les altres coses (perquè les idees no són substancia d'aquestes; altrament, estarien en elles), ni presten ajut a l'existència d'aquestes coses, perquè no estan pas en els éssers que participen d'elles. (...)\nEn el Fedó, s'hi diu que les idees són la causa tant del ser com de l'esdevenir. Tanmateix, encara que existeixin les idees, res no arriba a ser si no existeix alguna causa eficient, i hi ha moltes altres coses que arriben a ser -com ara una casa i un anell-, de les quals ells no diuen pas que n'hi hagi idees; de manera que, evidentment també és possible que aquelles de les quals diuen que n'hi ha idees, siguin o arribin a ser gràcies a les mateixes causes que les que ara s'han mencionat, i no gràcies a les idees. D'altra banda, sobre les idees es poden ajuntar -d'aquesta manera i amb raonaments més lògics i més rigorosos- moltes objeccions semblants a les ja considerades.\nMetafísica, XIII, 4-5 (1078b 12-1080a 11)\nHi ha una ciència que estudia el que és, en tant que és, i els atributs que, per si mateix, li pertanyen. Aquesta ciència, d’altra banda, no s’identifica amb cap de les denominades ciències particulars. Cap de les altres [ciències], en efecte, s’ocupa universalment del que és, en tant que alguna cosa que és, sinó que després de seccionar d’això una part, estudia els accidents d'aquesta: així, per exemple, les ciències matemàtiques.\nI ja que busquem els principis i les causes supremes, és evident que aquestes han de ser-ho necessàriament d’alguna natura per si mateixa. I, certament, si també buscaven aquests principis els qui buscaven els elements de les coses que són, també els elements havien de ser necessàriament elements del que és, no accidentalment, sinó en tant que quelcom que és. D’aquí que també nosaltres hàgim d’aconseguir les causes primeres del que és, en tant que quelcom que és.\nMetafísica, IV, (1003a 21-32)\nL’expressió «allò que és» es diu en molts sentits, però en relació amb una sola cosa i una sola natura i no per mera homonímia, sinó que igual que «sa» es diu en tots els casos en relació amb la salut -d'una cosa perquè la conserva, d'una altre perquè la produeix, d’una altre encara perquè és signe de salut, d’allò altre perquè aquesta es dóna en això- i «metge» [es diu] en relació amb la ciència mèdica (s’anomena metge en un aspecte a allò que posseeix la ciència mèdica, a un altre aspecte a allò altre perquè les seves propietats naturals són adequades a ella, a allò de més enllà perquè és el resultat de la ciència mèdica), i podríem trobar coses que es diuen de mode semblant a aquestes, així també «quelcom que és» es diu en molts sentits, però en tots els casos en relació amb un únic principi: d’unes coses [es diu que són] per ser entitats, d’altres per ser afeccions de l’entitat, d’altres per ser un procés cap a l’entitat, o bé corrupcions o privacions o qualitats o agents productius o agents generadors ja de l’entitat, ja d’aquelles coses que es diuen en relació amb l’entitat, o bé per ser negacions ja d’alguna d’aquestes coses, ja de l’entitat. I d’aquí que, fins i tot del que no és, diguem que és «quelcom que no és». Així doncs, de la mateixa manera que de totes les coses sanes s’ocupa una sola ciència, igualment succeeix això en els altres casos. Correspon, en efecte, a una única ciència estudiar, no sols aquelles coses que es denominen segons un sol significat, sinó també les que es denominen en relació amb una sola natura: i és que aquestes es denominen també, d’alguna manera, segons un sol significat. És, doncs, evident que l’estudi de les coses que són, en tant que coses que són, correspon també a una sola [ciència].\nAra bé, en tots els casos la ciència s’ocupa fonamentalment d’allò primer, és a dir, d’allò del qual les altres coses depenen i en virtut d’això reben la denominació [corresponent]. Per tant, si això és l’entitat, el filòsof haurà de trobar-se en possessió dels principis i les causes de les entitats.\nMetafísica, IV, (1003a 33 -1003b 18)\nDiem que un dels gèneres dels éssers és la substància. En primer lloc, nogensmenys, la substància és la matèria, és a dir, allò que en ell mateix no és quelcom de determinat. En segon lloc, la substància és la forma i la figura, en virtut de les quals es diu que la matèria ja és quelcom de determinat. En tercer lloc, finalment, la substància és allò que es compon d'ambdues coses: de matèria i de forma. D'altra banda, la matèria és potencia, mentre que la forma és entelèquia.\nL'anima és, en efecte, una substància en el sentit de la forma. És allò que fa que sigui allò que és un cos determinat. Prenem, per exemple, un instrument qualsevol, com ara la destral, i suposem que fos un cos natural: ser destral, en efecte, seria la seva substància i, per tant, la seva anima. Si la substància o I’ànima se'n separés, ja no seria una destral, sinó que únicament en tindria el nom. Ara: de fet es tracta d'una destral. En realitat, l’ànima no és la forma i allò que fa que sigui un cos com aquest, sinó la forma i la substància d'un cos natural determinat que té en ell mateix el principi del moviment i del repòs.\nDe l'ànima, segona part, 1 (412a 7-11 ; 412b 10-17)\nAixí doncs, és clar que hi ha causes i que el nombre d'elles és el que hem dit; perquè es corresponen amb les diferents maneres que tenim de respondre la qüestió «per què?». La resposta última a aquesta qüestió es pot reduir o bé a dir què és la cosa (com, per exemple, en matemàtiques, on qualsevol qüestió es redueix a la definició de línia recta o de commensurable o d'alguna altra cosa); o bé a dir quin era el primer motor (si, per exemple, es pregunta per què certa gent ha anat a la guerra, hom contesta «perquè els havien atacat»); o bé a indicar la finalitat (per exemple, "per a poder dominar»; o bé, en el cas de les coses que són produïdes, a indicar la matèria. Queda clar, doncs, que aquestes són les causes i aquest el seu nombre. Puix que hi ha aquestes quatre causes, cal que el físic les conegui totes, i, a la pregunta «per què?», hi respondrà tal com pertoca a un físic, si ho redueix tot a elles: a la matèria, la forma, el motor i la finalitat. Tres d'elles es redueixen sovint a una sola: perquè l'essència i la finalitat són una mateixa cosa; i allò que és l'origen pròxim del moviment és del mateix tipus (perquè l'home engendra l'home, i això val, en general, de totes les coses que en mouen d'altres i són mogudes elles mateixes). Les coses que no son mogudes elles mateixes, no són del domini de la física, perquè aquestes coses, sense que tinguin cap moviment ni cap principi del moviment en si mateixes, causen el moviment tot i que romanen elles mateixes immòbils.\nFísica, II, 7 (198a 14-33)\nLa ciutat perfecta es la comunitat feta a partir de molts barris, ja que posseeix, per dir-ho així, el terme de l’autosuficiència total, i ja que neix a fi de viure, però que existeix per a viure bé. Per això tota ciutat és natural, com també les primeres comunitats. Perquè la ciutat és el fi d'aquelles, i la naturalesa d'una cosa és el seu fi. I és que allò que és cada cosa, un cop acabada la seva gènesi, això diem que és la naturalesa de cadascuna, com, per exemple, d'un home, d'un cavall o d'una casa. A més, la causa final i el fi són el millor; i l'autosuficiència no és només un fi, sinó també el millor. De tot això, doncs, en resulta manifest que la ciutat és una de les coses naturals i que l'home és, per naturalesa, un animal cívic, i que l'incívic per naturalesa, i no per atzar, certament o es d'una condició inferior o bé és superior a l'home, com aquell que Homer recrimina: «sense clan, sense llei, sense llar»; i és que qui és així per naturalesa, alhora és també un àvid de guerra, com una peça aïllada en un tauler de dames. I el per què l'home és un animal cívic, més que no pas les abelles i qualsevol animal gregari, és evident. I és que la naturalesa -tal com diem- no fa res en va; i, entre els animals, l'home és l'únic que posseeix la paraula. La veu, en efecte, és senyal del dolor i del plaer, i per això es troba també en els altres animals (perquè la naturalesa d'ells va arribar fins a això: a tenir sensació de dolor i de plaer i afer-se senyals d'aquestes coses els uns als altres); la paraula, però, és per a manifestar el que és convenient i el que és perjudicial, com també el que es just i el que és injust. En efecte, això és propi de l’home enfront dels altres animals: ell tot sol percep el que és bo i el que és dolent, el que és just i injust, i les altres coses; i és la comunitat d'aquests valors que fa la família i la ciutat.\nLa ciutat és, per naturalesa, anterior a la família i a cadascun de nosaltres, perquè el tot és necessàriament anterior a la part.\nPolítica, I, 2 (1252b 27-1253a 20)\nAtès que règim polític i forma de govern signifiquen el mateix, i que la forma de govern es allò que és sobirà en les ciutats, és necessari que sigui sobirà un de sol, o bé uns pocs, o bé la majoria; certament, quan un tot sol o bé la minoria o la majoria governen atenent l'interès comú, aquests règims polítics seran necessàriament rectes; però aquells que ho fan atenent l'interès particular o bé d'un de sol, o bé de la minoria, o de la massa, seran desviacions. Perquè o bé els membres d'una ciutat no s'han d'anomenar ciutadans, o bé cal que prenguin part en els avantatges. Dels governs unipersonals, estem acostumats a anomenar «regne» aquell que posa els ulls en l'interès comú; el govern de pocs, però de més d'un, «aristocràcia» (bé perquè governen els millors, bé perquè busca el que es millor per a la ciutat i per als qui participen en els seus assumptes); però quan governa la massa atenent l'interès comú, rep el nom comú a tots els règims polítics: «ciutadania». (Això resulta ben fonamentat: perquè és possible que un o alguns es distingeixin per la virtut, però ja es difícil que un nombre més gran sigui complidor exacte de tota virtut, sinó que ha serà més aviat de la virtut guerrera, perquè aquesta es dóna en la massa; per això precisament, en aquesta ciutadania el màxim poder és el dels defensors del país i participen en ella els qui posseeixen les armes.)\nLes desviacions dels règims mencionats són: de la monarquia, la tirania; de l'aristocràcia, l'oligarquia; de la ciutadania, la democràcia. En efecte, la tirania és una monarquia que mira l'interès del monarca, l'oligarquia, el dels benestants; la democràcia, l'interès dels pobres; però cap d'elles no mira el profit de la comunitat.\nPolítica, III, 7 (1279a 25-1279b 10)\nEtiquetes de comentaris: Aristòtil, comentari de text, Història de la Filosofia, selectivitat, textos\nL'editorial McGraw-Hill ofereix el capítol de mostra La Filosofia a l'Edat Mitjana en pdf, en català. El podeu emprar com el de qualsevol altre llibre de text o web.\nEtiquetes de comentaris: Filosofia medieval, Història de la Filosofia, Tomàs d'Aquino\nEl segle XVII: context històric, cultural, científ...\nL'editorial McGraw-Hill ofereix el capítol de most...


Mor el treballador d'un escorxador de les Franqueses en caure d'una plataforma a dos metres d'altura - Puntvalles\nMor el treballador d'un escorxador de les Franqueses en caure d'una plataforma a dos metres d'altura\n18 Març 2020 Redacció: ACN - Jordi Pujolar\nLa víctima és un home de 52 anys i veí de Mataró\nUn treballador d'un escorxador de les Franqueses del Vallès ha mort aquest dimecres al matí en caure d'una plataforma d'una altura de dos metres d'altura. L'accident s'ha produït quan un dels cables de la plataforma s'ha trencat. És per això que el cas s'ha posat en coneixement del jutjat d’instrucció en funcions de guàrdia i del Departament de Treball, Afers Socials i Famílies. La víctima és un home de 52 anys i veí de Mataró.\nmataró les franqueses del vallès


39 sevencs i sevenques regalen vida durant la campanya de donació de sang!\nLa sala Polivalent va acollir ahir una marató de donació de sang, una xerrada de la responsable de donacions del Banc de Sang i Teixits, Roser Vallès, i la presentació d’un nou projecte que pretén generar vincles entre infants i gent gran\nL’Organització Mundial de la Salut defineix la sang com ‘el regal de la vida’, el regal més valuós que podem oferir a una altra persona. Diàriament moltes persones aconsegueixen sobreviure o milloren la seva salut gràcies al fet que algú ha decidit donar sang, però, tot i això, les reserves de sang al nostre país segueixen sent molt baixes. Per això, l’Ajuntament va animar tots els sevencs i sevenques a anar ahir, dilluns 19 de novembre, a la sala Polivalent, per regalar moments i molta vida! En total 45 persones van apropar-se a la sala per donar sang, tot i que 6 d’elles no reunien les condicions necessàries. “Des del consistori continuem animant a tothom a seguir fent aquest petit gest que pot generar grans canvis en la vida d’altres persones”, explicava Rosana Franquesa, regidora de Benestar social.\nAhir també va tenir lloc la presentació del projecte socioeducatiu que s’està posant en marxa de manera conjunta entre la residència els Bons Amics i l’Escola Bressol. L’objectiu de la iniciativa és que els infants i els ancians de la residència comparteixin espais, moments i experiències per tal de crear un vincle de col·laboració, efectivitat i motivació. En l’acte hi van participar Irene Rovira, directora Residència Els Bons Amics, Cristina Ribas, educadora social del mateix centre i Gemma Morató, directora de l’Escola Bressol. A continuació, la responsable de donacions del Banc de Sang i Teixits, la doctora Roser Vallès, va oferir una xerrada relacionada amb la solidaritat a totes les edats. “Les dues activitats van ser tot un èxit. És molt satisfactori veure com la gent s’involucra tan profundament en temes relacionats amb la salut”, afirmava Franquesa.\nMés informació sobre la donació de sang a: www.donarsang.gencat.cat


Lesions medul·lars | Centre d'Informació de la Discapacitat (CID)\nLa medul·la espinal és un cordó nerviós que, protegit per la columna vertebral, s’estén des de la base del cervell fins a la regió lumbar. Tot al llarg en surten els nervis raquidis que, segons la regió de la columna d’on emergeixen, s’anomenen: cervicals, toràcics, lumbars i sacres. Forma part del sistema nerviós central, i constitueix la via principal per on el cervell rep informació de la resta de l’organisme i envia les ordres que regulen els moviments.\nLa seva interrupció produeix paràlisi de la mobilitat voluntària i absència de tota sensibilitat per sota de la zona afectada; i a més de falta de control sobre els esfínters de la micció i de l’evacuació intestinal, trastorns en el camp de la sexualitat i la fertilitat, alteracions del sistema nerviós vegetatiu i risc d’altres complicacions (úlceres per decúbit, espasticitat, processos renals,…).\nLa lesió pot ser conseqüència d’un traumatisme greu sobre la columna vertebral, d’una malaltia (tumoral, infecciosa, vascular…) o d’origen congènit (espina bífida). Segons que la lesió sigui completa o parcial, i en funció del nivell en què es produeixi, les conseqüències en seran més o menys severes.\nFins al dia d’avui, les conseqüències d’una lesió medul·lar són irreversibles, atès que la medul·la espinal no es regenera i que la seva complexitat i estructura fan que la reparació quirúrgica sigui impossible amb les tècniques actuals. La rehabilitació integral del pacient en un centre especialitzat és ara per ara l’alternativa d’elecció per a la correcta atenció d’aquestes persones.\nLa majoria de lesions medul·lars es produeixen de sobte, com a conseqüència d’un traumatisme, i aproximadament en la meitat dels casos l’origen n’és un accident de trànsit. En l’ordre de freqüència el segueixen els accidents laborals i els esportius. Al voltant d’un 25% dels casos tenen l’origen en malalties infeccioses, tumorals o vasculars. Es dóna predominantment en persones joves.\nAl nivell cervical, la interrupció de les vies nervioses dóna lloc a una tetraplegia, que és la pèrdua o disminució de la sensibilitat i/o mobilitat voluntària de les extremitats superiors i inferiors i de tot el tronc.\nAl nivell toràcic i lumbar dóna lloc a una paraplegia, que es manifestarà per una falta de sensibilitat i/o paràlisi total o parcial de les extremitats inferiors i de la part del tronc sublesional. Al nivell del con medul·lar i de la cua de cavall, l’afectació de la sensibilitat i la mobilitat voluntària són menors, preservant-se en la majoria de casos la capacitat de marxa; la pèrdua de control sobre els esfínters n’és la seqüela més notable.\nNo t’aturis mai. Isidre Esteve. Columna, 2013\nLesions a la medul·la espinal. Pàgina de la Christopher and Dana Reeves Foundation\nLesion medular. Serveis professionals d’indemnitzacions i assessorament a l’accidentat\nInstitut Guttmann. Hospital de rehabilitació de referència\nSociedad española de paraplejia. Associació de caràcter científic que agrupa a professionals mèdics i de titulació superior dedicats a l’assistència i la investigació de tots els aspectes de la lesió medul·lar espinal\nAdaptado. Un mundo sin límites. Web de recursos, materials, cadires de rodes i vehicles adaptats


Entrevistem Marina Salvadores, estudiant de doctorat de l'IRB Barcelona | IRB Barcelona\nEntrevistem Marina Salvadores, estudiant de doctorat de l'IRB Barcelona\nMarina Salvadores, PhD student at IRB Barcelona and first author of the study published in Science Advances.\nMarina Salvadores, estudiant de doctorat en el Genome Data Science Laboratory de l'IRB Barcelona, és la primera autora d'un estudi que acaba de ser publicat a la revista Science Advances. El treball revela que prop del 81% de les línies cel·lulars que s'utilitzen per estudiar el càncer mostren un alt grau de similitud amb el tumor d'origen. Aquesta troballa implica que el 18% restant difereix considerablement del tumor al qual suposadament representen, i el 7% coincideix amb un tipus de càncer diferent. El grup també ha elaborat una llista de 366 línies cel·lulars "validades" que representen de manera fiable el tumor d'origen.\nEn aquesta entrevista, Marina Salvadores ens parla de com es va desenvolupar tot el procés, dels resultats més importants que es van obtenir i sobre per què va decidir deixar la seva ciutat natal (Oviedo) per mudar-se a Barcelona.\nParla'ns dels teus estudis. Què et va portar a interessar-t’hi?\nTinc un títol de Biotecnologia per la Universitat d'Oviedo i un Màster en Bioinformàtica en Ciències de la Salut per la Universitat Pompeu Fabra. Em vaig endinsar en el món de la biotecnologia perquè la biologia molecular i la genètica eren el que més em fascinava quan estava a secundària. A més, la biotecnologia era un bon títol que es podia estudiar a la meva ciutat.\nDurant la llicenciatura vaig aprendre nocions bàsiques de bioinformàtica, i tot i que no vaig poder apreciar tot el seu abast (atès que en la carrera se li va dedicar poc temps), vaig decidir inscriure’m en el Màster de la Universitat Pompeu Fabra per aprendre’n més. Per sort, vaig descobrir que m'agradava de veritat.\nCom es va produir el descobriment que acaba de publicar-se a Science Advances?\nLa veritat és que va ser una troballa fortuïta. Un company de laboratori, Jurica Levatic, treballa amb firmes mutacionals: estudia els tipus de mutacions que són característiques d'orígens específics. Per exemple, la llum ultraviolada provoca una mutacions característiques, a l'igual que el tabac i altres agents mutacionals, que deixen una empremta a l'ADN. Jurica estava analitzant les mutacions d'una línia cel·lular de càncer de còlon i va veure que tenia unes mutacions que són típicament causades per la llum ultraviolada, i li ho va comentar a Fran Supek, el nostre cap de grup. En aquell moment, jo estava treballant en una sèrie de models computacionals predictius, així que vaig començar a analitzar aquestes dues línies cel·lulars i, al final... això ens va conduir a un projecte d'any i mig en el qual hem analitzat més de 600 línies cel·lulars!\nPer què són importants els vostres resultats?\nEn primer lloc, els resultats són importants perquè no els esperàvem. Cap de nosaltres esperava descobrir que aquestes línies cel·lulars estiguessin mal classificades. Encara que només unes poques ho estiguin, és important tenir-ho en compte, perquè si creiem que estem fent un experiment amb cèl·lules de càncer de pulmó i resulta que corresponen a un melanoma, els resultats probablement no es puguin extrapolar si els mecanismes que s’estan estudiant són específics per a un tipus de càncer. També hem observat que el 18% de les línies cel·lulars tenen poca semblança amb el tipus de tumor d'origen, pel que poden alterar els resultats dels experiments.\nCom creus que es podria potenciar la presència de dones en l’ámbit de la biologia computacional?\nÉs cert que no hi ha dones (o que n’hi ha molt poques) que treballin en informàtica pura, però no tant en la bioinformàtica. Per exemple, en el Màster que vaig fer, la divisió era de 50% dones i 50% homes.\nEncara no m'he trobat en situacions totalment dominades per homes. A més, atès que els estudiants de doctorat s'inscriuen a l'IRB Barcelona per grups anuals, interactuem molt amb els que són del nostre any. Els que treballen en disciplines bioinformàtiques i no bioinformàtiques estan tots junts, i hi ha moltes més dones que realitzen el seu treball de doctorat en els laboratoris de poiata ("wet labs"). El problema és que a mesura que s'avança en la carrera científica, la presència de dones disminueix, i això és el que cal d'abordar.\nTreballar com a Monitora d’Assaigs Clínics, per Marta Clemente, alumni de l'IRB Barcelona\nAlguna vegada has sentit que no estàs oferint la teva millor versió? Tot i ser una experiència molt enriquidora, després dels seus anys en investigació bàsica, va arribar un moment en què les seves motivacions professionals van canviar. Va començar un període d'autoconeixement que la va portar a treballar en la indústria farmacèutica.\nMeritxell Teixidó, alumni de l’IRB Barcelona: “M'engresca molt crear Gate2Brain, perquè és un esport d'equip”\nEn aquesta entrevista, Meritxell Teixidó ens parla de la seva transició d'investigadora associada de l'IRB Barcelona a CEO i CSO de l'spin-off Gate2Brain, impulsada per l'IRB Barcelona.\nGate2Brain es va constituir per explotar la tecnologia desenvolupada durant els últims 15 anys al laboratori de Pèptids i Proteïnes de l'IRB Barcelona, del qual Meritxell Teixidó n'ha estat investigadora associada.\nTravis Stracker (Ohio,EUA,1974) es va unir a l’IRB Barcelona el 2009 com a Junior Group Leader, on va establir un laboratori dedicat a la Inestabilitat Genòmica i el Càncer per estudiar la manera en què les cèl·lules responen als danys en l'ADN. Ha estat duent a terme investigacions en el camp de la genètica de el càncer des que el 2002 va obtenir el seu doctorat al Salk Institute for Biological Studies de la Universitat de Califòrnia.


Vilassar de Mar, la desena població amb l’habitatge més car de tot Espanya – Vilassar Ràdio\nVilassar de Mar, la desena població amb l’habitatge més car de tot Espanya\n05 ag. 2008\nVilassar de Mar és la desena població de tot Espanya amb l’habitatge més car, amb 4.275 euros el metre quadrat, segons conclou un informe del sector immobiliari fet pel portal d’internet Fotocasa, en col•laboració amb l’IESE, corresponent al passat mes de juliol. Encapçala aquest rànquing Sant Sebastià, en primera posició, on el preu mitjà per metre quadrat és superior als 5.400 euros.\nSitges, Sant Cugat del Vallès Barcelona ocupen la segona, tercera i quarta posició. Així, a Sitges, el preu del metre quadrat es situa en 5.165 euros; a Sant Cugat del Vallès en els 4.772 euros; i a la ciutat de Barcelona, en els 4.692 euros.\nLa sisena ciutat amb l’habitatge més car és Montgat (4.335 euros per metre quadrat de mitjana), i a continuació se situen Esplugues de Llobregat (4.332 euros) i Castelldefels (Baix Llobregat) (4.303 euros)\nAixí, les dades il•lustren que, de les deu ciutats amb l’habitatge més car de tot Espanya, set són a Catalunya, més concretament a la província de Barcelona.\nA la capital catalana, el barri més car torna a ser Pedralbes i Sarrià (6.668 euros per metre quadrat de mitjana), i a continuació, se situen Tres Torres i Vallvidrera (6.422 euros), Sant Gervasi – Galbany (6.226 euros), Putxet (5.793 euros) i la Dreta de l’Eixample (5.778 euros).\nNotícia anteriorCinema a la fresca, amb la projecció de “Bee Movie”\nSegüent notíciaPlantilla de jugadors del primer equip de la UE Vilassar de Mar per a la propera temporada


LA MUTUALITAT POSA EN MARXA EL CONSULTORI NUTRICIONAL |\nPer MCF · 23 octubre, 2017\nLa Mutualitat Catalana de Futbolistes ha detectat durant aquest darrer any l’interès de molts pares i jugadors sobre temes bàsics de nutrició esportiva. Hem rebut nombrosos e-mails a la bústia d’atenció al federat de la Federació Catalana de Futbol reclamant-nos informació sobre aquest aspecte tant important, dintre de l’esport, com és la millor alimentació possible pels nostres jugadors.\nAquest interès, ens ha animat a crear aquest consultori nutricional a la web de la Mutualitat Catalana de Futbolistes, amb l’objectiu que pugueu fer-nos arribar les vostres dubtes en aquesta matèria. Les respostes a les vostès preguntes las farà un equip professional de nutricionistes, dirigit pel nutricionista Dani Garcia.\nQuina serà la forma de participar en aquest consultori?\nLes vostres consultes les podreu adreçar al e-mail nutricio@mcf.cat. Des d’aquest moment, s’activaran els nostres recursos perquè en el temps més breu possible es publiquin a la nostra web les respostes a les vostres preguntes.\nAquestes consultes segur que ajudaran a més d’un jugador a informar-se d’aquells trets bàsics per portar una alimentació correcta amb l’ús de l’esport, i més concretament del futbol.\nQuan esmorzar abans d’un partit, com hidratar-nos en segons quines situacions, com utilitzar les begudes esportives, els aliments més energètics, els que haurien de desaparèixer de la dieta d’un esportista… Infinitats de preguntes que a partir d’avui ja podreu fer-nos arribar mitjançant aquesta adreça: nutrició@mcf.cat