ddg 23.08.2020 | 06:00\nOcupes i favors\nRobert Guasch Boquera Girona\nEm comentava un home enginyós que per solucionar el problema dels ocupes hi hauria una fórmula infal·lible. Es tractaria d'elaborar i oferir una llista d'accés públic de segones residències dels polítics, d'importants càrrecs ministerials i, posats a ser justos, les dels jerarques dels alts tribunals. Amb aquesta informació i afegint assistència legal gratuïta per als que ocupessin aquests immobles, el meu amic creu que les classes afectades no tardarien molt a aprovar una llei exprés per canviar el paradigma, el que ara atorga tots els drets als ocupants en detriment dels legítims propietaris. Però molt em temo que, en lloc de legislar en aquesta direcció, l'únic que farien seria autoprotegir-se inventant una norma que els donés un altre privilegi, la immunitat necessària per reial decret perquè els únics domicilis no ocupables fossin els seus. Així i tot, crec que s'hauria de provar, que almenys per un moment s'identifiquessin amb el cada vegada nombre més gran d'afectats. Som-hi?\nMunicipi d'un sol ús\nGil Abril platja d'aro\nPerdoneu el barbarisme, però no he trobat cap expressió catalana que descrigui amb aquesta exactitud el que vull reflectir en aquest article.\nArriba l'estiu i malgrat la covid, Platja d'Aro s'omple de turistes. Sí, els darrers temps s'han fet campanyes com la PDA360º que, encertades o no, han aconseguit reduir part de l'efecte estacional que patim els municipis costers del nostre país. Ara PDA, que és com ens anomenen, segueix sent un poble d'estiueig, però també ha esdevingut el pal de paller comercial de la zona, amb moltíssima activitat durant tot l'any. Platja d'Aro és un petit motor que arrossega gran part de l'oci i el comerç de bona part de Girona.\nEl que explico és perfecte, però la meva pregunta és, per què no es reflecteix això en el manteniment que fem de la via pública? Passeges pels carrers i la sensació segueix sent la de sempre, els carrers amb aspecte d'estar equipats amb material d'«usar i tirar». No parlo sols de parterres mal cuidats, dels paviments en un estat qüestionable o dels carrers mal pintats, parlo també d'accions recents, d'obres noves que al meu entendre no s'han fet amb l'atenció que tots els que hi paguem impostos mereixem. Què passa, per exemple, amb l'entorn del nou Esclat? Heu vist l'estat dels bancs, que suposadament són nous? M'acostumo a fixar força en la fusta perquè d'això hi entenc, però fins i tot a ulls d'un profà, salta a la vista que està totalment esquerdada de nou en nou! Aquest només és un exemple però jo segueixo amb la sensació de sempre, que entre un banc d'aquests i un cartell de temporada dels que fan servir els restaurants del passeig, per promocionar els gelats Frigo, no hi ha cap diferència!\nPreguntes que es fa una àvia\nPer què a totes les cadenes de TV cada dia fan pel·lícules de guerra, de grans desastres naturals, de crims, de robatoris, etc? Això ens hauria de preocupar sempre, però en aquests moments d'incertesa, no caldria que, ben al contrari del que passa, les programacions procuressin fer-nos riure, emocionar, aprendre, sorprendre, entretenir i intrigar sense truculències?\nPer què cada vegada més hi ha presència del castellà a la TV catalana, inclosa la de les illes?\nPer què quan es recorre a una especialista sovint és una persona que parla en castellà, com si en català no n'hi hagués?\nPer què la majoria dels poquíssims subtítols en català de pel·lícules tenen unes faltes gramaticals que fan esgarrifar i que molts cops són calcs de la llengua castellana?\nPer què ningú no atura i reverteix la tendència creixent de les botigues a retolar en castellà?\nPer què els jugadors i entrenadors del Barça parlen majoritàriament en castellà?\nPer què la majoria de gent està més pendent dels resultats del futbol que de les inquietants circumstàncies de laminació creixent de la democràcia que estem patint?\nQue se n'ha fet, de la normalització lingüística?\nPer què molta gent fa veure que no s'adona que la Generalitat, la llengua i totes plegades estem sota el 155?\nPer què tanta gent s'afanya a carregar-se el M H President Torra i ningú l'anima i li dona les gràcies per tot el que està suportant?\nQuè esperem (en un país que és un dels que té més sol d'Europa) per adoptar l'energia solar?\nPer què encara no es tanquen les centrals nuclears?


Sure Shot Signs per conèixer els orgasmes de la vostra dona - Sexe\nVoleu saber amb seguretat si la vostra dona tenia orgasme? Aquests signes de Sure Shot us ajudaran\nDiuen que un home real pot saber si la seva dona fingeix un orgasme. Contràriament a això, també diuen que un home real mai deixarà que la seva dona tingui un orgasme fals. Els homes passen dies, de vegades anys, intentant desxifrar les necessitats físiques i emocionals de les seves parelles. De vegades tenen èxit, de vegades no. Tot i que és possible que hàgiu trencat els dies d’alteració del vostre estat d’ànim, heu aprofundit (irònicament) i heu pensat si realment ha tingut aquell merescut moment de desconsideració? també conegut com un orgasme.\nUn orgasme per a una dona és tan emocional com mental o biològic i hi ha molts factors que determinen que realment ho aconseguirà. Molt també depèn del que feu per despertar-la i portar-la al punt de no tornar (mans, utilitzeu les mans nois), però sobretot és també la seva estimulació mental la que la fa veure tota la galàxia.\nNo estem dient que hagueu de ser 'Dick Tracy', el detectiu de l'habitació, però sí que podeu buscar aquests cinc signes per saber que la vostra dona ha estat orgasmada.\nSentireu el contracte de les seves parets\nJust abans que Bae estigui a punt d’arribar a la llum al final del túnel (si sabeu què volem dir), les seves parets vaginals es contrauen i comencen a apretar-se. És similar a la rígida de la vostra polla quan us exciteu. Així que si esteu dins d’ella o teniu el dit dins d’ella, segur que ho coneixereu si presteu l’atenció adequada. Les seves parets s’endinsaran literalment. És possible que no sentiu les contraccions si està massa mullada. Però si està massa mullada, també és un bon senyal.\nEls seus batecs del cor es fan balístics\nSi realment ha tingut un bon orgasme, el cor bategarà més ràpid que un bateria d’esteroides. Es pot sentir com augmenta la freqüència cardíaca i és bastant palpable, de manera que realment no cal que posis el cap al pit per imaginar-ho i semblar una tonteria al mateix temps.\nàguiles niu refugi sender apalatxe\nEl seu cos es tensa\nEl seu cos supera el temps passat, present i futur i es torna rígid durant un temps, mentre sent el plaer que irradia per tot el seu cos. La tensió corporal no és tan dolenta com sembla. Només vol dir que heu fet alguna cosa bé i que va orgasmar. Sent com les seves cames i braços es van apretar mentre cavava les ungles a l’espatlla o al pit. No és la millor excavació que heu fet mai?\nFixeu-vos en els seus ulls (no de la manera esgarrifosa!)\nNomés ho notareu si proveu la bona posició missionera. Mireu-la sempre als ulls, mentre li doneu una bona estona. T’ajudarà a connectar-te millor amb ella i podràs saber si està realitzant el tracte real. Per començar, les seves pupil·les es dilataran i els seus ulls estaran desenfocats fins que acabi el seu orgasme. No, no està mirant els ulls, només oblidarà centrar-se en la seva cara durant un temps, això és tot.\nFixeu-vos en la seva pell\nLes dones passen per un 'orgull sexual' posterior a l'orgasme, que no té res a veure amb un home d'una pel·lícula porno que juga a un lampista i li arregla el 'color vermell'. Quan una dona fa orgasmes, la seva pell es torna tendra i s’envergeix una mica a causa de l’afluència de sang que experimenta el seu cos. Per tant, si veieu la vostra dona pàl·lida, després del sexe, heu de treballar una mica més, germà!\nA part d’aquests motius, hi ha altres factors que indiquen que la vostra dona ha culminat. Igual que els seus gemecs, el cos que tremola, la seva vocació, etc., però de vegades no es poden imaginar aquests signes. Per tant, alguns fets biològics us poden assegurar que han estat un èxit i tots dos heu sortit feliços i satisfets.\ncom fer foc de forma natural\n7 vilans poderosos amb potencial que no van ser presos seriosament pels seus vestits divertits\n5 millors entrenaments de 10 minuts que deixaran un principiant adolorit i satisfet\n7 Coses ridícules: Jeff Bezos, l'home més ric del món, ha gastat els seus diners\nJunaid Kaliwala fa història, es converteix en el primer atleta físic indi que es converteix en pro de la IFBB\n10 millors pel·lícules d'acció d'Akshay Kumar\nfrogg toggs jaqueta de pluja ultra lite\non comença i acaba la pista de la cresta pacífica\ncom mostrar la topografia a google maps\ndesfer-se de les boles pudents\nla millor manera de desfer-se de les friccions


Històries de Barcelona. Bdebarna : Inoblidable Laszi\nJoan Macià - 17/09/2007 10:36\nEnric: No coneixía la notícia i agraeixo que facis saber una nova tant important pels que estimem el Barça i la seva història.(La foto es excelent)\nEl que sí coneixo perfectament es que Barcelona cada vegada es menys nostra, perqué està en mans d'una colla de gent miserable que sap ben poc dels nostres sentiments.\nVeient el Barça que và jugar ahir....dolentissim, lent, prenet-nos el pèl...trigarà molt de temps en sortir un altre Kubala. El menys que podem fer es homenatjar adequadament al que SÍ ha estat un jugador blaugrana honest i gran treballador del futbol.\nLletraferit - 17/09/2007 11:34\nEt felicito Enric per la teva aportació.\nEn Laçi Kubala és un dels referents més estimats d’aquesta ciutat. Juntament amb tota la seva família, és un barcelonès de soca-rel, tot i haver nascut a Budapest.\nSeria molt important que el carrer per a posar-hi el seu nom no fos un carreró mig amagat.\nCanviar el nom d’un carrer és una cosa molt delicada.\nLletraferit - 19/09/2007 08:20\nUn del barcelonesos que -fent la feina de jugar- ha fet més per aquesta ciutat, ha estat en Laçi Kubala que, amb el seu joc innovador i tècnic, el seu lideratge i la seva bonhomia, va estimular el creixement de la culerada i el reforç de la seva moral.\nEn Kubala va propiciar que el vell camp de Les Corts -35000 localitats- quedés estret i s’hagués de construïr i passar al Nou Camp -100000 places- inaugurat el dia de la Mercè del 1957.\nHem tingut Ramallets, César, Maradona, Cruyff, Migueli, Romario, Ronaldo, Bakero i altres nois que han estat gent magnífica.\nCap, però, com en Kubala.\nPotser sense proposar-ho, ell sol va fer per l’esperit i cohesió cívica d’aquest país tant com les nostres icones: En Bonaventura Carles Aribau, En Francesc Macià, certs intel·lectuals lluitadors o la gent de la Nova Cançó.\nEnric J.S. - 19/09/2007 23:32\nAvui s'ha conegut per la premsa que Norman Foster serà l'encarregat de dur a terme la reforma del Camp Nou amb un pressupost inicial de 250 milions d'euros.\nContrasta amb el pressupost de la creació de l'estadi, ara farà 50 anys, que era, inicialment, de 66 milions i mig de pessetes, i va acabar costant 288 milions.Es veu que en aquell temps també existien les "petites desviacions pressupostaries".\nDe totes maneres amb aquell pressupost final, amb prou feines fariem un edifici de renta lliure a la Granvia que hi tingués 30 habitatges.\nPollancre - 21/09/2007 19:10\nJa sabíeu que aquest home era un poliglot?.\nPer la seva peculiar vida personal dominava el polac, l'eslové,l'hungarés, el txec, el búlgar i el rus. Més tard va parlar per questions de nomadisme esportiu l'italià, el català i el castellà. Fins i tot tenía algunes nocions de l'anglés, l'alemany i l'àrab.\nAixí ho explicava en Juan José Castillo en una petita biografía d'en Kubala.\nLletraferit - 24/09/2007 10:32\nAvui 23 de setembre del 2007, festa de La Mercè, poso aquí unes ratlles del meu diari personal, escrites fa una mica més de cinc anys.\n«17 maig 2002 divendres: en una clínica de Barcelona, s'ens ha mort En Laçi Kubala Stecz. El dissabte al vespre, per TV3, han passat el reportatge que en Bassas li va fer l'any 1999 a Budapest, quan en Kubala va anar a retrobar el seu barri i la casa on vivia l'any 1947.\n20 maig 2002 dilluns, he anat amb la família al cementiri de Les Corts, i hem estat davant del nínxol 625, departament 6è, on descansa el meu ídol de sempre. És a uns dos-cents metres del Camp Nou del F.C. Barcelona, que el president Francesc Miró-Sans va encarregar de fer, l'any 1955, davant la gentada de culers i laics que volien veure jugar en Kubala i no cabien al camp vell de Les Corts.\nEl matí de l'any 1957 en que varen inaugurar el Nou Camp, jo hi era. La temporada 1951-52, el Barça havia arribat a quedar 9 a 0 amb l'Sporting de Gijón, amb 7 gols d'ell.\nAra, al nínxol 625, al marbre hi diu: Laçi.\nNo hi cal res més. En Kubala, barcelonès il·lustre per sempre més, era fill de pares hongaresos d'origen eslovac. Havia nascut a Budapest el 10 de juny del 1927 i era una de les millors persones que mai he conegut»\nJoan Macià - 25/09/2007 08:52\nSentint-lo parlar, Laçi Kubala ens ofería la possibilitat de aprendre el que es un home bò.\nA banda de la seva extraordinària qualitat futbolística que no s'ha repetit, era humà i humil.\nÀra, la "jet set" blaugrana prepara una il.lusionant remodelació del Nou Camp. Personalment m'atrau l'idea, encara que una mica semblant a la de Nouvel.\nPerò el que no passarà, perqué hi ha massa cops de colze en la política i en el futbol, es que es posi al nou camp "Estadi Laçi Kubala".\nJo crec que ell, com ningú encara, es mereixería aquest honor: Com a futbolista, pero encara més, com a persona humana.\nLletraferit - 25/09/2007 09:18\nJusta la fusta, Joan.\nJoan Macià - 26/09/2007 21:03\nGràcies Joan, però segurissim que no soc l'unic que hi ha pensat.\nEnric - 27/09/2007 21:04\nTinc curiositat perqué els "compis" Lletraferit i Joan Macià anomenen Laçi en Kubala.\nLletraferit - 28/09/2007 10:11\nÉs curiós que tinguis aquesta curiositat.\nAquell mes de maig del 2002 jo vaig llegir 'LAÇI' al marbre de la tomba d'En Kubala. Com que no hi deia res més, penso si devia de ser una làpida provisional.\nEn algun reportatge que ha emés alguna de les nostres cadenes de televisió, els seus fills l'han anomenat així, a la manera catalana.\nLletraferit - 28/09/2007 14:16\nAvui 28 setembre del 2007, al nínxol 625 de la secció 6ª del cementiri de Les Corts, hi ha una làpida de marbre roig amb un rètol que diu: ‘Família Kubala’.\nHi han unes flors vermelles amb pot de vidre i una petita imatge de la verge de Montserrat.\nUn cop més, la modèstia i la discreció honora a la Família de l’ídol esportiu.\nAl nínxol 626, just a sobre, hi reposa en ‘Alexandre’, un noi que va morir als dotze anys d’edat, ofegat a la piscina de la seva escola. Hi té penjada una bufanda del Barça envoltada de flors naturals de color blanc.\nTots dos nínxols son netissims, ben mantinguts i gens oblidats.\npoli - 28/09/2007 20:55\nLletraferit, tu último comentario sobre Kubala y el cementerio me parece banal, pero explicar que en el nicho 626 está ALEXANDRE...\nCreo que no tienes derecho.\nA los muertos, y a los niños muertos hay que dejarlos en paz.\nLletraferit - 28/09/2007 22:12\nMira noia, a mi aquell comentari em sembla bonic.\nEl que em sembla banal és que 'creguis' saber qui té dret i qui no, a dir les coses.\nPotser és que no has llegit bé el que he escrit. La llengua catalana ja té aquestes coses: sovint la gent 'creu' que l'enten perque n'enten algunes paraules, sense arribar a captar el seu significat.\nFibi - 28/09/2007 22:57\nJo estic totalment dacord amb el/la poli. Crec que no té res a veure el comentari de qui hi ha damunt de la tomba del Kubala i menys ficar-se a explicar que un pobre nen de 12 any ha mort en una piscina, és una informació innecessaria i a la vegada pot ser ofensiva, sí sí, ofensiva ja que jo he viscut molt d'aprop la mort d'un nen de 12 anys i no tinc ganes de que ningú em retorni a la memoria el fet que el meu germà petit va morir. Casualment també es deia Alex... Així que estic plenament d'acord amb el els arguments de la meva companya. Deixa em pau als morts i deixa de "anar" tant de sobrepotent i de que ho saps tot. Potser t'aniria molt millor deixar d'anar a veure qui esta al costat de qui als cementiris i buscarte un altre entreteniment.\nFili - 29/09/2007 06:54\nMe parece que estais desquiciando las cosas. La sensibilidad la tenemos todos y con respecto a las personas fallecidas no teneis la exclusiva. Él dice que encima de la tumba de un ídolo reconocido -enterrado sin pompa- hay la tumba de un niño hincha del Barça. Eso es todo.\nEnric J.S. - 29/09/2007 13:11\nJa hi tornem!. No tenim remei!. Una història que només pretenia donar a conèixer una injusticia, petita si voleu, sobre un personatge que ha ajudat que el nom de Barcelona fos més conegut si cal, ja ha tornat a derivar cap una sèrie de descalificacions personals i discussions bizantines que res tenen a veure amb el motiu de l'història.\nMesura, amics i amigues, mesura.\nFili - 29/09/2007 13:41\nOye Enric, me parece que has enpezado tu. No te hagas el inocente ahora.\nPau i Treva - 29/09/2007 13:58\nTafanejant, he descobert una altra història titulada "Lazslo Kubala", és tractada des d'una òptica força personal, però potser us vindria bé llegir-la per descarregar la tensió que heu generat sobre el tema. I un apunt sobre el nom: els comentaristes castellans, no van tenir cap mania en espanyolitzar el seu nom, que sempre apareixia com Ladislao.\nEnric J.S. - 29/09/2007 16:25\nFili, no vols entendre, oi?. Doncs res, com que dos no discuteixen si un no vol, i aquest és el meu cas, bona nit i tapat.\nJoan Macià - 30/09/2007 19:12\nPersonalment , m'agrada dir-li Laçi a En Kubala. Ell era un català mes, i nustrat.\nQuan al que esmenta Lletraferit del nen, ho veig una simple referencia d'ubicació i un record a un noi que no và viure prou.\nTornant a Laçi, es bò que un se senti d'allà on hi ha viscut tant de temps.\nEl que a mi no m'agrada, per exemple es anar a Alacant i passant per València em preguntin: "Es tu hijo?"-"Si...se llama Marc"- "Ahh, Marcosss"\n-"No,no, es Marc"\nNo es que no ho entenguin, es que no ho volen entendre, que es una cosa molt pitjor.\nJoan Macià - 14/10/2007 09:51\nFinalment (però ha hagut de ser amb protestes per la prevista ubicació) es dona al irrepetible Laçi Kubala una plaça ajardinada.\nTant de bò els pobres gestors de sempre ens haguessin estalviat el primer "quiero y no puedo".\nEstà bé si acaba bé. El nostre record per sempre, Laszi!\nDavid - 27/10/2007 17:55\nDoncs enhorabona pels seguidors d'En Kubala. No vaig veure en joc però reconec que devia d'èsser un gran jugador i ara tindrà una plaça ajardinada. Es sap a on serà?\nAmb tot això el trist passatge situat a la porteria a on Kubala marcà molts gols dins Camp de Les Corts es queda sense placa i sense nom.\nCió R - 17/11/2007 23:26\nDavid, pots concretar on és aquesta plaça? He sentit a dir que posaran el nom d'en Kubala en algún lloc de la zona ocupada per la recent inaugurada clínica Dexeus. En Kubala era un home encantador que no tenia mai un no per a ningú i com a futbolista recordo la seva extraordinària capacitat per "driblar" contraris un darrera l'altre i per retenir la pilota durant molt temps en un "corner" per deixar passar els segons quan en faltaven pocs per acabar el partir amb un resultat ajustat a favor del Barça. Pura delícia.\nJoan Macià - 30/04/2008 20:48\nTrobo que no val la pena obrir una història per a destacar la penosa i ridícula situació del Barça els darrers dos anys.\nPer tant aprofito la iniciada per Enric en memòria d'algú que sí era referent i compromís.\nLa condició de mercenaris de les "estrelles" del FC Barcelona es àra més evident que mai.\nJunt a jugadors compromesos, patidors i certament sentint els colors que porten: Puyol, Xavi, Jorquera,Touré Yaya, Bojan, Messi.. N'hi ha que tenen l'euro com a referent vital i rés més.\nAquests darrers, vergonya del catalanisme futbolístic que fan miques el nom que Catalunya i el Barça tenen al món: Ronaldinho, Deco, Eto'o.....mereixen una sortida rápida del club, i no precisament per la porta principal.\nFoteu el camp de Catalunya i no ens avergonyiu més amb la vostra barroera dialéctica de xulos i , sobretot ,amb el vostre joc de ganduls malcriats.\nBon vent i fort!\nLletraferit - 01/05/2008 08:32\nAmic en la dissort, company culé, Joan-Macià, l'historiador Tit Livi, romà de pro i azzurro de contra, en un cas similar al que ara ens ha passat, va deixar dit:\n'Flere omnes repente et offensare capita'\nque ve a dir que "de sobte tots ploraren i es donaven cops al cap"\n[espero que la Poli em sabrà perdonar la pedanteria]\nVicenç - 01/05/2008 09:17\nHeus aquí una cita d’en Joan Macià:\n"Veient el Barça que va jugar ahir... dolentíssim, lent, prenent-nos el pèl..."\nÉs de fa pocs dies? No, és de fa set mesos, però podria ser també de fa un any.\nQuina pena i quina ràbia…\npoli - 01/05/2008 16:04\nAmic Lletraferit, t'ho perdono tot... des-de " el Visa flumen".\nAprofito per a dir a tots, que si busqueu les millors traduccions del llatí i del grec al català, aneu a les fetes per el qui va ser profesor d'institut de les meves filles, el senyor Joan Alberich i Mariné .\nJoan Macià - 02/05/2008 18:01\nA tots dos companys de penùries blaugrana, Lletraferit i Vicenç, gràcies per les vostres oportunes cites.\nAvui escoltava Eto'o dient que es quedaría al Barça i que "creu en aquest equip.."....tots sabem qué và dir fà dies.\nUna de dues: Ó esplai de periodistes, ó una cara més dura que el ferro colat!\nFem-nos a l'idea que s'ha de jugar i callar. No protestar, no xulejar....i sobretot, sobretot, entrenar com la Gemma Mengual i les seves noies!!!\njaime - 30/12/2008 00:56\nme gustaria que quedaría a mi idolo messi se retire como mejor jugador del mundo y me gustaria y etoo tambien que se retire a los dos como busquets . puyol y xavi para que se haga un record de un historia de verdad para que seas muchos más veteranos que real madrid y prefiero que fc barcelona que se lleven bien con los de athletic club bilbao y real madrid son envidiosos porque com los titulos no lo dejaremos que gane a ninguno los de real madrid fc barcelona llevaremos mucho más y los de athletic tamién dejaremos que ganen cuatros titulos y real madrid que se muera de envidia porque ellos tienes más titulos y la copa intercontinental que lo robo a barcelona para quedarnos con ese titulo y cuando sea así nos llevaremos una alegria para que real madrid novan a ganar a nigún titulo por tontos y envidia y egoista nome gusta a los unsulto digo la verdad yo no soy mentiroso poruqe real madrid la verdad que prefiero que real madrid que se vayna .a segunda y fuera de europa


Es desclou la tenebra...: 20190329\nEn acabar de preparar-me l'amanida, la veig entre les fulles de l'enciam i les meitats de tomàquet cirerol; amb l'ajuda de les olives d'Aragó, apareixen unes pupil·les negres com el carbó i vívides, i la remolatxa esdevé el coloret de les seves galtes gràcils i infantils. I, com sempre, em convenço que la maledicció de trobar reminiscències d'ella pertot arreu, en qualsevol objecte —per molt quotidià que sigui—, és culpa de la sageta del cupidell. Sospiro i m'esbullo els cabells, en plena desesperació, com si aquests moviments em sacsegessin també la matèria grisa, curulla dels seus records. Aquest martiri que ha estat conèixer-la, coincidir amb ella.\nPer sort, estic sol quan aquests deliris m'aclaparen. Si no, no sabria justificar aquests monòlegs que pretenen ser diàlegs amb les al·lucinacions que em visiten. Avui ha estat al bell mig de la plàtera del meu dinar d'allò més frugal; uns dies enrere, en ple camp, envoltat de ranuncles de diversa coloració, o en la distorsió de la lluna d'un aparador, que reflectia els objectes de forma enganyosa. Tot i així, no em puc oblidar del seu cos púber, innocent i fràgil, que va destarotar-me fins al moll dels ossos, tot provocant-me insomni i una necessitat imperiosa de besar-la.\nEncara que fregués la il·legalitat, la cobejança de tastar els seus llavis i inclús la seva carn, amb famèlica ardència, era superior al seny que, innatament, posseïa. La suor freda apareixia quan ella feia acte de presència. L'aroma floral voleiava al seu voltant, com una aura virginal i vernal, que gairebé em tocava. I l'anhel es convertia en realitat. Com avui, com les altres vegades. Aquesta reiteració, la insistència amb què les visions s'escauen, fa que em plantegi seriosament el futur immediat: abans que el pes de la consciència i la ferum, que comença a escolar-se del soterrani, desvelin la veritat del nostre amor impossible, cal que em desempallegui del seu tendre cadàver.


Mor, als 99 anys, l'escriptor, filòleg i humanista Martí de Riquer\nEra un dels erudits més importants de la Catalunya del segle XX. Filòleg i escriptor, era una autoritat mundial en història i literatura de l'Edat Mitjana, catalana, però també castellana, provençal i francesa. Tenia 99 anys.\nRedacció 17/09/2013 - 21.50 Actualitzat 18/09/2013 - 16.15\nEra Comte de Casa Dávalos i el rei Joan Carles, que el va tenir com a professor quan era príncep, el va nomenar Gran d'Espanya. Va ser combatent franquista a la Batalla de l'Ebre i, en arribar la democràcia, va ser escollit senador per designació reial durant la legislatura constituent (1977-79).\nVa treballar en les quatre edicions de "Tirant lo Blanc" i va publicar la història de la seva nissaga, "Quinze generacions d'una família catalana", que en la versió revisada del 1998 li va suposar el Premi Lletra d'Or.\nDe fet, la seva trajectòria va ser distingida amb nombrosos guardons, com ara el premi Ramon Llull (1970), la Medalla d'Or de l'Ajuntament de Barcelona (1983), el premi Príncep d'Astúries de les Ciències Socials (1997), el Premi Nacional de les Lletres del Ministeri de Cultura (2000) o la Creu de Sant Jordi (1992).\nUn apassionat de l'Edat Mitjana\nQuan se li preguntava a quina època li hauria agradat viure, Martí de Riquer contestava sempre, sense dubtar, que a l'Edat Mitjana. La seva curiositat per aquesta època se li va despertar de nen, quan un familiar li va regalar "El Quixot". Després va llegir el "Tirant lo Blanc" i així, deia, havia anat trobant el seu camí. El temps i l'estudi l'havien alçat a la categoria de savi, era una autoritat mundial en història i literatura de l'Edat Mitjana, catalana, però també castellana, provençal i francesa. Pocs com ell tenien un domini tan gran del català medieval.\nAcompanyat sempre del fum d'una pipa, Riquer dedicava tantes hores com podia a la investigació. Era un treballador incansable que va treure a la llum alguns dels capítols més confusos i desconeguts de l'etapa medieval.\nComte de Casa Dávalos, nét del pintor modernista Alexandre de Riquer, era descendent d'una nissaga familiar plena d'escriptors i artistes, que durant segles havia recopilat tot tipus de documents escrits; potser era aquest arxiu familiar el que havia estimulat el seu entusiasme per l'estudi.\nEra encara molt jove, només tenia 20 anys, quan va publicar el seu primer llibre. S'acabava de llicenciar en Filosofia i Lletres a la Universitat de Barcelona, on aviat va aconseguir la Càtedra de Literatures Romàniques. Amb un estil desenfadat i divertit de donar classes, Riquer es va guanyar el respecte i l'estima de moltes generacions d'alumnes.\nL'esperit didàctic de Martí de Riquer es deixava entreveure també als seus llibres, escrivia amb rigor, però amb un estil amè que feia la lectura atractiva per a tots els públics. Deixa més de 200 títols sobre trobadors, armes, heràldica o llegendes medievals, seus eren també els tres capítols dedicats a l'etapa medieval de la Història de la Literatura Catalana. Però si hi una obra clau en la seva trajectòria, aquests són els seus estudis sobre el "Tirant lo Blanc" que el 1991 li va fer guanyar el Premi Nacional d'Assaig. Era un dels grans especialistes en l'obra de Joanot Martorell i també en "El Quixot" de Cervantes.\nDes del 1965 havia ocupat un seient a la Reial Acadèmia Espanyola i al Palau de Recasens havia tingut durant 33 anys el seu despatx de president de l'Acadèmia de Bones Lletres.\nAmb 81 anys li havia arribat l'hora dels grans reconeixements, tenia ja el Premi de Literatura de la Generalitat de Catalunya i la Creu de Sant Jordi, l'any 97 se li va concedir el Príncep d'Astúries de Ciències Socials i el 2000 el Premi Nacional de les Lletres Espanyoles.\nQueda enrere una vida sencera de recerca i estudi intens i un humanista autèntic, capaç de transmetre a moltes generacions la seva passió per la literatura i la història.\nAdéu a un dels savis del nostre món literari\nReaccions a la mort de Martí de Riquer\nAdéu a Martí de Riquer\nMartí de Riquer, un apassionat de l'Edat Mitjana


CB Lleida- Circular 2010-11 by David Saura - issuu\nTEMPORADA 2010/ 2011 INFORMACIÓ\nEl CBLleida inicia una nova temporada amb la mateixa il.lusió i empenta que ha caracteritzat les anteriors. Confiem en les nostres jugadores i en els equips que defensen per tirar endavant la competició amb la idea de formar part d’aquest gran equip que és el CBLleida. Per tal que puguem gestionar de forma adequada la temporada, necessitem una sèrie de dades que ens permetran que tes tasques administratives que se’n deriven siguin tractades correctament. Les haureu de lliurar a les entrenadores/rs de les vostres filles a l’inici de la temporada (autorització de desplaçaments, autorització d’ús d’imatge, butlleta d’inscripció temporada 2010/2011 i dades bancàries).\nESCOLA MINI INFANTIL CADET JÚNIOR SÈNIOR\nEquip Infantil Roig Campió prov. 2009-2010\nEscola de BÀSQUET temporada 2009-2010\nwww.cblleida.cat Equip SENIOR / 1a Catalana temporada 2009-2010\n1. La temporada comença al setembre del 2010 i acaba el mes de juny del 2011. Com en anteriors temporades, la quota del mes de juny es fracciona en dos cops que s’abonaran amb la quota de febrer i amb la quota d’abril. 2. El compromís de la jugadora amb el seu equip de joc és per tota la temporada i, en conseqüència, s’evitaran les baixes en el Club durant la competició per no perjudicar les companyes.\nEQUIPACIÓ OFICIAL L'equipació oficial del club que han de dur les jugadores, està formada per: 1.– Samarreta d’escalfament. Aquesta la lliura el Club i passa a ser propietat de la jugadora. És obligatori el seu ús a tots els partits. Si pel motiu que fos la jugadora perdés la samarreta haurà d’abonar l’import de 15 € per tal que el Club li faciliti una de nova.\n2.– Peto d’entrenament. Des de la temporada passada és obligatori en els entrenaments. El preu és de 6€.\n3. La comissió per devolució del rebut és de 2’70€ i anirà a càrrec del titular del rebut. 4.\nLa quota anual de Soci/Sòcia és de:  Soci/a Numerari - 30€  Soci/a Familiar - 10€.\n3.– Equip de Joc. Format per una samarreta i un pantaló. Aquesta equipació és propietat del Club, es cobra un dipòsit de 45€, el qual s’abona en retornar aquesta\n5. Les quotes Mensuals són:  25 €, categoria Escola i MINI.  43 €, categories INFANTIL, CADET i JÚNIOR. 4.– Xandall. És obligatori el seu ús en tots el partits. El preu és de 40€.\nTot aquest material i més el trobareu al web del Club en l’apartat de merchandasing i es pot demanar mitjançant un correu a cblleida@cblleida.cat\nWEB cblleida.cat el nostre punt de trobada La nostra pàgina web és el punt de trobada de tot el gran equip que forma part del Club Básquet Lleida. Hi trobareu les novetats, les notícies, els horaris dels partits i els canvis que s’hagin comunicat, les cròniques dels partits, les fotos. És a dir, la informació que genera el CB Lleida i la que ens afecta.\nPatrocinador / Empresa Amiga Per tirar endavant el nostre projecte del bàsquet femení i la defensa de l’esport en general necessitem la col·laboració dels empresaris del territori sense els quals seria impossible assolir aquest repte. Patrocinar un dels equips del CB Lleida i donar-li el nom de l’empresa és una de les possibilitats. L’altra, convertir-se en empresa amiga del Club i anunciar-se a la web amb link a l’empresa i logo a la pista de joc, el pavelló municipal de Cappont. Donar suport al bàsquet femení és una aposta valenta i decidida. Si tens una empresa o coneixes algú a qui li podria interessar la nostra proposta, podeu posar-vos en contacte trucant al telèfon 608228133 i us ho explicarem.\nA la galeria d’imatges podreu veure les fotos dels partits. I us animem a fer-nos arribar aquestes imatges perquè entre tots puguem fer gran aquest arxiu fotogràfic que fa història fent arribar les fotos al Club.\nFer cantera des de la base. Aquest és l’objectiu del CB Lleida en els propers anys. Volem potenciar l’Escola de Bàsquet convençuts que és el futur i la garantia per tirar endavant el projecte global del bàsquet femení que defensa la nostra entitat. Està adreçada al col·lectiu de nenes d’entre 7 i 9 anys de la ciutat de Lleida i municipis de les rodalies amb l’objectiu de fer esport, conèixer el món del basquetbol i educar en l’adquisició de valors tant necessaris a la pista esportiva i fora d’ella com ara el treball en equip, el sentiment de pertànyer a un equip i el respecte de normes, reglaments i persones. Les nenes de l’Escola de Bàsquet participen durant la temporada en Trobades d’Escoles que es fan a nivell territorial com a una primera presa de contacte amb la competició amb altres equips.\nBUTLLETA INSCRIPCIÓ JUGADORA TEMP. 2010/2011\nNom—Cognoms de la Jugadora\nNom—Cognoms del pare o mare de la jugadora si aquesta és menor d’edat. En aquest cas el pare o la mare serà el soci/a Numerari\namb NIF …......………..........,\npare/mare/tutor de la jugadora……………………......................................... …………………………………................................................................................\nAUTORITZO a la meva filla, a realitzar desplaçaments per jugar amb el Club Bàsquet Lleida, durant la temporada de bàsquet 2010/2011. C. Postal\nAdreça correu electrònic (e_mail)\nLleida, a………………….de…………………………..de 20........\nLes mateixes dades de la temporada passada Titular del Compte Bancari\namb NIF …......………...........,\npare/mare/tutor de la jugadora…………………......................................... NIF Titular\n………………………………….............................................................................. Codi Banc\nSI— Autoritzo l’ús d’imatges on surti la meva filla Codi Compte bancari (10 dígits)\nNO— Autoritzo l’ús d’imatges on surti la meva filla NOTA: Tingueu en compte que la NO autorització implicaria que la vostra filla no pogués sortir en la fotografia oficial del seu equip.\nFES-TE SOCI/A DEL CB LLEIDA El Club Bàsquet Lleida creu necessari ampliar la massa social del Club perquè beneficiarà l’entitat en el teixit associatiu esportiu de la ciutat. És per això que hem creat noves figures de socis i sòcies que s’afegeixen a la figura del soci/sòcia numerari que existia fins ara. Volem créixer i ho hem de fer entre tots.\nBUTLLETA INSCRIPCIÓ SOCI/A FAMILIAR o NUMERARI (OMPLIR ÚNICAMENT EN EL CAS DE NOUS SOCIS) Marqueu amb una X per triar la tipologia de soci/a que desitgeu Soci/a Numerari (30 €/temporada)\nSoci/a Familiar (10 €/temporada)\nNom—Cognoms del SOCI/A FAMILIAR o NUMERARI\nNom—Cognoms Jugadora que vincula al SOCI/A FAMILIAR o NUMERARI\nLa vostra vinculació amb el Club podrà ser: Com a soci/sòcia numerari: és el pare i/o mare de la jugadora en cas que aquesta sigui menor d’edat. Té dret a vot en les assembles i la quota és de 30 euros/ temporada. Ho poden ser el pare, la mare o tots dos o qualsevol persona major d’edat que aboni aquesta quota. Com a soci/sòcia familiar: és el pare o mare de la jugadora que no és numerari. També ho pot ser la persona amb vinculació familiar amb la jugadora (padrins, padrines, tiets, tietes, germans...). Hem establert una quota de només 10 euros/temporada per facilitar l’adhesió d’aquest tipus de soci al Club.\nVinculació amb la jugadora (mare, pare, àvia, ...)\nDADES BANCÀRIES Titular del Compte Bancari\nSi ens vols consultar qualsevol dubte, 608228133 o NIF Titular\nCodi Compte bancari (10 dígits)\nCB Lleida- Circular 2010-11\nCircular informativa del Club de Bàsquet lleida per la temporada 2010-11


Aparcar a Salou — Policia Local i Mobilitat\nAparcar a Salou https://www.salou.cat/ca/la-nostra-ciutat/policia-local-i-mobilitat/mobilitat-urbana/mobilitat https://www.salou.cat/@@site-logo/logo-salou.svg\nDurant els mesos d'hivern, en temporada baixa, trobar aparcament a Salou no representa cap problema. Tan sols als principals eixos comercials s'activa la zona blava; la resta dels aparcaments en superfície són de caràcter gratuït. Un cop comença el mes de juny s'amplia la zona blava al municipi.\nOn aparcar a Salou. Pàrquings subterranis o en superfície\nDescarrega't aquí el plànol de les zones d'aparcament del municipi.\nVia Roma - Mercat Municipal. És un aparcament que combina la zona de superfície amb la subterrània (de 178 places) i es troba ubicat al costat del mercat municipal, al centre urbà de Salou.\nPlaça Corona d'Aragó, s/n. És subterrani i compta amb 128 places d'aparcament.\nCarrer Logronyo. És subterrani i compta amb 267 places d'aparcament\nPasseig Jaume I (dos accessos) . 522 places en superfície. El pàrquing està en funcionament des de mitjan març fins a primers d'octubre. La resta de l'any, l'accés al pàrquing és gratuït. Aquest pàrquing també ofereix abonaments mensuals.\nConfluència dels carrers Major i Balears. Darrera de l'edifici del Patronat Municipal de Turisme, hi ha una petita zona d'aparcament, també en superfície i regulada per parquímetres, amb un total de 25 places d'aparcament.\nCarrer Torremolinos, al final de l'Avinguda Carles Buïgas. Hi ha el més gran dels pàrquings dissuasoris de pagament que hi ha a Salou. Es tracta d'una zona d'aparcament sense asfaltar, regulada per parquímetres, amb capacitat per a 280 cotxes.\nCarrer París 26 és un aparcament en superfície amb més de 150 places.\nAvinguda Pompeu Fabra, hi localitzem un altre gran pàrquing dissuasiu, amb capacitat per a 150 cotxes, en una zona sense asfaltar i regulada per parquímetres.\nCarrer Carril amb València: també hi ha una zona regulada i asfaltada dedicada a l'aparcament en superfície.\nCarrer Penedès 7\nPer poder aparcar a la zona blava de manera còmoda es pot baixar una APP per tal d'abonar les tarifes sense estar pendent de la finalització del tiquet d'estada.\nplanol zones aparcament.pdf


Obra de teatre "Cambó / Companys" - Assemblea Nacional Catalana\nObra de teatre “Cambó / Companys”\nPlaça del Carme 14\nDe vegades o gairebé sempre, les situacions polítiques que ens toca viure ja han tingut en altres èpoques, vivències semblants. Ho constaten contínuament tot tipus de mitjans.\nEn aquesta mateixa línia, ANC Tàrrega per la Independència us presentem a Tàrrega l’obra teatral “Cambó / Companys”. Un espectacle d’oratòria parlamentària que gira al voltant dels fets ocorreguts el 6 d’octubre de 1934. Uns fets que en aquell moment van provocar la intervenció parlamentària de dos polítics catalans de gran rellevància en la primera meitat del segle XX: Francesc Cambó i Lluis Companys.\nInterpretat per Carles Martínez.\nIdeat i dirigit per Frederic Roda Fàbregas.\nData: divendres 30 d’abril de 2021.\nLloc: teatre Ateneu de Tàrrega.\nDurada amb entreacte: 90 minuts.\nVenda anticipada 10 €: local social de l’ANC, carrer Sant Joan 30 de Tàrrega i a la nostra parada del mercat dels dilluns.\nSi queda disponibilitat d’entrades, venda a taquilla 12 €: un hora abans de la representació.\nDegut a les restriccions per la pandèmia, les places son limitades.\nÉs preceptiu portar mascareta. Hi haurà gel hidroalcohòlic.\nNo podem deixar passar aquesta ocasió per veure-la, perquè possiblement aquesta obra ens ajudarà a entendre tot el succeït durant el procés d’independència i molt important, el que encara haurem de viure fins arribar al objectiu final: una República Catalana Independent.


ENTREVISTA A DANI FUSTER\nAvui és el torn de conèixer una mica més en Dani Fuster Burgos, vinculat al nostre club des de fa molts anys.\nDani Fuster Burgos.\nVaig començar molt petit, a l’edat que es podia començar a l’escola, en el Comas. M’agradava el futbol, però no era cap fenomen. Així i tot, era sempre molt ben acollit i vaig fer amistats d’aquelles que duren tota la vida.\nQuina és la teva vinculació amb el CE Alaior?\nVaig començar jugant a l’aleví i vaig passar per les categories d’infantil i cadet. Com no era cap figura, ho vaig deixar l’any 90, més o manco, però mai vaig deixar de donar suport a l’equip de la meva generació, la millor d’Alaior; van ser campions de Balears i van aconseguir l’ascens a Divisió d’Honor.\nSempre me va agradar el futbol i mai vaig deixar d’anar a Los Pinos a veure partits, sobretot els del meu germà. L’any 97 em van donar l’oportunitat d’ajudar en un equip de pre-benjamí, i des de llavors sempre he estat lligat a la banqueta. De manera oficial, en el 2000 vaig aconseguir el títol d’Iniciador.\nEn aquests anys he entrenat des de benjamí fins a infantil. També he estat segon entrenador amb en Julián Calzada i a cadets amb en Pacheco.\nQuina és la major alegria que t’ha donat el futbol?\nHan passat moltes coses en aquests més de 20 anys, i crec que la memòria és selectiva i per açò gairebé tots els meus record són positius, i dels negatius no me’n vull recordar. El millor de tot és la vinculació en sí amb el futbol, anar pel carrer i saludar a gent relacionada amb el futbol; companys, rivals, directius, coordinadors, entrenadors, delegats, pares, àrbitres… i sobretot, els jugadors, que sempre seran “els meus jugadors”. Podria donar moltíssims noms, però vull tenir un record especial amb els jugadors d’aquesta temporada, ja que no poden seguir amb la rutina de l’equip degut al coronavirus. Ànims, al·lots!!!\nI la major frustració?\nCom he comentat abans, en 20 temporades han passat tantes coses que la memòria és selectiva i fa que tan sols quedin en el record les coses bones.\nDesprés de tants anys en el món del futbol, ens pots contar alguna anècdota?\nSón moltíssimes, ja que duc molts anys, però com a exemple positiu crec que la meva relació amb el CE Esporles té alguna cosa diferent. Vam anar a un torneig de Setmana Santa del Platges de Calvià, i a semifinals vam coincidir amb ells. Ens van guanyar, però allà va començar una gran amistat que ha duit a viatges entre illes d’uns i altres, partidet amistós, dinarot i campionat balear de truc. En Pere Barber i jo som els actuals campions. Quan va manar allà, a Esporles, hi va haver el diluvi universal, però ningú ens va poder llevar el bon rotllo entre els dos equips.\nCom veus el futur del CE Alaior?\nCom a club crec que està funcionant molt bé, sobretot en matèria econòmica ja que s’està llevant tot el deute històric. Pel que fa a l’aspecte esportiu, en Ramón Melià està fins una bona feina. La meva opinió és que avui en dia és molt difícil competir amb alguns clubs menorquins a partir de certes edats, ja que intenten acaparar a tots els bons jugadors de l’illa, fent-los ofertes i desmunten els equips locals. També vull fer esment a l’equip de regional, en el que en Pedro Palliser està fent una gran labor amb una mescla de jugadors joves i veterans.\nQuè els diries als petits que cada capvespre van a Los Pinos a entrenar?\nLa primera cosa, i principal, és que gaudeixin del que estan fent. Anar a entrenar no és anar a passar l’estona; l’entrenament està per gaudir i per aprofitar-lo, i com més es treballa, més es gaudeix.\nLa meva gran afició és el futbol, però també som un gran melòman.\nNo voldria oblidar-me del meu actual equip tècnic, una abraçada des d’aquí per en Sus i en Pere.\nI, sobretot, a na Marga i en Rafel, que em recolzen i aguanten en les victòries i en les derrotes.


Què és el tallat selectiu o ajust oclusal? - Clinica Puig\nby David Garcia | maig 11, 2022 | Noticias | 0 comments\nCom es realitza un ajust oclusal?\nQuina és la principal finalitat d’un tallat selectiu?\nQuins problemes dentals soluciona el tallat selectiu?\nHas sentit parlar del tallat selectiu o ajust oclusal? Es tracta d’una tècnica l’objectiu de la qual és modificar la cara oclusal de les dents —aquella per la qual mosseguem—, raó per la qual rep aquest nom. Però com es realitza, i en quins casos?\nEncara que és una tècnica molt comuna en diferents tractaments d’odontologia, poques persones són plenament conscients de la mateixa i dels seus beneficis. Per això avui t’ho expliquem tot sobre el tallat selectiu: què és i quan es realitza.\nEl tallat selectiu desgasta una petita part del teixit dentari per a obtenir així una mossegada funcional. Es duu a terme en queixals i premolars, ja que són aquelles peces que tenen contacte amb unes altres.\nCom elimina part de la superfície de les peces dentals, ha de realitzar-se després d’una planificació i estudi previs. Per això, es precisen de diverses sessions per a realitzar el tallat selectiu amb èxit en funció del cas particular del pacient. A vegades, fins i tot es precisa de sedació, encara que no sol ser habitual.\nLes fases en les quals es divideix el procés de l’ajust oclusal són les següents:\nEn primer lloc, es genera un motlle amb la forma de la dentadura per avaluar si quadren les posicions de les arcades. També es realitzen proves relatives a com el pacient obre i tanca la boca.\nEfectuades les previsions, es plasmen les correccions assajades en els motlles o arxius digitals en la dentadura del pacient. Aquest pas només es dona quan s’està molt segur, ja que els desgastos que s’efectuaran en les dents són irreversibles i només poden reparar-se mitjançant tractaments més invasius.\nLa següent fase consisteix en la realització de proves per a veure com s’acoblen les arcades.\nPer a això, es pot llevar guix del motlle i posar altres materials de farciment per esbrinar quines modificacions dentals facilitarien l’encaix mandibular.\nTambé es poden utilitzar tècniques més avançades per a aquest fi, com a escàners i realitat virtual informatitzada.\nEls objectius del tallat selectiu són variats i poden diferenciar-se en els següents:\nAconseguir que tots els queixals inferiors facin contacte amb les superiors de manera simultània.\nFacilitar la masticació i trituració dels aliments.\nOptimitzar la mossegada abans de col·locar una pròtesi dental.\nFer que aquest contacte tingui major força oclusal que l’exercida per les dents anteriors.\nPrevenir problemes relacionats amb l’articulació temporomandibular.\nVists els objectius del tallat selectiu, aquesta tècnica sol utilitzar-se en els següents suposats:\nEmpastaments: davant una càries dental s’ha d’eliminar la part dentària danyada per complet per a evitar futures infeccions. Aquest procés implica una posterior reconstrucció de la peça dental a través de composite.\nTractaments d’ortodòncia: gràcies a l’ajust oclusal es pot estabilitzar per complet la mossegada obtinguda després d’un tractament d’ortodòncia.\nReconstruccions i incrustacions: una peça que ha perdut part de la seva estructura requereix d’una incrustació o una reconstrucció, però abans s’ha de comprovar que l’oclusió és adequada, procés que pot implicar un tallat selectiu per garantir el correcte equilibri dental.\nCol·locació de pròtesi o corones dentals: el tallat selectiu equilibra la forma en la qual les peces contacten abans de col·locar qualsevol tipus de pròtesi o corona amb la finalitat d’obtenir una oclusió òptima.\nSi vols saber més sobre l’ajust oclusal o creus que pot ser la solució a un problema bucodental, no dubtis a posar-te en contacte amb l’equip de Puig & Baldrich. Els nostres professionals estaran encantats d’assessorar-te i guiar-te a través del procés que es més adequat per a tractar el teu cas de manera exitosa.\nDurant 20 anys ens hem situat com a Centres Dentals de referència no només a Vallirana i Sant Andreu de la Barca, sinó també a altres poblacions d’influència


Duchamp, Man Ray, Picabia | Museu Nacional d'Art de Catalunya\nJennifer Mundy, Cap de la col·lecció d'Art Internacional de la Tate Modern\nSales d'exposicions temporals 1 i 2\nAquesta exposició, organitzada pel Museu Nacional d'Art de Catalunya en col·laboració amb la Tate Modern de Londres, està dedicada a tres artistes clau del segle XX: Marcel Duchamp (1887-1968), Man Ray (1890-1976) i Francis Picabia (1879-1953), tres personalitats provocadores que van revolucionar els cànons artístics establerts, marcant un abans i un després en el món de l'art. De fet, la seva empremta es pot resseguir en moltes de les creacions de l'art contemporani.\nLa mostra aplega més de 300 obres: pintures, fotografies, dibuixos, pel·lícules i objectes, entre els quals destaquen els famosos ready mades de Duchamp, com ara Font, un urinari col·locat de cap per avall, exemple clar de com van fer trontollar els fonaments artístics en qüestionar-se el concepte mateix d'obra d'art.\nMarcel Duchamp i Francis Picabia van néixer a França i es van fer amics a París. Va ser a Nova York, ciutat d'exili dels dos artistes francesos, on, el 1915, juntament amb l'americà Man Ray, van impulsar el moviment dadà d'aquesta ciutat, i on es va forjar una amistat a tres bandes que va durar fins al final de les seves vides.\nL'exposició incideix precisament en la influència que aquesta amistat va tenir en les seves trajectòries artístiques. A través de les obres veiem la fascinació comuna per les màquines, el moviment, l'erotisme o l'experimentació amb la llum i les transparències, que va portar Man Ray a inventar les rayografies.\nEl recorregut finalitza amb un ampli recull documental (Sala Temporals 2), testimoni de les vivències, l'intercanvi d'idees i els jocs compartits; entre aquests jocs, els escacs són els grans protagonistes.\nExposició organitzada per la Tate Modern de Londres.\nFont, Marcel Duchamp, 1917


Catalunya registra 901 casos i 63 morts més en les últimes 24 hores\nPublicat 06/12/2020 10:55CET\nEl risc baixa fins a 205 i la rho puja fins a 0,99\nCatalunya ha registrat fins a aquest diumenge 349.305 casos confirmats acumulats de coronavirus --317.370 amb una prova PCR o test d'antígens--, 901 més que en el recompte de dissabte, ha informat la Conselleria de Salut de la Generalitat a través de la seva pàgina web.\nLa xifra de morts total se situa en 16.089, 63 més que els que es van registrar dissabte: 9.994 en hospitals o centres sociosanitaris, 4.337 a residències, 961 a domicilis i 860 que no es pdoen classificar per falta d'informació.\nQuant als pacients ingressats a hores d'ara, la xifra se situa en 1.515, cosa que suposa un augment de 28 respecte a l'últim recompte.\nUn total de 389 pacients es troben ingressats a la unitat de vigilància intensiva (UCI) --de centres públics i privats--, 11 menys que en el balanç anterior.\nLa taxa del risc de rebrot ha baixat quatre punts: aquest dissabte aconseguia un nivell de 209, i 24 hores després està a 205.\nLa velocitat de reproducció de la malaltia (rho) puja fins a 0,99 i la incidència acumulada en els últims 14 dies és de 224,32 per cada 100.000 habitants.\nA les residències de gent gran hi ha hagut fins ara 25.570 persones que han donat positiu, de les quals 7.421 han mort i 95 es troben ara per ara ingressades.\nA la comarca del Barcelonès (Barcelona) s'han comptabilitzat 114.992 casos confirmats acumulats de coronavirus des que va començar la pandèmia, amb 6.446 morts, mentre que ara com ara hi ha 413 pacients ingressats; el risc de rebrot és de 201.\nA Osona (Barcelona) s'han comptabilitzat 9.985 casos confirmats acumulats de coronavirus des de l'inici de la pandèmia, amb 483 morts, i ara mateix hi ha 33 pacients ingressats; el risc de rebrot és de 383.\nAl Baix Llobregat (Barcelona) s'han registrat 35.650 casos confirmats acumulats de coronavirus des que va començar la pandèmia, amb 1.768 morts; ara hi ha 102 pacients ingressats, mentre que el risc de rebrot és de 204.\nAl Gironès (Girona) s'han registrat 10.979 casos confirmats acumulats de coronavirus des que va començar la pandèmia, amb 276 morts; avui dia hi ha 43 pacients ingressats, mentre que el risc de rebrot és de 197.


SOBRE EL DOL I EL DOLOR (TAPA DURA) (Elisabeth Kübler-Ross, David Kessler)\nL'últim llibre d'Elisabeth Kübler-Ross, sobre el procés del dol. Un llibre molt complert\nSobre el Dol i el Dolor (Tapa Dura)\nEdición: Tapa Dura / 14 x 20 cm / 2006\nPerfiles: Per a persones que estiguin visquent o hagin passat pel procés del dol. També per a metges, infermeres i personal sanitari que treballin en l'àmbit de la tanatologia. Y també per a tots els damés, doncs en certa manera la vida consisteix en una successió de trobades i despedides.\nNivel: Un bonic testimoni i record d'aquesta dona excepcional. Ben redactat i ben estructurat, aquest és el testimoni vital d'una persona que va dedicar la seva vida a humanitzar i 'aixamplar' la concepció del procés de la pèrdua.\nPalabras clave: Dol, òbit, dolor, tanatologia, record, despedida, acceptació, separació, 5 etapes del dol, àngels, aparicions, somnis, aspectes psicològics i espirituals del dol...\nAquest és el darrer llibre escrit per Elisabeth Kübler-Ross. Anteriorment havia dit que la seva autobiografía 'La roda de la vida' seria el seu últim escrit -trobant-se convalescent durant la seva vellesa-, però com diu el refrany: Qui pot impedir que el cuc de seda continui filant?...\nEn certa manera E. Kübler-Ross va dur a terme la seva vida professional en 3 etapes: primer com a 'metge voluntària' en un camp de concentració a Polònia, desrpés del seu alliberament per part dels aliats; després la seva activitat com acompanyant de malalts terminals y moribunds; i finalment la seva tasca de divulgació en relació a la tanatologia -sobretot en relació a l'estudi de la supervivència de la consciència-, a través de llibres i conferències.\nAixí, doncs, ¿què quedava a la menuda i eminent Dra. Ross per a fer desrpés d'escriure la seva autobiografia? Doncs meditar sobre el dol, aquest procés que s'obre de forma sobtada i que ens guia a assimilar, acceptar i superar el procés de la pèrdua d'una persona volguda.\nÉs possible que un dels problemes que hem d'afrontar en l'actualitat en relació al decés sigui la sensació de 'discontinuitat': una interrupció de la nostra relació amb la persona que ens deixa... El final de les converses, dels somriures, del compartir i planificar coses junts... De sobte, el que abans era possible, estar amb aquesta persona, o allò pendent que sentim en relació a l'ésser estimat, de sobte acaba -ja no és possible... Antigament hi havia una sèrie de costums relacionats amb el procés de la pèrdua: rituals religiosos, un recolliment personal, compartir records amb les coneguts, oracions o donar més atenció als propis somnis... En contrast, avui en dia la mort a la nostra societat ha quedat 'amagada' sota de l'alfombra, amb una ausència de creences y ritals en relació a aquest moment de la vida. Però la sensació de pèrdua persisteix: la sensació de discontinuitat y d'ausència -i en serta manera, d'això viuen els psiquiatres.\nPotser és per aquest motiu que, actualment, quasi sense solució de continuitat, ha resorgit la necessitat de retrobar la persona estimada, de retre-li un homenatge, de guardar-ne un record, un pensar les nostres vides en relació a la persona que ha marxat... El donar un significat a aquesta relació, el tancar les coses pendents, el poder arribar a recordar sense sentir solament el dolor de la pèrdua.\nI de tot això és del que ens parla aquest llibre: tant des d'una perspectiva psicològica com des de l'angle de l'espiritualitat. En certa manera, en aquest darrer llibre E. Kübler-Ross torna a reprendre allò que va esposar en el seu primer llibre: les 5 etapes de l'acceptació de la mort (negació, ira, negociació, depresió i acceptació), però 'adaptades' al procés del dol. Però aquest llibre parla d'això i de molt més: tracta els aspectes personals, familiars, socials i fins i tot econòmics relacionats amb el dol, i també tot allò relacionat amb l'espiritualitat -que l'autora va tractar ampliament en d'altres llibres seus, com La mort, una aurora-: les creences en l'existència desrpés de la mort, la possibilitat de la reencarnació, o la comunicació amb la persona difunta a través de somnis o visions, per exemple. En aquest sentit aquest és un llibre molt complert, doncs abasta un gran nombre d'aspectes relacionats amb el dol, equilibrant l'aspecte personal amb la dimensió espiritual de l'existència.\nPrefaci: «Ja estic llesta»\nIntroducció: L'anticipació del dolor\nLes cinc fases del dolor\nA l'interior del dolor\nFer descansar les emocions\nVisions i obsessions\nVida desrpés de la mort\nAl voltant del dolor\nEl cos i la salut\nRoba i posessions\nClausura o tancament\nLa cara canviant del dolor\nElisabeth Kübler-Ross: el meu dolor\nDavid Kessler: el meu dolor\nEpíleg: El do del dolor\nSobre el dol i el dolor és el llegat final d'Elisabeth Kübler-Ross, la reonegudíssima autora de La mort, una aurora i l'autoritat més estimada i respectada dins del camp de la mort i el procés de morir.\n«Sé que la mort és a prop» escriu Kübler-Ross a les últimes pàgines del llibre, «però encara no arriba. Em trobo aquí ajaguda com tanta altra gent al llarg de la història, en un llit rodejat de flors i mirant a través d'una gran finestra. El sentit de la vida no consisteix nomé a conèixer les cinc fases. No es tracta només de la vida que es perd, sinó de la vida que ha estat viscuda. Escriure aquest llibre m'ha proporcionat la manera de continuar sentint-me útil en la meva vida, encara que s'estigui acabant.»\nPoc abans de morir, Elisabeth Kübler-Ross completava, amb la inestimable col.laboració de David Kessler, l'obra que ara teniu a les mans, el seu darrer llibre.\nSolapa del llibre\nSobre el dol i el dolor aplica les cinc fases del dolor (negació, ira, negociació, depressió i acceptació) al procés del dol i barreja teoria, inspiració i consells pràctics, tot basat en les experiències personals i professionals de Kübler-Ross i Kessler. Inclou històries curtes i il.lustratives sobre temes diversos i capítols sobre la tristesa, els records, els somnis, el procés d'acceptació, l'aïllament i, fins i tot, sobre el sexe desrpés del dol.\nLa Rueda de la Vida (Tapa Blanda). Autobiografía de elisaberth kübler-ross (Elisabeth Kübler-Ross) 9,95 €\nConferencias. Morir es de vital importancia (Elisabeth Kübler-Ross) 19,00 €


Illes Marqueses - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: Marqueses)\n9° 00′ S, 139° 30′ O / 9°S,139.5°O / -9; -139.5\nMont Oave (en) (1.232 m)\nLes illes Marqueses (en francès: îles Marquises) és un arxipèlag de la Polinèsia Francesa, situat a 1.600 km de Tahití entre 600 i 1.000 km al sud de l'equador. Va ser l'espanyol Álvaro Mendaña qui les va anomenar, el 1595, «Islas Marquesas de Mendoza» en honor del virrei del Perú, García Hurtado de Mendoza y Manríquez, marquès de Cañete.\nEn llengua marquesana s'anomena Te Henua ’enana en el dialecte del nord, i Te Fenua ’enata en el dialecte del sud. Habitualment es tradueix com «la terra dels homes», però més exacte seria «el país dels marquesans». També s'utilitza Makuita com a equivalent fonètic de Marquises.\nÉs l'única zona del món que està a la zona horària d'UTC-09:30.\nConsta de sis illes, sis illots i alguns bancs de sorra i esculls, que es divideixen en dos grups diferenciats geogràficament i culturalment. De nord a sud són (entre parèntesis altres noms històrics):\nGrup Nord (illes Washington, illes Revolució)\nMotu One (Sable), illa de sorra deshabitada.\nHatutu (Chanal, Hancock, Langdon), illot deshabitat\nEiao (Fremantle, Knox, Masse, Robert), illot deshabitat.\nMotu Iti (Deux-Frères, Hergest’s Rock), illot deshabitat.\nNuku Hiva (Federal, Baux, Henry Martin, Adams, Madison), amb la capital Taiohae.\nGrup Sud (illes de Mendaña)\nFatu Huku (Hood), illot deshabitat.\nHiva Oa (Dominica), amb Atuona, antiga capital.\nMoho Tani (Motane, San Pedro), illot deshabitat.\nEls primers pobladors de les Marqueses van ser els polinesis, al voltant de l'any 300 dC. Segons les evidències etnològiques i les relacions lingüístiques, el més probable és que arribessin des de les illes Samoa.\nEl primer europeu a visitar-les va ser l'espanyol Álvaro Mendaña, el 1595. En el seu viatge del Perú a les illes Salomó va trobar les illes del grup sud: Magdalena (Fatu Hiva), Dominica (Hiva Oa), Santa Cristina (Tahuata) y San Pedro (Moho Tani).\nVan passar gairebé dos segles sense més visites estrangeres fins que va arribar James Cook, el 1774, per estar-s'hi més d'un mes reposant després d'explorar la costa de l'Antàrtida.\nEl nord-americà Joseph Ingraham, l'abril del 1791, descobreix les illes del grup nord: Washington (Ua Huka), Federal (Nuku Hiva) i Adams (Ua Pou). Anomena el grup com illes Washington, diferenciant-les de les illes de Mendaña. Dos mesos més tard arriba el francès Étienne Marchand en la segona volta al món francesa en plena Revolució. Anomena al grup nord illes Revolució i posa a les illes els noms dels seus oficials: Marchand (Ua Pou), Baux (Nuku Hiva), Deux Frères (Motu Iti), Masse (Eiao), Chanal (Hatutu).\nEl 1813 durant la guerra anglo-americana, el nord-americà David Porter va establir una base naval a l'illa Madison (Nuku Hiva), nom del president nord-americà. Però després de la guerra els Estats Units no van ratificar la presa de possessió.\nEl 1842, el francès Du Petit-Thouars pren possessió de l'arxipèlag. Un espectador és l'escriptor Herman Melville que després escriurà la seva primera novel·la, Typee, explicant les seves aventures. Els francesos van utilitzar uns anys les illes com a penal i, més tard, les incorporen al territori de la Polinèsia Francesa.\nLa superfície total és de 1.274 km². L'illa més gran és Nuku Hiva, la segona més gran de la Polinèsia Francesa després de Tahití.\nAmb l'excepció de Motu One, totes les illes de les Marqueses són d'origen volcànic amb un relleu escarpat i sense esculls de corall que protegeixin la costa. Des dels cims i altiplans a més de 1.100 m d'altitud baixen directament els penya-segats fins al fons del mar, atacats i erosionats constantment pel corrent sud-equatorià del Pacífic. La costa té aspecte de muralla amb profundes coves, tallada en unes poques badies, i gairebé sense planes litorals. Les carenes muntanyoses són tallades per algunes valls estretes i aïllades.\nAquesta orografia amb pilars de roques basàltiques queda reflectida en la toponímia: Hiva Oa, 'llarga cresta'; Nuku Hiva, 'cresta del penya-segat'; Fatu Iva, 'nou roques'; Fatu Huku, 'tros de pedra'; Ua Pou, 'dos pics', i la sorprenent badia de les Vergues que els missioners van canviar a Verges.\nEl règim de pluges és molt variable entre illes i d'un any a un altre. Els vents alisis moderen la temperatura i aporten pluja. La precipitació és més abundant a les costes occidentals a sotavent, i les costes orientals a sobrevent són més pelades i més feréstegues.\nL'ecosistema de les Marqueses està marcat per la gran distància a terres continentals que fa que les espècies endèmiques siguin escasses. A més, ha sigut devastat en algunes àrees per l'activitat humana, la ramaderia i la introducció d'espècies foranes. Les illes tenen una fauna marina diversa, una fauna terrestre endèmica bastant limitada, i una flora diversa amb un alt grau d'endemisme.\nEls taurons són abundants en les aigües profundes. La fauna terrestre endèmica es limita a ocells, insectes, papallones, aranyes i una espècie de rata-pinyada.\nEls primers navegants polinesis van portar gossos i porcs. El contacte amb europeus va portar la introducció de cavalls, cabres, ovelles i rates, i també insectes com mosquits i escorpins.\nHi ha arbres de pa, pandanals i cocoters. Les exportacions principals són copra, tabac, cotó i vainilla.\nEl contacte amb els navegants va portar noves malalties reduint dràsticament la població de les illes. Al segle XVI s'estima que hi havia una població de 100.000 habitants aproximadament. A principis del segle XX s'havia reduït a un mínim de 2.000.\nDurant el segle XX la població s'ha anat recuperant. En el cens del 2002 es comptaven 8.712 habitants.\nA les Marqueses hi ha quatre aeroports a les illes de Nuku Hiva, Ua Pou, Ua Huka i Hiva Oa.\nLes illes Marqueses van ser un important centre de la civilització de la Polinèsia oriental. Degut a l'orografia de les illes, cada vall constituïa una unitat tribal amb el seu propi sistema social encapçalat per les genealogies dels caps i dels sacerdots. L'aïllament de les valls provocava interminables guerres tribals marcant el caràcter guerrer dels marquesans. Practicaven el canibalisme ritual amb els enemics presoners.\nLes èpoques de fam sovintejaven després de períodes de sequera, però també eren provocades per les pràctiques venjatives a les guerres on es destruïen els cocoters i els arbres de pa a les valls enemigues.\nEncara que la pràctica de tatuar-se és comú a tota la Polinèsia, a les Marqueses va arribar a un alt grau de sofisticació. Els homes es tatuaven totalment de cap a peus, adquirint un color blavós i ferotge.\nEncara que les Marqueses van ser de les primeres illes que van descobrir els europeus a la Polinèsia, durant dos segles van quedar fora de les rutes d'exploració i de la influència cultural occidental. La cultura nativa marquesana va ser devastada després de l'arribada dels exploradors europeus. A més de l'activitat dels missioners cristians, cal atribuir el col·lapse cultural als efectes catastròfics de les malalties importades. Però el seu redescobriment relativament tardà va impressionar.\nA partir de l'experiència de Herman Melville com a tripulant d'un balener, i com a desertor a les Marqueses, va escriure la seva primera novel·la, Typee, considerada com la primera del gènere de la literatura dels mars del sud.\nRobert Louis Stevenson i Jack London van seguir els passos de Melville, i els seus viatges també van quedar reflectits en els seus llibres.\nEl famós pintor francès Paul Gauguin i el cantant belga Jacques Brel van passar els últims anys de la seva vida a les Marqueses on són enterrats. Brel va compondre aquí la cançó Les Marquises.\nL'investigador i aventurer Thor Heyerdahl va escriure el seu llibre Fatu Hiva després d'estar-se un any llarg en aquesta illa. Va ser la base de les seves teories i investigacions sobre les migracions marines prehistòriques.\nAvui, la cultura marquesana és una barreja del ressorgiment de l'antiga cultura, amb fortes influències de la cultura tahitiana, i de la políticament important cultura francesa.\nMarquesà del nord\nMarquesà del sud\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Illes Marqueses\n↑ «Documentos de Joseph Ingraham, 1790-1792: Diario del viaje del bergantín «Esperanza» desde Boston hasta la costa noroeste de América», 1790-1800. [Consulta: 8 juny 2013].\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Illes_Marqueses&oldid=25057058»


En Josep, el pagès d’Oliola que va morir el Dia del Treball, va néixer entre esclats de bombes i ràfegues de metralladora durant la guerra que succeí al fallit cop d’estat de Franco. No conegué son pare fins que aquest va tornar de la guerra, perquè a l’hora del seu naixement era al front d’Aragó, a la batalla de Terol; les bales el van estalviar. Josep, un nen més de la guerra, no fou tampoc ferit per cap bala perduda de les que es dispararen a l’entorn del poble –l’ermita, reconstruïda amb obusos als murs, n’és testimoni–. Molts anys més tard, però, un projectil de morter que l’arreu havia desenterrat mentre llaurava el feriria greument. La seva jubilació com a pagès –per invalidesa– el convertí en una víctima pòstuma de la guerra del 36.\nJosep pertanyia a una família pagesa tradicional, de fet, no es recorda cap hereu de la casa que no es guanyés el pa sembrant el blat amb què aquest es fa. Els seus predecessors només van conèixer l’arada de rella romana –fulla triangular de ferro que avança obrint solcs–, i més tard les arreus d’orella o pala, que giren la terra. Ell, que va aprendre l’ofici quan l’eina encara avançava per tracció animal –mules o matxos–, protagonitzà la revolució mecànica amb la compra del primer tractor, allà pels anys seixanta. Així, durant molts anys, a casa Ramonet van conviure el vell i el nou. A la vora del tractor i la sembradora hi ha hagut sempre la dalla de segar i les forques de fusta de ventar, que a l’era separen el gra de la palla. Una era circular, que, com un símbol del temps passat, es dreça al turó més exposat al vent d’una finca que, com tot a can pagès, també té nom, la “Vinya de l’era”.\nAmb en Josep vam aprendre a llaurar amb l’aladre de disc, conduint el John Deere comprat ara fa quaranta anys, i que encara funciona. També vam aprendre a sembrar, a llençar l’adob i a ensulfatar. Amb ell vam treure pedres del tros abans que s’inventessin els despedregadors. I aquestes mans que ara escriuen, sota la seva guia, van instruir-se en les destreses de l’hort, del tros i de la mecànica. Però el més important és que, hereu com era de la saviesa dels humils, dels servidors de la terra, ens ensenyà a viure. Aquest és el seu llegat. Que la terra damunt de la qual va suar l’aculli.


Una espectacular nevada vesteix de blanc les Terres de l'Ebre - Canal 21\nEn bicicleta, a peu o fins i tot corrent. I és que on no es pot arribar en cotxe, els més curiosos han arribat pel seu propi peu, tot i les baixes temperatures. Són imatges de l’Ermita de Mig Camí a Tortosa d’aquest dissabte, que des del matí s’ha tallat l’accés per acumulació de neu.\nGrans i petits han tret la roba d’abric de l’armari per gaudir d’un paisatge emblanquinat per la nevada Filomena. Fins i tot alguns s’han atrevit amb els trineus.\nUna imatge semblant es vivia aquest matí a Ulldecona on la serra del Montsià es vestia de blanc. El camí per arribar fins a dalt de l’Ermita de la Pietat permetia entrar en calor a tots els veïns que no es volien perdre aquesta imatge de postal.\nPerò un dels punts amb més neu ha estat el Perelló. De fet, des d’aquest migdia la carretera TV-3022 que va des d’aquest municipi fins a Rasquera ha estat tallada al trànsit per acumulació de neu. També s’han tallat la C-44 entre Tivissa i Vandellòs i l’N-420 entre Caseres i Bot.\nEs preveu que aquest diumenge les nevades seguiran deixant imatges com aquestes arreu de les Terres de l’Ebre.\nIMATGES: EMILIO ZARAGOZA\nCinc carreteres tallades per acumulació de neu a les Terres de l’Ebre\nFalset, Arnes i altres municipis de l'Ebre porten més de 12 hores sense llum


QUÈ US DIRÉ?: Alicia for the iPad\nAlicia for the iPad\nEl futur del conte? Què en penseu?\nPublicat per Sicafe a 22:25\nEtiquetes de comentaris: INSTANTS KIT-KAT, LLIBRES\nAnònim 29 d’abril de 2010, a les 13:39\nLa meva opinió sobre aquest tema és molt simple, crec que encara que passin anys i anys, els contes escrits a paper mai desapareixaràn, ja que els e-books fa anys que existeixen i no s'ha notat molt el canvi, però clar l'iPad és una altre cosa, és un invent revolucionari que uneix ordinador i llibre i les noves generacions podrien sentir cert atractiu. Però crec que els llibres no desapareixaràn, dacord que l'iPad aniria bé per no carregar el llibre (que pesa bastant) però no crec que els llibres perdin la popularitat, si més no per els llibres que llegim abans d'anar a dormir, que seria una tonteria (això crec jo)comprar-te el llibre en versió e-book i llegir-te'l al llit, perquè a lo millor tot el dia te l'has passat davant d'una pantalleta quadrada, i només faltaria que estiguessis al llit a punt d'anar a dormir i t'enxufin una altre pantalleta quadrada.\nEn conclusió, els llibres escrits a paper eren, han set, són i seràn part de nosaltres.\nMarta Quintanas martinez 4rt C\nAnònim 29 d’abril de 2010, a les 21:41\nJo crec que els llibre han set la base sobre la qual, la humanitat, ha anat progressant i fent-se sàvia. Nosaltres hem après llegint elque han escrit els nostres pares i els nostres pares van apendre del que van escriure els seus, dit això, els llibre són molt importants i en la meva opinió mai desapareixeràn`, però... l'avanç de la tecnologia és imparable i com per exemple l'iPad que a més de ser un llibre s'hi afageixen vàries prestacions molt interessants que poden complementar la lectura clàssica, com la reproducció de vídeos, visió de fotografies i sobretot poguer consultar quasi tots els coneixaments actuals, com si d'una biblioteca portatil es tractés, a través de l'invent dels segle que crec que és l'internet. Gràcies a això pots buscar per exemple la biografia de l'autor del llibre que estàs llegint.\nEn conclusió: Si a els llibres i si a l'iPad.\nJordi de Cózar i Rovira. 4rtC\nAnònim 2 de maig de 2010, a les 12:49\nA diferència del que han dit abans en Jordi de Cózar i la Marta Quintanas, crec que en un futur molt llunyà els llibres passaran a formar part de la nostra història, de la mateixa manera que els ordinadors van substituir les antigues i tradicionals màquines d’escriure, i tot per una simple raó, els llibres amb el pas del temps es van desgastant, comencen a caure les pàgines..., i a més a més ocupen molt d’espai i són difícils de traslladar, en canvi els e-books, són molt més pràctics, no ocupen espai i tampoc es desgasten.\nPel que fa en els iPads, crec que també acabaran substituint en els llibres desplegables que et compren quan encara ets petit i no saps llegir, ja que aquests últims, en ser petit els estripes i deixen de tenir la seva gràcia, i en canvi els iPads no.\nAnna Alboquers 4t A\nAnònim 5 de maig de 2010, a les 20:55\nJo, no sé ben bé en quina de les opinions estar més afavor o en contra...\nÉs veritat que un llibre no deixerà mai de ser un llibre, hi tothom en fa ús, però amb això de l' iPad... és un aparell revolucionari amb un munt d'aplicacions, i fins i tot penso, que a un nen li ferà més "gràcia" que els seus pares li llegeixin un conte, abans d'anar a dormi, des de l'iPad que des d'un conte de paper, ja que les futures generacions hauran nescut amb la tecnologia a "flor de pell"...\nAixí que no se posicionar-me, ja que penso que l' iPad és un invent revolucionari però el llibre no hauria de deseperèixer MAI!!!\nCristina Salvans Caballeria 4tC Eso\nAnònim 5 de maig de 2010, a les 21:57\nEstic d'acord completament d'acord amb l'opinió que han manifestat anteriorment la Marta Quintanas i en Jordi de Cózar. Els llibres des de fa milions d'anys han set un eina d'ensenyament i entretaniment molt important i útil i crec que actualment continuen tenin la mateixa funció. Jo crec, que amb els e-books es pren l'encant quan has de llegir un llibre, perquè a mi m'agrada molt fullejar les pàgines del llibre, mirar alguns fragments... abans de començar-lo a llegir i tot això es perdria amb l'e-book.\nPerò per una altra banda, també estic d'acord amb el que ha dit l'Anna Alboquers, la tecnologia és molt important en la nostra vida quotidiana actualment i al futur es descobriran moltes més coses que nosaltres no es podem ni arribar a imaginar, per això no dono gaire futur als llibres, ja que la tecnologia s'està fent un gran lloc a la societat.\nPel que fa als iPads, crec que passarà exactament el mateix que als llibres, d'aquí a poc temps els llibres infantils desplegables s'acabaran convertint en iPads, cosa que no estic en contra perquè la tecnologia és un factor molt important a la vida de les persones.\nMireia Mas López. 4rt C.\nAnònim 6 de maig de 2010, a les 10:09\nNo estic totalment d'acord amb en Jordi.\nEl llibre és la base de la cultura, i crec que per molt que la tecnologia avansi i es creein cada vegada més aparells que facilitin informació o fins i tot aparells per poder arribar a llegir una novel.la, sempre quederan les grans biblioteques de llibres. Tot porta inconvenients, i aquí és un no estic d'acord amb el meu company, ja que potser sí que l'iPad estar revolucionant el món de la lecutra i de l'informació, però, si això continua a més, què serà dels llibres en paper? Pujarem amb una màquina a les mans que ens ho fa absolutament tot, que tan sols apretant una tecla et cerca el que vols? Penso que aquí ens equivoquem, que l'inteligencia humana és molt més que un aparell, per això voto perquè els llibres amb tapa i peu de pàgina segueixin sent la primera eina per disfrutar d'una bona lecutra.\nRebecca Clare. 4rtC.\nAnònim 6 de maig de 2010, a les 20:06\nReferent als iPads, considero que acabaran suprimint de mica en mica els llibres tradicionals, encara que el procès sigui llarg, penso que s'acabaran anulant fins que passin a formar part de l'história.\nDes del meu punt de vista penso els llibres no haurien de desaparèixer mai, ja que llegir a travès de l'iPad, no és el mateix que sostenir i llegir un obra. Tampoc és el mateix passar pàgina,... Crec que els llibres amagen unes históries dins seu, i que perden tota la seva emoció quan intentem canviar el seu format.\nPerò malauradament, com ja ha dit en Jordi anteriorment, l'evolució de la tecnologia és imparable, i aquesta petita part de nosaltres acabarà desapareixent.\nEva Pagespetit 4C\nAnònim 6 de maig de 2010, a les 20:07\nEstic d'acord amb tot el que han dit la Marta, en Jordi i l'Anna.\nJo també penso que la història ha anat evolucionant, i és per això que les coses han de tenir un passat. Crec que l'iPad serà el futur del llibre perquè:\n- Els llibres ja fa molt temps que existeixen, i la creació de noves necessitats per part de la societat fa que es busquin alternatives a coses ja existents.\n- Com s'ha demostrat amb el pas dels anys les neves necessitats i l'avenç de la tecnologia té diferents conseqüències, i crec que una d'elles serà l'evolució del llibre, com ja hem vist amb l'aparició de l'e-book.\n- L'iPad té molts avantatges en vers el llibre: pesa menys, té un tamany més reduït, és més amè i penso que per iniciar la lectura, serà un bon instrument.\nEn conclusió, penso que l'iPad guanyarà la partida al llibre i també a l'e-book, ja que com podem veure en l'àmbit de l'educació, el llibre ja és substituit per l'ordinador. Tot i així, no crec que això passi en un futur immediat, sinó d'aquí a unes dues generacions.\nOlga Casacuberta i Vila 4tB\nAnònim 6 de maig de 2010, a les 22:10\nCom molt bé han dit en Jordi de Cózar i la Marta Quintanas, els llibres es podrien definir com el recull d'informació i coneixement que l'ésser humà ha anat adquirint al llarg del temps. Tot això en la meva opinió, per molta nova tecnologia que es vagi desenvolupant mai es perdrà, ja que per posar un exemple seria com si ja que la gran part dels habitants dels països del primer món disposem d'alguna mena de línia telefònica, perdéssim el contacte cara a cara...Per mi no és això, i el gran patrimoni que té la humanitat en llibres s'ha de mantenir, evitar la desaparició, i encara diria més, fomentar-lo.\nPel que fa al nou gadget de la multinacional Apple, l'iPad, crec que és un aparell creat precipitadament en un intent per avançar-se als seus competidors. En la meva opinió, té les seves coses bones ja que permet llegir llibres electrònics sense risc de pèrdua de visió prematura degut a la regulació de llum. Tot i això, la balança entre la valoració positiva o negativa, per mi, es decanta cap a la segona. És una eina que intenta oferir el màxim de funcions possibles però a la vegada no n'ofereix cap de completa i amb un perfecte funcionament -exemple d'això podria ser les primeres queixes respecte a la connectivitat Wi-Fi de la que disposa, o per què no dir-ho, el preu al que es ven-. De nou es posa de manifest que la companyia Apple busca aïllar-se en aquest sentit, i crear software específicament pels usuaris dels seus productes, fet que provoca la falta de compatibilitat en extensions de documents usades mundialment com per exemple el PDF o el complement per certes pàgines Adobe Flash Player. Malgrat això, segueix sent un e-book i benvingut sigui, sempre que no es perdi el llibre en paper...\nEduard Urgell. 4rtC\nAnònim 6 de maig de 2010, a les 22:48\nPel que fa a la meva opinió i al tema el qual m'agrada molt de tractar puc dir que sempre he tingut molt clar el meu pensament. Jo coincideixo amb la primera opinió de la Marta, i per ampliar el que ella diu, voldria fer referència a lo que ha dit sobre els contes, i afegir-li algun motiu.Per exemple, uns dels motius, la qüestió estètica i material del llibre en sí, és a dir, quan per exemple els pares regalen un llibre al seu fill que està aprenent a llegir, el nen/nena ho rep amb una alegria i afecte especial, i pren el llibre com una cosa que a partir d'aquell moment se l'estima, i ell el reconeix com una cosa física, i que amés té un contingut que li produeix sensacions diverses adins. No cal dir, que moltes d'aquestes coses, amb l'ipad o l'ebook es perden. Pel que fa als llibres que nosaltres els adolescents i els adults consumim, doncs dir que per la meva part jo del llibre m'ho miro tot, i com els nens, m'els estimo com una cosa material, i també per el que contenen a dins. Crec que tot aquesta qüestió sentimental i fantàstica d'un llibre a un prestatge, o embolicat per un regal es perden... Hi ha moltes imatges que no em podria imaginar amb un ipad encomptes d'un llibre... una iaia amb uns nens.. i un ipad? o el nen que els pares li regalen l'ipad..\nPenso que per altre banda, la marca de Apple podria fer servir altres eines publicitàries, perquè per mi, fent publicitat intentant abolir el negoci de la impremta de llibres li treu forces punts.\nPer donar un últim motiu, dir que el fet de passar-se tantes hores devant de les pantalles no es sa i és perjudicial per la vista, i també per el mal de cap. Qui no ha tingut mal de cap alguna vegada per estar massa temps devant d'un ordinador?\nDaniel Taboada i López\nAnònim 11 de maig de 2010, a les 20:49\nLa meva opinió és una barreja de petites coses dels comentaris anteriors. Per exemple, recolzo la opinió de l'Anna Alboquers, perquè també trobo que els llibres formen part de la nostre història, ja que ens permeten archivar el nostre passat o simplement recordar aquelles històries que, a tots, alguna vegada ens han explicat quan erem petits, els contes populars, que, en la meva opinió, no desapareixeran mai per molt que la tecnologia avançi. Els podràn substituir, però no eliminar, ja que trobo que encara que l'ipad fagi diferents funcions a part de poder llegir-hi llibres, trobo una tonteria comprar-lo per llegir-los, encara que per contràri, es guanya espai. Si que és veritat que els llibres es fan malbé, com també ha dit l'Anna, però l'ipad és un objecte tecnològic que també és pot espatllar i et pots quedar sense en un moment, per tant, trobo més pràctics els llibres de tota la vida, aquells que ningú ens els podrà prendre ja que formen i formaràn part del nostre record. En definitiva, les noves tecnologies, la majoria de les vegades ens són útils, però no sempre substitueixen tot el possible, ja que la gent, per molta influència que els aporti, també troben que no tot es basa en una petita pantalla on està tot minimitzat dins d'ella, sinó que molta, prefereix el record dels objectes, en aquest cas els llibres, o simplement pensar ells mateixos en comptes de fer pensar a una caixa d'avenç tecnològic, l'ordinador.\nMireia Ballús Tarrés\nRECEPTES PER ESTIMAR de Josefa Contijoch\nFINALISTES PREMI SANT JORDI 2010 de 1r de Btx\nGlogster i l'ortografia


Facebook Блеск there\nhttps://www.facebook.com/autostudio.glyanec Facebook Автостудия Глянец Objectius\nObjectius generals en acabar el cicle\nhttps://www.facebook.com/detailing.com.ua Facebook Детейлинг En aquesta etapa educativa els nens adquiriran les primeres experiències de la vida en societat, amb el que implica d’enriquiment personal, però també de renúncia i ajustament als altres. Per tant, els objectius que es proposen pretenen facilitar l’adquisició dels instruments necessaris per participar en el seu entorn , fer que sentin que les seves necessitats físiques i afectives estan resoltes i a ajudar-los a expressar-se progressivament amb els mitjans que tenen a l´abast.\nInstagram Автостудия Глянец Són els següents :\nExpressar amb els mitjans que tenen a l’abast les seves necessitats bàsiques de salud i benestar, de joc i de relació. Progressar en l’autonomia per resoldre algunes d’aquestes necessitats (anar al lavabo, prendre la iniciativa per participar o per proposar algun joc…)\nProgressar en el coneixement del seu propi cos, les parts de què consta i els elements més destacats (el cap; la cara: ulls, boca i nas; el tronc i les extremitats ), les característiques i les capacitats que té , les possibilitats d’acció i les limitacions, i també en algunes estratègies i actituds bàsiques pel que fa a la cura del cos, l´alimentació i la higiene personal .\nAvançar en la construcció de la pròpia individualitat definida per una identitat tant corporal com psicològica (un nom, un grup sexual, els noms dels pares…), amb una autonomia progressiva i amb confiança en les pròpies capacitats, cosa que implica un sentiment de competència personal i autoestima positiva .\nAcceptar l’afecte que se li ofereix i aconseguir que expressi els propis sentiments d’estima en un marc d’unes relacions afectuoses i equilibrades .\nObservar i explorar activament el seu entorn immediat i els elements que el configuren i, per mitjà de l’ajuda de l’adult, atribuir-hi una significació com a condició per incidir-hi i ampliar-lo progressivament .\nCoordinar gradualment el seu comportament amb les propostes de joc, de rutines… que presenta l’educador, gaudir-ne i utilitzar-les per vehicular els interessos, els coneixements, les emocions i els sentiments propis .\nCoordinar la seva acció amb l´acció dels altres, i descobrir de mica en mica que els altres tenen una identitat, uns desitjos i unes possessions pròpies que ha de respectar .\nComprendre els missatges orals que li adrecen en els contextos habituals i aprendre progressivament a regular el seu comportament segons el contingut d’aquests missatges. Al mateix temps, utilitzar el llenguatge oral per comunicar-se amb els altres companys i amb els adults, per expressar sentiments, emocions i idees, i per influir amb les seves demandes i precs en el comportament dels altres .\nDescobrir mitjans de representació diferents de l’oral i el gestual (pintura de dits, joc simbòlic de representació d’animals… ) i passar-s’ho bé amb l’audició de cançons senzilles, de les quals és capaç d’interpretar alguns fragments .


Recull de Sales 2020, a casa i online - ManacorComarcal\nInicio/Comarca/Recull de Sales 2020, a casa i online\nRecull de Sales 2020, a casa i online\nEl confinament ha fet que enguany visquem de manera molt diferent aquestes celebracions de Setmana Santa. Procesons a les balconades i sales a Youtube. Aquí teniu un recull de sales que ens arriben per xarxes socials.\nToni Nadal ens presenta aquestes Sales confinades;\nVeins de Son Macià ens presenten aquestes Sales de 2020, una mica especials.\nÚltima Hora - Domingo 12 de abril\nWhatsapp limita los reenvíos de mensajes en todo el mundo


Norma UNE 179007 Reproducció assistida Catalunya\nSi desitja obtenir més informació Norma UNE 179007 Reproducció assistida, pot posar-se en contacte amb el Grup ACMS Consultors Barcelona a través del nostre formulari.\nCom s'aplica aquesta Norma UNE 179007 de Reproducció assistida?\nTots els requisits de l'aquesta norma internacional de Laboratoris de Reproducció Assistida són genèrics i es pretén que siguin aplicables a totes les organitzacions sense importar el seu tipus, grandària i producte subministrat.\nD'altra banda, hem de tenir en compte que la documentació per a implantar aquesta normativa une 179007 de reproducció assistida de gestió de la qualitat ha d'incloure:\nDeclaracions documentades d'una política de la qualitat i d'objectius de la qualitat\nProcediments documentats i els registres requerits per aquesta normativa UNE 179007 internacional\nEls documents, inclosos els registres que l'organització determina que són necessaris per a assegurar-se de l'eficaç planificació, operació i control dels seus processos.\nAlguns apartats de la Norma UNEIX 179007\nNormes per a la Consulta\nMesurament, Anàlisi i Millora\nCorrespondència entre la Norma ISO 9001:2008 I la Norma ISO 14001:2004\nQuan s'ha d'implantar aquest Sistema de Gestió de la Qualitat de Reproducció Assistida UNE 179007 per a laboratoris?\nQuan una organització necessita:\nDemostrar la seva capacitat per a proporcionar regularment productes que satisfacin els requisits del client, legals i reglamentaris aplicables\nAspira a augmentar la satisfacció del client a través de l'aplicació eficaç del sistema, inclosos els processos per a la millora contínua del sistema i l'assegurament de la conformitat amb els requisits del client i els legals i reglamentaris aplicables.\nLa norma de qualitat de Reproducció Assistida UNE 179007 és una ampliació especialitzada de la Norma ISO 9001 de Sistemes de Gestió de la Qualitat, amb la qual es busca crear normes sectorials i unificar criteris per als Laboratoris de Tècniques de Reproducció Assistida.\nLa documentació del Sistema Gestió de qualitat reproducció assistida UNE 179007 pot estar en diferents suports (paper, electrònic o altres) i ha d'estar constituïda, a més de per els exigits per la Norma ISO 9001, pels següents:\nManual de seguretat biològica;\nProcediment documentat d'identificació de teixits i cèl·lules;\nAltres documents que l'organització consideri necessaris.\nAmb la Norma UNE 179007 de Qualitat en Laboratoris de Reproducció Assistida les organitzacions sanitàries poden demostrar:\nEl seu nivell d'excel·lència quant al nivell de gestió, control, seguretat, traçabilitat i indicadors de qualitat en tots els processos de Reproducció Assistida, reforçant la confiança dels seus clients.\nAquesta norma UNEIX 179007 de reproducció assistida té com a base els requisits de l'ISO 9001, els que complementa amb aspectes concrets dels laboratoris de reproducció assistida.\nDeterminar els requisits de formació i experiència que ha de tenir el responsable d'un laboratori.\nIdentificar els principals equips i instal·lacions que ha de tenir un centre de reproducció assistida, així com que paràmetres han de calcular-se.\nIncrementar la gestió, control i traçabilitat de totes les activitats del laboratori.\nI com a aspecte rellevant, la normativa UNE 179007 determina els principals indicadors que han de calcular-se, així com la fórmula de càlcul i els resultats esperats.\nPer tot això, la norma UNE 179007 contribuirà a millorar els resultats, la gestió del laboratori i la prestació del servei que ofereix.\nEl Grup ACMS Catalunya Consultors està especialitzat en la implantació d'aquesta Norma UNE 179007. Si necessita implantar aquesta norma une 179007 de reproducció assistida, nosaltres l'assessorem.


El Girona obre les portes per Reis - Diari de Girona\nEl Girona obre les portes per Reis\nMig miler de persones s'apropen a Montilivi per presenciar un entrenament de portes obertes · Els més petits es van endur obsequis entregats directament per uns jugadors que també van fer-se fotos i signar autògrafs a tots els espectadors\nraimon roma | girona 06.01.2017 | 07:51\nEn un dia tan especial com és el de la cavalcada de Reis, el Girona va deixar entrar de manera gratuïta a tot aficionat que volgués presenciar en directe l'entrenament de l'equip dirigit per Pablo Machín. En total, mig miler d'aficionats, sobretot mainada, va omplir la part baixa de la tribuna de l'estadi per, a banda de gaudir d'una sessió preparatòria de l'equip, mostrar el seu suport de cara a aquest nou any que acaba de començar.\nÉs el primer any que el club organitza aquest esdeveniment i la veritat és que va tenir bona resposta. Coincidint també amb el bon moment de resultats que travessa l'equip, els aficionats, sobretot els més joves, van poder marxar de Montilivi amb un obsequi del seu equip i amb un autògraf dels futbolistes que, tant en l'inici com en el final de l'entrenament es van mostrar molt afectuosos amb els seguidors.\nLa jornada matinal va començar a l'annex de Montilivi, on tots els futbolistes de l'equip van fer uns primers exercicis abans d'enfilar cap al terreny de joc. Allà, els partidets van ser protagonistes i tots els presents al camp van poder cantar, tot i no tractar-se d'un compromís oficial, els gols que aconseguien els futbolistes.\nProbablament el més esperat per a tots els gironins presents a Montilivi va arribar al final, quan un cop Machín va donar com a finalitzada la sessió d'entrenament, tots els jugadors es van apropar fins a tribuna per obsequiar els espectadors que es van apropar al camp el matí de la vigília de Reis. Tota la plantilla va repartir pilotes, bufandes i àlbums que, posteriorment, van ser signats pels mateixos protagonistes mentre acabaven de fer les delícies dels seguidors blanc-i-vermells amb les fotografies i els selfies.\nGranell i Olivas, sense problemes\nEl migcampista Àlex Granell, que ha treballat de valent aquestes vacances de Nadal per arribar amb plenes condicions al partit de diumenge contra el Saragossa, va tornar a completar l'entrenament sense problemes i estarà disponible per Machín per jugar a la Romareda. Per la seva part, Kiko Olivas, que porta lesionat des del passat mes de setembre, també va completar aparentment sense problemes la sessió preparatòria i resta a l'espera d'aconseguir l'alta mèdica per reincorporar-se als partits. Només els lesionats de llarga durada Richy i Carles Mas van fer treball al marge del grup. Carbó, Chele i Gianni van ser els tres jugadors del Peralada també presents en l'entrenament d'ahir. A tots ells se'ls va sumar també Albert Torra, el porter del juvenil B blanc-i-vermell.\n«Alguna cosa està canviant al club, s´estan fent molt bé les coses». Girona FC


La 7a First Lego League se centra en el cicle humà de l'aigua - Teleponent\nInici Fires i festes La 7a First Lego League se centra en el cicle humà de...\nLa 7a First Lego League se centra en el cicle humà de l’aigua\nUn moment de la competició de la 7a First Lego League, a la UdL\nUn total de 273 alumnes de 31 escoles i instituts de les comarques de Ponent, Barcelona, Tarragona, Castelló, Saragossa i, per primer cop, del Principat d’Andorra, han participat aquest dissabte, 24 de febrer, en la fase territorial de la First Lego League i la Junior First Lego al Centre de Cultures i Cooperació Transfronterera de la Universitat de Lleida (UdL), sota la coordinació de l’Escola Politècnica Superior (EPS).\nEls joves d’entre 10 i 16 anys s’han enfrontat al repte d’Hydro Dynamics, i els júnior, d’entre 6 i 9 anys, a l’Aqua Adventure; tots dos sobre el cicle humà de l’aigua i els problemes de gestió d’aquest recurs natural. A més del projecte científic, han hagut de construir amb Lego i programar un robot autònom utilitzant la tecnologia de Lego per resoldre les missions del Joc del Robot, en tres rondes de dos minuts i mig.\nL’alcalde de Lleida, Àngel Ros, i el director de l’Escola Politècnica Superior de la Universitat de Lleida (UdL), Francesc Giné, han obert les competicions de la fase territorial. El paer en cap ha remarcat que aquest concurs de robòtica té dues vessants: d’una banda conjuga ciència i diversió, mostrant que aprendre ciència també és divertit, i de l’altra, fomenta l’interès per les vocacions científiques i tecnològiques entres els alumnes.\nEls guanyadors d’aquesta fase tindran accés a la Gran Final de la First Lego Espanya, que se celebrarà a Logronyo els dies 10 i 11 de març. Els tornejos internacionals als quals podran anar els equips espanyols en el Repte ‘Hydro Dynamics’ són el World Festival de Detroit (Estats Units), a l’abril; el FIRST LEGO League Open Invitational Central Europe, a Debrecen (Hongria), al maig; el FLL Razorback Invitational d’Arkansas (Estats Units), també al maig; i el FIRST LEGO League Estonian Open – Tallin (Estònia), al juny.\nArticle anteriorMollerussa es converteix en la capital de la Fórmula 1 de l’aire en la 3a Drone Party\nArticle següent45 propostes culturals, reivindicatives, formatives i lúdiques per al Dia de la Dona a Lleida


Ja que al març no vam poder exposar físicament els nostres treballs per a aquesta mostra grupal 2020, hem utilitzat allò que ara és una necessitat per a tota Internet per connectar-nos entre si com a artistes, per connectar amb vosaltres la nostra audiència i crítics, però sobretot per continuar l’accés a l’art en aquests temps incerts. Read the rest of this entry »\nExposició temporal que presenta una instal·lació escultòrica específica del lloc dins de la zona afectada per incendis forestals de la zona de Ribera Ribera de Catalunya. Treballant al costat 30 altres artistes Read the rest of this entry »\nSIMPOSI DE BLOC DE CADENA – 8el març 2018 a la Winchester School of Art. Imatges digitals es van exposar a Instagram amb el hashtag #BlockChainDissentArt. ”Una sortida generativa i relacional d’imatges digitals Read the rest of this entry »\n'L'exposició final presenta un ambiciós, instal·lació multifacètica que abasta l'amplitud de les preocupacions que han preocupat l'artista l'any passat. Read the rest of this entry »\n'Pause’ presenta una major exploració utilitzant vídeo gravat actuacions amb paper comestible per purgar paraules per comunicar-se amb l'espectador, Read the rest of this entry »\nOcell engabiat canta\n10 de d'abril de, 2010\nLa Galeria de la cripta, Església de Sant Pancras, Londres, Regne Unit\nUna selecció d'obres escultòriques de Misselbrook incloent 1m2, Despulla't Carícia i au del paradís es mostren en l'exposició titulada 'Caged ocell canta'. Read the rest of this entry »\nBargate Monument Galeria, Southampton, Regne Unit\nL'organització d'art un espai presentar una exposició i programa d'actes dissenyat per estimular el creixement del mercat per a l'art a Southampton. Read the rest of this entry »\nFestival d'ànima urbana\nTrípoli Parc, Nicòsia, Xipre\nEl Soul Festival Urbà, celebrada a Trípoli parc públic al centre de Nicòsia, Xipre, va ser organitzat per l'Associació Cultural Panteó l'objectiu és portar proper, fins artistes consagrats i destacats junts Read the rest of this entry »\n'Llegeix-me’ explorat l'ús de les paraules i el text en l'art contemporani. Misselbrook va comptar amb dues sèries d'obres en aquesta exposició, "Somio amb un llenguatge comú’ 2005 i 'Know Your Place’ 2007. Read the rest of this entry »\nCom dir-li a si mateix d'un televisor\nEn Plo Galeria, Pafos, Xipre\n'Com dir-li a si mateix d'una televisió’ mostrar noves obres de Misselbrook, Habiten, Hortynska i Cope creat en els seus estudis amb seu a Pafos. Read the rest of this entry »