TERRASSENC DE L'ANY 2014\nBoa tarda a tothom i benvinguts a aquesta 46ena edició de la proclamació del “Terrassenc de l’Any”.\nAvui ens acompanyen copresidint aquest acte l’excel·lentíssim i reverendíssim senyor Josep Àngel Saiz Meneses, bisbe de Terrassa, i l’il·lustríssim senyor Jordi Ballart Pastor, alcalde de Terrassa. Sigueu benvinguts i moltes gràcies per acompanyar-nos.\nEn primer lloc, volia agrair a tots els membres del jurat, i a la Sílvia Torrente, secretaria del certamen, l’esforç i compromís amb la feina ben feta, que aquestes 14 persones dediquen a aquest certamen. Moltes gràcies a tots.\nSaludar al Josep Miquel Villagrasa, qui novament ens ha preparat les gloses dels homenatjats. Com recordareu el Josep ens va fer les gloses dels Terrassencs 2010, 2011 i 2012. Moltes gràcies Josep i benvingut.\nAquest dies, gràcies a un treball de camp realitzat per l’amic Josep Maria Domènech, he estat treballant ampliant la informació que dels Terrassencs de l’Any es dona al web del social. Concretament, he afegit la data de naixement i en el seu cas de defunció de tots els terrassencs nomenats a dia d’avui.\nAixò m’ha permès donar-me compte que tenim 26 terrassencs que fa 25 anys i més que van ser nominats i he pensat que estarà bé que els trametem una cordial felicitació. Aquests terrassencs són:\nJoan Baca i Pericot 40\nSalvador Alavedra i Invers 38\nFrancesc Amat i Fontanals 37\nRosa Baqués i Vendranes 37\nJosep Blades i Torres 37\nJoan Soler i Tramunt 37\nJosep M.ª Martí i Bonet 36\nNatàlia Mas i Masdefiol 36\nJoan Casals i Clotet 35\nFeliu Formosa i Torres 35\nMontserrat Malgosa i Riera 35\nVicenç Villatoro i Lamolla 35\nJoan Amat i Fontanals 34\nMiquel Farré i Mallofré 34\nJosep Lao i Lao 34\nMartí Colomer i Ribas 33\nNarcís Serrat i Comerma 32\nJordi Estapé i Rodríguez 31\nJosep M.ª Font i Gillué 31\nJosep Manuel Salillas i Garcia 30\nJaume Arbós i Serra 30\nJaume Cabré i Fabré 29\nJordi Figueras i Carreras 28\nMª Teresa Casals i Cienfuegos-Jovellanos 28\nJosep M.ª Domènech i Fargas 28\nJosep Freixes i Vivó 26\nMoltes felicitats Terrassencs! Moltes felicitats, i moltes gràcies per tot el que, de ben segur, seguiu fent.\nAra, permeteu-me saludar als veritables protagonistes d’avui: el Salvador Cardús, el Josep Maria Jarque, el Joan Ramon Martínez i el Josep Salvador. 4 Terrassencs que provenen de sectors ben diferents però que, com veurem, els quatre tenen quelcom en comú.\nBenvinguts els quatre.\nBenvinguts i enhorabona Terrassencs 2014.\nAquesta és la 46 ena. edició, i vosaltres sou el 186,187,188 i 189 Terrassenc de l’Any.\nEn aquests temps en que molta gent es veu privada de títols i distincions que un dia van rebre, cal que tingueu en compta que aquesta distinció que avui rebeu, ve acompanyada d’una gran responsabilitat.\nUna responsabilitat que heu de portar amb gran dignitat, és una distinció a la feina feta, a la que vau fer, a la que feu, i a la que de ben segur continuareu fent.\nPerquè Terrassa ... Us nomena avui, però vosaltres heu de ser Terrassencs de l’Any per sempre.\nTerrassencs 2014, no pareu ... Cal que seguiu endavant!\nTerrassa compta amb un gran nombre d’homes i dones, que treballen per les persones de la nostra ciutat. Persones que mereixen que la seva tasca sigui coneguda i reconeguda.\nAvui vosaltres quatre els representeu a tots.\nAprofito l’avinentesa per demanar que les entitats ens les doneu a conèixer.\nCardús, Jarque, Martínez i Salvador, els vostres noms ja figuren al Quadre d’Honor del Terrassenc de l’Any de la nostra entitat.\nLes gloses que ens ha preparat el Josep Miquel Villagrasa, posaran de relleu que sou dignes mereixedors d’aquest homenatge.\nGaudiu d’aquest moment.És ben vostre. Us ho heu ben guanyat.\nEnhorabona Terrassencs de l’Any!\nA Terrassa, en el Centre Cultural El Social, a 28 d’octubre de 2014 i sota la presidència del senyor Felip Elòsegui i Navarro, càrrec que ostenta també en l’esmentada Entitat, es reuneixen els membres del Jurat, integrat per les senyores i senyors: Ricard Figueras, Jordi Ballarà, Joan Carles Forrellat i Sílvia Torrente, (en representació del Centre Cultural El Social), Alfredo Vega (Tinent d’Alcalde de l’Excm. Ajuntament de Terrassa), Francesc Xavier Closa (periodista), Josep Ribera (Gerent de l’empresa Fupar), Joan Manel Oller (periodista), David Marcet (periodista), i Maria Vidal, Maruja Rambla, Mariona Vigués, Marc Galí i Jordi Figueras (Terrassencs de l’any d’anteriors edicions), els quals, conjuntament han atorgat el títol de “TERRASSENC DE L’ANY” en la seva 46ena. edició corresponent a l’any 2014.\nJOAN RAMON MARTÍNEZ MALDONADO\nJOSEP SALVADOR SÀNCHEZ\nSegueixen les signatures de:\nJordi Ballarà, Francesc Xavier Closa, Felip Elòsegui, Jordi Figueras, Ricard Figueras, Joan Carles Forrellat, Marc Galí, David Marcet,\nJoan Manel Oller, Maruja Rambla, Josep Ribera, Sílvia Torrente,\nAlfredo Vega, Maria Vidal i Mariona Vigués.\nJosep Salvador i Sánchez\nParlament del Salvador Cardús, en nom dels quatre guardonats\nExcel·lentíssim alcalde de Terrassa Jordi Ballart; Reverendíssim senyor bisbe de Terrassa Josep Àngel Saiz; benvolgut “presidentíssim” del Centre Cultural El Social, senyor Felip Elòsegui, senyores i senyors, amics:\nS’ha calculat que amb set enllaços personals podríem arribar a establir contacte amb qualsevol persona d’arreu del món. És, certament, un nombre sorprenentment petit. Però encara és més petit i més sorprenent que, en una ciutat de més de 200.000 habitants com Terrassa, els enllaços necessaris per contactar amb qualsevol ciutadà es redueixin a un, o a cap. Els terrassencs de l’any a qui en aquests moments represento, en som un exemple.\nL’amic Josep Maria Jarque és amb qui no necessito cap intermediari. Ens coneixem des de l’any 1968, arran d’una reunió clandestina l’Escola Fàtima d’Educació Especial, per escoltar un enregistrament en cassette de l’homilia que havia fet l’Abat Cassià a la mort de l’abat Escarré. (Quins temps, aquells, en que l’homilia pel funeral d’un abat havia de córrer en secret! Però, quins temps els d’ara, quan a un president que posa les urnes, se’l querella per prevaricació, malversació, desobediència i usurpació de funcions!). Vint anys després vam coincidir al Departament d’Ensenyament durant els mesos que hi vaig dirigir una revista d’educació. El vaig tornar a trobar sobre el paper quan, escrivint la història de la Caixa de Terrassa, el vaig descobrir com a veritable inspirador dels Tallers Amat Roumens, en un viatge iniciàtic a Holanda i Dinamarca a principis dels anys 70, amb el que en seria director –Josep Maria Casas- i que esdevindria un model innovador al nostre país. I, encara, darrerament, ens veiem i escrivim per intercanviar punts de vista amb freqüència.\nAmb el doctor Josep Salvador, no és que necessiti un enllaç per arribar-hi, perquè n’hi ha més d’un. Primer, per l’origen familiar: el meu avi Miquel Ros també era nascut a Instinción, a Almeria, com els pares del doctor. Després, perquè es diu Salvador, com la meva consogra, Rosa Salvador, i que també és d’Instinción. El món és molt petit... També n’és un enllaç directe el meu pare que me n’havia parlat molt bé des què li posar una pròtesi de maluc fa pocs anys. Però, sobretot, hi he arribat a través d’un seu amic i company de feina i consogre meu, en Damià Restoy, a qui només esmentar el nom del doctor, m’ha fet la llista més llarga d’elogis que mai hagi sentit de ningú, tots al voltant de la seva extrema generositat. Una història que comença quan amb quinze anys entra a fer de conserge a Mútua de Terrassa, fins arribar al cim del reconeixement professional, però sense deixar de ser mai la mateixa persona disponible i bondadosa.\nFinalment, de Joan Martínez me n’han parlat –i sempre molt bé- molts que el coneixen, perquè també és un home d’aquest que sempre està disponible per a tothom. Però d’ell en vull destacar el fet que, nascut a Almeria, és un home polifacètic en els móns de les arts, un perfil que, amb excepció del teatre, s’assembla molt al del meu avi Ros per la seva dedicació, entre d’altres, a la música i a l’escultura, i també vull assenyalar la seva pertinença a l’Associació de Pessebristes, una afició que a casa dels pares hem viscut de molt a prop. Per si fos poc, la seva esposa també té de cognom Salvador i va néixer a Rágol, a cinc minuts d’Instinción. Vaja: que enguany, els Terrassencs de l’Any tenen un aire de “família” tal que es podria ben bé dir que gairebé tot es queda a casa!\nSi alguna cosa tenen els meus tres companys de guardó, més enllà de la seva dedicació professional, és que exemplifiquen històries de superació personal admirables, construïdes en contra de circumstàncies adverses, però sobretot fetes a favor d’un projecte personal orientat cap a la comunitat. Els uneix, doncs, la seva vàlua personal, una generositat extrema, un altruisme sense límits i, en definitiva, un compromís cívic incondicional que, tal com ja s’ha destacat en les seves semblances, ha fet de Terrassa una ciutat envejable. No cal que els digui, doncs, per què compartir aquest reconeixement que fa la ciutat a través del Centre Cultural El Social amb tres homes bons com en Josep Maria, en Josep i en Joan, és per mi un grandíssim honor que, en el meu cas, m’esperona a, si fos possible, acostar-me als seus mèrits.\nPerò tot això, a més, resulta que està passant en aquest gloriós any 2014. Vull dir que és un any en què s’hi concentren tones i tones de compromís ciutadà i de generositat cívica. Des de les que posa al descobert el Gran Recapte d’aquest cap de setmana, i que com en tantes altres convocatòries, els terrassencs ens hi aboquem sense reserves, fins a les grans mobilitzacions del 11 de Setembre o del 9 de Novembre, i que són la prova indiscutible d’un país que lluita per ser més pròsper, més just, més democràtic i, sobretot, més digne.\nEl Centre Cultural El Social, amb els premis Terrassenc de l’Any, instituïts fa 46 anys –i que ja n’ha atorgat, amb els d’avui, 189- es proposa enaltir uns ciutadans que hagin destacat per la seva trajectòria no pas en el camp estrictament professional, sinó en el del servei a la comunitat. Les bases diuen que se n’ha de considerar l’altruisme, l’abnegació, en definitiva, la generositat. I també diu, amb encert, que el terrassenquisme dels guardonats no s’ha d’entendre per raó de naixement, sinó pel fet que hi estiguin arrelats o hagi estat la ciutat la destinatària del seu compromís.\nDoncs bé: estic segur que puc dir en nom de tots quatre que ens sentim profundament agraïts per aquesta distinció, igual que crec que puc dir que cap dels quatre no havíem considerat mai la possibilitat de rebre aquest reconeixement. El nostre compromís amb la ciutat forma part de la nostra voluntat d’arrelament a la ciutat, hi haguem nascut o no. I mai no l’hem condicionat a cap reconeixement. Nascuts a Terrassa, a Barcelona o a qualsevol altre lloc del món, hem establert vincles de lleialtat amb la ciutat i hi hem volgut respondre amb el nostre compromís cívic. Per tant, aquest reconeixement que ens fa la ciutat –com escrivia avui al Diari de Terrassa-, el devem a la ciutat. Perquè és Terrassa, i l’ànima acollidora que li ha transmès el nostre país, la que ens ha donat l’oportunitat de ser qui i com som. Podíem haver nascut o anat a parar a qualsevol altre racó de món. Això és atzarós. Però ens calia que fos a Catalunya, i a Terrassa en particular, per trobar aquest espai de realització personal, aquesta ciutat tan ben adobada per a arrelar-hi i, sentint-nos-hi fortament vinculats, poder-hi créixer personalment com ho hem fet.\nI és que vivim en un país i en una ciutat, que ens convida a tots i cadascú de nosaltres poder ser protagonistes de la nostra Història. Amb guardó o sense, els catalans, i els terrassencs molt particularment, nascuts on sigui que hàgim nascut, som una gent que no ens resignem a fer d’extres ni de secundaris a la pel·lícula de la nostra vida col·lectiva, sinó que en volem ser primers actors. I tenim la immensa fortuna de viure en un país i en una ciutat que ens han permès que en siguem i que ens conviden a seguir-ho sent.\nAquests quatre Terrassencs de l’Any 2014, doncs, que no som altra cosa que una petita mostra de tots els altres més de dos-cents mil terrassencs que, cadascú amb el seu talent i amb la seva capacitat, cada dia també lluiten per fer de Terrassa, i de tot el país, un món més digne, generós i habitable. I volem agrair al Centre Cultural El Social, i a través seu a tota la ciutat, que avui els haguem pogut representar en aquest acte públic.\nI molt especialment a les quatre persones guardonades aquest any, Salvador Cardús, Josep Maria Jarque, Joan Ramon Martínez i Josep Salvador. Els vull agrair a tots quatre que siguin ciutadans exemplars, tan exemplars com modestos, i que hagin treballat tant, i de tot cor, per fer millor la nostra ciutat.\nEls guardonats d’aquest any representen molt bé una sèrie de sectors clau per a la ciutat: la sociologia i la cultura, la tasca a favor de les persones amb discapacitats, l’escultura i les arts plàstiques, i la medicina i l’esport.\nLes glosses que n’ha fet abans el Josep Villagrasa, ens ha ofert un retrat viu i molt complet d’aquestes quatre trajectòries vitals tan denses i intenses, que revelen en cadascú d’ells una sèrie d’inquietuds personals, socials, culturals i cíviques.\nSón quatre històries d’èxit humà, no en el sentit simplista i materialista de la paraula “èxit”, sinó referit a la capacitat de fer un llarg camí cap als somnis i objectius que cadascú d’ells s’ha fixat en la vida, a la fortalesa per afrontar els moments difícils i a la seva manera de fer i de ser companys de viatge de molta altra gent.\nNingú no fa sol el seu viatge, ningú no arriba sol allà on volia anar. Però no tothom sap teixir complicitats, enfortir els lligams personals i l’amistat, treballar en equip i repartir joc amb intel·ligència i generositat.\nAquest és un dels trets que tenen en comú Salvador Cardús, Josep Maria Jarque, Joan Ramon Martínez i Josep Salvador. Un tret que comparteixen amb moltíssima gent, que també té mèrits acreditats per rebre una distinció com aquesta, i penso per exemple en Magda Heras, terrassenca desapareguda fa poc, als Estats Units, i que ha deixat un llegat científic extraordinari. O en tants i tants altres noms propis que segur que tots i totes tenim al cap.\nNo és que tinguin molta gent al darrera, sinó que tenen molta gent al seu costat i ells han estat i estan al costat de molta gent. I això, aquest factor comú entre els quatre, explica moltes coses. Entre elles, el suport, la simpatia, el reconeixement i l’agraïment majoritari que es respira avui aquí, en aquest Teatre Principal, ple de gom a gom, com no podia ser d’altra manera.\nEls “Terrassencs de l’Any 2014” arriben aquest vespre, poca estona després que la ciutat s’hagi començat a vestir-se de Nadal.\nAcabem d’inaugurar el pessebre oficial, al Raval de Montserrat, i d’encendre la il·luminació que donarà llum i color aquestes festes als nostres carrers. I per altra banda estem ja a la recta final del gran recapte d’aliments que ahir i avui ha convocat a la ciutadania amb un objectiu solidari de primera magnitud, arribar a les 100 tones d’aliments recollits.\nLes festes nadalenques ens predisposen a destacar uns certs sentiments per damunt d’uns altres.\nHi ha molts tòpics, sens dubte, i també molt mercantilisme, però crec que a una immensa majoria de nosaltres el Nadal ens toca fibres molt profundes i sensibles, més enllà de les creences, religioses o no, que puguem tenir.\nÉs a dir, sentim emocions autèntiques en un entorn que ens convida especialment a fixar-nos en els valors autèntics: en la generositat i l’altruisme, en la justícia social, en el respecte, en la llibertat, en la feina ben feta, en l’honestedat, en la igualtat d’oportunitats, en l’educació com a eina per millorar les persones i millorar la societat.\nAquests són els valors que importen, no només durant les festes nadalenques, per suposat, sinó els 365 dies de l’any. Potser aquests dies els expressem amb més intensitat, i això és bo, perquè els tinguem ben presents dia a dia, tot i les contradiccions i obstacles que ens dificulten ser sempre coherents i incansables.\nEls “Terrassencs de l’any”, gràcies a l’entusiasme i el compromís cívic del Social, ens recorden cada any a tots i a totes que hi ha gent que no es cansa tant com els altres, que intenta ser més coherent que els altres, que practica amb molt rigor aquests valors. Aquesta és la lliçó de les vides i les persones homenatjades avui o en anteriors edicions, això és el que ens diuen i el que ens arriba al fons del cor: sempre podem ser millors, sempre podem fer-ho millor, com ells i elles han fet abans que nosaltres.\nNo ens hem de resignar en absolut a viure en una societat en la qual hi ha una sèrie de coses que van cada dia pitjor. No ens hem de resignar a que hi hagi creixents desigualtats i injustícies, que castiguen sistemàticament als més febles. No hem de renunciar a la lluita per la dignitat i el benestar de tothom.\nTot això ho podem canviar i ho podem fer millor, com han fet Salvador Cardús, Josep Maria Jarque, Joan Ramon Martínez i Josep Salvador: amb tossuderia i amb il·lusió, amb molta feina i molta constància, compartint el camí i la lluita amb els altres.\nAquest és el camí que ens mostren i per això els ho reconeixem avui amb aquesta distinció com a ciutadans i ciutadanes en el més alt sentit de la paraula.\nSalvador, Josep Maria, Joan i Josep, enhorabona i moltes gràcies a tots quatre en nom de la ciutat que heu ajudat a que sigui una mica millor cada dia i que encara espera molt de vosaltres en el futur.\nMoltes gràcies a tots i per molts anys!.\nParlament de Josep Àngel Saiz Meneses, bisbe de Terrassa\nSalvador Cardús, Josep Maria Jarque, Juan Ramón Martínez i Josep Salvador, Terrassencs de l'Any. La cultura, l'esport, l'educació i les entitats, són els àmbits destacats.\nSalvador Cardús Ros, sociòleg, escriptor, periodista i doctor en ciències polítiques; Josep Maria Jarque Jutglar, defensor de l’escola inclusiva; Juan Ramón Martínez, col·laborador amb diverses entitats culturals i el doctor Josep Salvador Sánchez, responsable de la unitat de medicina de l’esport de Mútua fins aquest any i també ha estat el metge de la selecció espanyola d’hoquei patins.\nEn primer lloc, moltes felicitats als quatre guardonats i moltes gràcies per la vostra tasca en els diferents àmbits.\nAquest acte de proclamació de terrassencs de l’any esdevé sempre una ocasió de festa, de goig, d’optimisme. Persones diferents per la seva vocació, professió, trajectòria, origen, etc. Persones que conformen un grup humà variat, complementari, ric en molts aspectes. Persones que fan bé la seva feina, que cerquen l’excel·lència, que milloren les coses, que fan progressar la societat.\n2. Centralitat de la persona\nEn un món globalitzat i cada vegada més condicionat per la tècnica i les noves tecnologies, tenim el perill que tot acabi reduït a activitat, a producció, a utilitat. És necessari posar l’atenció en l’ésser humà concret; partir sempre des de la persona, des de la seva integritat, des de les seves necessitats, des de les seves potencialitats. El centre de l’activitat econòmica i social ha de ser ocupat per la persona i per la recerca del bé comú, i mai pot ser reduïda al simple rendiment, i menys encara al simple benefici. Centralitat de la persona humana, amb els seus drets i deures, respectada en tot moment, i sense oblidar la seva dimensió transcendent.\nEl Papa Francesc no només ens recorda la centralitat de la persona, element tradicional de l’humanisme cristià, sinó que ens empeny a sortir cap a les “perifèries geogràfiques i existencials”, a no instal·lar-nos en la superficialitat i el consumisme al marge del patiment dels més pobres i necessitats.\n3. Missatge d’esperança\nVivim un temps marcat per una crisi d’esperança degut a les dificultats que ens apressen; de sospita i desconfiança davant les institucions i els seus responsables. Perquè costa pensar que es podran portar a terme els canvis que necessitem, enmig de tantes crisis de tot tipus.\nLa meva paraula final vol ser d’esperança. Una paraula d’ànim, començant per mi mateix, per tal de recordar una vegada més que tots estem cridats a aportar el nostre petit gra de sorra, estem cridats a desenvolupar la nostra missió en aquesta pel·lícula de la historia, en la qual tots som protagonistes, i que, finalment, entre tots podem fer que les dificultats esdevinguin oportunitats. Una crida a exercir la virtut de la resiliència, que consisteix no només a resistir les dificultats i els embats, sinó a més a més, a agafar impuls per a anar més lluny. Des de la fe, tot confiant en Déu, i confiant també en les persones amb les quals compartim el camí.\nL’exemple de vosaltres quatre, que teniu un cor insatisfet i inconformista, que vol dir un cor jove, ens esperona per continuar fent aquest camí.


Mil receptes valuoses\nEl cuiner Karlos Arguiñano publica el llibre ‘1.000 receptes d’or’ a Columna\nLlagostins amb gavardina GETTY\nEl cuiner Karlos Arguiñano ha triat 1.000 receptes per al llibre que acaba de publicar a Columna (per primera vegada, en català), 1.000 receptes d’or. Però n’hi podria haver moltes més. “He fet 50 anys com a cuiner, dels quals 30 han estat a la televisió”, explica en el llibre. I això que el primer dia que es va posar davant de la càmera de televisió per cuinar, va pensar que “allò no duraria gaire, com a màxim tres mesos”, afegeix.\nEl cas és que, per a la televisió, el xef nascut a Beasain (Guipúscoa) ha cuinat més de 6.000 receptes. “I encara em sorprèn el joc que poden arribar a donar una ceba, uns pebrots, una paella i un rajolí d’oli d’oliva”, diu. Divideix el llibre en onze apartats, dels quals Verdures, hortalisses i bolets i Peixos, mariscs i mol·luscs són els més extensos. “Hi ha receptes amb tots els productes de l’hort”, diu per justificar-ho. I sobre el peix argumenta que el seu restaurant és davant del mar –“em vaig fer cuiner mirant el mar”–, i a més es va casar amb una peixatera. “Són les tres grans raons que expliquen que a la meva cuina no hi falta mai el peix fresc”, diu.\nLa portada del llibre Columna\nL’estil de les receptes és el que imposa el cuiner basc a la televisió, receptes senzilles per respondre amb rapidesa a la pregunta: “I què faig avui?” “Com que hi ha moltes receptes i són variades, crec que és fàcil trobar-ne una per a cada ocasió”.\nAmanides i peix\nEn l’apartat d’amanides, el cuiner assegura que “més d’un se sorprendrà, perquè inclouen una varietat d’ingredients d’allò més diversos”. Algunes són la de remolatxa i formatge amb pesto de festucs; la de bacallà al pil-pil; la de cabdells farcits de tomàquet confitat o la de llagostins amb carbassó i patata. Entre les receptes de l’apartat de peix, destaquen la cua de lluç farcida; els llagostins amb whisky; els llagostins amb gavardina [vegeu la recepta]; el tataki de bonítol, i molts altres plats, que el cuiner explica amb senzillesa per fer-los a casa.\nPer acabar, l’últim apartat del llibre està dedicat a les postres, en què ha comptat amb l’ajut de la seva germana Eva. El resultat és una tria final de 120, com el flam de préssec [vegeu-ne la recepta a la part inferior], el pastís de poma o l’almívar de coco.\n60 ml de cervesa\n- Col·loqueu l’ou en un bol i bateu-lo una mica amb una vareta.\n- Afegiu-hi la cervesa i continueu batent-ho. Incorporeu-hi la farina, el llevat i una mica de sal, i continueu batent.\n- Deixeu reposar la pasta durant 15 minuts.\n- Peleu els llagostins, deixant la part final de la cueta sense pelar. Saleu-los. Passeu-los per la pasta i fregiu-los en una paella amb oli. Escorreu-los sobre un plat cobert amb paper absorbent.\n- Serviu-ho i engalaneu-ho amb la mitja llimona i una branqueta de julivert.\n200 ml de llet de civada\nFulles de menta (per decorar)\n- Poseu a escalfar el sucre i una mica de suc de llimona en una paella.\n- Quan es fongui el sucre, repartiu-ho en 4 motlles.\n- Peleu els préssecs i piqueu-los a dauets. Repartiu la meitat del préssec picat sobre el caramel.\n- Col·loqueu l’altra meitat al vas batedor, afegiu-hi els ous, la llet de civada i la llet condensada, i tritureu-ho amb la batedora elèctrica.\nRepartiu la preparació als motlles i qualleu-los al forn al bany Maria a 180º durant 25-30 minuts. Si ho heu de desemmotllar, deixeu que es refredi. Adorneu-ho amb unes fulles de menta i serviu-ho.\nAmanida de pera i ravenets\n200 g de fulles d’enciams variats\n6 tomàquets secs amb oli\n50 g de pipes de gira-sol\n- Renteu les fulles d’enciam, eixugueu-les i trossegeu-les. Poseu-les en un bol.\n- Renteu els ravenets, talleu-los a làmines fines i afegiu-los-hi.\n- Talleu la pera a dauets i afegiu-los-hi. Condimenteu el plat.\n- Piqueu ben finets els tomàquets secs a l’oli i poseu-los en un bol.\n- Amaniu-los amb oli i vinagre, i regueu l’amanida amb aquesta barreja.\n- Afegiu-hi unes llavors de gira-sol pelades i torrades.


Artesans desde 1924\nDes de que al 1924 Casanovas va obrir les portes de la botiga gourmet a Barcelona, ha crescut i evolucionat den acord amb les noves tendències, gustos i necessitats dels clients.\nCasanovas és actualment un establiment que combina els orígens dels Carnissers – Xarcuters, ofrerint producte fresco a diari (carns d'origen certificat, formatges, elaborats artesans i menjar per emportar) amb la venda de productes Delicatessen – Gourmet, com ara selecció d'olis, conserves, adobats, xocolates, galetes, etc. i una àmplia gamma de vins i caves, selecció del nostre sommelier.\nVenda de menjar preparat.\nCasanovas Catering Traiteur és una empresa fundada el 1924. Inicialment, la principal activitat desenvolupada va ser la xarcuteria artesana a l'antic mercat de Santa Caterina de Barcelona. Al llarg de el temps, l'empresa va canviar d'ubicació, fins que a conseqüència de l'elevat nombre de peticions dels clients habituals, Casanovas va començar el seu desenvolupament en la preparació de plats tradicionals catalans, arribant en 1985 a crear l'àrea de càtering per a esdeveniments, quan Casanovas va disposar de cuina central homologada per grans esdeveniments de càtering. Posteriorment en 1997, es va obrir un espai de degustació dins de l'establiment, espai on es poden degustar tots els productes de la xarcuteria i una àmplia gamma de productes delicatessen nacionals i internacionals.\nÚltimament es van ampliar les instal·lacions, amb l'obertura d'una botiga de productes relacionats amb gastronomia i decoració. Un any després, el 1998, es va ampliar l'oferta obrint les portes d'un restaurant caracteritzat per la seva cuina de gran nivell i amb la màxima qualitat i les influències de les noves tendències de el sector. Actualment, el Restaurant s'ha convertit en una zona de degustació, habilitant dues sales més per acollir un Restaurant gastronòmic de primer ordre. En 2007, varem participar en el Concurs Europeu de Xarcuteria / Gastronomia «IFFA Frankfurt», obtenint medalla d'or en les categories: Catering / Snacks and Couches / Cheeses. L'any següent vam participar sent elegits com a representants de l'equip selecció espanyola «2008 European Catering Cup» en Mulhouse, Francia. En l'actualitat existeixen diversos projectes per a la gestió i explotació de diversos establiments de restauració, així com la producció de productes artesanals d'elaboració pròpia, un dels quals, la nostra Sal de sabors en diferents formes i textures, va obtenir el Premi Innoval 2008 a la última Fira Alimentària. La distribució a nivell nacional i internacional s'està posicionant la marca Casanovas Barcelona en els mercats de productes delicatessen.\nPer CASANOVAS, la qualitat total representa el punt diferencial més important. És per això que estem constantment adaptant la nostra forma de treballar i les nostres instal·lacions als continus canvis de l'entorn.


Compromís Dia i Nit\nLa modificació dels grups tarifaris es realitza segons la següent taula de conversió:\nPer a la resta de peatges, incloses les antigues tarifes 3.0 i 3.1, s'estableix una discriminació horària en 6 períodes a aplicar tant als termes de potència i energia. Així, s’estableixen 5 categories de dies amb 6 períodes de preus diferents que s’aplicaran en funció de la zona geogràfica, la temporada, el dia de la setmana i l’hora del dia segons es recull en la taula següent:\nPeríode horari Tipus de dia\nP6 De 0 a 8h De 0 a 8h De 0 a 8h De 0 a 8h Totes les hores del dia\n*Exemple aplicat a la Península. En la circular s’estableixen uns quadres específics per a les illes Balears, les Canàries, Ceuta i Melilla.\nTipus B: de dilluns a divendres no festius de temporada mitjana alta\nTipus B1: de dilluns a divendres no festius de temporada mitjana\nLa manera en què aquesta novetat es veurà reflectida en la nostra factura encara està pendent de definir.\nEls consumidors de nova tarifa 2.0 podran establir dues potències diferents per a cada període horari: punta i vall.\nEls consumidors d’anteriors tarifes 3.0 i 3.1 passaran a tenir 6 períodes de potència.\nLes noves característiques d’aquestes tarifes fa necessari la fixació de potències en els nous períodes ara definits. Mentre el consumidor no determini les seves noves potències, la distribuïdora les actualitzarà de manera automàtica d’acord amb les regles establertes en la disposició transitòria primera de la circular. Això es produirà en algun moment de l’any 2020.\nEls consumidors que tenen contractades les seves potències en 6 períodes actualment no patiran cap modificació.\nDependrà de la tensió de generació i el consum. Així, els consumidors connectats en baixa tensió no pagaran cap quantitat a la distribuïdora per l’ús de la xarxa de distribució per a l’energia autoconsumida, i quedarà supeditada en alta al nivell de tensió en què el consumidor estigui connectat.


Blog de crítiques del Ningú no és perfecte: Els minions\nPreqüela de les dues entregues de Gru. El meu dolent preferit produïdes per Ilumination Entertaiment. La popularitat d’aquests entranyables personatges secundaris i, perquè no dir-ho, les possibilitats de vendre merchandising ha estat l’empenta definitiva per donar-los una pel·lícula en la qual són les autèntiques estrelles.\nAmbientada en els anys 60, els minions Kevin, Stuart i Bob, se’n van a la recerca d’un nou amo malvat a qui seguir amb els seus germans. En una convenció de súper dolents coneixen a Scarlet Overkill, la primera súper dolenta femenina del món.\nLa pel·lícula ens explica l’origen dels minions i, en ella, coneixerem els dolents més destacats de la seva vida als quals han servit amb fidelitat. Per no dispersar-se massa, els minions són molts, l’acció es concentra en els tres personatges que emprenen la missió en solitari. Sense arribar al nivell de les dues entregues de Gru. El meu dolent preferit, el resultat és una pel·lícula entretinguda construïda a base de gags i situacions divertides. Com a tal funciona molt bé, sobretot entre els més petits, però és cert que no és capaç d’aconseguir una trama que iguali a la pel·lícula mare perquè li falta el vincle emocional, aquella connexió especial amb l’espectador que es produïa a Gru. Però, igualment, els nens s’ho passaran bomba. Els grans també s’ho passaran molt bé perquè el metratge és el just, no s’allarga innecessàriament i les situacions són prou enginyoses.\nTambé hem d’entendre que el joc que poden donar els personatges és una mica limitat ja que l’espectador els percep molt iguals i costa trobar les diferències entre ells. Es podria haver fet millor tenint en compte les seves possibilitats? No n’estic segur i no sé si això hagués significat fer alguna cosa diferent que traís el que eren els minions fins ara.\nEl final ens depara un dels millors moments de la pel·lícula amb l’aparició d’un personatge que aporta aquell element que li ha mancat a la pel·lícula fins el moment. El que aquesta petita escena sigui la que millor funciona em fa preguntar si no hagués estat una millor pel·lícula si comencés en aquell precís moment enlloc de cloure-la. Segur que sabrem més coses dels minions en el futur, i potser aquest final sigui un bon punt de partida per la següent.


La rectoria de sant miquel de pineda - Activitats\nLa Rectoria de Sant Miquel de Pineda està situada al Parc de la Zona Volcànica de la Garrotxa, un exponent del paisatge volcànic de la península Ibérica. Aquest paisatge únic amb una gran varietat de vegetació amb alzinars, rouredes i fagedes oferint habitat per una gran diversitat de flors i animals. http://www.turismegarrotxa.com\nLa Rectoria es troba dins La Ruta del Carrilet part de la Via Verda, a 14 quilòmetres al sud d'Olot. Aquest carril bici va d'Olot a Sant Feliu de Guíxols, a la Costa Brava. Les bicicletes es poden guardar a La Rectoria i també us podem ajudar amb el lloguer de bicicletes. http://www.viesverdes.cat/ ; http://www.atma.cat\nUNA SELECCIÓ D´ACTIVITATS A LA ZONA:\nEls viatges en globus ofereixen al visitant una perspectiva emocionant i totalment diferent dels cràters dels volcans, els boscos i els pobles de la zona. http://www.voldecoloms.com\nLa zona compta amb nombrosos senders a través dels camps i els boscos de la Garrotxa, alguns de molt interès natural i històric. No us oblideu de fer un volt per La Fageda, un magnífic bosc de faigs, a prop de l'emmurallada ciutat medieval de Santa Pau. http://trescalia.com/en/ ;\nGirona, amb la seva magnífica catedral, la ciutat comercial de Vic, Banyoles, amb el seu llac, i altres ciutats romàniques com Besalú i Castellfolit de la Roca són a poca distància amb cotxe. Podeu arribar a la Costa Brava en menys d'una hora, a Barcelona, en una hora i mitja, i a Perpinyà, en menys de dues. http://en.costabrava.org/ ; http://www.ajuntament.gi\nLa Gastronomia de La Garrotxa es basa en ingredients locals; carn i productes làctics, llegums, cereals i bolets. Aquest ingredients s´utilitzen extensament en la cuina local. L´area de La Garrotxa te dos restaurants amb estrelles Michelin, Ca l´Enric http://www.calenric.net/ i Les Cols http://www.lescols.com/web/. Vins catalans es poden tastar en el cellers de l´Alt Empordà, tasts de vins i pícnic entre vinyes en són un exemple. http://www.terraremota.com/\nDurant tot l'any hi ha nombroses activitats culturals, des de festes majors a fires i festivals de temporada.


Invisibilització del racisme - Notícies - Coordinadora d'ONG Solidàries\nL’informe (in)Visibles, l’estat del racisme a Catalunya, arriba enguany a la seva 11a edició. El Servei d’Atenció i Denúncia de SOS Racisme ha identificat un total de 188 situacions de racisme el 2019, de les quals un 32% no han estat denunciades.\nLa desconfiança en el sistema i el context de vulnerabilitat en què es troben les persones que denuncien el racisme explicarien aquesta infradenúncia, que acaba invisibilitzant el racisme. En els casos vinculats als cossos de seguretat pública, la contra-denúncia policial, la desconfiança en la imparcialitat del sistema judicial, la manca d’un reconeixement institucional del racisme i la situació d’indefensió dels col·lectius vulnerabilitzats eleven la no-denúncia al 36% dels casos.La connivència entre l’administració de justícia i la policia reforça la impunitat dels agents i fa molt difícil denunciar el racisme als jutjats. Tot i això, enguany hi hagut una sentència condemnatòria, si bé es tracta d’un cas del 2009 i, per tant, d’un procés judicial que ha durat 10 anys. El decret de l’estat d’alarma, si bé suposa una limitació en la llibertat de circulació, el dret de reunió, dret a la propietat i el dret al treball, en cap cas hauria de justificar una suspensió dels drets fonamentals. Per contra, veiem com el racisme no es confina i com les persones migrants i racialitzades no-blanques pateixen discriminació tant per part de les institucions i els respectius cossos de seguretat, com per part dels seus veïns i veïnes.\nSi en situació de normalitat la Llei de Seguretat Ciutadana (o Llei Mordassa) ja suposa, pel seu marge de discrecionalitat, una font per la justificació d’abusos policials a l'hora de determinar l’incompliment de la norma i la seva sanció, en una situació d’emergència la discrecionalitat i la impunitat són encara més grans, per la manca de testimonis al carrer, per la ampliació de criteris i per la manca habitual de mecanismes de control intern de la tasca. Tot plegat, agreuja les vulneracions de drets per part dels cossos policials cap a les persones racialitzades i migrants, moltes d’elles, amb més presencialitat als carrers pel fet que desenvolupen feines essencials i es veuen obligades a desplaçar-se al seu lloc de treball.\nLa crisi del coronavirus s’afegeix a les anteriors, com la terrorista, l’econòmica i la climàtica. Són crisis que augmenten les desigualtats i allunyen als grups humans en la seva relació amb les expectatives i els futurs compartits. És fàcil que cadascú es protegeixi darrera dels seus privilegis i percebi als altres com una amenaça. Vincular el control social a la seguretat és una lògica perillosa. Per assolir una vertadera seguretat cal assegurar la igualtat de drets. Per això, entre d’altres mesures, SOS Racisme exigeix la regularització per totes. És precisament en situacions de tensió, conflictivitat i excepcionalitat quan els drets han d’estar garantits i més protegits que mai.\nDani Lagarto Fernández i Marian Piper\nHistòria, Mediambient i Geografia, Sexualitat i igualtat de gèrene, Drets


Els farmacèutics, compromesos contra la violència de gènere - Blog COFBBlog COFB\nEstàs aquí: Inici > Notícies farmàcia > Els farmacèutics, compromesos contra la violència de gènere\nEl Ministeri de Sanitat, Serveis Socials i Igualtat ha posat en marxa la campanya contra la violència de gènere Primers signes de maltractament amb la qual el Consejo General de Colegios Oficiales de Farmacéuticos i els col·legis hi col·laboren. Les farmàcies catalanes s’han adherit a la campanya: a través dels col·legis, s’ha distribuït un cartell a totes les farmàcies comunitàries que vulguin participar, en el qual s’identifiquen els primers signes del maltractament i s’informa de les diferents maneres d’actuar, així com dels recursos disponibles enfront del maltractament. Aquesta iniciativa forma part de la campanya institucional “Hi ha sortida” a la violència de gènere, una acció que s’emmarca dins del Conveni Marc de Col·laboració subscrit entre el Ministeri de Sanitat i el Consejo General per prevenir i sensibilitzar en matèria de violència contra la dona.\nPòster de la campanya que consta a les farmàcies que participen a la campanya (clica a la imatge per ampliar-la)\nL’accessibilitat del farmacèutic, la seva proximitat amb la societat i la seva labor diària d’assessorament facilita el desplegament d’aquesta campanya.\nPrimers signes del maltractament, com identificar-los?\nUna relació saludable és aquella basada en els principis de confiança i respecte mutu. Si en la teva relació apareixen alguna de les actituds que se citen has d’estar alerta i actuar:\nEt ridiculitza, et fa sentir inferior, maldestre o inútil.\nT’aïlla, t’impedeix relacionar-te amb familiars o amistats, es posa gelós o provoca una baralla.\nT’amenaça, humilia, crida o insulta en privat o en públic.\nEt fa sentir culpable, tu tens la culpa de tot.\nEt fa por la seva mirada o els seus gestos.\nEt controla els diners, la forma de vestir, revisa el teu telèfon mòbil i les xarxes socials.\nT’ha agredit alguna vegada físicament.\nT’ha forçat a mantenir relacions sexuals en contra de la teva voluntat.\nAmenaça amb llevar-te a les teves filles i fills en cas de deixar-ho.\nVídeo de la campanya “Si hi ha sortida a la violència de gènere és gràcies a tu. Uneix-te”\nNota de premsa del Consejo General (via Portalfarma)\nCampanya “Hay salida” contra la violencia de género (via Portalfarma)\nAtenció farmacèutica campanya de sensibilització maltractament violència de gènere


Cinema Refugiat només acaba de començar |\nAgenda Rubí Acull\nCinema Refugiat només acaba de començar\nMarç 14, 2017 Notíciesrubiacull\nEl divendres passat vam encetar el Cinema Refugiat, el cinefòrum de Rubí Acull amb la projecció de Tarajal, documental de Metromuster. Ens va acompanyar Xavier Artigas, un dels directors del treball, gràcies al qual vam poder encetar un interessant debat després de la projecció: es va posar en relleu que cal no oblidar el racisme estructural com una part molt important del repte que se’ns planteja com a societat.\nDes de Rubí Acull, volem agrair a Metromuster la seva feina i la seva col·laboració per la projecció i el debat. També, evidentment, a tots els que us vau acostar a prendre part de l’activitat i a dir-hi la vostra.\nUs convidem a tots a venir a les properes projeccions, que seran els divendres alterns a les 19.30 al CRAC, com en aquesta primera ocasió. Aquest divendres dia 17 de març us oferirem To Kyma. Rescat al mar Egeu , documental que se centra en els primers passos de Proactiva Open Arms, un grup de socorristes que van decidir viatjar a les costes gregues per ajudar en el desastre humanitari que s’estava produint en esclatar la guerra a Síria.\nCartell del cinefòrum\nTampoc us perdeu els que seguiran:\nAstral, de Jordi Évole i Ramón Lara (7 d’abril )\nRefugiados, camino a ninguna parte, d’Unax Blanco i Asier García (21 d’abril )\nMy friend, de Paulí Subirà i Carles Prats (5 de maig )\n← “Tarajal” inicia el Cinema Refugiat, el nostre cinefòrum\tAcció ciutadana, inacció política: trenquem fronteres! →\nSeguiu-nos a les nostres XXSS\nMostra el perfil de RubiAcull a Facebook\nMostra el perfil de RubiAcull a Twitter\nMostra el perfil de rubiacull a Instagram\nComença el nou curs amb el cinefòrum\nLa política dels minuts de silenci\nUna exposició sobre el camp d’Elea ens acosta a la vida quotidiana dels refugiats\nRubí Acull projecta divendres el documental ‘My Friend’ al CRAC amb Carles Prats i Paulí Subirà\nAcció ciutadana, inacció política: trenquem fronteres!\nLes nostres assemblees se celebren al CRAC C/Sant Joan 1 08191 Rubí rubiacull@gmail.com


La volta al món dels "Visca Tot!!": TURKMENISTAN\nNomés sortir d’Iran, ja sentíem nostàlgia de tota la gent que deixàvem enrera… Vam arribar a la frontera, i ja la gent que vam trobar eren ben diferents. Un munt de dones passant catifes d’Iran al seu país per fer el seu negoci, amb aspecte de camperoles i mocadors al cap amb coloraines i col·locats d’una manera molt més africana que musulmana, que amagaven o bé un cabell llarguíssim, o bé algun farciment per donar aquell volum als mocadors. Els policies de la frontera volien saber exactament quina seria la ruta i a quins hotels dormiríem, i allà ens vam alegrar d’haver-nos comprat la Lonely planet guide per viatjar per Central Asia, doncs són països tan desconeguts per nosaltres i la gent parla tan poc anglès, que sabíem que la necessitaríem. Però poca ruta podíem fer, doncs només ens van donar 3 dies de visat (visat de trànsit), i vam pagar 55 dòlars cadascú per poder fer la visa per entrar al seu país, i a la frontera 20 dòlars més per la patilla… És un país on només et deixen viatjar si vas amb un paquet tot planejat i un guia que és una espècie de policia del país que només et porta per on ells volen que vagis…Així que el país en sí ja pintava ben estrany.\nUna altra anècdota a la frontera va ser quan passàvem les motxilles, que el militar ens va fer obrir-les i ens va preguntar: “pistoles??(no) Bombes??(no)Medicines?” I aquí el Cambras li va dir que sí, que en portàvem moltes perquè la seva mare és metge, i li vam haver d’ensenyar. Ens va preguntar si algunes eren per estar bojos, li vam dir que no, i tot seguit ens va preguntar “I LSD??”…A todo esto, qué tiene que ver el LSD??? Es una medicina para la cabeza?? Després d’això ja vam sortir a fora a esperar el taxi, que són unes mini-furgos, i en quant arribaven agafaven totes aquelles dones i començaven a apretar i a donar-se cops per entrar al cotxe, i així fins que s’omplia… Això que a Barcelona hagués simbolitzat posar-se nerviós i enfadar-se, aquí ho feien co la cosa més normal i s’ho prenien a risa. Així ens vam adonar que no existeixen les cues ni l’ordre, sinó el ser espavilat i el saber ficar colzes, i així va ser com, tot i ser els primers, vam perdre 2 furgonetes!! A la tercera ens vam ficar, i en una furgoneta de 8 places anàvem 16 persones!!\nFins aquí més o menys, la cosa pintava com ens imaginàvem aquest país, però la sorpresa va ser en baixar d’aquesta furgoneta i agafar un taxi per anar a Ashgabat (la capital). El taxi en sí era un cotxe bastant luxós, i quan va començar a entrar en Ashgabat, vam començar a al·lucinar… Semblava que estiguéssim a LAS VEGAS, però encara més luxós: edificis enormes, faroles tallades a mà cada 3 metres i amb 5 fanals cada farola, tot fet de marbre blanc i or, majoria de cotxes de luxe, parcs enormes i buits, carrers súper amples…No enteníem res!! Semblava un país ultra-ric, i es veu que ho és, ja que tenen reserves de gas i de petroli i que els habitants quasi no paguen impostos de res. Hem de recordar que a partir d’aquest país, i als dos següents que hi anirem, eren països que van formar part de la URSS durant gairebé un segle, i que n’han format part fins fa una mica més de vint anys, així que fa relativament poc que van deixar de ser Rússia. Així, en Turkemsnistan queda aquest record del país rus en els amples carrers, els súper edificis, les portes gegants, un bon servei ferroviari…\nSúper edifici amb súper mega porta, com podeu observar en comparació amb la mida de la senyora, i tot és del mateix estil!!\nEn quant van marxar els russos es va posar al poder un dictador que va morir el 2006. Aquest home va fer de la capital del país com el seu propi Disney-Land. Va fer enfonsar molts edificis d’Ashgabat, deixant a molta gent sense sostre tirada al carrer que van haver de marxar a altres àrees, i va construir un munt de monuments gegants, edificis oficials, fonts i estàtues seves i dels seus fills gegants i daurades. També vam llegir, que si el senyor anava amb el seu cotxe oficial i passava per davant d’algun poblat que no li agradava manava que l’enfonsessin. Tot i que aquest home va morir, ara hi ha un president que és el mateix, ja que només hi ha el seu partit i dos mínims d’agricultors i pescadors.\nAixí, ens va tocar quedar-nos a un hotel de 50 dòlars la nit, i descobrir que el supermercat és igual de preu que a Barcelona. I quan vam sortir a passejar també vam descobrir que a la gent no li feia cap gràcia veure dos turistes per allà, ningú saludava i les cares eren ben serioses quan ens miraven...Es veu que també tenen prohibit relacionar-se amb estrangers i temen per la policia (ja que és una ciutat ultra-vigilada). Com podia ser aquest país tan diferent del seu país veí (Iran)?? Tot eren diferències: aquests ja no semblaven musulmans, la gent ni ens mirava, tot és molt més car, la ciutat està ultra-neta, els cotxes condueixen lentament i respectant els senyals de tràfic...\nTot i el “bajón” de veure que amb la gent no tindríem relació i que per la qual cosa tampoc el Cambras podria fer màgia, la primera tarda només arribar-hi vam veure que la gent entrava al teatre i vam provar. Vam al·lucinar en veure el luxe i la magnificència que hi havia allà a dintre. Ens van passar gratis, doncs es veu que és costum del govern rus que el propi govern és qui paga el teatre, i així pel poble és completament (o quasi) gratuït. Però clar, a canvi de que són ells qui trien les obres, i són obres que únicament mostren costums tradicionals, drama i comèdia, entreteniment per entreteniment i rentat de cervell dirigit pel govern. Però a nosaltres ens va agradar molt veure tot això per dintre. Era enorme i estava ple de gent, i a dalt ple de militars que també tenien permís per anar al teatre aquell dia. Hi havia dones amb el mocador i sense, vestides més tradicionals o més russes, i tot i que ningú va parlar amb nosaltres, vam veure que sí que els hi agrada riure, participar i aplaudir. La obra era d’amor, i els decorats, vestits i balls recordaven moltíssim al Bollywood, així que tot i que no vam entendre res (era en rus), a mi em va encantar. La pena és que no deixaven fer fotos a dintre!!\nTot i el luxe del teatre, aquest era el paper del WC.\nAl segon dia vam caminar tot el dia per la ciutat, i no podíem més que dir a cada pas: “Com es passen...!!”. Cada edifici, monument, plaça...era més gran i més luxosa que l’anterior. I cada pocs metres hi havia militars i càmeres controlant, així que si fèiem alguna foto a algun edifici prohibit ens cridaven l’atenció, si paràvem a xerrar o a mirar el mapa ens deien que a circular, que parar en mig del carrer estava prohibit...\nSi mireu bé, a la dreta trobareu al Cambras, no està fent cap truc de màgia pèr semblar tan petit, és que allà fan escultures així d'exagerades!!\nEl nou president que no falti!!\nAquesta és la font més gran del món, els hi encanta tenir records guinness d'aquest estil. Fins i tot, així de gran situen el seu país al mapa del món (s'han flipat una mica!!):\nFins i tot les parades de bus són ultra-luxoses: tapades per la pluja i a sobre d'una plataforma de marbre, com no!:\nUna de les tantes escultures d'or del dictador.\nA més, tot estava buit...carrers i parcs gegants només per nosaltres...\nUna altra curiositat, és que els estudiants, des d’infantil fins a la universitat, han d’anar uniformats: les noies amb 2 trenes ben llargues, un barret i una faldilla llarga i americana totes del mateix color, i els nois amb americana, camisa i corbata...Des de ben petitons així ja, com senyors en miniatura!!!\nTot i que hi ha com una manera de vestir tradicional que és aquesta (una mare i la filla sortint del mercat):\nAl final d’aquest dia, vam agafar un tren que trigava 12 hores en arribar-hi al poble més proper a la frontera\n, així que el 3er dia va ser per arribar-hi a la frontera amb Uzbekistan i sortir del país abans de que tanqués la frontera... El tren tenia lliteres i estava força bé, tot i que a les 22’00 de la nit (hora en la qual han de tancar tots els negocis i restaurants) va passar un revisor i ens va obligar a anar-nos al llit a aquella hora...I aquesta sóc jo de bon matí!!\nNo sé a vosaltres, però a nosaltres, el que vam veure d'aquest país, ens va deixar bocabadats...Esperem que us hagi agradat!! Proper capítol: UZBEKISTAN. Tot i que ara estem a Kirguistan i demà volarem cap a Índia!!!\nPublicado por Visca Tot en 11:16


Degoteig de casos sense transmissió interna | Xavi Aguilar | Barcelona | Salut | El Punt Avui\nDegoteig de casos sense transmissió interna Degoteig de casos sense transmissió interna Degoteig de casos sense transmissió interna Degoteig de casos sense transmissió interna + Degoteig de casos sense transmissió interna E-mail\nSalut confirma un segon positiu per Covid-19 i n’espera més els pròxims dies\n“Si no hi ha contagis a àmbit local no hi ha motiu d’alarma”, diu Joan Guix\nUna persona entra a l'Hospital Clínica equipada amb una mascareta Oriol Duran.\nUna farmàcia de Barcelona, sense mascaretes X.A..\nDegoteig de casos sense transmissió interna Degoteig de casos sense transmissió interna Degoteig de casos sense transmissió interna Degoteig de casos sense transmissió interna Degoteig de casos sense transmissió interna E-mail\nTenim coronavirus per a estona, però sense que això impliqui, necessàriament, un escenari d’alarma o perill. Els especialistes del Departament de Salut preveuen un degoteig de casos positius de Covid-19 importats d’Itàlia durant els pròxims deu o dotze dies. Ahir es va confirmar el segon cas a Catalunya, un barceloní de 22 anys que havia estat a Milà i que té una simptomatologia lleu. Salut va activar els protocols per identificar les persones que van estar en contacte amb ell per tenir-les en aïllament durant 14 dies. Amb tot, el secretari de Salut Pública, Joan Guix, sosté que, ara per ara, aquesta pluja fina de casos no els preocupa, perquè respon a l’enduriment del protocol de control i la relació més intensa entre Catalunya i Itàlia. “Estaríem alarmats si tinguéssim casos de contagi dins la nostra comunitat, però res ens fa pensar que això hagi de ser així.”\nAixí doncs, els dos pacients amb coronavirus estan ingressats al Clínic amb simptomatologia lleu. El cas detectat ahir és un jove que no tenia relació amb la primera pacient, sinó que va contagiar-se a Milà entre el 22 i el 25 de febrer. En tornar a Barcelona li van aparèixer els primers símptomes, mal de coll i 37,5º de febre. Els especialistes de la Xarxa de Vigilància Epidemiològica ara tracten d’identificar totes les persones que han estat en contacte proper i continuat amb aquest infectat per, segons estableix el protocol, aconsellar el seu confinament a domicili, on rebran un seguiment constant dels metges per veure si desenvolupen símptomes. Si fos així, també se sotmetrien al test per confirmar si tenen el virus.\nDetectar tot aquest entorn i convèncer-lo de la necessitat del confinament, però, no és una tasca senzilla ni ràpida. En el cas de la primera pacient, una ciutadana italiana resident a Barcelona que havia visitat recentment el seu país, el cercle de contactes que s’està estudiant continua creixent. Ja en són 33, mentre que pel que fa al segon pacient, encara no hi ha dades oficials.\nEl motiu de l’alarma\n¿Si la simptomatologia derivada del Covid-19 és lleu en la immensa majoria dels casos i la mortalitat és molt baixa i associada a altres patologies de base, quin és el motiu real de tanta alarma i preocupació?, se li va preguntar al secretari de Salut Pública. Guix ho va tenir ben clar: “Des de l’Organització Mundial de la Salut, d’Europa i de Catalunya estem fent un desplegament de recursos molt important no per la gravetat de la malaltia o el seu perfil clínic actual, que com sabeu és molt similar al de la grip. El que es busca amb aquestes accions és eliminar el virus per complet i evitar que el Covid-19 passi a formar part de la flora habitual que ens pot afectar. Confinar persones per una malaltia lleu no és una desproporció, perquè és la manera que tenim d’erradicar-la i alleugerir la càrrega de malalties que poden afectar greument persones grans o amb altres afeccions que encara tenen al davant alguns anys amb bona qualitat de vida”, va argumentar.\nMalgrat això, les màscares i el líquid desinfectant continuen esgotats a les farmàcies i comencen a aparèixer casos de discriminació contra italians i de tensió entre el personal sanitari que atén el públic, que es considera desprotegit.\nMés atenció al 061\nTambé els usuaris es van queixar ahir perquè la via recomanada per Salut davant possibles dubtes o sospites en relació amb el coronavirus, trucar al telèfon 061 en comptes d’acudir a urgències, estava saturada i comportava una bona estona d’espera. En aquest sentit, la doctora Assumpta Ricard, gerent de processos integrals de salut del Servei Català de la Salut, va assegurar que s’havia doblat el dispositiu del personal que respon al telèfon per agilitzar la resposta al ciutadà.\nLa consellera de Salut, Alba Vergés, va advertir que, encara que s’arribi a produir algun cas de transmissió interna, això no voldrà dir que la situació s’hagi de descontrolar a la força. “A França i a Alemanya hi va haver contagis interns però no va passar com a Itàlia i la situació es va poder controlar”, va indicar. Vergés va presidir ahir la primera reunió estratègica sobre malalties transmissibles d’alt risc, a la qual van assistir representants de l’Agència de Salut Pública de Catalunya, del Servei Català de la Salut, i tots els secretaris generals del govern, així com els diferents delegats territorials. L’objectiu era fomentar la coordinació absoluta de tots els àmbits de l’administració de Catalunya.\nPel que fa al Ministeri de Sanitat, el director del Centre de Coordinació d’Alertes i Emergències Sanitàries, Fernando Simón, considera que el risc pel virus a l’Estat encara és “moderat”. Tot i això, Simón va alertar que “tot i que a l’Estat el risc és baix, no es descarta que en algunes ciutats o zones esdevingui moderat i fins i tot pugui resultar ser alt”.\nrelacionades amb el primer positiu estan confinades (ahir eren 25). Del segon cas no hi ha dades.\nNo puc dir quants casos hem estudiat perquè l’allau és continuada i la xifra canvia constantment\nAnàlisis repartides al territori\nDavant la possibilitat que el volum de proves de detecció del Covid-19 que s’hagin de fer els pròxims dies creixi de manera important, els gestors del sistema de salut pública estan activant la possibilitat de descentralitzar les proves. Des que va començar la crisi, l’hospital Clínic ha estat el centre de referència. Segons Salut, pot assumir unes 300 proves al dia, però per evitar que s’hi faci un coll d’ampolla si empitjora la situació s’està treballant en la possibilitat d’habilitar nous centres. Això implicaria formar i expandir els protocols actuals a altres hospitals de referència de l’àrea metropolitana, on es concentra el gruix de la població, però també habilitar centres al territori (com a mínim a Girona, Tarragona i Lleida) per evitar que es perdi temps en el transport de les mostres.\nEl Punt Avui. Girona 27-02-2020, Pàgina 12\nEl Punt Avui. Nacional 27-02-2020, Pàgina 12


part II > comprensió > entendre el significat\nENTENDRE EL SIGNIFICAT DE LES EXPRESSIONS: VOCABULARI, CONTEXT I ÚS\nNo podem comprendre un text sense parar atenció al coneixement del vocabulari i també, sobretot, al context. La referència al vocabulari és present en la ment de tothom; però el paper del context és tant o més important i sovint no se n'és prou conscient.\nUn diccionari mitjà, com ara el Diccionari manual de la llengua catalana publicat el 1995 per Enciclopèdia Catalana, anuncia 55.000 entrades diferents. Conèixer-les totes no és, això és evident, necessari. Alguns estudis sostenen que el nombre de vocables que suposadament utilitza una persona adulta en una conversa normal és de 12.000, i el nombre de termes que comprèn és de 30.000.\nLa premsa, en general, s'escriu de manera que sigui accessible a la major part de la població, però sens dubte tots ens hem arribat a sorprendre del fet que molts alumnes que han acabat de cursar 4t d'ESO i, per tant, que han acabat el seu període de formació obligatòria, tenen notables dificultats a l'hora d'enfrontar-se amb algun article de premsa que volem que llegeixin. O també amb algunes explicacions dels llibres de text.\nIncrementar el vocabulari s'aconsegueix, com a norma general, llegint més, buscant en el diccionari les paraules que desconeixem, i utilitzant les noves paraules que hem après. L'interès per dominar un ample vocabulari no ha de ser únicament per comprendre millor textos en els quals hi puguin aparèixer les expressions en qüestió, sinó també per expressar-nos millor.\nConsiderem novament el diàleg anterior:\nSOFIA: Estic llegint sobre les espícules.\nHERIBERT: No fugis d'estudi, tu ara!\n'Espícules' i 'fugir d'estudi' són dues expressions que ens poden plantejar dificultats de comprensió. Podem recórrer al diccionari per trobar el significat de totes dues expressions; però el diccionari no ens ajuda per complet a comprendre la situació. 'Fugir d'estudi', se'ns diu, és 'defugir una qüestió, un assumpte, que hom considerava poc convenient'. Ara bé, de quina qüestió o assumpte es tracta aquí? 'Espícula' té fins quatre accepcions diferents, astronòmica, botànica i zoològica (dues accepcions). De quina accepció es tracta aquí?\nNo podem comprendre en últim terme un text (en aquest cas el diàleg) sense tenir en compte la situació en la qual es produeix, sense tenir en compte el context.\nSuposem que la Sofia s'interessa per l'astronomia, i que moments abans d'aquest diàleg a l'habitació del costat se sentien les veus alterades de la directora del centre i d'un professor de matemàtiques. Seguidament té lloc el diàleg. En aquest cas ja tenim indicis que ens permeten comprendre bé què és el que es diu en el diàleg; alguna cosa com el que segueix:\nQuè en penses de la discussió entre la directora i el professor de matemàtiques?\nSOFIA: No sé de què em parles, jo estic llegint sobre la matèria incandescent que el sol llança cap a l'atmosfera solar.\nHERIBERT: No pot ser que no hagis sentit res, el que passa és que no vols pronunciar-te.\nEn aquest moment ja sabem què es diu en el diàleg.\nObservem que el context pot contribuir almenys de dues maneres a aquesta comprensió:\n" contribuint a la desfer l'ambigüitat, quan n'hi hagi, pel que fa al significat d'algunes expressions (com succeïa amb el mot 'espícules', en l'exemple); i\n" fixant aquella informació que està, en algun sentit, pressuposada (com en el cas de 'fugir d'estudi', en l'exemple, fixant l'assumpte que es defuig.\nSense l'ús de les paraules, sense la seva ubicació en un camp semàntic determinat, retenir el seu significat és una tasca que requereix d'un gran esforç de la memòria i que al capdavall pot esdevenir completament estèril. És clar que no totes les paraules les podem usar habitualment, i per a algunes d'elles sempre haurem de recórrer a com varem emmagatzemar la informació en el moment d'adquirir-la, o bé al diccionari. Però aquest no ha de ser el patró general.\nD'altra banda, ser competent en el domini de les expressions no vol dir només ser capaç d'usar-les apropiadament, sinó també ser capaç de reconèixer el seu ús inapropiat.\nÉs important dur a terme tots dos tipus d'exercicis, exercicis que ens forcin a haver d'usar correctament les paraules (sobretot les paraules clau respecte dels continguts a adquirir), i exercicis que posin de manifest la nostra capacitat per identificar el mal ús dels termes. És també important que aquests exercicis siguin principalment per escrit, perquè l'acte de l'escriptura contribueix a fixar l'atenció en els nous vocables.\netapes pensament crític\nno estil indirecte


ICV vol "fer fora" els imputats coincidint amb els 100 dies de J.C.Sanchez - El diari digital de Sabadell - iSabadell\nICV vol “fer fora” els imputats coincidint amb els 100 dies de J.C.Sanchez\nEscrit per Redacció el 21 maig 2013\nLa formació ecosocialista demana que es faci públic “el pacte de CiU amb el PSC”.\nAsseguren que la ciutat no ha recuperat la normalitat democràtica i que Sánchez ja ha tingut prou temps.\nIniciativa per Catalunya Verds portarà al Ple una moció per reintentar que el govern local cessi els càrrecs de confiança imputats en el cas Mercuri, que ara són dos: Manuel Somoza (Urbanisme) i Xavi Izquierdo (Espai Públic). A la vegada, volen que es faci públic el “pacte de CiU i el PSC” i critiquen el suport del govern als Bustos viscut aquest dimarts.\nICV farà arribar una proposta a tots els grups de l’oposició per presentar una moció conjunta el mes de juny instant l’alcalde a cessar els dos càrrecs eventuals imputats pel cas Mercuri. Consideren que amb 100 dies, Juan Carlos Sánchez ja haurà tingut marge per prendre decisions.\nDe fet, el Ple ja va aprovar, el mes de gener, una moció similar, o encara superior ja que instava el govern local a cessar els càrrecs de confiança imputats i els regidors a dimitir. La moció es va aprovar amb tots els vots de l’oposició. En aquell moment, el govern tenia quatre regidors imputats i tres càrrecs de confiança en la mateixa situació. Ara ha canviat l’alcalde, però Manuel Bustos segueix com a regidor, acompanyat com a regidors sense funcions de Paco Bustos i Joan Manau, també imputats. El regidor Ricard Estrada va dimitir. Dels tres càrrecs de confiança, dos segueixen en el càrrec i només ha cessat la cap de Presidència, Montse Costa, de forma voluntària o directament cessada segons les versions diferents que circulen.\nSent així, el grup municipal d’ICV vol recuperar les exigències per la regeneració, una setmana després que el PSC hagi tirat endavant el pressupost amb l’abstenció de CiU i del regidor no adscrit, Antonio Vega. ICV es mostra disposada a presentar la moció amb la resta de grups.\nEl presumpte pacte PSC-CiU\nLa portaveu d’ICV, Carme Garcia, vol que s’aclareixin els termes del “pacte entre CiU i el PSC”. L’abstenció dels convergents davant el pressupost fa pensar ICV que hi ha un pacte encobert entre els nacionalistes i els socialistes.\nSi el PSC i CiU no expliquen a la ciutadania en què consisteix el seu pacte, estaran reproduint l’opacitat del pacte entre PP i PSC de la legislatura passada”, assegura Garcia, en referència als pactes entre Bustos i Jordi Soriano.\nICV demana a CiU que expliqui clarament quines són les exigències que fan al govern local i passar pàgina “del fons i de les formes que utilitzava el govern Bustos”.\nIrritació pel suport del govern als germans Bustos\nEls ecosocialistes també critiquen el suport unànim del govern socialista, a excepció de Sánchez, a Manuel i Paco Bustos, interrogats aquest dimarts pel jutge del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya, en relació a una peça separada del cas Mercuri.\nAmb aquestes imatges no ens fan pensar que la regeneració al govern del PSC vagi pel camí que necessita la ciutat” ha reblat Garcia. ”És absolutament desproporcionat el suport de sis regidors [no van ser sis, com diu per error ICV, sinó tots menys Sánchez, és a dir, 10 sense comptar Manuel i Paco Bustos] i alhora és un símptoma de que probablement Manuel Bustos continua pressionant i influint sobre el govern actual”.\nICV creu que és anòmal que el govern socialista tingui com a regidor sense funcions la persona que durant 14 anys ha dirigit l’Ajuntament.\nFoto portada: Els regidors Carles Marlés i Carme Garcia, a l’Ajuntament. Autor: ICV.


El portaveu del Comitè Autonòmic de Gestió de Malalties Infeccioses de les Illes Balears, Javier Arranz, ha comparegut avui per a informar que s’ha detectat el primer brot de turistes a les Illes. Es tracta d’una família de quatre membres que han viatjat a Menorca provinents de la península, tres dels quals han obtingut un resultat positiu en la prova de detecció de la covid-19. La quarta l’ha obtingut negatiu però se li continuarà fent el seguiment.\n#ENDIRECTE Javier Arranz: "el de Menorca és el primer brot de turistes". pic.twitter.com/5BJ2KO6ANb\n#ENDIRECTE Javier Arranz sobre el brot de Menorca: "és un nucli familiar format per 4 persones, una d'aquestes ha donat negatiu". pic.twitter.com/HVpBUQxKiu


CUB - Termes en altres llengües que tenen una forma catalana equivalent < Termes manllevats d’altres llengües < Terminologia < Consells per a la redacció < Redacció < Treballs acadèmics < Documents de docència i de recerca < Models de documents < Llibre d’estil\nTermes en altres llengües que tenen una forma catalana equivalent < Termes manllevats d’altres llengües < Terminologia < Consells per a la redacció < Redacció < Treballs acadèmics < Documents de docència i de recerca < Models de documents < Llibre d’estil\nTermes en altres llengües que tenen una forma catalana equivalent\nEn el cas que un terme anglès (o en una altra llengua) tingui una forma catalana equivalent, es recomana d’utilitzar sempre el terme fixat en català.\nUn sistema de cribratge genètic basat en el bacteriòfag lambda.\nUn sistema de screening genètic basat en el bacteriòfag lambda.\nEls pilars coronats són formes columnars que tenen roques de més duresa al damunt.\nLes dames coiffées són formes columnars que tenen roques de més duresa al damunt.\nQuan el terme català, tot i estar fixat, no és d’ús habitual en el col·lectiu de l’especialitat (que sol usar el terme manllevat) es recomana fer referència al terme manllevat el primer cop que s’usa el terme català equivalent. D’aquesta manera s’assegura la comprensió del text i s’ajuda a fixar el terme català. El terme en la llengua original s’ha d’escriure en cursiva, que és la manera com es destaquen els estrangerismes i llatinismes.\nEls pilars coronats, coneguts internacionalment amb el nom francès de dames coiffées, s’originen per l’acció de l’erosió sobre materials geològics poc coherents i molt heteromètrics.\nL’estratègia experimental se centra en el cribratge (screening) de quimioteques. El cribratge […]\nL’estratègia experimental se centra en l’screening de quimioteques. L’screening […]\nS’ha detectat un augment de l’expressió del gen per transferència d’RNA (Northern blot). La transferència d’RNA […]\nS’ha detectat un augment de l’expressió del gen per transferència Northern (Northern blot). La transferència Northern […]\nS’ha detectat un augment de l’expressió del gen per Northern blot. El Northern blot […]\nDarrera actualització: 27-9-2017\n«Termes en altres llengües que tenen una forma catalana equivalent» [en línia]. A: Criteris de la Universitat de Barcelona (CUB). Llibre d’estil. Barcelona: Universitat de Barcelona. Serveis Lingüístics. <https://www.ub.edu/cub/cub/criteri.php?id=2636> [consulta: 21 gener 2021].


Set dies de disbauxa per quaranta de penitència « Nuria Escalona\nPosem punt i final a una de les setmanes més esperades de l’any per aquells que gaudeixen al màxim el Carnaval. És el cas d’una gran majoria de sitgetans. Enterrem la sardina i donem pas a la Vella Quaresma. Set dies de disbauxa per quaranta dies de penitència. Però abans que la vella de set cames arribi, veiem com s’ha viscut aquest any el Carnaval sitgetà a la xarxa (i una mica més enllà)?\n* A més del cartell, Panxampla’s amb tot l’aprenentatge del treball fet durant un any per enfrontar la tasca d’organitzadors, també tenia preparades moltes altres sorpreses que han fet que la festa es traslladi a la xarxa d’una altra manera. Tenint en compte el coneixement del que realment caracteritza als sitgetans – doncs conèixer bé la societat més propera és essencial per la comunicació de proximitat- el 31 de Gener posaven damunt la taula el rumor sobre la identitat real del Carnestoltes amb el vídeo que podeu veure a continuació. No ens enganyem, als sitgetans ens agrada jugar a descobrir-ho. Panxampla’s ho sabia i va entrar a jugar-hi fins a l’últim moment.\nI un detall que poca gent s’ha fixat i és que la colla Panxampla’s també ha canviat els cartells dels noms dels carrers on passava la rua.\nGràcies pel comentari! He de dir que sí, que m’hi vaig fixar el dia de l’Arribo. A mi aquestes coses m’encanten, però per això he afegit la cua de “i d’altres molts detalls que els han caracteritzat” 🙂 Bona Feina!


Detenen a la Bisbal tres joves que van robar els diners de cinc cabines telefòniques de Palamós\nEls Mossos d'Esquadra han detingut a la Bisbal tres romanesos, sense residència a Espanya, com a presumptes autors del robatori dels diners de cinc cabines telefòniques de Palamós. Els acusats són Georghe L., de 26 anys, Daniel C., de 29, i una menor d'edat. Els agents els van detenir després de rebre diferents avisos d'intent de robatori a cabines de la Bisbal, Llofriu i Palamós. Una patrulla dels mossos va aturar un vehicle Opel Calibra, que circulava per la C-31 a Vall-llobrega, amb plaques de matrícula provisional belgues.\nA l'interior del cotxe, els agents hi van trobar una bossa plena de monedes d'entre dos euros i dos cèntims d'euro, amb un valor aproximat total de 460 euros. Els mossos també els van comissar diversos estris que s'usen per forçar cabines telefòniques. En concret, els van trobar dos filferros amb forma de ganxo, una foradadora amb bateria i un tornavís. Un dels detinguts, Daniel C., tenia dos documents d'identitat diferents, i una ordre vigent d'expulsió d'Espanya emesa per un jutjat de Granada. Els dos detinguts majors d'edat, dels qui no consten antecedents, van passar a disposició del jutjat d'instrucció de la Bisbal d'Empordà i la menor està ingressada en un centre.


Última modificació: 20/04/2017 | Font: USE\nPots consultar el document amb l'adscripció dels diferents programes de doctorat a les diferents branques del coneixement. Això no obstant, el candidat pot sol·lictar a la direcció de l'Escola de Doctorat l'adscripció de la seua tesi a una branca diferent mitjançant escrit raonat amb el vist-i-plau del director de tesi.\nQuins documents són necessàris per omplir la sol·licitud?\nLa sol·licitud s'ha d'acompanyar amb els 4 documents següents:\nRelació de mèrits al·legats pel sol·licitant segons model normalitzat. Per cada mèrit al·legat, s'ha de justificar la relació amb el treball de la tesi doctoral, indicant explícitament les parts de la tesi (capítols, seccions, pàgines) que es troben directament relacionades. En cap cas, es valoraran mèrits la relació dels quals amb la tesi doctoral no es trobe adequament justificada.\nAcreditació documental (còpia de les publicacions científiques, actes de congressos, ...) de tots els mèrits alegats. Tan sols es podrà anexar un documento.\nBreu informe segons model normalitzat, emplenat pel sol·licitant i avalat per la direcció de la tesi, indicant els motius que justifiquen el caràcter extraordinari de la tesi doctoral en la branca de coneixement en la qual s'adscriu.\nEls documents a adjuntar amb la sol·licitud han d'estar en format PDF (extensión .pdf) o JPEG (extensions .jpg o .jpeg).\nUna vegada presentada la sol·licitud, el Servei de Gestió de la Docència i Estudiants verificarà la sol·licitud i documentació adjunta. Les comissions avaluadores nomenades per l'Escola de Doctorat a l'efecte determinaran la proposta de concessió de premis extraordinaris de doctorat. Finalment, el rector de la Universitat Jaume I, a la vista de la proposta elevada pel director de l'Escola de Doctorat, resoldrà la convocatòria de premis extraordinaris de doctorat.\nMobilitat en la formació doctoral. A aquest efecte, les tesis amb menció de doctor internacional rebran la màxima valoració. Si no es disposa d’aquesta menció, es valoraran en aquest apartat els períodes d’estada de recerca predoctorals. En aquest supòsit, la valoració de l’apartat mai podrà superar la corresponent al de la tesi amb menció de doctorat internacional (fins al 20%)\nPots consultar la normativa completa de premis extraordinaris de doctorat aprovada pel Consell de Govern núm. 03/2016 de 17 de març de 2016 i modificada en la sessió núm. 01/2017 de 26 de gener de 2017.\nConvocatòria en vigor


Oberta la convocatòria de Doctorats Industrials 2015 - UAB Barcelona\nOberta la convocatòria de Doctorats Industrials 2015\nEl programa de Doctorats Industrials, promogut per la Generalitat de Catalunya, fomenta el desenvolupament de projectes de recerca estratègics dins d'una empresa, on el doctorand desenvoluparà la seva formació investigadora en col·laboració amb la universitat. Alhora, aquests projectes seran objecte d'una tesi doctoral.\nLa Generalitat de Catalunya ha posat en marxa l’edició 2015 del Pla de Doctorats Industrials, que ofereix als estudiants de doctorat l’oportunitat de participar en un projecte d’R+D+I d’una empresa compromesa amb la recerca i la innovació i que està a l’avantguarda del coneixement. El termini de presentació de sol·licituds estarà obert fins al 4 de desembre de 2015.\nEls Doctorats Industrials permeten a les empreses ser artífexs principals en la formació de nous doctors. L’objectiu és que, d’acord amb la universitat, el doctor industrial tingui una formació que respongui a les necessitats empresarials i que, per tant, l’ajudi a resoldre els reptes de desenvolupament i innovació que exigeix l’entorn actual. El projecte, que l’estudiant desenvoluparà durant tres anys amb la garantia d'un sou fix, serà objecte d’una tesi doctoral.\nLa Generalitat de Catalunya donarà suport econòmic a aquests projectes mitjançant dues modalitats, ateses algunes característiques en l’execució del projecte: Projectes de doctorat industrial cofinançats per la Generalitat de Catalunya i Projectes de doctorat industrial amb ajut específic. L’import màxim global destinat a aquesta convocatòria és de 4,379 milions d’euros.\nEl Parc de Recerca UAB ofereix assessorament a les persones interessades sobre la convocatòria i la presentació de sol·licituds.\nMés informació:\tal web de la Generalitat


Torna al Palau el cicle ECHO Rising Stars amb l’actuació del Trio Catch | Palau de la Música Catalana\nTorna al Palau el cicle ECHO Rising Stars amb l’actuació del Trio Catch\nEl proper dimecres, 21 d’octubre, comença al Petit Palau, 20.30 h, una nova edició del cicle ECHO Rising Stars, amb l’actuació del Trio Catch. Enguany el Palau de la Música Catalana presenta tres concerts amb joves formacions i solistes escollits pels membres de l’European Concert Hall Organisation (ECHO), l’associació dels auditoris i sales de concerts més importants d’Europa, del qual formen part el Palau i també L’Auditori.\nEl Trio Catch, format per Boglárka Pecze (clarinet), Eva Boesch (violoncel) i Sun-Young Nam (piano), ha estat proposat pels auditoris: Kölner Philharmonie, Festpielhaus Baden-Baden, Konzerthaus Dortmund i Laeiszhalle Elbphilharmonie d’Hamburg. El que fa particular aquest trio és la seva passió per la música de cambra, la capacitat de treure colors als sons i la virtuositat pròpia de cada instrument, a més de la recerca d’una sonoritat comuna.\nEl trio es presenta al públic de Barcelona amb el Trio en La menor, op. 114 de J. Brahms, d’estructura sòlida i concisa i una atractiva fusió dels timbres; i amb l’estrena de l’obra Allegro sostenuto de Helmut Lachenmann, probablement un dels compositors més radicals de la segona meitat del segle XX, alumne de Nono i Stockhausen, que planteja el conjunt de la seva obra com una acció sonora en un llenguatge que abasta la totalitat del món sonor i passa per tècniques interpretatives no convencionals. És una novetat d’aquest any que en tots els concerts del cicle s’estreni una obra encarregada a compositors destacats internacionals.\nEls propers concerts al Petit Palau seran protagonitzats per la pianista Cathy Krier (10/02/2016), proposada per la Philharmonie de Luxemburg, i el baríton Benjamin Appl (17/05/2016), proposat pel Barbican Center de Londres, que serà acompanyat al piano per James Baillieu.\nL’Auditori de Barcelona també acollirà tres concerts del cicle ECHO Rising Stars, a la Sala Alícia de Larrocha. Seran els concerts a càrrec de la violoncel·lista Harriet Krijgh (20/11/2015), proposada pel Musikverein i la Konzerthaus de Viena; el Quatour Zaïde (10/12/2015), proposat per la Philharmonie de París, i l’arpista Remy van Kesteren (17/03/2016), proposat pel Het Concertgebouw d’Amsterdam i el Bozar de Brussel·les.


La secció sindical de CGT Ensenyament mostra el seu malestar per l'entrada de Mossos als centres escolars\nImatge del mural de l'institut de Falset que s'havia pintat en unes jornades culturals de fa 7 anys, i el divendres van obligar a tapar.\nEls Mossos van retirar «banderes estelades, llaços grocs o blancs amb ratlles vermelles» dels col·legis electorals\nActualitzada 24/03/2019 a les 12:25\nLa secció sindical de CGT Ensenyament a la demarcació de Tarragona, Deixa de ser una illa, rebutja «la intromissió d'aquest cos policial en les escoles i institut del nostre país, en la pràctica docent de mestres, professors i professores». Asseguren en una nota de premsa que «fa molts anys que policies armats entren als nostres col·legis amb l'excusa de fer tallers diversos i continuem demanant que deixin d'entrar-hi armats, amb pistola i altres armes penjades del seu cos mentre fem classe».\nDemanen «tant a la Conselleria d'Interior com a la d'Ensenyament que tirin enrere aquest tipus d'actuacions contra l'escola d'aquest país i, si tenen les seves decisions intervingudes, pleguin i deixin clar en quin moment ens trobem».\nComenta el contingut : La secció sindical de CGT Ensenyament mostra el seu malestar per l'entrada de Mossos als centres escolars


L'aliança per un sistema educatiu avançat\nLa innovació educativa és motor i camí de progrés a l’educació. Però, també ho ha de ser de l’equitat educativa. Aquesta és la condició bàsica, creiem, i ha de ser el compromís\nEl projecte és relativament recent, la informació de què disposem és limitada, hi ha un volum considerable d’opinions raonablement argumentades, tant a favor com en contra… No sembla gens fàcil fer una valoració amb vocació concloent… Malgrat tot, una mirada pacient de la iniciativa ens revela algunes evidències prou significatives sobre la seva naturalesa i les seves finalitats, tant del fons com de la forma que, des de la perspectiva d’un sindicat d’educació, obren un espai per a la reflexió molt més que considerable i, sobretot, molts interrogants.\nQuan els promotors del projecte diuen que el canvi que volen impulsar requereix l’acompanyament de l’Administració educativa, de famílies i de professionals… A què es refereixen exactament? Volen dir que la transformació de l’educació que defensen, per exemple, es pot suportar o integrar en l’actual sistema? En el model d’autonomia pedagògica que tenim? En l’actual model de direcció? O en l’actual disseny del currículum? O en el (pròxim) nou decret per a l’educació especial? O en el model d’avaluació que fem servir? O en el de participació democràtica als centres? O en l’actual Decret d’admissió de l’alumnat?\nArts i humanitats, menystingudes\nHi ha poques mirades tan colpidores com la que la Martha Nussbaum ha fet sobre el futur de l’educació mundial. La filòsofa fa palesa l’existència d’una crisi mundial de l’educació que passa desapercebuda i que és la més perjudicial de totes les crisis. Denuncia que les nacions i els seus sistemes educatius estan descartant les habilitats necessàries per mantenir viva la democràcia, que s’estan produint generacions de màquines útils en lloc de ciutadans plens que puguin pensar per si mateixos. Les humanitats i les arts estan sent eliminades a gairebé totes les nacions del món com si fossin guarniments inútils en un moment en què el més important és mantenir la competitivitat en el mercat global. Es prefereix cultivar habilitats útils i aplicables que no pas els aspectes creatius, imaginatius i el mateix sentit crític.\nIncorpora la transformació d’Escola Nova 21 algun tipus de repte en aquest sentit? Pot ser en el model de formació per competències que defensa? Quanta coincidència hi ha entre aquest model competencial i el que l’OCDE promou?\nQui coneix l’educació sap que els centres docents són, en realitat, autèntiques màquines d’innovar, encara que no tots ho facin de forma prou conscient i organitzada. El veritable problema és que treballen amb més voluntarisme que recursos, amb entorns socials i organitzacions escolars que no sempre ho faciliten i de manera pràcticament aïllada, perquè no hi ha un lideratge polític en l’educació capaç de connectar-los i donar-li una orientació i una direcció veritablement estratègiques al seu treball.\nQui lidera la iniciativa?\nEn relació amb el lideratge de la iniciativa, la primera i més bàsica qüestió que ens assalta és si això li toca a Escola Nova 21 o li toca a l’Administració educativa. Sembla que l’Administració ha cedit el lideratge a una iniciativa particular i ha decidit assumir el paper de comparsa… I caldria que expliqués com i perquè ho ha fet, perquè és l’Administració educativa, com a principal gestora i garant del dret universal a l’educació, de les seves finalitats i dels seus principis ètics, la que hauria de liderar, promoure i respondre d’aquesta iniciativa si, tal com es llegeix en la presentació, el que pretén és “construir un sistema educatiu avançat”. I això, òbviament, amb independència del nivell de participació atorgada als qui avui figuren com a promotors i sens perjudici de la seva vàlua científica i tècnica com a experts en educació.\nHa passat però, que la iniciativa la promou un grup d’influencers que, amb un suport -si més no, en escena- polític, social i professional relativament important, promouen canvis en el nostre sistema educatiu que responen a determinats interessos, amb regles del joc pròpies… Això no és un pla pilot, ni un programa experimental com els que coneixem. Això sembla més aviat un lobby i, en conseqüència, no té per què afavorir els interessos generals, sinó els seus propis o els d’aquells que representen. Amb independència del grau de confluència que hom hi pugui tenir, i que pot ser molt.\nLa pregunta és òbvia. Aquest efecte és pretès? És normal? O és un efecte pervers que cal evitar? Aquest és un element crític, perquè l’existència d’un grup de centres educatius exclusius en el sector públic, l’oferta dels quals depèn de la demanda de les famílies, correspon a una dinàmica de mercat, no a una planificació escolar regida pel principi d’igualtat d’oportunitats, i pot comportar riscos molt seriosos en termes d’equitat i de segregació escolar. Cal assumir-los?\nInnovació i equitat\nSobre Montse Milán\nMontse Milán, responsable d’Acció Sindical d’Educació Pública de la Federació d’Educació de CCOO de Catalunya Contacte: Página web | Més articles


MSpsicolog - Centre de Logopèdia i Psicologia al centre de Terrassa\nMSpsicolog\tjordiwebiseny\t2018-12-22T13:53:47+00:00\nL’objectiu de la logopèdia és corregir o millorar els trastorns del llenguatge i de la comunicació tant en els infants com en els adults.\nEl psicòleg està format amb els coneixements científics necessaris per comprendre, interpretar i analitzar el comportament humà.\nLOGOPEDA (Col. 446)\nPSICÒLOGA (Col. 17.828)\nSom un centre de Logopèdia i Psicologia situats al centre de Terrassa d’iniciativa privada format per un equip multidisciplinar i des de l’any 1998 estem especialitzats en l’avaluació, diagnòstic i tractament de l’infant i l’adolescent així com l’orientació i assessorament als pares i familiars. La nostra finalitat és promoure el desenvolupament i benestar del menor i el seu entorn, proporcionant la informació i el recolzament necessari per conèixer les seves dificultats i aportant els recursos que permetin solucionar, minimitzar i/o descartar el problema.\nDiplomada en infermeria Universitat de Barcelona.\nDiplomada en Logopèdia Isep Clínic de Barcelona.\nPostgrau en afàsies Isep Clínic de Barcelona.\nPostgrau en trastorns de la veu Universitat Ramón LLull.\nFormació continuada en dificultats d’aprenentatges.\nPost grau en “Detección y tratamiento de las dificultades del aprendizaje”. Universitat de Barcelona.\nEspecialista en Psicologia Clínica i la Salut especialitat Infantil.\nLlicenciada en Psicologia Universitat Ramón Llull.\nMàster en Psicologia Clínica i de la Salut. Especialitat Infantil- juvenil Universitat de Barcelona.\nMàster en Psicologia aplicada a l’Esport Universitat Abat Oliva.\nFormació continuada especialitat TDAH i Trastorns d’aprenentatges.\nLlicenciada en Psicologia Universitat Autònoma de Barcelona.\nMàster en Psicopatologia Clínica Infanto – Juvenil Universitat Autònoma de Barcelona.\nCursant Grau en Mestre d’Educació Primària amb menció de Pedagogia Terapèutica UNIR.\nGraduada en logoèdia per la Universitat Ramon Llul-Blanquerna\nFormació en el diagnòstic i intervenció de la deglució disfuncional (atípica/adaptada)\nCicle Formatiu de Grau Superior de Dietètica i Nutrició.\nLa logopèdia infantil té com a objectiu el tractament d’infants que durant l’adquisició i desenvolupament del llenguatge i la parla presenten diferents dificultats que poden impedir una integració adequada del llenguatge, tant oral com escrit, afectant d’aquesta manera a les seves capacitats comunicatives. A partir de la valoració o detecció de necessitats de l’infant es realitza un pla d’intervenció per tractar els diferents aspectes que incideixen en el desenvolupament del llenguatge de l’infant, tractant-se sempre d’un tractament individual dissenyat específicament per a les necessitats del nen. Les alteracions del llenguatge poden tenir diferents manifestacions depenent de les funcions o àrees alterades.\nTranstorn de la parla\nDislàlia: dificultats en l’articulació d’un o més sons, per la substitució d’altres fonemes, observant més freqüentment dificultat en el so de la /r/ (rotacisme), la /ll/ (ieisme) i en /s/ o /z/ (sigmatisme).\nTaquilàlia: afectació de la velocitat de la parla, amb omissió de lletres i síl·labes.\nBradilàlia: afectació oposada a l’anterior, velocitat excessivament lenta.\nMutisme selectiu: trastorn que es caracteritza perquè el nen, tenint la capacitat de parla conservada, inhibeix selectivament la resposta verbal davant de determinades situacions socials.\nTrastorns de la veu o disfonies\nDeglució atípica (patró mal adquirit de deglució).\nDeformitat dentaria produïda per una deglució incorrecte.\nHipotonicitat orofacial (manca de to muscular a la regió orofacial).\nProblemes relacionats amb la comunicació:\nAfàsies: després de patir una afectació neurològica per una AVC (accident vascular cerebral, com pot ser ictus, embòlies, etc.).\nDisglòssia: problemes relacionats amb la deglució.\nDisfonies: presentar una veu afònica, inestable, dèbil, etc.\nAquesta branca de la psicologia centre la seva atenció en els infants des d’un a perspectiva clínica partint d’una orientació cognitiva-conductual com a eina principal pel desenvolupament emocional i conductual dels nens i nenes. Considerem que es igual d’important treballar amb el nen com amb els membres que interaccionen en el seu entorn familiar, educatiu i social.La intervenció es basa en proporcionar al menor estratègies i habilitats que l’ajudin a millorar o superarà la dificultat que presenta, identificar les emocions, saber gestionar-les i aplicar les eines per compensar les dificultats que presenta. Al mateix temps a les famílies i educadors se’ls ofereix pautes d’actuació que ajuden a millorar els problemes emocionals i conductuals del nen tant a casa com a l’escola. El treball grupal i el seguiment continu amb la família i escola és primordial per obtenir bons resultats en el tractament.\nÉs un trastorn específic de l’aprenentatge amb la lectura de base neurobiològica, una dificultat significativa per adquirir la lectura que presenten alguns nens amb intel·ligència, motivació i escolarització adequada.\nEls nens i nenes amb dislèxia tenen especialment afectades aquelles habilitats lingüístiques associades a l’escriptura, la memòria a curt termini, la percepció i la seqüenciació. Presenten dificultats a l’hora d’automatitzar la lectura i l’ortografia.\nTrastorn de l’escriptura: Disgrafia\nSón el conjunt d’errors de l’escriptura que afecten a la paraula i no al seu traç. Es centra en l’aptitud per transmetre el codi lingüístic per mitjà de grafemes respectant la seva ortografia tan natural com arbitraria.\nTrastorn del càlcul: Discàlculia\nÉs una dificultat específica d’aprenentatges de l’aritmètica de base neurobiològica que afecta el procés numèric i del càlcul en nens amb un coeficient intel·lectual normal. Repercuteix en un baix rendiment en l’àrea de matemàtiques; tenen dificultats per recordar conceptes bàsics d’aritmètica, taules de multiplicar, el significat dels símbols, interpretar els enunciats dels problemes i comprendre els conceptes de posició, relacions i mesura de xifres.\nTrastorns dèficit d’àtenció i hiperactivitat (tdah)\nÉs un trastorn d’origen neurobiològic, els símptomes del qual comencen a la infància i es caracteritzen per la presencia d’un excés d’activitat motriu, impulsivitat i dèficit d’atenció. Es tracta d’un quadre clínic que afecta majoritàriament a nens en edat escolar.\nEn la majoria de nens amb TDAH poden experimentar dificultats acadèmiques i/o de relació amb els companys ja que es caracteritzen per tenir dificultats en l’organització i planificació, dificultats per acceptar les normes i seguir-les, es distreuen fàcilment, presenten les feines incompletes, contesten impulsivament i perden o obliden les coses.\nÉs un patró recurrent de conducta negativista, desafiant, desobedient i hostil cap a figures d’autoritat. Els comportaments negativistes i desafiants s’expressen per una tossuderia persistent, resistència i mala tolerància a les ordres, cedir o negociar amb els adults. Es caracteritzen per una tendència deliberada a sobrepassar els límits o normes establertes, acceptant malament o culpabilitzant als altres dels seus propis actes.\nL’observació de canvis de l’estat d’ànim, irritabilitat, hipersensibilitat, negativisme, ideació de menyspreu, alteració de la son i la gana, queixes somàtiques i pèrdua d’energia, són alguns símptomes de la depressió infantil.\nEls nens amb aquests trastorns acostumen a experimentar un por intensa, preocupació o inquietud que poden durar llargs períodes de temps i afectar significativament a les seves vides.\nEl Binding és una metodologia innovadora per ensenyar a llegir i intervenir a les dificultats lectores. Consisteix en una intervenció personalitzada, utilitzant un programa informàtic on des de casa, els nens i nenes podran treballar per reduir els errors i augmentar la velocitat de lectura, reduint el baix rendiment escolar dels nens i nenes.\nEs tracta d’un projecte d’investigació de la Universitat de Barcelona\nUn mètode d’entrenament basat en l’evidència científica i dissenyat per especialistes de la Universitat de Barcelona.\nDes de casa,\nUn entrenament sistemàtic de la lectura que es realitza mitjançant un programa informàtic.\n15 minuts al dia,\nMillora l’actitud vers la lectura, redueix el nombre d’erros i augmenta la velocitat lectora.\nLectura mes fluida, millora de la comprensió i el seu rendiment sense mostrar cansament ni frustració\nPAUTES PER ESTIMULAR LA PARLA\nDISLÈXIA: QUÈ LI PASSA AL MEU FILL/A? 14 PREGUNTES I RESPOSTES SOBRE LA DISLÈXIA\nPortal de Sant Roc, 33


Andorra la VellaEl manifest “Per un Pirineu viu, aturem els JJOO d’hivern!”, impulsat per la plataforma Stop JJOO, segueix recollint i ampliant adhesions i a dia d’avui, ja compta amb suports tant destacats com els de l’ex-president de la Generalitat de Catalunya, Quim Torra; l’activista pels drets humans i diputat al Parlament de Catalunya, Ruben Wagensberg; el músic i cantant Lluís Llach o l’ exiliada Anna Gabriel.\nSegons Torra, “és necessari que govern comenci a canviar les prioritats i sigui capaç de replantejar les apostes cap al turisme de masses, l’oci de gran format o les operacions desajustades a la voluntat popular, així com tenir en compte les necessitats reals de les comarques i no imposar una candidatura dels Jocs Olímpics d’hivern Barcelona-Pirineus”.\nEl manifest va ser presentat públicament el passat 10 de novembre amb el suport inicial d’una quarantena de personalitats del Pirineu, entre les quals els esportistes Kílian Jornet, Núria Vilarrubla i Araceli Segarra, el filòsof Xavi Antich, els músics Alidé Sans i Sergi Carbonell (Txarango), l’editor Jordi Creus o l’economista Lourdes Beneria. Stop JJOO continua recollint suports col·lectius i personals al manifest, tant del Pirineu, dels Països Catalans com d’arreu, via web https://stopjjoo.cat/manifest/.\nAndorra vol formar part en la candidatura dels JJOO d'Hivern al Pirineu\nJocs d'Hivern Pirineu


AJUTS COVID per a persones afectades per ERTO\nInscripció prèvia a l'ajut extraordinari dirigit a persones treballadores afectades per un ERTO com a conseqüència de la crisi derivada de la COVID-19 i a persones amb contracte fix discontinu beneficiàries de la prestació extraordinària. S’obre el període per presentar el formulari d'inscripció prèvia necessari per a poder percebre l'ajut extraordinari, sempre que es compleixin els requisits establerts.\nLa relació per ordre d'entrada en la inscripció prèvia no atorga preferència en l'atorgament de l'ajut. Una vegada publicades les convocatòries dels ajuts extraordinaris i sense cap altre tràmit per part de la persona interessada, la presentació del formulari d'inscripció prèvia, emplenat amb les dades requerides, produeix els efectes de sol·licitud de l'ajut.\nREQUISITS PER ACCEDIR A LA INSCRIPCIÓ PRÈVIA\nQue es trobessin incloses en un (ERTO), amb suspensió total o parcial del contracte, per causes econòmiques, tècniques, organitzatives o de producció o derivades de força major relacionades amb la COVID-19, almenys un dia en el període comprés entre l'1 i el 31 de desembre de 2020 o, en els casos de persones amb contracte fix discontinu previst a l'apartat 2 de l'article 9 del Decret llei 30/2020, de 29 de setembre, en el termini esmentat.\nQue siguin titulars de la prestació contributiva per desocupació del SEPE, o de la prestació extraordinària prevista a l'article 9 del Reial decret llei 30/2020, de 29 de desembre, de mesures socials en defensa de l'ocupació, en el període indicat a l'apartat anterior, o tinguin pendent el reconeixement de la prestació per part del SEPE, derivat d'un ERTO dins del mateix període indicat.\nComplir  els requisits previstos a l'article 13 de la Llei 38/2003, de 17 de novembre, general de subvencions i altra normativa aplicable.\nTERMINI  INSCRIPCIÓ PRÈVIA\nEl formulari d'inscripció prèvia es pot presentar des de les 9.00 hores del dia 15 de febrer de 2021 i fins a les 15.00 hores del dia 25 de febrer de 2021.Inscripció telemàtica encara no oberta. Informació en aquest ENLLAÇ .\nORDRE TSF/33/2021, de 5 de febrer, per la qual s'obre el tràmit d'inscripció prèvia de l'ajut extraordinari dirigit a persones treballadores afectades per un expedient de regulació temporal d'ocupació com a conseqüència de la crisi derivada de la COVID-19 i a persones amb contracte fix discontinu beneficiàries de la prestació extraordinària