Coronavirus: Catalunya suma 1.230 nous casos de Covid-19 confirmats - Empordà\nCatalunya suma 1.230 nous casos de Covid-19 confirmats\nEl risc de rebrot tendeix a la baixa, però continua sent molt alt per la incidència a Lleida i l'àrea metropolitana\nACN 03.08.2020 | 11:07\nEl risc de rebrot és de 159,13, lleugerament més baix. ACN\nEl risc de rebrot és de 159,13, lleugerament més baix.\nEl risc de rebrot és de 159,13, lleugerament més baix que en el balanç anterior (161,9), però continua sent molt elevat -el llindar de risc alt se situa en 100-. Pel que fa a la velocitat de propagació, és d'1,02 (1,06 en les dades anteriors). Per PCR, Barcelona i l'àrea metropolitana sumen 963 nous positius i la regió de Lleida, 131. Hi ha 603 pacients ingressats, 105 a les UCI.\nAl Camp de Tarragona, s'han registrat 2.326 casos confirmats per PCR, amb un creixement de 21 positius respecte a l'anterior balanç. Si es tenen en compte totes les proves, el número acumulat de casos des de l'inici de la pandèmia és de 2.704, 21 més. El risc de rebrot és de 41,85 i tendeix a baixar; la taxa de confirmats per PCR se situa en 21,27 per cada 100.000 habitants i la Rt està per sota 1 i és de 0,91. En aquesta regió han mort un total de 394 persones.\nSanitat registra 3.092 nous positius per Covid-19 a Espanya i dos morts més.\nSanitat registra 2.789 nous positius per Covid-19 a Espanya i dos morts més.


Manual de selecció | I3PT Parc Taulí\nInici > L’Institut > Recursos humans – HRS4R > Manual de selecció\nDifusió de l'oferta de treball\nRecepció i avaluació de currículums\nFormalització de la contractació\nIncorporació de la persona candidata\nEn aquest sentit, l’institut va elaborar al 2017, el Codi de Selecció del CCSPT i les seves entitats vinculades, aprovat pel Patronat en la seva sessió de 28 de novembre de 2017. Aquest Codi, juntament amb el Codi d’Integritat i de Bones Pràctiques aplicable als professionals, recull els valors, principis i bones pràctiques que han d’orientar el comportament de l’equip directiu i del personal del Parc Taulí.\nPer tal de permetre una implantació més àgil, l’I3PT ha elaborat aquest Manual de Selecció per a la contractació del personal investigador i personal d’estructura de la institució, basat en els principis de contractació oberts, transparents i basats en els mèrits de les candidatures, tal com aconsella la Comissió Europea en el seu informe Open,Transparent Merit Recruitment (OTM-R).\nTot i això, en el cas que el personal objecte de contractació estigui finançat per una subvenció oficial, la normativa de l’organisme finançador preval sobre la normativa interna.\nL’Institut disposa de les següents categories per a la contractació de personal:\nTitulat Grau Superior I: Professional amb titulació de doctorat\nTitulat Grau Superior II: Professional amb titulació de llicenciatura, grau (carrera de més de 300 crèdits) o màster.\nTitulat Grau Mig: Professional amb titulació de diplomatura o grau (carrera de menys de 300 crèdits).\nOficial de segona: Professional amb una titulació de formació professional de grau superior o cicle formatiu de grau superior.\nAuxiliar: Professional amb una titulació de formació professional de grau mig o cicle formatiu de grau mig.\nEn tots els casos, la plaça s’avaluarà pels requisits mínims necessaris, per al bon desenvolupament del treball.\nAquest Manual consta del següents apartats:\nProcés de selecció exprés\nDifusió Oferta de Treball\nAmb la finalitat que el procés de selecció sigui el més Obert, Transparent i basat en els Mèrits (OTM-R) possible, l’estructurem en les següents fases:\n1. Identificació de la necessitat de la contractació\nL’investigador, la investigadora o la Direcció de Gestió inicia el procés de selecció amb la identificació de la necessitat de contractació de personal, omplint el “Formulari de contractació”.\nUna vegada identificada aquesta necessitat, es posarà en contacte amb el Departament d’Administració per avaluar la disponibilitat pressupostària, i en cas afirmatiu, elaborar el document “Descripció de Lloc de Treball (DLT)”, amb els requeriments competencials específics per desenvolupar les tasques concretes del lloc de treball, així com les condicions oferides.\n2. Publicació de l’oferta de treball\nEn base a la DLT descrita, des de l’Administració s’elabora el document “Oferta de Treball” i serà aquest departament l’encarregat d’enviar-li al o la Cap de Selecció del Consorci Corporació Parc Taulí (CCSPT) per a la seva codificació i publicació.\nProcés de selecció exprès\nEn situacions justificades de necessitat sobrevinguda d’incorporació de personal, com ara la substitució d’una persona treballadora amb incapacitat temporal sense previ avís, quan la incorporació de personal s’ha d’efectuar un dia concret per motius científics o està previst en una subvenció oficial, es pot seguir un procés de selecció exprés, consistent en l’escurçament de les fases, d’acord amb els terminis que s’hagin de complir per al bon desenvolupament del lloc de treball.\nEn els casos en què es consideri necessari per a una correcta avaluació de la candidatura, es podrà sol·licitar a l’Oferta que juntament amb el currículum, es presenti una proposta relacionada amb el lloc de treball.\nDifusió de l’oferta de treball\nL’I3PT, amb l’objectiu d’arribar al major número de persones interessades en formar part de la institució, fa difusió la seva web i altres web institucionals:\nDes del Departament de Selecció del CCSPT es publica l’oferta a la web institucional de l’I3PT i a la web del CCSPT.\nDes del Departament d’Administració de l’I3PT es fa difusió de l’oferta a entitats relacionades amb el sector, com per exemple: BIOCAT, universitats, Linkedin, i a EURAXESS.\nEl Comitè de Selecció té com a funció principal l’ avaluació de les candidatures presentades. És per aquest motiu, que els membres han de tenir la formació i experiència suficient per avaluar-les de forma objectiva.\nEl Comitè de Selecció ha de vetllar pel compliment de:\nEls principis del OTM-R en i durant tot el procés de selecció\nUn cop avaluada la candidatura, el comitè haurà d’emetre un informe amb l’avaluació del procés de selecció en si mateix on es valori la idoneïtat d’aquest conforme als principis, valors i procediment que s’ha de seguir, i un altre relatiu a les candidatures presentades.\nEl Comitè de Selecció estarà compost per un mínim de dos persones . Es poden donar tres supòsits, depenent de la naturalesa del lloc de treball:\nContractació personal d’estructura: La Direcció de Gestió, el o la Cap d’Administració, i en cas que sigui necessari, la persona responsable del departament que té la necessitat de personal i/o el o la Cap de Selecció del CCSPT.\nContractació de personal investigador: El o la Cap de Grup, l’Investigador o investigadora Responsable i el o la Cap d’Administració, i en cas que sigui necessari, la Direcció de Gestió i/o el o la Cap de Selecció del CCSPT.\nContractació de càrrecs directius: La Direcció del CCSPT i aquells càrrecs que es considerin necessaris per a una avaluació correcta i objectiva de les candidatures.\nLa recepció de currículums es fa principalment a través d’una plataforma de reclutament, a la qual tenen accés el o la Cap de Selecció i el o la Cap d’Administració.\nEn els casos en què les institucions on es publica l’oferta tinguin les seves pròpies plataformes , i per tant no és possible posar l’enllaç per rebre les ofertes per la via habitual, el o la Cap d’Administració rep un correu electrònic de l’entitat amb un enllaç per descarregar el currículum.\nEl Comitè de Selecció avalua les candidatures d’una manera objectiva, en tres fases:\nFase 1: avaluació dels currículums segons el grau d’acompliment dels requisits de l’oferta de treball, mitjançant una graella.\nFase 2: les candidatures escollides a la fase 1, se’ls fa una entrevista per obtenir una major informació de les seves aptituds i actituds. Aquestes es realitzaran de forma presencial a l’I3PT, però en el cas que sigui necessari es poden realitzar per Skype. Les entrevistes seguiran el guió establert per al Comitè de Selecció per realitzar una avaluació objectiva, tot fent ús de la graella prèviament elaborada, on constaran els elements a avaluar i la puntuació.\nFase 3: Les candidatures que superen la Fase 2, se’ls realitza un examen psicotècnic i si es considera oportú altres proves selectives.\nUn cop finalitzat el procés d’avaluació, i seguint la Política d’Igualtat de l’I3PT, el Comitè escull la candidatura que millor s’adapta a les necessitats de la institució.\nLa comunicació a la persona escollida la fa el o la Cap d’Administració mitjançant una notificació via la plataforma de reclutament que s’utilitzi (per tal de finalitzar el procediment intern de la plataforma) i via telefònica a fi d’ oferir una comunicació més personalitzada.\nUna vegada la persona candidata ha acceptat l’oferta de treball, des del Departament d’Administració comunica al Departament de Selecció, mitjançant l’informe final del procés la persona escollida per ocupar la plaça.\nEn el cas que cap candidatura superi l’avaluació feta pel Comitè de Selecció, la plaça quedarà deserta i es podria tornar a convocar.\nLa comunicació a les candidatures que no han superat las fases de selecció es realitza mitjançant una notificació via la plataforma Talent Clue.\nPer tal de poder formalitzar el contracte, el Departament d’Administració requereix a la persona candidata la següent documentació:\nFotocòpia targeta afiliació o document on consti el número. En el cas que sigui el primer cop que teniu una relació laboral, haureu d’anar a Tresoreria (amb el DNI) per tal de demanar l’esmenta’t número d’afiliació.\nFotocòpia de la titulació acadèmica. Compulsada pel personal del grup professional 1. Aquesta compulsa es farà a l’Administració de Personal amb la presentació del títol original.\nNúmero de compte bancari: IBAN\nEl Departament d’Administració de l’I3PT registra la informació necessària relativa a la candidatura a l’aplicació Hipòcrates, tal com s’explica al document “Registro de Personal I3PT”.\nUn cop registrada tota la informació, el Departament d’Administració de l’ institut , envia al Departament d’Administració de Personal del CCSPT, encarregats de gestionar els contractes de totes les entitats del Parc Taulí, la següent informació:\nLa sol·licitud de contractació mitjançant el document “Petició de Contracte”, que s’elabora automàticament a partir de l’aplicació Hipòcrates.\nL’Informe final de procés.\nTota la documentació requerida a la persona candidata abans esmentada.\nLa persona incorporada és rebuda pel o la Cap d’Administració i la Direcció de Gestió, Investigador o investigadora responsable, o la persona responsable del Departament.\nAquesta és informada de:\nInformació específica en funció del lloc de treball\nPla Estratègic en R+D+I 2016-2020\nProtocol davant assetjament sexual i de gènere\nCodi de Selecció CCSPT, en allò que no s’oposi a aquest Manual.\nCodi d’Integritat i de Bones Pràctiques CCSPT.\nThe European Charter for Researchers & The Code of Conduct for the Recruitement of Researchers. Comissió Europea, Brussel·les, 2005.\nOpen. Transparent and Merit-based Recruitement of Researchers. Comissió Europea, Brussel·les, juliol 2015.\nTowards of European Framework for Research Careers. Comissió Europea, Brussel·les, juliol 2011.\nPla Estratègic de Recerca i Innovació en Salut 2016-2020(PERIS).\nNou Reglament Europeu de 2016/679 de Protecció de Dades.


És el segon atac racista que reben els nois d’aquest centre (que acull 50 menes d’entre 15 i 18 anys) en pocs dies\n7 min. Barcelona 06/03/2019 23:15\nNATÀLIA VILA / GEMMA GARRIDO\n“Va entrar un home jove, brandant un tros de ganivet llarg, picant contra les parets i amenaçant els nois: cridava que els volia matar a tots”, explica una de les educadores que van presenciar l’escena al centre de menors estrangers no acompanyats ( menes ) de Canet de Mar, al Maresme. Va passar dimarts a la tarda. Era un veí del mateix carrer, que pocs minuts després va ser detingut per la policia i que ara està en llibertat amb càrrecs per un delicte d’amenaces. Ahir la Generalitat va explicar que es presentaria com a acusació particular contra l’agressor.\nÉs el segon atac racista que reben els nois d’aquest centre (que acull 50 menes d’entre 15 i 18 anys) en pocs dies. Dijous de la setmana passada una vintena de veïns es van manifestar a les portes de l’Ajuntament per protestar contra la inseguretat que asseguren que pateixen per culpa dels nois. Durant la concentració van increpar i insultar tres dels nois del centre, que tornaven cap a casa. “No vaig entendre per què ens escridassaven”, va explicar ahir a l’ARA l’Abderrahmane, un d’ells. “Em vaig sentir molt malament, discriminat: és el que passa amb el racisme”, va afegir el Sufian.\nEls nois tenen 16 i 17 anys, i dijous van topar de casualitat amb el grup de veïns que protestaven i els acusaven de cometre robatoris en cases i furts al carrer. “No sabia ni qui eren, ni què hi feien allà, ho vaig saber després”, va explicar el Sufian amb l’ajuda de la traductora del centre. “Havíem anat a la biblioteca per connectar-nos a internet, així podem parlar amb la família”, va afegir. “Hi ha alguns veïns racistes -va lamentar l’Abderrahmane- però és millor passar-ne, amb la resta hi ha molta cordialitat”. Ell, de fet, va a l’institut: “Tinc més de cent amics a Canet -presumeix- i tots volen que em quedi aquí, em diuen que no me’n vagi”, va explicar.\nEls dos atacs contra els nois han desconcertat una bona part dels veïns d’aquest municipi del Maresme i alhora han desencadenat una allau de solidaritat. “Des de dijous ens han trucat molts veïns avergonyits per la imatge que ha donat el poble i s’ofereixen per ajudar-nos”, assegura la coordinadora del centre, Marta Montoya. El centre ho aprofitarà per posar en marxa un programa de “mentoria”: dilluns començaran a buscar voluntaris que vulguin acompanyar els nois i fer-los de referent, i millorar la integració al poble.\nEls veïns que viuen al voltant del centre i els que els veuen sovint, a la biblioteca (al centre del poble), asseguren que els nois “no causen problemes”. “Alguns veïns volen fer creure que això és el Bronx i no és veritat”, es lamentava ahir una veïna a aquest diari. “Aquí, els uns i els altres ho barregen tot, racisme, convivència i política també”, afegia una comerciant que veu els nois cada dia.\nUn atac “intencionat”\nAquest centre que la direcció general d’Atenció a la Infància i l’Adolescència (DGAIA) té a Canet està gestionat per l’empresa Eduvic, que des de l’octubre té llogades les instal·lacions per allotjar-hi els nois. Es tracta de la casa de colònies Can Brugalora, propietat de l’alcaldessa del municipi, Blanca Arbell (ERC). “No és un atac gratuït: fa mes i mig que un grup de veïns amb idees poc democràtiques van fer una crida per assenyalar els menes [i culpar-los] de tot el que passa al municipi”, va denunciar Arbell en conversa amb l’ARA. Amb tot, l’alcaldessa de Canet assegura que no hi ha “cap denúncia per robatori o assetjament a noies joves” com assenyalen alguns veïns, i que els autors de l’onada de fets delictius de les últimes setmanes són màfies que actuen a tot el Maresme. “Els nois es comporten com qualsevol adolescent de la seva edat”, subratlla l’alcaldessa. Els Mossos d’Esquadra també van aclarir a l’ARA que no hi havia cap evidència que relacionés l’arribada dels nois al poble amb l’augment de fets delictius a la zona.\nAl carrer, entre els veïns, també circula la idea que els atacs són “intencionats” perquè “venen eleccions”. “En aquest poble troben una bossa d’escombraries fora de lloc i ja hi ha grups que carreguen contra l’Ajuntament; amb els menes tenen l’excusa perfecta per culpar-los de tot i generar odi”, comentava el depenent d’un establiment just al davant de la biblioteca. “L’any passat també vam tenir un munt de robatoris i aquests nanos encara no havien arribat -assegurava una altra comerciant-. Es posen aquí al davant cada dia i he sentit mil històries sobre ells, però mai he vist res”, assegurava. “El màxim que m’han fet és pispar-me el paquet de tabac un dia que estava despistat”, admetia el propietari del bar més pròxim al centre: “Són bons nanos, aquell d’allà sobretot -diu mentre assenyala un dels nois-: a mi ja em diuen avi i tot”, afegia rient.\nAtac racista, segons la Generalitat\nTal com ha avançat l'ARA, la Generalitat es personarà com a acusació particular contra l'agressor per preservar els drets dels infants i adolescents. La secretària d'Infància, Adolescència i Joventut, Georgina Oliva, ha lamentat que els joves que viuen en aquest centre d'acollida s'hagin vist obligats a enfrontar-se a "accions verbals i físiques tenyides d'un component clarament racista i xenòfob", i ha qualificat l'atac racista contra aquests menors d'"absolutament intolerable".\nLa Generalitat actuarà com a acusació particular contra l'home que ha intentat atacar els joves i els adults al seu càrrec i Oliva assegura que és una decisió "lògica i comprensible" com a màxim responsable de la defensa de tots els nens del país, "però també per fer costat els professionals que els acompanyen i que pateixen pressions".\nOliva ha indicat que aquest acte respon a la " instrumentalització politica d'alguns grups polítics" del racisme, uns col·lectius minoritaris però que alenten protestes contra el consistori i contra els menors. Davant d'aquestes actituds, segueix la secretària, Catalunya té ara "una oportunitat d'or" per demostrar que és una societat plural, de convivència i d'integració. "Tenim les eines i el convenciment per fer-ho", ha afegit.\n402 'menes' al Maresme\nEn els dos primers mesos de l'any han arribat 429 'menes', un centenar més de joves que en el mateix període de l'any passat, que la xifra vorejava els 300. Uns 3.580 menors no acompanyats s'acullen actualment al sistema de protecció de la Generalitat, segons la secretària d'Infància, Adolescència i Joventut. D'aquests, 402 nois viuen a municipis del Maresme, en algun dels 11 centres que el departament de Treball, Afers Socials i Famílies ha obert al llarg del 2018.\nL'intent d'atacar els joves amb un matxet té lloc després que un grup de veïns es concentrés davant l'Ajuntament de Canet de Mar dijous passat i acusés els nois d'haver comès robatoris i furts en cases i carrers del municipi, així com de generar inseguretat ciutadana. Amb tot, els Mossos d'Esquadra aclareixen a l'ARA que no hi ha cap evidència que relacioni l'arribada dels joves al poble amb l'augment de fets delictius a la zona.\nSOS Racisme condemna aquests fets, que qualifica de "molt greus", i apunta que alguns veïns ja van adreçar-s'hi dijous passat preocupats per l'auge d'actituds racistes. "La reacció no és una causa directa de l'extrema dreta, però aquesta ideologia sí que és l'instigador principal. El problema és que vivim en un ambient racista, fomentat d'arrel per les polítiques europees i sovint sense distincions entre l'esquerra i la dreta", diu David Karvala, activista d'Unitat Contra el Feixisme i el Racisme.\nKarvala assegura que respostes com les d'aquest home son fruit d'un entorn que menysprea l'estranger i que veu l'immigrant permanentment com una amenaça. "És una tragèdia que gent de barri pugui culpar aquests joves de qualsevol delicte només perquè han nascut en un altre país", lamenta.


Dimarts, 10 Juliol 2018 14:24\nOntinyent intensificarà la propera setmana la seua programació de “Cultura de Barri” amb l’inici del Festival “Ontijazz”, una iniciativa organitzada per Ad Libitum i l’Ajuntament d’Ontinyent amb l’edició del X aniversari i la III en memòria del seu impulsor Luis Martínez.\nDilluns, 09 Juliol 2018 16:32\nL’onada de calor que es registra estos dies a la Comunitat Valenciana ha motivat que, segons adverteix la Direcció General de Salut Pública, s’haja activat l’alerta de nivell taronja/alt en diverses zones de la Comunitat Valenciana, entre les que aquest dilluns i dimarts es troba Ontinyent.\nDilluns, 09 Juliol 2018 16:31\nLa californiana “Vel The Wonder” encapçala el cartell del I Festival de Rap d’Ontinyent amb entrada gratuïta al parc Ausias March\nLa rapera californiana “Vel The Wonder” encapçala el cartell del I Festival de Rap d’Ontinyent, “Festocho”, organitzat per l’Ajuntament d’Ontinyent al marc de la programació de “Cultura de Barri”, impulsada pel consistori junt a diverses associacions i entitats.\nDilluns, 09 Juliol 2018 16:28\nVeïns i associacions han presentat finalment 181 propostes a “Ontinyent Participa 2019”, la iniciativa del Govern d’Ontinyent que permetrà als ciutadans triar la destinació de 600.000 euros de la partida d’inversions municipals (un 20% més que en l’anterior edició).\nDivendres, 06 Juliol 2018 15:13\nLa passarel·la sobre la CV-81 es tallarà al trànsit de vianants des de dilluns amb motiu de la segona fase de les obres del nou accés a Ontinyent per l’Avinguda de Torrefiel.\nDivendres, 06 Juliol 2018 15:12\nDijous, 05 Juliol 2018 14:21\nEl futur Hospital d’Ontinyent comptarà amb dues zones d’estacionament per a la ciutadania, amb al voltant de 250 places, i una altra per a la plantilla i els professionals del centre sanitari a un dels soterranis amb 120 places.\nDijous, 05 Juliol 2018 14:19\nL’Ajuntament d’Ontinyent va a procedir a la substitució d’un total de 44 luminàries de vapor de sodi existents als carrers Martínez Valls i José Iranzo per altres tantes luminàries LEDs de baix consum.\nDijous, 05 Juliol 2018 14:18\n80 xiquetes i xiquets començaven aquest dilluns la II Escola d’Estiu Campus d’Ontinyent, organitzada per l’Ajuntament, la Fundació Universitària Vall d’Albaida i la Universitat de València (UV).\nPàgina 250 de 276


TV3 estrena dijous un documental que demostra el paper conciliador dels líders d'Òmnium i l'ANC\nBarcelona"Ja som amics. Hi ha diàleg". Ho diu de la Guàrdia Civil el 20 de setembre, a mitja tarda, Jordi Sànchez. Ha sigut una jornada tensa, en què l'escorcoll al departament d'Economia semblava a estones un pretext per provocar avalots que justifiquessin una escalada de la repressió. L'Estat està nerviós per la imminència de l'1-O i la humiliació que li suposarà si no aconsegueix desarticular el referèndum. Durant tot el matí, els Jordis han estat intentant fer de pont entre l'autoritat estatal i els milers de persones concentrades a rambla Catalunya, davant de la conselleria. Però la Guàrdia Civil ha estat torpedinant sistemàticament la interlocució. "Ens han preparat una trampa de collons", s'exclamava el líder de l'ANC, hores abans, suggerint que l'operació policial tenia segones i terceres intencions. Però ara l'ambient s'ha relaxat i Sànchez fins i tot diu –se suposa que metafòricament– que aniran a fer unes canyes. D'això fa 279 dies, dels quals 253 els ha passat empresonat a Soto del Real, juntament amb el president d'Òmnium, Jordi Cuixart.\nAquestes són algunes de les escenes que es poden veure a '20-S', el documental de Mediapro que s'emetrà dijous a TV3, després del 'Telenotícies', i que es preestrena aquest vespre als cinemes Aribau. Dirigit per Jaume Roures i amb guió de Lluís Arcarazo, permet seguir els esdeveniments de la jornada amb una proximitat absoluta. No només perquè la productora va dedicar una unitat a seguir en tot moment el que passava, sinó perquè ha recollit totes les filmacions que ha pogut de les persones que van participar en aquelles mobilitzacions. No hi ha narrador: són les imatges les que mostren els detalls de la jornada, incloent-hi les mitja dotzena de vegades en què els Jordis cridaven a la calma i rebutjaven explícitament la violència, contra el que afirma la causa instruïda per Llarena que els va dur a la presó.\n"L'ús generalitzat de les càmeres permet la democratització de la informació", explicava Arcarazo en una trobada amb 'Público' i l'ARA. "I les imatges mostren clarament que no hi ha cap consciència d'estar encapçalant cap mena de rebel·lió". En aquest sentit, els vídeos demostren que els vehicles de la Guàrdia Civil als quals es van enfilar els Jordis a la nit –justament per desconvocar la concentració– havien servit de plataforma durant tot el dia als periodistes o als manifestants. Són aquestes imatges, i les d'algun incident aïllat posterior sense conseqüències, les que les televisions espanyoles van repetir una vegada i un altra.\nLa idea que s'està construint un relat es mostra també en els àudios de la declaració del major Josep Lluís Trapero davant del jutge de l'Audiència, inclosos en el documental. El mosso recorda que dos agents de la Guàrdia Civil van ser a la porta d'Economia en tot moment, cosa que el fiscal posa en dubte sarcàsticament, tenint en compte la gentada que envoltava l'accés a l'organisme. Les imatges, però, demostren que efectivament hi va haver una parella de guàrdies civils custodiant la porta, a l'altra banda del passadís que els líders d'Òmnium i l'ANC van aconseguir fer, per garantir els accessos al departament. "Podríem haver explotat molt més el to en què se li fan les preguntes a Trapero a l'Audiència, com si l'estiguessin ja jutjant", revela el guionista.\nUn altre focus del documental és la 'visita' de la Policia Nacional a la seu central de la CUP. És una operació estranya, perquè els agents intenten entrar a les dependències de la formació sense una ordre judicial. Un cop els líders de la formació la reclamen –i no apareix– dues dotacions de la Policia Nacional s'estan durant hores i hores als carrers adjacents a la seu. És una configuració atípica, perquè no deixa punt de fuga. I de nou, segons els testimonis que recull el documental, es fa versemblant la idea que es tractava d'una operació adreçada a incitar algun esclat per justificar l'ús extensiu de la força. Però aquesta presumpta provocació va topar amb una resposta per part dels líders de la CUP basada en la resistència pacífica i marcada per un ambient, fins i tot, festiu. La imatge d'Anna Gabriel, Eulàlia Reguant, Mireia Boya i Mireia Vehí ballant contrasta amb l'hostilitat dels agents de blau marí.\nEl mateix passa amb les famoses armes que van quedar desateses dins d'un dels cotxes de la Guàrdia Civil. D'una banda, no hi ha explicació que ho justifiqui, ja que es tracta d'una omissió greu per part dels policies estatals que, de nou, alimenta la idea que es va anar deixant pólvora perquè esclatés el foc. I, a més, el documental recull les imatges aèries de l'helicòpter dels Mossos que demostra com, un cop es va conèixer l'existència d'aquestes armes, van estar sota vigilància en tot moment (i amb agents de la policia catalana de paisà, a prop del vehicle, per si calia intervenir).\n"Hi ha imatges de tensió, però no tenim imatges de ningú tirant un tros de fusta", explica Arcarazo. "Jo hi vaig ser i l'únic que es tirava eren alguns clavells". De fet, un clavell acompanya durant bona part de la jornada Jordi Sànchez: és la nota de roig encès que trenca la grisor general de la màquina administrativa que, aquell 20 de setembre, va començar a girar a plena velocitat.\nTV3 Jordi Sànchez Jordi Cuixart


La nostra biodiversitat - Revista Mètode\nLos mensajeros de la biodiversidad, de José Ramón de Camps Galobart, publicat per Carbrame 98 (Barcelona, 2019. 21 × 25,5 cm, 476 pàgines).\nTots hem sentit a parlar mil vegades del canvi climàtic, de l’escalfament global, de la pèrdua de biodiversitat del planeta, de la importància de salvar les selves filipina, malgaixa, amazònica… Però, i els nostres ecosistemes, què?\nDoncs d’això va l’obra que analitzem. La primera impressió que fa és la d’un «llibre d’art» tant per la mida, com pel paper pergamí, com per l’acurada enquadernació, com per les làmines i fotos que es veuen en fullejar-lo. Tanmateix, tot i tenir base aquesta impressió, si més no per la rica il·lustració que té, la veritat és que és molt més que un llibre de regal: és una lliçó –més ben dit, deu lliçons– de biologia i també un cant a la conservació de la natura.\nNomés obrint-lo ja us adonareu que la il·lustració no és sols un complement del text, que també, sinó tota una finalitat en si mateixa. Els dibuixos, realitzats ex professo, són d’una llegenda: Josechu Lalanda, que col·laborà amb Félix Rodríguez de la Fuente. Fets en l’estil d’apunts de camp en blanc i negre, reflecteixen molt bé diversos temes que tracta el text. Les 133 fotos, d’una quinzena d’autors consagrats, són de gran qualitat i afegeixen una visió realista molt enriquidora. Finalment, les làmines antigues donen un toc romàntic i glamurós.\nEs nota que l’autor, José Ramón de Camps, té experiència en la realització de llibres, ja que el resultat és impecable també pel que fa al fons. I com ho ha aconseguit? Doncs rodejant-se d’un grup d’experts en el tema. Per exemplificar la biodiversitat de la península Ibèrica ha seleccionat deu de les espècies més emblemàtiques: la cabra salvatge ibèrica, la pirinenca o herc (bucardo en castellà), el llop, el linx ibèric, l’ós bru, el gall fer, el trencalòs, la papallona apol·lo, l’àguila daurada i la imperial ibèrica.\nL’intel·ligent plantejament que ha fet l’autor és adoptar un format de conversa: formula preguntes a diversos especialistes, que li van contestant, sovint de forma força extensa, de manera que de mica en mica vas aprenent. Com que les preguntes, de tipus zoològic, biològic, etològic o ecològic, han estat molt ben escollides i són les que faria qualsevol persona no versada que tingués interès a conèixer, al final acabes amb una idea molt clara del paper que representa aquella espècie a la piràmide tròfica i també veus l’efecte que està tenint el canvi climàtic sobre ella.\nEn definitiva, estem davant d’una obra d’art pels dibuixos i les fotos, però que alhora és una eina divulgativa de primer ordre que ens mostrarà una part essencial del nostre patrimoni natural i ens evidenciarà la importància de conservar-lo. A més a més, en llegir-lo, aprendrem aspectes interessantíssims i divertits de la biologia i el comportament d’aquestes espècies que comparteixen amb nosaltres el meravellós territori ibèric.\nLlibres Focus verd Monogràfic


Inauguració de l'hort - Escola Sant Nicolau\nDesprés de mesos de dur treball, el passat dia 6 de març es va inaugurar oficialment l’hort de l’escola.\nA una zona del terrat, els alumnes de 3r d’ESO han construït amb palets i fustes unes jardineres molt sòlides que van impermeabilitzar i després van omplir amb terra. Seguidament hi van instal·lar un sistema de reg automàtic.\nUna cop muntada tota la infraestructura, els nens i nenes de 2n d’EPRI ja van poder colgar els planters que havien preparat a les aules i d’altres que van comprar: maduixes, cebes, llenties, carbassons, un llimoner, enciams, tomàquets, …\nLectura del discurs\nRemenant la terra\nLa inauguració va ser un gran moment per a petits i grans. Els de 2n havien decorat la zona amb banderoles i globus i, després de tallar la cinta, van llegir un emotiu discurs escrit per ells, que us transcrivim:\n“Bon dia, estem aquí reunits per celebrar la inauguració de l’hort de Sant Nicolau.\nVolem donar les gràcies als nois i noies de Secundària per haver construït aquest hort tan bonic.\nEls nens de 2n plantarem moltes verdures i llegums i ens comprometem a cuidar-ho tot molt bé.\nConvidem a tota l’escola a participar d’aquest projecte.\nSant Nicolau al XIII Premi Sambori 2019


Imatge de la històrica militant feminista, antifranquista i independentista Maria Huguet / ACN\nLleidaLa històrica militant feminista, antifranquista i independentista Maria Huguet i Recasens, de 62 anys, tancarà la llista de la Candidatura d'Unitat Popular-Crida Constituent pel 27-S a la demarcació de Lleida. Des de la CUP-CC destaquen que el fet que Huguet tanqui la candidatura "és un reconeixement explícit a la seva trajectòria política iniciada durant la llarga nit del franquisme". Així mateix, l'il·lustrador i dissenyador gràfic balaguerí Jordi Calvís, també formarà part de la candidatura per Lleida. Calvís col·labora amb el setmanari Som Garrigues, i també amb l'Assemblea Nacional Catalana (ANC) en el disseny de diferents campanyes.\neleccions plebiscitàries 27-S sobiranisme independència


La roda de premsa havia de començar a les cinc, però ha començat un quart d’hora tard. L’encapçalaven Joaquim Nadal, conseller de Política Territorial i Obres Públiques, i Xavier Casas, segon tinent d’alcalde de l’Ajuntament de Barcelona. Hi havia una trentena de periodistes. En Nadal ha estat qui ha tingut la veu cantant a la roda de premsa. Ha estat completament impassible i ha parlat molt pausadament sense canviar l’expressió. Durant la primera estona només ha tornat a explicar el que ja se sabia. Entre els periodistes es notava nerviosisme i expectatives per aconseguir dades noves.\nNadal ha explicat les decisions que s’havien pres respecte als edificis 6 i 8 del passatge de Calafell, i el 6 del carrer de Conca de Tremp, i ha dit com seria el procés de reompliment del túnel de maniobres de l’estació del Carmel. Ha explicat que es faria un primer forat horitzontal travessant la runa enfosada per injectar els primers metres cúbics de formigó, que arribarien fins als primers 30 metres del túnel. A partir de llavors, cada 30 metres s’afegiria el formigó des de dalt verticalment. Alhora, ja des d’avui mateix es continuen els treballs de reforç de l’estació del Carmel. Nadal ha dit que es farien servir 8.300 m3 de formigó i jo li he recordat que Jose Luis Nieto, de Gisa, havia dit que serien entre 15.000 i 18.000. Nadal ha contestat que, efectivament, per reomplir tot el túnel es necessitaria aquesta quantitat, però que ell es referia a una altra cosa. A més, ha afegit que no es deixarien bombolles, per la qual cosa es farien cates verticals sense cap mena de perill.\nTambé ha explicat que entre quinze dies i tres setmanes es podria garantir al 100% que no hi hauria més incidents. Mentrestant, ha garantit que no s’esfondrarà cap més edifici, però no assegura que cap més no vagi a terra. Diumenge a la tarda i dilluns es començarà a injectar ciment a l’esvoranc i serà a partir de llavors que s’enderrocaran els edificis afectats.\nPer acabar, quan el conseller i segon tinent alcalde han començat el torn de preguntes, que s’ha allargat tres quarts d’hora, els periodistes han insistit a preguntar si es depurarien responsabilitats, quan i si afectarien polítics i tècnics. El conseller ha dit que fins que no finalitzi el període d’emergència i no es faci l’expedient informatiu de la situació no es buscaran responsabilitats.\n(Enric Borràs a les 7 de la tarda des de la Seu de Política Territorial)


Airbnb® | Varaždin County: lloguers de vacances i allotjaments\nTroba llocs on allotjar-te a Varaždin County a través d'Airbnb\nAllotjaments a Varaždin County\nČakovec, Međimurska županija, Croàcia\nGornja Voća, Varaždinska županija, Croàcia\nVa passar una estancia fantàstica, una hospitalitat increïble, molt recomanable!\nAmfitrions molt educats, amb un apartament bonic i ampli. A 15 minuts a peu del centre. Té tot el que necessitaria alguna parella de famílies, sobretot a la cuina.\nUbicació tranquil·la i relaxant amb un aparcament fora de la carretera. Apartament està elegant i còmode. Llit i mobles còmodes. WiFi és ràpid i fiable. Els pares de Kristina són càlids i acollidors i el nostre coneixement limitat de les llengües no va ser mai una barrera per als nostres xats. Som majors i era una passejada una mica més llarga del que esperàvem, però tot i així manejable. Recomano fermament aquest apartament per a visitar la bonica ciutat de Varazdin.\nGent agradable, bon lloc.\nTot va ser súper amfitrió extremadament amable i comunicatiu! Tot elogi!\nEls amfitrions eren molt amables i hospitalaris. L’allotjament és molt ampli i tot sembla que estiguis a casa teva. Per descomptat, només paraules d’elogi.\nEspectacular! L'apartament és bonic, molt ampli, còmode i net. La meva mare va dormir al llit doble i vaig dormir al sofà llit, i totes dues són molt còmodes. A la cuina hi ha una cafetera Dolce Gusto, és molt pràctic per no haver de fer cafè cada dia. Hi ha un supermercat molt a prop, a menys de 10 minuts a peu. La ubicació és molt bona: Varazdin és preciós, i d’aquí vam anar a Ptuj a Eslovènia en menys de mitja hora; a 1h estàvem a Maribor, i a 2h a Graz a Àustria. Els pares de Tina, que viuen al lloc, són excel·lents; super acollidor i amable. L’Odie, el cadell, és el més cutre que he vist mai. Un lloc fantàstic, molta gent, preu ditto. El recomano a qualsevol persona del centre de Croàcia i espero tornar. Sorprenent! L'apartament és bonic, molt ampli, còmode i net. La meva mare dormia al llit doble i jo dormia al sofà llit, i totes dues són molt còmodes. A la cuina hi ha una cafetera Dolce Gusto, és molt convenient no haver de fer cafè cada dia. Té supermercat molt a prop, a menys de 10 minuts a peu. El lloc és molt agradable: Varazdin és preciós, i d'allà vam anar a Ptuj a Eslovènia en menys de mitja hora; a 1h estàvem a Maribor, i a 2h fins a Graz a Àustria. Els pares de Tina, que hi viuen, són excel·lents; super acollidor i amable. L’Odie, el cadell, és el més cutre que he vist mai. Un lloc fantàstic, gent fantàstica, molt bon preu. El recomano a tothom que viatgi al centre de Croàcia i espero tornar.\nEs tracta d’un apartament molt gran i espaiós, molt net i l’amfitrió és molt amable.\nKalnik, Koprivnica-Križevci County, Koprivničko-križevačka županija, Croàcia\nTopličica, Varaždinska županija, Croàcia


Si no canvia la configuració del seu navegador, vostè accepta el seu ús. Llegir texte cookies:\nSupervisem i planifiquem per als nostres clients el correcte compliment de les obligacions de caràcter formal i legal establertes per la legislació vigent.\nGestionem tots els procediments relatius a la relació de l’empresa amb els seus treballadors i l’administració pública, d’acord amb el marc legal vigent.\nOferim un assessorament personalitzat que li permetrà externalitzar tots els processos comptables de la seva empresa.\nUs assessorem i realitzem totes les operacions mercantils necessàries per a la gestió de les vostres societats, fidels en tot moment en la legislació vigent.


M. Assumpta Baig: 2011\nAhir a l’Escola d’estiu, de Rosa Sensat, va participar-hi el ministre Àngel Gabilondo en el Tema General, que enguany dediquem a tractar el tema: “Aprendre a aprendre”. Aquest és el resum que es publica, en el diari d'EE, escrit per David Altimir i Jordi Navarro.\n“En la seva intervenció el ministre d’Educació, Ángel Gabilondo, va mostrar-se a favor d’un model de mestre coratjós i potent com a profes¬sional, que integri coneixement i ètica, i que tingui el deure de millorar la societat a partir del desenvolupament de les potencialitats de tots els infants i joves que té al davant.\nGabilondo, que no en va és catedràtic de Filosofia, va dir que millorar l’educació vol dir començar millorant-nos nosaltres mateixos, i va defensar que, per ser bon professor, s’ha de ser primer bona persona i tenir curiositat. «Ser professor vol dir tenir la necessitat de canviar, de millorar, amb humilitat, i que mai es coneix prou, i educar és acceptar que un mateix no està del tot educat». Per això, en l’ofici de mestre hi ha la necessitat de continuar aprenent.\nEn la mateixa línia, el ministre va dir que «aprendre no és un lloc de pas, sinó un lloc per viure-hi, per instal•lar-s’hi tota la vida», i que aprendre no és buscar el sentit de les coses, sinó que és donar sentit a les coses.\nPel que fa a la tasca dels mestres i professors, Gabilondo va expressar que el mestre té una tasca molt humil, que és sortir del davant, però saber estar al costat. «El bon mestre és qui diu ‘fes-ho amb mi’ i no ‘fes-ho com jo’», i també el que sap motivar, mobilitzar emocio¬nalment l’alumne.\nDe fet, pel professor i ministre Gabilon¬do, ensenyar és molt difícil perquè vol dir deixar aprendre, i deixar aprendre és una acció. No és no fer res, és donar pro¬tagonisme a l’altre i, per tant, paraules com esforç, treball i exigència no tenen propietari.\nFinalment, Ángel Gabilondo va acabar fent una referència a la gestió política, tot dient que les con¬viccions s’han de re¬flexar als pressupostos i que, en aquest sentit, es necessiten més recursos per a l’educació”\nEnviat per Assumpta Baig 1 comentario:\nLa política, ostatge de la banca\nEls governs han d'actuar enfront de la crisi sense culpar-ne les víctimes i sense reformes oportunistes\nDijous, 2 de juny del 2011\nAquesta crisi deixarà ferides profundes que trigaran a cicatritzar. Les destrosses econòmiques, poc o molt, se superaran. Però hi ha un altre tipus de mals que seran duradors. Un és la pèrdua d'independència i sentit moral de la política. He pogut comprovar aquest mal en gent diversa. L'última vegada, la setmana passada en una xerrada a l'Ateneu de Sant Cugat. Al col•loqui, un dels assistents em va fer la pregunta que he sentit nombrosíssimes vegades en aquests dos últims anys: «Si la causa de la crisi van ser els excessos dels financers, la complicitat de les agències de control i la negligència dels supervisors públics, ¿per què, llavors, tots ells viuen tan tranquils i els polítics ens fan pagar a nosaltres la factura, mitjançant reduccions de salaris i pensions, augments d'impostos i retallades de despeses socials?».\nÉs una pregunta justa i necessària. La resposta me la va donar el meu bon amic, el prestigiós notari i intel•lectual, Juan-José López Burniol. Després de demanar la meva opinió sobre la capacitat de la política per fer passar per l'adreçador la banca, va acabar dient amb paraules sàvies i santes: és a dir, el que la política li diu a la banca és «heus aquí l'esclava del senyor, faci's en mi segons la teva paraula».\nDit De manera menys evangèlica, molts ciutadans veuen la política com a ostatge de la banca; i els governs, com a portaveus dels banquers. Aquest sentiment ciutadà està molt estès. Ha impulsat l'onada d'indignació que ha portat molta gent a ocupar les places de les nostres ciutats. Molts dels cartells que es podien llegir denunciaven aquesta complicitat entre política i banca.\nPerò és un sentiment compartit per molts altres ciutadans que sense haver ocupat les places se senten igualment indignats per aquesta servitud de la política. Això explica la tolerància amb aquestes ocupacions i la dificultat dels responsables de l'ordre públic per desallotjar-los.\nMala cosa aquesta de la falta d'independència de la política. No deixarà de tenir conseqüències a llarg termini, en termes de pèrdua de legitimitat dels governs, independentment del seu color polític.\nEl moviment ciutadà de signe conservador del Tea Party als Estats Units va tenir l'impuls inicial en la indignació amb les ajudes del Govern de George W. Bush a la banca. Barack Obama es va beneficiar electoralment d'aquest rebuig, però ara els seus partidaris l'estan acusant del mateix. El Govern laborista de Gordon Brown al Regne Unit va resultar perjudicat per aquest sentiment i va perdre les eleccions. Però el del conservador David Cameron ha hagut d'expressar la seva impotència política per controlar la banca. A Espanya, aquest sentiment ja ha passat factura al president Rodríguez Zapatero. I, a Catalunya, les mobilitzacions contra les retallades de despesa s'alimenten de la mateixa font.\n¿Que potser estic dient que els nostres governs no han d'enfrontar-se als efectes de la crisi, com és el dèficit públic? De cap manera. Siguin quines en siguin les causes, ara s'ha d'actuar per evitar mals majors. El que no pot fer, no obstant, un Govern són dues coses.\nLa primera, culpabilitzar les víctimes. Això és afegir humiliació al dolor. La causa de l'actual dèficit públic no van ser ciutadans pidolaires o governs malgastadors, com de manera irresponsable diu la cancellera alemanya Angela Merkel. Irlanda o Espanya tenien superàvit abans de la crisi. El dèficit va sobrevenir com a conseqüència de les ajudes públiques a la banca, de les despeses soials més grans i del descens dels ingressos públics que va portar la recessió econòmica. Però la majoria de ciutadans són conscients que ara l'esforç l'hem de fer entre tots; el que els indigna és que se'ls culpabilitzi.\nLa segona és no vendre gat per llebre. És a dir, no actuar de manera oportunista, aprofitant la crisi per fer reformes que tenen una altra justificació; o per anar al desballestament de polítiques socials o del sector públic només per beneficiar interessos privats. És el cas de la Big Society de Cameron. Hi ha reformes com les de les pensions que no tenen res a veure amb la crisi, i que, no obstant, és necessari abordar. Però s'han d'explicar sense mals oportunismes.\nUn cas paradigmàtic en el nostre cas és el de les caixes d'estalvi. Han estat durant més d'un segle unes institucions financeres exemplars i exitoses. Però la negligència dels seus gestors durant el període de vaques grasses i la deixadesa de la supervisió pública les han portat a la situació actual. Els fons públics que s'han d'utilitzar i les decisions polítiques que s'han de prendre han de servir per mantenir l'essència de les caixes, no per entregar-les a aquells que les han portat a aquesta situació. Contràriament, seríem davant del descontrol financer més gran de la nostra història. Seria un exemple clar de com la política ha acabat sent ostatge de la banca.\nÉs necessari i urgent rescatar la política de la situació d'ostatge en què està. En aquest sentit, és encoratjador veure com el moviment dels indignats espanyols el que busca és una regeneració moral de la política democràtica.\nCatedràtic de Política Econòmica (UB\nEnviat per Assumpta Baig No hay comentarios:\nEditorial de Nou Cicle: L’àgora té drets!\nArran de la obtusa resolució de la Junta Electoral Central, i per si no era prou clar, els portantveus dels concentrats han declarat públicament que no figura entre les seves intencions la de demanar el vot per ningú ni contra ningú; ni tampoc cap activitat destinada a impedir o dificultar la votació de la ciutadania. La seva intenció és tan sols la de fer constar, mitjançant la concentració o la manifestació, la situació dramàtica en què es troba la gent que està rebent les pitjors conseqüències de la crisi econòmica, entre els quals una joventut més preparada que mai però condemnada a viure a precari.\nLa transparència d’aquestes intencions ha estat captada per la immensa majoria de la ciutadania, que no cessa de donar mostres de solidaritat amb els concentrats, des del qui participen a les cassolades nocturnes o ofereixen la seva col•laboració especialitzada en un o altre tema, fins als bars veïns o els particulars que aporten aliments al llarg del dia.\nLa Junta Electoral Central ha de revisar la seva resolució o bé els governs encarregats d’aplicar-la n’han de forçar la interpretació, de manera que el dret de concentració i de manifestació que no interfereix en el procés electoral sigui plenament garantit.\nL’assemblea no és la democràcia. La democràcia ha de tenir totes les garanties formals necessàries perquè no esdevingui l’imperi dels clàssics “culs de ferro” assemblearis, perquè l’opinió de tots i cadascun dels ciutadans i ciutadanes, arribat el moment decisiu, valgui exactament igual, rics o pobres, homes o dones, joves o vells, obrers o pagesos, savis de l’acadèmia o savis de la vida, artistes o artesans, religiosos o agnòstics o ateus, llestos o no tan llestos, xerraires o meditatius…. Aquesta és precisament la grandesa de la democràcia.\nL’assembla, però, és l’àgora del comú, és la deliberació lliure i oberta de la qual va néixer la democràcia. I és, segurament, on la democràcia es regenera, en la mesura que promou la implicació col•lectiva de les persones, la seva solidaritat amb els altres i la reflexió necessària per poder enriquir el debat. L’àgora és el bressol de la democràcia. Respecte per l’àgora. L’àgora té drets.\nALERTA A LES CRISIS\nfa un cert temps que parlem, des de tots els àmbits, de la crisi econòmica, molts sense entendre-hi gaire; però personalment començo a estar més preocupada per la crisi política.\nVull desenvolupar la meva tesi amb el màxim respecte i solidaritat amb tots aquells (homes i dones) que pateixen la crisi econòmica, des de l'atur, o que subsisteixen per la col·laboració de familiars, amics o coneguts.\nTinc el ple convenciment que en un periode de temps raonable, els més experts, ja que no està tan en les nostres mans com en la d'ells (i poques elles), aconseguirem de nou una estabilitat entre treball i economia que ens faci avançar per surtir de la cris econòmica. Tot vaticina que no tornàrem a ser "los nuevos ricos" com semblavem aquests darrers anys però sense comparacions amb l'abans podrem viure amb dignitat.\nEm preocupa més la crisi política perquè la seva superació està en mans de tots i totes i sembla que no hi dediquem la importància necessària quan algun grup polític utilitza de la manera més barroera i cínica les seves intervencions per evidenciar els governants, sense donar-se en compte,o potser sí, que el que posen en entredit és la política i els homes i dones que en aquests moments representem els nostres electors i electores.\nDe mica en mica es van laminant les institucions, els partits, els procesos electorals..., i fins hi tot el món associatiu, deixant la societat sense mitjans i medis per encarar processos democràtics forts i fiables, imprescindibles i necessaris en una societat democràtica.\nA aquest trist panorama cal afegir-hi un ingredient, possiblement encara més preocupant, que es el poc interès per fer viure la democràcia als infants i joves a l'escola, a casa, en la societat.\nSi ningú vetlla i cuida la democràcia com podrà subsistir i/o avançar la democràcia amb participació i creació amb noves formes per adaptar-nos a la societat del coneixement?.\nDe Antonio Machado:\n" Unos cuantos hombres honrados, que llegaban al poder sin haberlo deseado, acaso sin haberlo esperado siquiera, pero obedientes a la voluntad progresiva de la nación, tuvieron la insólita y genial ocurrencia de legislar atenidos a normas estrictamente morales, de gobernar en el sentido esencial de la historia, que es del porvenir. Para estos hombres eran sagradas las más justas y legítimas aspiraciones del pueblo; contra ellas no se podía gobernar, porque el satisfacerlas era precisamente la más honda razón de ser de todo gobierno. Y estos hombres, nada revolucionarios, llenos de respeto, mesura y tolerancia, ni atropellaron ningún derecho ni desertaron de ninguno de sus deberes".\nSalut i Republica!!!\nGRÀCIES CHIQUI PER LA SALUTACIÓ QUE M'HAS ENVIAT AQUEST MATÍ I PEL PERMÍS PER PENJAR-LA AL BLOG\nFeia uns quants dies que volia dedicar un espai a Josefina Aldecoa, una dona que admirava pel seu recorregut com a mestra i com escriptora. Avui he trobat aquest article que m'ha agradat.\nCuando yo tenía ocho años, vivía en una casa en el campo, una casa perdida en las montañas de León, la casa en que nací. Para ti es imposible imaginar lo que supone esto, el aislamiento y la libertad, la dureza y la debilidad, la valentía y el miedo de los niños en el campo”. Así arranca Cuento para Susana, que Josefina Aldecoa escribió para su hija y que hoy se continúa leyendo, mejor dicho, dictando, en las aulas de primaria del colegio Estilo, que fundó a finales de los años cincuenta –una isla en pleno franquismo–.\nEstas palabras, que siguen explicando tan bien la infancia de aquellos que buscábamos renacuajos en el patio del colegio y acabamos criando a nuestros hijos entre moles de cemento, reverberaron ayer en el Círculo de Bellas Artes de Madrid durante el homenaje a la que fue escritora, pedagoga y, por encima de todo, una mujer elegante. No me refiero tan sólo a sus collares de perlas ni a la media melena rubia y lacia que lució hasta su muerte. Se trata de otra cualidad que interioriza la firmeza y la tolerancia, la curiosidad y la prudencia, capaz de desplegar un sentimiento confortable a su alrededor. Lo recordaban ayer algunos padres de alumnos, como Jorge Valdano o Joaquín Estefanía: no hubo mejor ejemplo de refinamiento estético y progresismo intelectual que ella. Victoria Prego habló de la obra magna que Aldecoa tejió a lo largo de cincuenta años, la que no genera derechos de autor pero deja huella. “Y eso que el colegio le costaba dinero”, recordó. Padres y alumnos, por un día, nos sentamos mezclados y muy cerca, lejos de debates desalentadores y conscientes del peso de ese motor social llamado escuela.\nHeredera de los principios educativos de la República, Josefina Aldecoa se hizo mayor el día en que fusilaron a su profesor de la Escuela Preparatoria. A pesar de la censura, simultaneó sus dos pasiones: literatura y educación, y dado que conseguir libros era una tarea ardua en los cuarenta, estableció una buena red con sus compañeros de juventud: José María Valverde, los Sánchez Ferlosio, Alfonso Sastre, Jesús Fernández Santos, o posteriormente con el que sería su marido, Ignacio Aldecoa. Miembro de la generación de los 50, la joven Josefina iba a visitar a Pío Baroja y veía pasar a Azorín por la calle de la Montera. Su ideario educativo, inspirado en el de la Institución Libre de Enseñanza, insistía en tratar a cada niño como una persona, estimular su creatividad, exigirle lo mejor de sí mismo, desarrollar su sentido crítico e imponer pautas: “Pocas, pero muy claras”, solía decir, consciente de que nada desconcierta más a un niño que la ausencia de normas.\nDesde hace dos años, Josefina dejó de ir a diario a la escuela y se refugió en su casa de Santander, Las Magnolias, donde falleció antes de llegar la primavera. A pesar de que la tentaran para entrar en política, se resistió a abandonar las famosas puertas correderas de su despacho. “Nunca castigaba”, recordaron los alumnos, pero bastaba una mirada suya, cuatro palabras, para saber qué límite se había traspasado. En los últimos tiempos intervino en algunos debates actuales: aseguraba que era una barbaridad separar a niños y a niñas; también sostenía que, si bien era imprescindible que los padres dedicaran tiempo a los hijos, había comprobado que los niños cuyos dos progenitores trabajaban respondían mejor. Defendía la cultura del esfuerzo, pero sin disociarla de su principal prioridad: “Lo más importante es que los niños sean felices”.\nTal vez por ello, en las aulas se escucha su aria preferida, con la que se le despidió, el dueto de las flores de Lakmé, ahora que el jazmín se entrelaza a la rosa.\nLa gran cortina de fum d’Artur Mas\nPosted: 31 Mar 2011 05:21 AM PDT del blog d'en MIQUEL ICETA\nEl govern de Convergència i Unió està creant una gran cortina de fum per emmascarar la seva política de retallades socials.\nAra s’inventen unes preteses noves exigències del Govern d’Espanya per reduir la despesa. No hi ha cap nova exigència, el cert és que el Consejo de Política Fiscal y Financiera (un dels pocs organismes de tipus federal que tenim) va aprovar el 2010 –amb el vot favorable de la Generalitat de Catalunya– uns criteris de contenció del dèficit que fixen un objectiu concret per a l’any 2011. En aquest exercici, els pressupostos de la Generalitat no poden incorporar un dèficit superior a l’1,3% del PIB. És una exigència que es van autoimposar el conjunt d’administracions públiques espanyoles.\nCorrespon al Govern de Catalunya presentar uns pressupostos conforme a aquest objectiu. Si el Govern de Catalunya decidís no complir-lo, seria sota la seva responsabilitat i hauria d’afrontar la penalització que patiria la credibilitat de les finances de la Generalitat.\nL’altre argument del govern Mas és que l’Estat no s’ha compromès a abonar a la Generalitat 1.450 milions d’euros acordats en el Fons de Competitivitat incorporat al nou model de finançament vigent des de l’any 2009. Els socialistes hem exigit, abans des del govern i ara des de l’oposició, el pagament d’aquesta quantitat. De fet, aquest compromís està també recollit en la moció d’ERC aprovada aquesta setmana al Congrés dels Diputats amb els vots favorables del Grup Socialista. Des del nostre punt de vista en el Govern de Catalunya ha d’incorporar aquesta partida com a previsió d’ingressos en el projecte de pressupostos de la Generalitat. Si el govern espanyol no abonés aquesta quantitat abans del 31 de desembre, l’increment del dèficit que en resultaria seria responsabilitat exclusiva de l’Administració General de l’Estat.\nEl govern Mas ha de deixar de jugar amb les xifres i parlar de maquillar-les, i presentar d’immediat un projecte de pressupostos de la Generalitat per permetre un debat transparent i rigorós sobre la qüestió.\nEls socialistes, que som partidaris de polítiques d’austeritat i reformes, ens oposem a la política de retallades socials indiscriminades impulsada pel govern, especialment en els terrenys de la salut i l’educació públiques. Es poden complir els objectius de dèficit de manera ben distinta i, sobretot, renunciant a eliminar el que queda de l’impost de successions i donacions, ja suficientment reduït pel govern anterior, per no reduir encara més els ingressos de la Generalitat en una conjuntura econòmica tant adversa.\nTampoc no podem acceptar l’intent de CiU de defugir responsabilitats, demorar problemes i justificar retallades per la via de reivindicar el pacte fiscal. L’any 2013 s’haurà de revisar el sistema de finançament vigent tal com el propi acord preveu, cosa que CiU havia oblidat d’incorporar en l’acord de finançament del 2001. CiU està en el seu dret de plantejar al govern d’Espanya sorgit de les eleccions generals de l’any vinent l’obertura de negociacions, però fins llavors correspon al Govern de Catalunya defensar el model vigent i extreure’n el màxim rendiment.\nAra parlarem dels UNIFORMES\nLa Consellera Irene Rigau, per anar despistant a la gent de les grans preocupacions del món educatiu i pedagògic, i poder “anar fent bullir l’olla” ha llençat el debat dels uniformes escolars i ràpidament ha matisat que és un tema que han de decidir els consells escolars de cada centre.\nSorprèn aquesta nova manera de governar, jo us marco agenda en temes delicats de decisió i entretant no es tracten temes pedagògics, de l’aprenentatge de l’infant i/o jove, de la comprensió i aprofundiment dels temes, de l’organització i planificació per atendre a cadascú des de les seves necessitats, i...\nNaturalment que els centres han de tractar de quina és, i ha de ser ,la forma correcta de vestir-se per anar a l’escola, ja que a cada feina correspon un vestuari adequat, que no necessàriament ha de ser un uniforme.\nCrec que la Consellera ha formulat la proposta més fàcil, tots iguals, i, a la vegada més semblant a l’escola privada i concertada d’elit. No és nou, doncs fa pocs dies, ens la feia en l’escola segregada de nens i nenes.\nJo estic més d’acord en la visió que he llegit en algun mitjà de la directora de l’Institut Superior d’Estudis Psicològics (ISEP) Clínic de Granollers, Lourdes Nadal, que diu : “Hem d’educar en la diversitat perquè l’escola no és una bombolla diferent a la societat”. En aquest sentit, Nadal aposta per “potenciar la cohesió, treballant les diferències individuals de cadascú”.\nDecidir diàriament quina és la roba que l’infant o el jove es posarà, segons l’activitat que es realitzi, ha de ser un treball educatiu: de diàleg i acord entre infants i joves amb els adults, de saber escollir i d’ armonització estètica, entre altres. Si ho fem des de que són petits serà més senzill dialogar i raonar de més grans.\nEl mes de març, el mes de les DONES\nEnguany hem celebrat el centenari de la celebració del dia de la dona treballadora- el 8 de març- i, darrerament més que la celebració d’una data, que també, es va allargant gairebé durant tot el mes de març.\nDurant aquest mes vaig formular una pregunta oral en el Ple del Senat a la ministra Leire Pajín per conèixer les intencions del govern per incrementar les denúncies de maltractaments i violència de les dones des del principi de la falta de respecte dins la parella.\nVaig formular la pregunta des de la indignació, preocupació i impotència, no sols meva, sinó que la comparteixo amb altres dones, quan escoltem, que una dona ha estat assassinada pel seu marit o company sense que hi hagués denúncia.\nA hores d’ara coneixem que des de les primeres agressions fins a l’assassinat acostuma a passar prou temps; però malauradament, en masses casos, no hi ha denúncia a l’agressor, malgrat conèixer que sense denúncia prèvia no hi ha protecció possible.\nLa ministra en la seva resposta va continuar demanant a les dones que fessin les corresponents denúncies per poder actuar, reconeixent que es un pas difícil però que cal fer-lo.\nDijous passat vaig poder llegir com a notícia que la ministra de sanitat, política social i Igualtat anunciava que s’ampliava l’ús dels telèfons mòbils de teleassistència per a les víctimes de violència de gènere encara que no hagin fet la denuncia a comissaria. La proposta l’havia fet en la reunió amb els consellers de les CCAA.\nCrec que és un pas endavant per ajudar a les dones víctimes de mals tractes, i, que ben aviat es creïn els passos o procediments perquè les dones que s’adrecin als ajuntaments o als Instituts de les Dones de les CCAA se’ls hi entreguin els dispositius i pugui ser una mesura eficaç, encara que serà molt difícil d’avaluar.\nEn el ple següent vaig tenir la possibilitat d’intervenir en la moció que va presentar el Grup Socialista per a incentivar projectes que tinguin com a finalitat la participació activa de les dones grans en tots els àmbits de la societat. De fet era una continuació del congrés que s’havia clausurat el dia abans sobre les dones grans.\nAquesta va ser la meva intervenció pel grup de l’Entesa Catalana de Progrés:\nVull començar reconeixent el valor de la lluita de moltes dones per la igualtat, per la visibilitat d’aquestes dones, la majoria anònimes, i el treball callat i discret que han fet les dones grans en aquesta societat. Vull també felicitar la ministra. Crec que enguany ha estat un encert dedicar el Dia Internacional de la Dona Treballadora (a mi encara m’agrada dir «dona treballadora») a les dones grans. M’atreveixo a dir que possiblement el treball per la igualtat de drets i deures d’homes i dones és la transformació de més gran importància duta a terme en el nostre país en les últimes dècades. Espero, desitjo i treballaré per complir el títol del manifest del Partit Socialista de Catalunya amb motiu del 8 de març, que es diu «Ni un pas enrere».\nAquesta setmana, a l’entorn del 8 de març, són moltes les qüestions que es publiquen sobre l’avanç i allò que encara ens resta per fer. Jo avui em vull referir a l’estudi de la retribución laboral por géneros, perquè és on jo crec hi ha en aquest moment més diferències. Diferències que calculen que, fins i tot, no podrem estar en una igualtat salarial fins dins d’una dècada. Déu n’hi do! Tot i així, l’estudi té unes notes optimistes, com que la desigualtat salarial és més petita entre els més joves. De fet, diu que entre 18 i 25 anys la diferència és de 1 554 euros, però aquesta es dispara a partir dels 65 anys, amb una diferencia de 12 364 euros anuals.\nAquesta és la realitat, forma part de la nostra història i de la nostra cultura. La majoria de dones que avui estan entre els 65 i els 75 anys van haver de deixar els estudis sense haver-los acabat per anar a treballar i per treballar sense Seguretat Social. Fins i tot hi havia les grans empreses que feien plegar les dones en el moment que es casaven, perquè poguessin dependre dels seus marits. Algunes, no pas totes, després s’han pogut incorporar al món del treball i de les cotitzacions a la Seguretat Social. Però ara, quan són grans, els arriba la jubilació i el que cobraran, evidentment, és molt diferent del que continuaran cobrant les seves parelles o els homes, en general.\nSón una generació, però, que ha lluitat per tants temes que tampoc vol compassió. I així ens ho van deixar molt clar ahir en el manifest del Congrés. No volen compassió, volen ser considerades ciutadanes de ple dret i que se’ls faciliti l’envelliment actiu i participatiu, perquè les seves aportacions són una ajuda a la cohesió social, al coneixement i a la cultura.\nM’ha agradat aquesta iniciativa del Grup Socialista, perquè la societat, i sobretot els seus governants, tant els de l’Estat espanyol com els de les comunitats autònomes, han de reconèixer el saber, l’experiència, el treball voluntari, el suport emocional i econòmic que la gent gran aporta a les famílies i en conseqüència a la societat. El nostre grup considera excel•lent l’exposició de motius de la moció, però des del primer moment va tenir la impressió que els dos punts que presenta la moció —punts que també compartim— es fonamenten molt en el treball, l’esforç i la voluntat de les dones d’una generació que s’ha implicat i ha treballat molt per ser actives i fer avançar la família i la societat. Per això nosaltres vam proposar unes esmenes que avui hem vist que s’han transaccionat. La primera perquè s’insti el Govern a actuar, però que es faci també conjuntament amb les comunitats autònomes, perquè a Catalunya l’Estatut de Catalunya considera una competència de la Generalitat totes les polítiques adreçades a dones i polítiques d’igualtat. Per això ens sembla important fer aquest pas i deixar-ne constància a la moció. I nosaltres també hi volem afegir un punt. Un punt per la implicació també del Govern de l’Estat, conjuntament amb les comunitats autònomes, per continuar —i fixem-nos que diem «continuar», conscients com som que en temps de crisi no ens podem permetre grans alegries— impulsant les polítiques de salut, de serveis a les persones, de l’habitatge, igual com l’accés a la cultura a l’esport i al temps de lleure.\nInsisteixo en la necessitat de continuar amb aquest impuls, perquè en aquest temps que es parla tant de retallades, cal tenir en compte que seria injust fer retallades en polítiques adreçades a les dones grans. I per això també vull deixar constància en aquest moment de la meva estranyesa que Convergència i Unió que va dient i demanant i fent un ambient d’inestabilitat econòmica a Catalunya i de retallades, i va dient que retallarà i retallarà i retalla serveis a Catalunya, faci propostes amb cost econòmic al Govern de l’Estat. Compartim les seves demandes però ens sembla que ara no és el moment, que és en cada moment quan hem de veure quan hem de demanar el pas per poder-lo fer en positiu. Ens congratulem, però, que hi hagi hagut aquesta transaccional, que contempla les nostres dues esmenes i que avança també amb el pas que Convergència i Unió demanava. Jo des d’aquí també li demano que sobre tot a Catalunya no es facin retallades a les dones grans, i deixar també potser constància que en els moments que estem vivint, de situació de crisi, cal no retallar, cal continuar impulsant polítiques, però també hauríem de començar a tenir en compte que en temps com els actuals les polítiques que hem de fer també han de tenir en compte la gran heterogeneïtat que hi ha entre les dones, o també entre homes i dones, i aquesta heterogeneïtat comporta situacions diferents i necessitats també diferents. Potser ja no es el moment de dir que ens agradaria que tot fos per a totes les dones, sinó que comencéssim a considerar que unes i altres necessiten polítiques diferents, perquè les situacions que viuen també són diferents.\nEn el món educatiu de l'ESPLAI hi ha diversitat d'opcions\nMassa sovint tendim a homogeneitzar l'escola, l'educació, les famílies, els nens i nenes i..., sortosament, sota de cada concepte hi ha diversitat d'opcions igual com cada persona i nen i nena és única i diferent de l'altre.\nUs copio el comunicat que han publicat avui alguns esplais, que el practiquen des de l'associacionisme educatiu i voluntari, farts ja de que se'ls vulgui encasillar amb una oferta més mercantilista.\nQuina llàstima que en dues legislatures, com a mínim, del Parlament de Catalunya, treballàrem, sense èxit, per a promoure una llei de l'associacionisme educatiu i el món del lleure. Avui continua faltant-nos per a poder prioritzar polítiques en aquest camp\nEsplais Catalans, Esplac critiquem el tractament que rep l'esplai per part d'alguns mitjans de comunicació, associant-lo a criteris mercantils i de prestació de serveis.\nL'inici de la setmana blanca a les escoles catalanes ha portat a què diferents mitjans de comunicació, entre ells els de la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, se'n fessin ressò. Les diferents notícies que han aparegut en els mitjans, han anat estretament lligades a la paraula 'esplai' com a 'serveis' educatius de lleure per distreure els infants durant tota aquesta setmana. A més a més, s'han fet declaracions on es vinculava directament la viabilitat del que s'anomenava 'esplai' a la conjuntura econòmica de crisi. Aquest tractament, lligat a la diversitat de moviments d’educació en el lleure al nostre país, porta a la coexistència de models i objectius diferents sota l’empara d’una mateixa denominació: l’esplai.\nTot i així, Esplais Catalans entenem que la prestació de serveis socioeducatius i l’associacionisme educatiu són dues coses que cal diferenciar. No concebem cap altra manera d'entendre l'esplai, sinó com a part d'aquest associacionisme educatiu de base, voluntari i popular. Els esplais treballem a partir dels valors de l’educació en drets dels infants, la laïcitat, el voluntariat, l’associacionisme, l’internacionalisme i l’amistat. Construïm una participació activa i democràtica de les persones en la presa de decisions, per esdevenir una escola de ciutadania compromesa amb la transformació social i el país.\nAmb aquest comunicat, Esplais Catalans, volem fer arribar tant als mitjans de comunicació com a la societat en general, el nostre malestar pel tractament i la vinculació directe de l'esplai a criteris econòmics sense cap més funció que la prestació d'un servei. Demanem obrir espais de debat als mitjans de comunicació per explicar la vinculació històrica de l'esplai al moviment associatiu, educatiu i juvenil.\nEn cap cas volem desmerèixer o criticar la prestació de serveis socioeducatius, que entenem com a quelcom important i amb una funció social cabdal per a la societat, però que cal diferenciar de la tasca voluntària.\nAprofitem també per emplaçar als mitjans de comunicació a fer ressò de la Monifesta't, la Trobada de Monitors i Monitores d'Esplais Catalans, que celebrarem a Canet de Mar els propers 26 i 27 de març, on l'eix central girarà al voltant dels esplais laics, associatius i voluntaris.\nCiU aplica el programa del PSC en la flexibilització del 80 Km/h\nLes vacilacions de CiU amb el tema del 80 Km/h han estat a l'ordre del dia aquestes darreres setmanes, i fins i tot el temps metereològic se li ha posat en contra.\nDissabte a la C-32 anunciaven que diumenge a partir de les 22 hores hi hauria canvi de senyalització i avui ha estat el dia que en més trams de l'autopista la senyalització ens ha fet anar a 80 km/h. És o no un tema de contaminació?\nEl conseller Felip Puig ens va dient que no servia per reduir la contaminació, ni tampoc la siniestralitat d'accidents, per tal de donar la raó al president Mas quan en campanya deia “CiU suprimirà aquesta limitació ja que no obeeix al sentit comú ni a la prioritat de reduir accidents” I, resulta que els primers dies que posa en marxa la proposta, que fa ara, que és precisament la contemplada en el programa del PSC, la metereologia li demostra que és una mesura per reduir la contaminació, mostra que el govern tripartit treballava amb sentit comú.\nNO VOLEM SEGREGAR A LES ESCOLES\nAhir va ser noticia en els mitjans de comunicació visuals, i , avui ho és en els escrits, que el president de la Generalitat, Artur Mas, la consellera d’ensenyament, Irene Rigau, i el conseller de cultura, Ferran Mascarell es van reunir amb representants d’entitats de la societat civil com Òmnium Cultural, el Centre Unesco de Catalunya o la Plataforma per la Llengua, de la que en forma part Rosa Sensat, per fer front comú en la defensa del model lingüístic actual de l’escola catalana.\nDavant de la premsa Rigau va assegurar que “mai no se separaran els alumnes per raó de llengua” i que no es farà “ni un pas enrere” en un model que fa trenta anys que funciona i que té el recolzament majoritari de la societat. Chapeau!, que dirien els gavatxos i tot el meu recolzament perquè així sia. Amb la llengua i la cultura d’un poble no s’hi juga ni es fa electoralisme. Aquesta és una premissa que vaig “mamar” a casa i al llarg de la meva trajectòria, tan política com ciutadana, mai l’he oblidat ni traicionat. D’aquí la meva satisfacció quan dimarts passat vaig poder parlar en català al Senat.\nEstic totalment d’acord amb la Consellera que “mai no se separaran als alumnes per raó de llengua” però crec que s’ha quedat curta en l’afirmació, ja que, molts i moltes, el que volíem escoltar és que “mai no se separaran els alumnes a Catalunya per cap raó ni de llengua, ni de sexe, ni de procedència, ni de res” ja que malauradament fa uns pocs dies afirmava, també a la premsa, que no sols acceptava, de bon grat, que hi haguessin escoles que separen per sexe, sinó que obria la porta a dóna’ls hi el concert., tal com ja va fer en el seu moment la consellera, Carme Laura, en els governs de Pujol. És de justícia recordar, que els governs presidits per Maragall i Montilla no van incrementar els concerts amb escoles que separessin nens i nenes.\nCATALÀ AL SENAT\nDia 18 de gener del 2011. Quin gran dia pels senadors i senadores que ens expressem habitualment amb llengües diferents a la castellana però que també són llengües oficials. Personalment el vaig viure com un dia molt emocionant.\nAhir el nostre Estat plurilingüístic va donar un pas més a l’estrenar una modificació del reglament del Senat que ens dona el dret a expressar-nos en les llengües catalana, valenciana, gallega, euskera i en castellà (naturalment) en els debats de les mocions en el Ple del Senat.\nMalauradament l’emoció i l’alegria no va ser plena ja que el Grup Popular (que ja no havia votat aquesta modificació) no va fer ús d’aquest dret, i el seu rebuig va portar a que molts d’ells, i d’elles, no es posessin els auriculars (els “pinganillos” que els hi diuen per depreciar l’eina) .\nAquesta sensació agredolça també l’he tingut avui al llegir en alguns mitjans de comunicació aspectes com “capricho político”, “pinganillos de oro” i altres, remarcant el cost econòmic de la mesura i titllant-ho de frivolitat en temps de crisi. Pocs han estat els que han donat a la notícia l’avanç com a respecte i protecció d’unes llengües que són de tot l’Estat espanyol.\nVoler situar aquest debat des del cost econòmic és no tenir cap altre argument ja que cal conèixer que no ha incrementat el pressupost del Senat sinó que ha fet un exercici de restitució d’altres despeses per donar viabilitat a una realitat del nostre Estat.\nEl meu desig és que el pas de poder expressar-nos cadascú en la nostra llengua ajudi a l’entesa d’aquesta realitat plurilingüística per part de tots els pobles d’Espanya i a convertir el Senat com autèntica cambra territorial de cooperació entre els territoris dotant-la de majors competències en el procés legislatiu.\n2011 : anem enrera en l'educació? i en l'ensenyament?\nAvui s'ha publicat en el DOG l'estructura del Departament d'ensenyament i per tant confirmo algunes qüestions que ahir havia llegit en algun diari dels que vaig fullejar.\nPrimera qüestió: el canvi de nom del departament que passa a ser d'ensenyament i no d'educació. El canvi no és baladí sinó que respon a diferents visions d'interpretar el paper de l'escola, la família i la societat en la formació i educació de la persona. CiU retorna al seu model d'ensenyar.\nSegona qüestió:la separació en dues direccions generals, una per a les escoles públiques i una altra per a les escoles concertades i privades. Sorpresiu que CiU després de tant insistir per fer-nos canviar el model educatiu com a servei públic pel d'interés públic per tal que englobés les escoles públiques i les privades sostingudes amb fons públics, ara estableix la gestió separant-les en dues direccions generals.\nTercera qüestió: en moments de crisi i després d'insistir en la reducció de càrrecs m'ha semblat que hi ha més direccions generals que en l'anterior departament.\nAixí podria anar incidint en aspectes que en el pas del temps hi trobarem explicacions o que podrem anar comentant.\nEn el món educatiu de l'ESPLAI hi ha diversitat d'...\nCiU aplica el programa del PSC en la flexibilitzac...\n2011 : anem enrera en l'educació? i en l'ensenyame...


fragments i textos - Cristina Santmartí i Torruella.: Mercat de Música Viva Vic ( MMVV 2010 )\nVIC REUNIRÀ MÉS DE 600 ARTISTES AL MERCAT DE MÚSICA VIVA\n- MMVV 2010.\nEl Mercat de Música Viva de Vic 2010 incorpora en la seva 22a edició tres nous espais del Centre L’Atlàntida i un nou escenari al recinte de El Sucre que permetrà celebrar un concert mentre es prepara la següent actuació.\nEl Mercat compta amb prop de 100 concerts de programació oficial, més de 600 artistes en els 12 escenaris, prop de 80 expositors, més de 1.200 professionals acreditats a l’última edició i 31 concerts de l’escena emergent.\nAquest any s'ha destacat la ‘internacionalització’ del certamen gràcies a la col·laboració amb festivals de països com França o Itàlia. Es tracta de Badel Med Music de Marsella (França) o el MEI de Faenza (Itàlia).D'altra banda, també s'ha destacat el 5è Congrés estatal de Sales de Música en Directe (ACCES) i la 1a Trobada de circuits de Músiques actuals. D’aquesta manera, segons el director, ‘se sobrepassa la dimensió de totes les sales de música d’Espanya’, ja que venen convidats d’altres estats i, ‘per primera vegada’, es farà un ‘congrés per posar en comú els problemes o avantatges que poden tenir les sales’.\n"arden las sombras de tu pasado, arden en llamas nuestros abrazos..."\nSidonie: "Por ti" "y es que me salen rosas por la boca cuando me preguntan por ti..."\nQuimi Portet: "una declaració d'amor a aquesta ciutat i a l'espècie humana."\nPublicat per Cristina a 19:04


Els comerciants de Riberaygua i Travesseres demanen més zones de vianants - Altaveu el diari digital d'Andorra\nAmb l’exemple de l’èxit de la reforma del carrer Callaueta al cap, la presidenta de l’associació que aplega les botigues del barri, Rosa Pascuet, destaca que el barri permet més espais d’aquest tipus\n05/09/2021 (13:10 CET)\nAmb la posada en marxa de Vivand i els carrers de Prada Ramon recentment inaugurats, les zones de vianants van guanyant terreny mica en mica, també en aquest barri. Tot i això, els comerciants demanen que se n’obrin de noves, perquè hi ha possibilitats perquè es facin.\nTot i que les xifres de vendres als comerços de la temporada d’estiu no han estat precisament massa bones, ja que molts turistes passegen més que no pas compren, la presidenta de l’associació de comerciants de Riberaygua i Travesseres, Rosa Pascuet, ha reconegut que la recent obertura de carrers de vianants al barri, com és el cas del carrer Callaueta, ha donat més dinamisme a la zona.\n“Ens han donat una mica de frescor, hi ha una mica més de vida, això és cert, hi ha terrasses i els nens poden jugar i tots plegats passejar, tot i que esperem que en el futur hi hagi més espais per a vianants perquè el barri ho permet”, ha vaticinat.\nPer la seva banda, la presidenta de l’associació Eix Central, Sonia Yebra, ha comentat que cada zona ha de valorar si li interessen més zones de vianants o no. En el cas de les avingudes de Meritxell i Carlemany, “la valoració és bona, perquè ens hem adaptat i millorat l’oferta, i per això funciona millor”.


Ajuntament d'Alzira - Ha finalitzat el Pla d'Ocupació Juvenil per a joves qualificats 2017\nA més a més, s'ha augmentat fins a 390.000 euros en el pressupost municipal del 2018 el Pla d'Ocupació Juvenil.\nS'han lliurat els certificats als 15 joves que han treballat durant 9 mesos a l'Ajuntament d'Alzira en el Pla d'Ocupació de Joves Qualificats. Aquest s'ha dut a terme ja durant tres edicions per part de la regidoria de Desenvolupament Econòmic, Treball i Projectes Europeus de l'Ajuntament d'Alzira i IDEA, el qual va adreçat a aquelles/s joves amb formació acadèmica en situació de desocupació.\nGràcies a aquest pla, des del 2015, més de 40 joves entre 18 i 25 anys, amb formació acadèmica, s'han iniciat en la seua primera experiència laboral a través de la realització de pràctiques no laborals en els distints departaments de l'Ajuntament d'Alzira.\nSegons Ivan Martínez, regidor de Desenvolupament Econòmic i Treball: "per al 2018 l'Ajuntament ha previst augmentar la partida del Pla d'Ocupació Juvenil, tant la modalitat de qualificats com la de "Formació+Ocupació", en 30.000 euros (un total de 390.000)." De la mà del Pla d'Ocupació Juvenil «Formació+Ocupació» que ha permés contractar altres 10 joves sense formació, amb l'oportunitat de formar-se i al mateix temps treballar i tindre experiència laboral en distintes àrees de l'Ajuntament (75% per a activitat laboral i 25% per a activitat formativa). A més a més, obtindran l'FP bàsica i el Graduat Escolar amb la col·laboració de l'IES Luís Suñer.\nPer a Ivan Martínez: "davant el problema de la desocupació juvenil a Alzira resulta imprescindible articular mesures que incrementen les oportunitats d'ocupació d'aquest col·lectiu, les quals deuen contribuir a facilitar el seu accés al mercat de treball, a la ocupació i a l'adquisició de pràctica laboral en un entorn real. L'administració té l'obligació de donar oportunitats als nostres joves i la principal prioritat de l'Ajuntament és l'ocupació i estem duent a terme diversos plans per a beneficiar els col·lectius que més ajuda necessiten."


Viking Motel Iliyantsi Bulgària - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n89 Vasil Levski Str., Iliyantsi, Iliyantsi, Bulgària, 1261 - Veure al mapa\nMés informació sobre Viking Motel\nConvenientment situat a Iliyantsi, Viking Motel és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nViking Motel també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Iliyantsi. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, express check-in/check-out, restaurant, servei de bugaderia.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, plat de dutxa per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Viking Motel és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Iliyantsi.\nAllotjaments a Iliyantsi\nDescompte a Viking Motel


Quart de Poblet, entre els municipis que major finançament reben de la UE | Valencia Extra\nQuart de Poblet, entre els municipis que major finançament reben de la UE\nSón les huit del matí i l’equip de Quart és Europa es reuneix per a analitzar el treball realitzat durant 2020. Aquest equip està integrat per persones joves que malbaraten talent i generositat en el treball. Damunt de la taula el balanç anual del 2020, un exercici de rendició de comptes alineat amb la metodologia de treball Prince2, model aplicat en la majoria de les institucions europees i que persegueix gestionar projectes per processos amb anàlisis de risc, que l’equip assumeix com un exercici de retorn a la societat.\nNofuentes dirigeix la mirada cap als tècnics amb un fil de veu seré per a preguntar-los: què ha anat bé, què ha anat malament i què es pot millorar. La trajectòria del Departament de Projectes Europeus de l’Ajuntament de Quart de Poblet és irreprotxable: amb un 80% de projectes que han obtingut finançament; però ambicionen més per al 2021.\n“És el moment dels municipis valencians a Europa. Des de l’Ajuntament de Quart de Poblet estem liderant la captació i gestió de fons europeus en la Comunitat Valenciana. Nostra experiència i orientació estratègica poden servir de referent a altres Administracions per a generar un impacte positiu en la vida de les persones”, ha explicat Nofuentes. Avança la reunió i es van desgranant els avanços. Un dels encerts de Quart de Poblet és la integració politècnica, des de Quart és Europa estan aconseguint que polítics i tècnics remen junts cap a missions compartides. “CITIES 2030” amb la col·laboració de més de 40 entitats i 20 països i amb un finançament d’11.779.827,25 euros, és un bon exemple d’això.\nLes persones i la solidaritat europea en el centre, en el marc del Programa Europa per als Ciutadans amb el projecte “Total Peace” es pretén fomentar una cultura comuna de memòria i entesa mútua entre ciutadans de diferents estats membres de la Unió Europea. Mitjançant activitats en diferents països de la Unió Europea com República Txeca, Holanda o Polònia; es promouen la cultura i els moviments no violents que van contribuir a donar forma a la identitat comuna europea després de la Segona Guerra Mundial. En aquesta mateixa línia, el projecte “Spring” pretén visibilitzar les accions dutes a terme per la Comissió Europea a partir de l’experiència global de l’emergència epidemiològica de la COVID-19.\nUn altre dels encerts és l’orientació transversal dels seus departaments cap als projectes europeus, amb “Vocational Success” (VOCCES) i en col·laboració amb l’àrea de Promoció Econòmica s’ha aconseguit facilitar l’orientació laboral dels joves d’entre 16 i 28 anys, ajudant-los a determinar quina és la seua vocació i quin tipus de professions o estudis són els més apropiats per a ells.\nUn altre encert que es pot enumerar és el lideratge polític, amb l’empremta que deixen líders de la talla de Nofuentes. Com a exemple d’això, el projecte “Mentor Up” destinat a millorar l’ocupabilitat i la mobilitat juvenil per Europa, dins del Programa Erasmus+. En aquest projecte participen ciutats d’Eslovènia, Sèrbia i Macedònia del nord.\nCol·laboració en xarxa com a catalitzadora dels projectes europeus, el projecte “On-off” dirigit a joves d’entre 12 i 17 anys és finançat íntegrament per fons europeus i és el primer programa que rep la Mancomunitat de l’Horta Sud després de la creació de la Comissió per a Assumptes Europeus. L’objectiu de la iniciativa és la prevenció de la violència contra la dona en internet mitjançant el desenvolupament de models on i off amb accions de sensibilització sobre determinats comportaments en la xarxa mostrant com a alternativa noves conductes i valors socials positius.\nL’orientació estratègica compartida amb la societat civil és un altre factor clau. La iniciativa “Bite of Art” té l’objectiu de crear una metodologia per a aproximar la cultura contemporània a les persones joves europees d’entre 18 i 35 anys mitjançant activitats com: cursos de formació o concursos per a obtindre finançament per a joves artistes. Aquest projecte s’emmarca dins del Programa “Europa Creativa” i compta amb un pressupost d’aproximadament 200.000 euros.\nEn el balanç dels encerts, en matèria de drets ciutadans i memòria històrica, la col·laboració en el Programa “Europa per als Ciutadans” amb iniciatives com: “Comet lines”, que rescata els anomenats “Camins de llibertat” que van permetre escapar a soldats i ciutadans dels nazis durant la II Guerra Mundial. O la creació del comité “Memòria, Història i Còmic” són alguns d’aquests projectes.\nCal destacar també en aquest model de governança multinivell la participació jove, l’alumnat de l’IES Riu Túria de Quart de Poblet ha participat en el Programa “Eurescola” a Estrasburg. Han treballat al costat de joves d’altres vint països abordant temes com la sostenibilitat ambiental, l’ocupació jove o la immigració. L’IES Riu Túria contínua treballant en el Programa “Escoles Ambaixadores del Parlament Europeu”, programa coordinat per l’Oficina del Parlament Europeu.


Les Nacions Unides pronostica que el nombre de persones que viuran a les ciutats es podria doblar l’any 2050. Ciutats com París, la Xina o Sao Paulo afronten les pròximes dècades conscients que hauran d’atendre aquest creixement de població i ja estan invertint recursos públics en construir infraestructures del transport, escoles, parcs públics, allotjaments, etc.\nUn dels projectes més ambiciosos el trobem a Shanghai, la Xina concretament a Todtown. Aquesta és una petita ciutat dins d’una ciutat connectada per diverses xarxes ferroviàries i per carretera. Consta d’uns mil apartaments i un centre comercial d’uns 121.000 m² amb oficines i un centre cultural. Segons InHabitat, aquesta gran construcció tindrà vegetació amb sostres verds i parcs repartits per tota la ciutat. La construcció va començar l’any 2015 i té previst finalitzar l’any 2020.\nLa nova capital de El Cairo també serà objecte d’una gran remodelació gràcies a la inversió de 20.000 milions de dòlars de capital xinès. El nou El Cairo tindrà 1.250 mesquites i esglésies, un centre de conferències amb capacitat per 5.000 persones, 2.000 escoles, més de 600 instal·lacions mèdiques així com la construcció del parc més gran del món. La finalització de les obres estan previstes pel 2022.\nA Europa països com França o Regne Unit també preparen les seves renovacions urbanístiques. A París, el grup danès Bjarke Ingels Group, han començat la construcció d’un projecte de 800.000 m² anomenat Europa City situada al nord de la ciutat. Aquesta construcció contempla nous habitatges, botigues, restaurants i un nou sistema de trànsit. La intenció és connectar l’àrea rural del Triangle de Gonesse amb la zona de París més urbana per contribuir a reduir la congestió al centre de la ciutat.\nLondres està immersa en la renovació de la central elèctrica Battersea Power Station. Aquesta estació és enmig de la gran transformació del barri de Nine Elms a Londres. El projecte inclourà nous habitatges, apartaments, hotels, etc. L’última fase del projecte finalitzarà l’any 2025 moment que Apple traslladarà la seva seu a aquesta antiga central elèctrica ocupant el 40% de l’espai disponible. Segons Dave Doshig, director de desenvolupament de Battersea Power Station, aquest és el projecte més gran a Londres dels últims 30 anys.\nNo menys ambiciós és el nou pla de remodelació de la ciutat de Sao Paulo al Brasil. L’any 2014 la ciutat va donar a conèixer el seu pla amb el qual canviarà la ciutat durant les dècades vinents. El projecte inclou nous habitatges, carrils bici i zones habilitades pels autobusos ecològics. Una remodelació molt urgent per a una ciutat on prop d’1,2 milions de residents viuen en faveles i edificis abandonats. Aquest pla té previst construir 717.000 noves residències.\n← Oriol Altisench reelegit com a degà del Col·legi d’Enginyers de Camins, Canals i Ports de Catalunya\nLes ciutats més sostenibles del 2018 →


Posted on Juliol 24, 2008 by otpallarssobira\tL’Institut per al Desenvolupament i la Promoció de l’Alt Pirineu i Aran ha encarregat a l’Institut Català de Recerca en Patrimoni Cultural de la Universitat de Girona un estudi de públics vinculat als museus i els equipaments patrimonials –centres d’interpretació de natura i cultura, ecomuseus, i centres culturals en general- del territori.\nLes conclusions d’aquest estudi posaran de manifest els principals circuits del turisme cultural del nostre territori i podran ser utilitzades de cara a l’elaboració de productes conjunts entre museus i equipaments. Que volen els nostres visitants? Coneixen el territori?\nFiled under: general Etiquetat: | cultura, estadístiques, IDAPA, novetats\t« Del Tros al Plat, objectiu donar a conèixer el producte autòcton a la comarca El Càsting de “LES VEUS DEL PAMANO” es farà a l’Oficina Comarcal de Turisme el dia 5 de setembre »


Història | INS Dolors Mallafrè i Ros\nL’INS Dolors Mallafrè i Ros va començar a funcionar durant el curs 1992/1993 com a extensió de l’Institut de Batxillerat Manuel de Cabanyes de la nostra localitat, impartint des dels seus orígens l’Ensenyament Secundari Obligatori de manera anticipada. La denominació d’IES La Paperera que tenia originàriament fou deguda al Centre de Formació Ocupacional homònim, en els espais del qual tingueren lloc les classes d’aquell primer curs.\nA partir del curs 1993/1994, el nostre institut està ubicat als afores del barri de la Geltrú. Fins al curs 1996/1997 vam dur a terme les nostres activitats en mòduls prefabricats i en espais compartits amb el Col·legi Públic Sant Jordi. El curs 1995/1996 es va produir la implantació del 3r d’ESO a tots els instituts de la comarca i, per al nostre centre en concret, ha representat l’assoliment de la qualificació d’IES i, en el terreny acadèmic, l’arribada de la primera promoció d’alumnes a les proves d’accés a la Universitat. El curs 1996/1997, amb la incorporació del primer cicle d’ESO, va representar la compleció de tots els nivells educatius previstos per a l’Institut. Així mateix, es va consolidant lentament la plantilla definitiva.\nEl curs 1997/1998 vam tenir per primera vegada un edifici d’ús exclusiu, el nombre de grups i alumnes previstos per al nostre centre en el Mapa Escolar i l’estructura de gestió i d’organització completa, amb tots els òrgans de govern i de coordinació que hem anat configurant. A més, vam incorporar l’oferta de la modalitat d’Arts de Batxillerat, donant compliment a una voluntat que des dels nostres orígens havíem tingut.\nTambé durant aquest curs, el Consell Escolar va aprovar el Projecte Educatiu de Centre (PEC) i el Reglament de Règim Interior (RRI). El curs es va tancar amb l’acord del Govern d’adjudicar les obres de construcció del nou edifici perquè estigui a punt dins de l’any 2000.\nDurant el curs 1998/1999 va sortir publicat al DOGC l’adjudicació d’obres del nou edifici . El 29 de juny de 2000 van presentar-se 11 empreses al concurs, que s’havia de resoldre el 25 de juliol. Al Febrer del 2002 ens vam traslladar i el 9 de maig va ser inaugurat oficialment el nou centre.\nL’INS Dolors Mallafrè i Ros compta entre el seu alumnat amb alumnes amb necessitats educatives especials greus i permanents i és centre de reagrupament d’alumnat amb dèficits auditius.


Dia de la Memòria de l'Holocaust 2014\nEl dilluns 27 de gener 2014 es va commemorar, al Centre Bonastruc ça Porta del Museu d'Història dels Jueus de Girona, el Dia de la Memòria de l'Holocaust i la Prevenció dels Crims contra la Humanitat, amb un ritual d'encesa d'espelmes, carregat de simbolisme.\n(Ampliar) - El carrer de Sant Llorenç amb espelmes indicant el camí al Centre Bonastruc ça Porta.\nLa commemoració, que es celebra a tot Europa, és per resolució del Parlament de 27 de gener de 2005, en el que s'instituïa el Dia Oficial de la Memòria de l'Holocaust i la Prevenció dels Crims contra la Humanitat, en record de l'alliberament del camp d'extermini d'Auschwitz-Birkenau, a Polònia, el 1945. La resolució convida tots els governs i parlaments dels estats membres a sumar-se als actes de record.\n(Ampliar) - El Pati dels Rabins durant la commemoració.\nAquesta segona edició que organitza el Patronat del Call de Girona, va comptar amb parlaments d'Assumpció Hosta, directora del Patronat del Call de Girona, Salomó Marquès, professor emèrit de la UdG, i de Carles Puigdemont, alcalde de Girona. L'acompanyament musical va anar a càrrec del Col·lectiu Brossa, amb l'actuació de José Maya a l'acordió i Quico Pugès al violoncel, que varen interpretar "Dos Kelbl", també coneguda com "Donna Donna", "Hinematov", cançó tradicional hebrea, i "Heil Sachsenhausen".\n(Ampliar) - Les set espelmes commemoratives enceses.\nL'encesa ritual de les espelmes, cadascuna amb una significació simbòlica d'un col·lectiu, ha anat a càrrec de persones representatives. En homenatge als supervivents, que amb la seva fortalesa i testimoni han donat fe de la brutalitat i la barbàrie, ha encès l'espelma el senyor Jordi Riera, de l'associació Triangle Blau. En memòria dels sis milions de jueves i jueus exterminats, l'ha encès la senyora Leah Stoch Spokoiny. En memòria del milió i mig de nenes i nens assassinats a les càmeres de gas d'Auschwitz-Birkenau, l'ha encès la senyora Pepita Perich, en nom de la Fundació Ramon Noguera. En memòria dels col·lectius més castigats per la barbàrie, gitanos, discapacitats, gais i lesbianes, ha encès l'espelma la senyora Lluïsa Ferrer de la Fundació Astrid 21. En homenatge als Justos entre les Nacions que salvaren nombroses vides, encén l'espelma l'ajuntament de Castelló d'Empúries. En record de les ànimes bones que ajudaren milers de persones perseguides a creuar els Pirineus i a trobar una terra de pas cap a la llibertat, encén l'espelma l'ajuntament de Besalú, i finalment, en memòria dels gironins i gironines, víctimes d'aquella i de totes les barbàries, encén l'espelma l'alcalde de Girona, Carles Puigdemont.\nCommemoració del Dia de l'Holocaust i la Prevenció dels Crims contra la Humanitat 2013. Article i reportatge fotogràfic de l'activitat commemorativa duta a terme al Centre Bonastruc ça Porta el 29 de gener 2013.\nSalomó Marquès, llegint el seu text "Memòria i compromís".\nLes espelmes preparades al Pati dels Rabins del Centre Bonastruc ça Porta\nAssumpció Hosta, directora del Patronat Call de Girona, durant el parlament d'obertura de l'acte.\nEl sr. Jordi Riera, de l'associació Triangle Blau, encén l'espelma en memòria dels supervivents de l'Holocaust.\nL'alcalde de Girona, Carles Puigdemont, en el seu parlament de cloenda de la commemoració.