Illa guanyador, Aragonès president - Gemma Ubasart\nIlla guanyador, Aragonès president\nDesprés de més de 70 anys, Esquerra Republicana tornarà a presidir la Generalitat. Amb aquesta idea força, Oriol Junqueras donava pas al discurs del candidat del partit durant la nit electoral. Aquest no va ser un míting més: en les paraules calculades de Pere Aragonès es visibilitzava el to d’un dirigent que es presenta a governar el país. Responsabilitat, estratègia i emotivitat a parts iguals. Les eleccions del 14-F les guanyava Salvador Illa per un diferencial de vots de gairebé 50.000 paperetes (el 1999 la distància entre el PSC i CiU va ser només d’una desena part) però les opcions de pacte dels socialistes s’han reduït i amb els resultats sobre la taula no hi ha sumes políticament transitables. La victòria d’Arrimadas va deixar clar que una cosa és quedar primer en la cursa electoral i l’altra aconseguir la presidència en un escenari altament fragmentat. Així doncs, fins i tot a la Moncloa reconeixen que Illa serà el cap de l’oposició.\nAra bé, que existeixi un consens generalitzat sobre el potencial president no resol ni de bon tros la major part de les incògnites de l'endemà. ¿Amb qui governarà Aragonès i/o amb quins suports comptarà? ¿Quines polítiques públiques prioritzarà? ¿Quina serà l’estratègia de construcció nacional? És cert que el líder republicà va donar-ne algunes pistes en el seu discurs: el compromís amb un lideratge d’esquerres per al país, així com també la reivindicació de l’amnistia i el dret a decidir com a punt de trobada. Com s’acaba materialitzant la via s’anirà veient al llarg dels propers dies (o setmanes). ERC en aquests moments té un gran marge de maniobra: se situa en la centralitat del tauler català. És l’àrbitre del partit. Pot escollir un pacte reeditant la majoria governamental de la darrera legislatura: és a dir, sant tornem-hi. O pot escollir obrir camp de joc: explorar altres formules de govern i governabilitats.\nEl presidenciable d'ERC, Pere Aragonès, al col·legi electoral de l'Institut Joan Coromines de Pineda de Mar, on va votar diumenge. David Borrat / Efe\nEn política, com en la vida, sempre resulta més fàcil el “qui dia passa, any empeny”. Adoptar una línia continuista respecte al passat. Introduir petites modificacions incrementals al que s’ha anat fent. En aquest sentit, les inèrcies del país portarien ERC, JxCat i CUP a repetir l’esquema dels darrers 3 anys. El primer es quedaria amb la presidència del Govern, el segon amb la del Parlament. I es repartirien les conselleries com a regnes de taifes independents. Sense acord en la manera de transitar la gestió del Procés, ni model compartit de país, ni sintonia personal. Un repte força gris i carregat de baixes tensions que només es pot superar amb funcionaris de partit. Un escenari que, és cert, no permetria “passar pàgina” (com proclamava Illa en campanya), però tampoc possibilitaria sortir del bloqueig en el qual s’ha quedat empantanegat el país. Un marc, això sí, que facilita les coses a la Moncloa: els permet no fer res mentre estem entretingudes en les cuites més casolanes i locals.\nAllò que la ciutadania ha expressat a les urnes difereix força del 2015 i 2017\nAra bé, una lectura en profunditat dels resultats electorals deixa veure que el que la ciutadania ha expressat a les urnes difereix força del 2015 i 2017. Les opcions més dialogants i amb certa voluntat o capacitat de transversalitat de cada bloc (si és que podem encara continuar parlant de blocs) són les que s’han imposat: ERC vs. JxCat i PSC vs. Cs. És cert que l’existència de presos i exiliats dificulta els moviments però, fins i tot per això, potser ha arribat el moment de preguntar-se si com a país ens mereixem més. Si és possible utilitzar la imaginació política per sortir de l’atzucac i de la lògica de les passions tristes. Si podem tornar a construir un futur il·lusionant i inclusiu, que impliqui una intel·ligència col·lectiva allargada. Unes noves dinàmiques que ens permetin deliberar sobre polítiques públiques, parlar de projectes per reconstruir l’economia i eixamplar la protecció i cohesió socials. Una fórmula que alhora empenyi el govern espanyol (sobretot el PSOE) a transitar vies per a ells a priori inimaginables per gestionar el contenciós obert.\nAixò sí, per fer efectiva aquesta segona opció caldran enormes dosis d’intel·ligència política i visió estratègica. De saber combinar bells ideals amb adaptacions flexibles a la realitat. I encara que no siguin valors a l’alça en els temps que corren, estic segura que res de nou funcionarà si els nostres representants públics no aposten per operar amb unes regles de joc que continguin un cert sentit de l’honestedat i lleialtat envers els companys de viatge (completament absent en la darrera legislatura).\neleccions 14-F 14-F President Generalitat Generalitat de Catalunya Pere Aragonès Salvador Illa PSC ERC


Literatura catalana contemporània | Sa Pobla, el fill del rei Alfonso XIII i el general Miguel Primo de Rivera\nSa Pobla, el fill del rei Alfonso XIII i el general Miguel Primo de Rivera\nTurmeda | 11 Setembre, 2017 21:08 | Compartir:\nSa Pobla, el fill del rei Alfonso XIII i el general Miguel Primo de Rivera -\nFals oripell, com totes les inauguracions amb presència d´autoritats. Pagesetes de mentida, filles dels cacics més rics del poble, dels magatzemistes, el propietari de la farinera, dels cines del poble, sense mancar-hi les nebodes del rector, la filla del metge i del comandant de la Guàrdia Civil. Les pageses de veritat feia hores que eren a marjal, regant, sembrant les mongetes, suades, amb el capell i els manegots per no patir la inclemència sufocant del sol. Potser sentien el ressò llunyà de la banda de l´Ajuntament interpretant l´himne d´Espanya, els pasdobles que tant agradaven al dictador. Si ho sentien, indubtablement el seu comentari devia ser: “Música un dia fener a les deu del matí? Festes de rics que viuen de la nostra suor”. I amb un moviment resignat devien ajupir-se novament damunt el solc continuant l´acostumada feina de sol a sol. (Miquel López Crespí)\nRicardo Punset, el general retirat i advocat de la padrina Martina, va solucionar el problema del meu internament en el reformatori en pocs dies. Era un home summament influent en el Movimento. De jove havia conegut l´oncle Miquel Crespí, el de l´Escola Graduada de sa Pobla. Amb el seu pare, Francesc Punset, un dels grans propietaris agraris de l´illa, havia format part de la comitiva que, juntament amb el fill del rei Alfonso XIII i el general Miguel Primo de Rivera, inauguraren l´escola a finals dels anys vint.\nA les fotografies que serv de la família els pots veure vora el fill de rei i el dictador, enmig de les pobleres que, vestides de pagesetes, reten honors a les autoritats.\nSi observes la fotografia amb deteniment t´adones de la fugacitat de la vida, de la misèria dels fastos oficials, de com tot canvia a velocitat inusitada, es marceix i esdevé cendra que se´n porta el vent. Tanta parafernàlia, tanta música i cançons queden reduïdes a unes fotografies que s´esgrogueeixen lentament i, al final, et costa distingir els rostres dels que foren protagonistes de la història per un dia.\nDe jove, rebostejant pels canteranos dels padrins trobava aquestes fotografies protegides per belles capses xineses decorades amb marfil. Altres, menjades per la llum dels anys, estaven penjades a la cambra dels padrins. Les mirava provant de descobrir els misteris de la família. Una història que anava coneixent a fragments, molt a poc a poc. El padrí Rafel, el germà del batle, a vegades m´explicava el viatge que va fer a Madrid amb el batle, quan hi anà per informar el dictador del projecte de construcció de l´escola. El padrí, anys després de la marxa del germà a l´Argentina, em deia que l´entrada de la República va significar un cop molt fort per a la família! Però ell vivia dels somnis d´aquell viatge. M´explicava que a la capital d´Espanya els trens viatjaven sota terra i que, a molts metres de fondària, hi havia bars, botigues, quioscos amb diaris. No en parlem dels cotxes, les avingudes plenes de vehicles, la gent ben vestida, els cines, les sales de festa, els bars curulls de gent desenfeinada. El sentia parlar com aquell qui escolta una rondalla meravellosa. Els seus ulls resplendien com a guspires rutil·lants, els calius del foc que jo alimentava amb rames i troncs de pi i estelles d´olivera.\nQuè va ser de l´oncle, el batle Verdera que es sentia tan poderós que no dubtava a lliurar cinquanta solars de la seva propietat per a gaudir d´un dia en companyia del dictador? I el fill de rei? Què dir d´aquell personatge tengut per mig sord i tartamut? De veritat s´assabentava de res, sentia la música, els protocol·laris discursos de benvinguda, o era un maniquí útil tan sols per a decorar l´escena?\nFals oripell, com totes les inauguracions amb presència d´autoritats. Pagesetes de mentida, filles dels cacics més rics del poble, dels magatzemistes, el propietari de la farinera, dels cines del poble, sense mancar-hi les nebodes del rector, la filla del metge i del comandant de la Guàrdia Civil. Les pageses de veritat feia hores que eren a marjal, regant, sembrant les mongetes, suades, amb el capell i els manegots per no patir la inclemència sufocant del sol. Potser sentien el ressò llunyà de la banda de l´Ajuntament interpretant l´himne d´Espanya, els pasdobles que tant agradaven al dictador. Si ho sentien, indubtablement el seu comentari devia ser: “Música un dia fener a les deu del matí? Festes de rics que viuen de la nostra suor”. I amb un moviment resignat devien ajupir-se novament damunt el solc continuant l´acostumada feina de sol a sol.\nQuè sabia la comitiva dels cotxes oficials, els alts comandaments de l´exèrcit i el Govern Civil que acompanyaven el general, del patiment del poble, dels jornalers que, a les sis del matí, ja eren drets, a la plaça del poble, esperant l´almoina d´un dia de feina per a poder menjar? Jo encara he vist les al·lotes de Muro, Búger, Campanet i Santa Margalida, aquelles que no havien estat llogades, marxar altra vegada cap als seus pobles plorant. Aquell dia no hi hauria pa a casa seva. Una nova jornada de desesperança i misèria.\nObserv la fotografia amb més atenció. Veig el futur oficial de la guerra civil distret, mirant cap a l´infinit. Què deu pensar? Ben cert que no es pot imaginar al capdavant d´una unitat de les forces faccioses que disparen contra les tropes de Bayo. Encara ha de començar la carrera, anar a estudiar a l´Acadèmia Militar de Saragossa, participar en la guerra del Marroc, relacionar-se amb Franco i Milán Astray, establir contacte amb els colpistes, ser un dels primers que es presenten a Capitania General per fer costat al general Goded el dia que les tropes, a la plaça de Cort, proclamen l´estat de guerra.\nL´amistat amb la família materna venia, doncs, de molt lluny. Hi comptava també en aquelles relacions els nombrosos regals en espècie que els Verdera havien fet als Mulet i Servera. Carretades de patata novella quan pertocava, sacs de blat i mongetes, mitja dotzena de gallines, un parell de porcelletes quan arribava Nadal... I paquets amb sobrassades i botifarrons, camaiot, formatges fet a casa nostra. Mai no vaig veure que la padrina pagàs amb diners les consultes que anava a fer a Palma.


MÚSICA PEDRAFORCA: Scarborough Fair\nScarborough Fair és una cançó tradicional anglesa d'autor desconegut que data de l'Eda Mitjana. En aquesta època, el poble de Scarborough, es convertí en un port molt important per a comerciants de tota Anglaterra. La fira de Scarborough era un gran event comercial, 45 días de mercat, que començava el 15 d'Agost.\nLa cançó narra la història d'amor de un jove que demana a la seva amada la realizatzió d'una sèrie\nEn el text, les herbes julivert, sàlvia, romaní i farigola es repeteixen de forma constant en el segon vers de cada estrofa, i constitueixen un motiu clau a la cancó (símbols de virtuts que es tracta d'enaltir: la sàlvia simbolitza la salut i longevitat, el romaní representa la lealtat, fortalesa i amor, així com la farigola significa valentia y coratje, etc.)\nLa cançó ha sigut versionada en multitut d'ocasions, la més coneguda és la de Simon i Garfunkel, pertanyent a l'àlbum Parsley, Sage, Rosemary and Thyme (1966).\nEn aquest enllaç podeu trobar el wix que ja hem utilitzat a la classe amb la partitura i l'acompanyament.\nPublicado por Pedramusic en 14:22\nClassificació dels instruments i idiòfons\nBon dia alumnes,tinc el plaer d'estrenar aquest bl...


El Parkinson, nova sessió del cicle de xerrades sobre malalties neurodegeneratives, en el marc de La Marató | ICS Girona\nLa Malaltia de Parkinson serà l'eix de la nova taula rodona dins el Cicle de conferències sobre malalties neurodegeneratives, organitzat per l'Institut Català de la Salut (ICS) i l'Institut d'Assistència Sanitària (IAS) a Girona en el marc de la Marató de TV3. La nova xerrada, oberta a la ciutadania, tindrà lloc el proper dilluns 18 de novembre, a les 19h a l'Auditori Josep Irla de l'Edifici de la Generalitat de Catalunya a Girona. La taula estarà integrada per professionals experts en aquesta malaltia i que hi treballen des de diferents camps. Comptarà amb la intervenció de David Genís, neuròleg de l’Hospital Universitari de Girona Dr. Josep Trueta, que parlarà de com i quan comença la malaltia i de les línies d’investigació actuals; Irene Bosch, fisioterapeuta de l’Hospital de Dia de Malalties Neurodegeneratives de l’IAS, que explicarà les millores que poden aconseguir els malalts amb la rehabilitació; Laura Fàbregas, psicòloga clínica del mateix hospital, que donarà pautes sobre com afrontar el diagnòstic; i Roser Roigé, presidenta de l’Associació Catalana per al Parkinson, que informarà sobre què fan i com poden ajudar les diferents fundacions i associacions de pacients i familiars d’ afectats.\n2.000 persones afectades a la Regió Sanitària de Girona\nLa Malaltia de Parkinson és una malaltia neurodegenerativa crònica i progressiva. Afecta al cervell i més concretament a les estructures encarregades del control i de la coordinació del moviment, així com del manteniment del to muscular i de la postura. La malaltia és deguda a la mort precoç de les neurones que fabriquen una substància química, anomenada dopamina, que és essencial per a què els moviments es realitzin de manera àgil, efectiva i harmònica. La malaltia és rara en persones menors de 40 anys i la seva incidència augmenta ràpidament a partir dels 60 anys. A Catalunya hi ha uns 20.000 malalts afectats i a la demarcació de Girona més de 2.000. És una malaltia que afecta més als homes que a les dones.\nEls símptomes i tractament\nEls símptomes més freqüents de la Malaltia de Parkinson són els tremolors (que predominen en repòs), la rigidesa muscular, l’alentiment dels moviments tant voluntaris com automàtics, la falta d'expressió de la cara, l’escriptura lenta i petita, la inclinació del tronc i el cap cap a davant amb els colzes i genolls encongits, la marxa lenta i arrossegant els peus, els passos ràpids i curts amb dificultat per parar-se, episodis de bloqueig al caminar, desequilibri i caigudes fàcils. També poden aparèixer altres símptomes tan variats com alteracions de la son, dolors musculars o articulars, cansament, restrenyiment, falta de control de l’orina, alteracions de l’estat d’ànim, sudoració i salivació excessiva, alteracions en la respiració i en la deglució, i alentiment de les funcions cognitives.\nTot i que és una malaltia coneguda des de fa molts anys, encara avui en dia se’n desconeixen les causes principals. És una malaltia heterogènia i que no es pot prevenir ni amb una alimentació, estil de vida o exercicis específics. L’inici de la malaltia és difícil d’identificar i diagnosticar perquè els símptomes són lleus i poc específics. De fet no sempre són permanents, sinó que hi ha fases de la malaltia, sobretot a l’inici, en què aquests episodis fluctuen.\nLa progressió de la malaltia és molt variable segons els pacients i encara que generalment evoluciona lentament, acaba afectant fins i tot les rutines diàries més bàsiques.\nExisteixen i s’utilitzen diferents fàrmacs, algunes intervencions quirúrgiques i rehabilitació que permeten alleugerar els símptomes de la malaltia però sense poder, avui en dia, curar la malaltia.\nLa investigació és bàsica tant per arribar a conèixer les diferents causes de la malaltia i les maneres de prevenir-la, com per descobrir nous tractaments més eficaços i amb menys efectes adversos, i fins i tots fàrmacs o altres tractaments que puguin evitar la progressió de la malaltia i fins i tot pensar en la seva curació.\nEl cicle “Les malalties neurodegeneratives: què en sabem?, cap a on anem?” s’inclou dins de la línia estratègica del Projecte CIMS que promou les accions conjuntes de l’ICS i de l’IAS dirigides a la participació ciutadana. El programa es va estrenar amb la sessió celebrada dijous passat dedicada a l’Alzheimer i continuarà el 25 de novembre, amb una taula sobre l’esclerosi lateral amiotròfica (ELA) i clourà el dia 28 de novembre, amb la sessió dedicada a l’esclerosi múltiple.


Venda anticipada d'entrades i descomptes - Temporada Alta\nLes entrades dels primers espectacles de Temporada Alta 2022 ja són a la venda. Informa’t sobre els descomptes disponibles\ni no et quedis sense entrada\nDescomptes de la venda anticipada\nEls espectacles que s’han posat a la venda anticipadament tenen els següents descomptes*:\nMajors 65 i jubilats (15% de descompte)\nFamílies nombroses (15%)\nFamílies monoparentals (15%)\nTargeta acreditativa de discapacitat (15%)\nEl Club La Ciutat Invisible (20%)\n*Descomptes aplicables a tots els espectacles a la venda, a excepció del descompte Artèria que no s’aplica a la programació de música.\nOFERTA LIMITADA: Pots adquirir un paquet que et permet anar a veure els dos circs programats enguany (Cirque ICI i Rasposo) per 30 euros.\nLa programació general del Festival s’anunciarà el setembre.\nLes localitats dels espectacles es poden adquirir a través del web del festival, accedint a la fitxa de cada espectacle.\nL’organització es reserva el dret de modificar l’aforament de la sala i la ubicació dels espectadors en totes les funcions segons l’evolució de la normativa marcada pel PROCICAT per evitar la propagació de la Covid-19.


Matemàgia de la ciència a l’Espaiciència del Saló de l’Ensenyament #lammc – Edunomia\nMatemàgia de la ciència a l’Espaiciència del Saló de l’Ensenyament #lammc\n14/03/2018 15/03/2018 quelet\nAquest matí amb l’Aythami Soto hem sigut a l’Espaiciència del Saló de l’Ensenyament de Barcelona, convidats per la Fundació Catalana per a la Recerca i la Innovació, per fer-hi microshows de matemàgia de la ciència.\nAcompanyats del nou rollup del projecte #magsci, hem combinat diversos jocs de lanostra col·leció amb algun joc nou aprofinant que avui és el Dia de Pi, i també recordant l’Stephen Hawking que avui ha mort. El nostre objectiu ha estat explicar conceptes científics fent servir jocs basats en propietats matemàtiques.\nEl saló de l’Ensenyament ha canviat una mica la seva disposició, perquè s’han separat els stands de les universitats dels stands de la formació professional. L’Espaiciència es troba en un pavelló diferent al de les universitats, cosa que fa que hi passi força estudiants de 4rt d’ESO.\nHem compartit el matí amb en Dani Jiménez, que ha fet diversos experiments espectaculars de física, entre ells el canó de fum.\nMoltes gràcies a la FCRi per convidar-nos a participar a l’Espaiciència. Divendres hi tornarem.\nPer cert… el Diari ARA en va parlar, de la nostra participació:\nMatemàgia, ParaEgo lammc, magsci permalink


El PSC demana a ERC i JxManresa que deixin d'escenificar i treballin - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEl PSC demana a ERC i JxManresa que deixin d'escenificar i treballin\nL'alcaldable socialista creu que tot acabarà com el Vermellgate i tornaran a repetir coalició de govern\nredacció | manresa 03.06.2019 | 00:33\nFelip González (PSC)\nEl PSC ha decidit trencar el seu «silenci de respecte» a les dues forces polítiques que van guanyar les eleccions del 26-M a Manresa per demanar a ERC i Junts per Manresa que, «si tot ha d'acabar com el Vermellgate, no cal que escenifiquin, tanquin programa i govern i posin-se a treballar».\nL'alcaldable socialista, Felip González, ha deixat clar d'entrada que «som demòcrates i més de 18.000 persones han apostat per la continuïtat del govern actual de Manresa, i això s'ha de respectar».\nPerò, dit això, ha exigit a Valentí Junyent i a Marc Aloy «que es deixin d'escenificacions i mostrin més altura de mires». Considera necessari que «es posin a treballar immediatament en la confecció d'un programa conjunt i un equip de govern que afronti els principals problemes de la ciutat, i no a disputar-se qui ocupa i qui no el principal despatx de la segona planta de la casa consistorial».\nSegons González, el PSC no pot «restar en silenci davant el lamentable espectacle que estan donant uns i altres en aquestes primeres reunions negociadores». I ha afegit que «estem convençuts que la cosa acabarà finalment en un acord, i per tant, estem en condicions d'exigir a ERC i JxM que ens evitin una altra crisi com la del Vermellgate, quan va semblar que tot es trencava i, finalment, les deslleialtats que es criticaven van acabar dissoltes com un terròs de sucre en llet calenta».\nPer al polític socialista, «si saben que governaran junts, si aquest és el futur immediat, deixem-nos de focs d'encenalls, i saltem-nos la pantalla dels enuigs per passar a treballar de veritat en benefici de tots els manresans i manresanes i no només en defensa dels interessos partidistes, legítims, però particulars a la fi. Això sí que seria un bon exemple de lideratge i no el trist espectacle amb què ens estan obsequiant».\nPer al candidat socialista «és lògic dirimir diferències. Fer-ho en l'arena pública (com quan va saltar l'escàndol de les gravacions a David Bonvehí al restaurant El Vermell) és la demostració que ni ERC ni JxM han après dels seus errors i no tenen la mínima cultura i voluntat de diàleg honest».\nSegons González, si bé es veritat que deu vots de diferència sobre més de 18.000 és una xifra molt escadussera, no és menys veritat que ERC ha guanyat i que el fins ara alcalde Valentí Junyent ha perdut. «Junyent ho hauria d'assumir com un fet i fer una mica més d'autocrítica sobretot en veure que, en la votació del mateix dia a les Europees, hi va haver milers de vots de diferència entre JxC i JxM i que les 10 paperetes que li falten per haver guanyat potser no les té per culpa seva».\nD'altra banda, «Aloy hauria de saber que si per mantenir-se en posicions maximalistes, condemna la ciutat a un govern dèbil de només 8 regidors i regidores, estarà fent un flac favor a la Manresa que ens promet que sabrà liderar. Perquè liderar també és ser generós amb qui ha estat soci de govern, fins i tot no trencant amb tu quan la deslleialtat havia estat manifesta com en el ja esmentat cas de les gravacions filtrades del màxim dirigent del PDeCAT».\nBars i restaurants de Solsona donen consells per evitar el contagi per la Covid-19 a través de les estovalles


S'HA ACABAT EL CARNESTOLTES\nCom ja sabeu, el dimecres passat va acabar el carnestoltes. Per això, els nens i nenes de 1r i 2n vam baixar al Sant Joan amb les nostres sardines gegants per a cremar-les amb les dels nens i nenes de P-3, P-4 i P-5; juntament amb el Rei Carnestoltes.\nEns va fer una mica de pena, però sabem que l'any que ve tornarà!\nEnviat per admin el 28/feb/2012\nConcert de Nadal 2011 - Cicle Inicial\nEls nens i les nenes del Cicle inicial del Salvador Espriu us presenten el seu concert de Nadal!!!\nQuines coses més boniques ens ha cagat el Tió! Hem picat tant fort com hem pogut i el resultat ha estat molt bo!\nEnviat per admin el 22/des/2011\nENVIEM LA CARTA ALS REIS MAGS D'ORIENT!\nFa una estoneta els nens i nenes de 1r hem portat la carta dels Reis Mags d'Orient a la bústia del Turó. L'hem escrit a classe amb les nostres tutores i la hem posat dins un sobre amb tota la informació necessària. A veure si la reben aviat i poden començar a fer feina!\nAl tornar hem mirat el nostre pessebre i el que han fet els nens i nenes de Cicle Mitjà.\nEnviat per admin el 21/des/2011\nENGLISH PLAY - SANTA'S STAR\nAvui, els nens i nenes de Cicle Inicial hem vist una obra de Teatre en anglès que es diu: Santa's star!\nHan vingut dos actors a l'escola i ens ha agradat molt. Fins i tot en han fet sortir a tres de nosaltres a participar a l'escenari.\nLa obra anava del Pare Noel i el Rudolph, que es posava malalt per Nadal i no trobaven a cap animal que el pogués substituir.\nMireu què bé ens ho hem passat i com hem participat!\nEnviat per admin el 16/des/2011\nJa ha arribat el Nadal al Cicle Inicial i amb ell el Caga Tió.\nTambé tenim uns calendaris d'advent molt originals que, a més d'un dolç, ens donens pistes per a completar una endevinalla.\nEnviat per admin el 14/des/2011\nFa uns dies els nens i nenes de cicle Inicial vam anar a Can Montcau. Allà vam gaudir de la castanyada collint castanyes, fent panellets i visitant a la castanyera. Va fer un dia fantàstic que ens va permetre passar-ho molt bé! Mireu!\nCan Montcau - Castanyada\nEnviat per admin el 26/oct/2011\nFESTA FINAL AMB ELS TUTORS DE LECTURA\nAquest curs hem iniciat la lectura tutoritzada. Els alumnes de 6è han ajudat als nens de primer a evolucionar amb el seu aprenentatge de la lecto-escriptura. Finalment hem fet una cloenda tots plegats.\nEnviat per admin el 28/jun/2011\nFem Aigua de Roses\nA través de l'àrea de Medi, els nens de primer hem experimentat l'art del perfum fent aigua de roses. Quina bona oloreta que fa!!\nCURTCIRCKIT AL CICLE INICIAL\nEl dimecres passat, els nens i nenes de Cicle Inicial vam baixar al Sant Joan per a gaudir del Curtcirckit.\nEnviat per admin el 06/jun/2011\nEls nens i nenes de 1r i 2n vam anar la setmana passsada a la Granja Escola Castell de Fluvià.\nVam disfrutar molt veient i tocant tots els animalets. A més vam fer unes galetes boníssimes!\nMireu què bé ens ho vam passar.\nEnviat per admin el 23/mai/2011\nDANSES MEDIEVALS Cicle Inicial\nCopieu el següent enllaç per poder veure els vídeos de les danses.\nTambé hi teniu l'enllaç a l'àlbum de fotos.\nAhir dijous els nens i nenes de primer i segon van lluir les disfresses que ells mateixos havien fet durant els tallers medievals. Hi havia reis, reines, fades, conqueridors, cavallers, guerrers, bruixes i bruixots, joglars, Robin Hoods i moltes coses més.\nEnviat per admin el 15/abr/2011\nJa sabem que molts de vosaltres heu pogut venir a veure l'escola convertida en castell. Però per als que no vau poder venir i per qui vulgui tenir un record, aquí teniu algunes imatges de l'escola.\nENS VISITA L'ESCRIPTOR TONI VILLALOBOS\nElls mateixos us expliquen com va anar aquesta visita.\nEnviat per admin el 13/abr/2011\nEls nens i nenes de primer i segon vam pujar caminant al castell de Burriac el dia 30 de març. Ens ho vam passar molt bé tot i que ens vam cansar una miqueta.\nLes guies ens van explicar moltes coses i la que més ens va agradar va ser la llegenda d'en Bei. Nosaltres els vam explicar a elles la llegenda de les Bruixes de Burriac!\nCom a activitat motivadora relacionada amb les Jornades culturals, l'escola ha contractat uns Jocs Medievals que s'han realitzat tant al Sant Joan com a l'Espriu per tal que tot l'alumnat ho pogués disfrutar.\nTORRE GUAITA CA N'ALZINA\nPrimer i segon vam anar a visitar en dies diferents la Torre de Guaita Ca N'Alzina que és de l'època medieval i la tenim ben a prop de l'escola.\nNo ens vam descuidar del túnel ferroviari més antic de tota Espanya, del que tan orgullosos estem els Montgatins.\nSORTIDA DE TOT EL DIA A LOURDES D'ARENYS (1r)\nEl 6 d'abril vam difrutar d'una sortida primaverenca a l'ermita de Lourdes d'Arenys de Munt. Pel matí vam anar i molt bé ens ho vam passar!\nSCIENCE PROJECT - PINK TULIPS (Power Point)\nEls "Pink Tulips" han estat l'últim grup en participar al Science Project. Podeu veure la seva feina gràcies a aquest Power Point. Esperem que us agradi!!\nEnviat per admin el 28/mar/2011\nSCIENCE PROJECT - BIRDS OF PARADISE (Power Point)\nEls "Birds of Paradise" ja teniu aquí la presentació Power Point amb el treball que vau fer durant el projecte. Disfruteu-lo!!\nVISITA A LA BIBLIOTECA DE MONTGAT (1r)\nEl dijous dia 24 vam anar a la Biblioteca Tirant lo Blanc de Montgat. En Martí i la Gloria ens van ensenyar el funcionament d'una biblioteca. Vam veure llibres de l'Edat Mitjana i vam aprendre com fer un prèstec de llibres. Després vam jugar una estona al parc de la biblioteca i ens ho vam passar d'alló més bé.\nSCIENCE PROJECT- SUNFLOWERS (Power Point)\nAquí teniu la presentació Power Point amb explicacions del que vam treballar i com ho vam treballar durant el projecte. Fixeu-vos com van disfrutar experimentant amb les plantes!\nEnviat per admin el 27/mar/2011\nVISITA A LA BIBLIOTECA DE MONTGAT\nEl passat dijous 24 de Març, els nens i nenes de segon van anar a la Biblioteca TIRANT LO BLANC de Montgat. Ells mateixos ens expliquen el que van fer.\nEnviat per admin el 23/mar/2011\nSCIENCE PROJECT - BIRDS OF PARADISE\nAquest va ser el tercer grup del Science Project. Els va agradar molt ser Aus del Paradís durant uns dies ja que molts d'ells no havien vist mai aquesta flor.\nVan portar moltíssima informació i imatges de la flor i van treballar de valent.\nEnviat per admin el 02/mar/2011\nPàgina 4 / 5 (76 - 100 de 112 Total)


EL PATRONAT DE TURISME D'ALACANT SIGNA UN CONVENI DE COL·LABORACIÓ AMB EL SECTOR PER A PROMOCIONAR ELS ESDEVENIMENTS MUSICALS - LOBLANC\nEl Patronat Municipal de Turisme, que dirigeix Mari Carmen Sánchez, s’ha reunit amb els representants del sector hostaler, ABATUR (Associació de Blocs i Apartaments Turístics d’Alacant), APHA (Associació Provincial d’Hotels i Allotjaments Turístics d’Alacant ) i APFPMA (Associació de promotors musicals d’Alacant) per a signar un conveni de col·laboració per a fomentar i promocionar els esdeveniments musicals a la ciutat d’Alacant.\nEl present acord de col·laboració entrarà en vigor el dia de la seua signatura i estarà vigent fins al dia 31 de desembre de 2021 podent prorrogar-se per anualitats.\nLa vicealcaldessa, Mari Carmen Sánchez, ha destacat que “es tracta de promocionar Alacant com a destinació turística musical buscant un format de paquet que incloga entrada a un esdeveniment musical i allotjament als nostres hotels i apartaments turístics”.\nEl Patronat Municipal de Turisme i Platges d’Alacant treballarà de manera conjunta amb les tres associacions per a establir actuacions de promoció dels diferents esdeveniments musicals a la ciutat durant l’any 2021. Entre les accions previstes en el conveni, les empreses organitzadores dels esdeveniments musicals, es comprometen a oferir a tots els seus clients, els establiments associats que disposen d’allotjament per a utilitzar els seus serveis. L’edil de Turisme ha recordat que «el mèrit d’aquest conveni el tenen les associacions, nosaltres només hem fet d’intermediaris».\nEn representació del sector, Victoria Puche, presidenta de APHA, ha afirmat que «Alacant no és només sol i platja, és a dir, utilitzem la música per a desestacionalizar el turisme donant un valor afegit a la nostra ciutat que puga atraure visitants».\nCadascuna de les empreses associades que organitzen esdeveniments musicals durant l’any 2021 promocionaran la imatge de les associacions i d’Alacant City&Beach en els seus suports web per a la promoció d’aquests. Així com redirigir els enllaços web als establiments d’allotjament amb les promocions que aquests oferisquen, amb motiu de la celebració de concerts, festivals o qualsevol altre tipus d’esdeveniment musical.\nDe la mateixa manera, es promocionaran en els diferents canals els concerts que es vagen a celebrar a la ciutat i així millorar el posicionament de marca de la ciutat d’Alacant com a destí de festivals.\nEn la reunió ha sigut present en representació de APHA, Victoria Puche, per ABATUR, Daniel Elman i per APFPMA, Lalo Díez.\nAquesta setmana arriba al Teatre Principal Eugeni Alemany amb el seu xou: “En persona guanye”


El Sortidor del Poble-sec obre una nova convocatòria del projecte Balandra per fomentar la creativitat escènica i cedir espais a projectes artístics - EL3\nEl Centre Cívic El Sortidor obre una nova convocatòria del projecte Balandra per fomentar la creativitat escènica i cedir espais a projectes artístics o creatius\nEl projecte Balandra és una iniciativa del centre cívic El Sortidor que busca fomentar la creativitat escènica entre nous artistes al barri i cedir espais a projectes artístics o creatius per a donar-los oportunitats de cara al públic. La convocatòria de 2022 finalitza el 28 de juny i està oberta a qualsevol disciplina de les arts escèniques, “de nova creació, no estrenats i amb vocació professional”.\nMitjançant el projecte Balandra, El Sortidor oferirà un espai de residència de fins a sis mesos per a tots aquells projectes que se seleccionin, que poden presentar-se de forma individual, com a part d’una companyia o d’una entitat o col·lectiu. L’objectiu és facilitar el desenvolupament de projectes artístics, i establir el Sortidor com un espai obert i cultural de referència al barri.\nEs poden presentar projectes en qualsevol disciplina de les arts escèniques i es valoraran un seguit de línies d’actuació, tot i que no són requisits obligatoris. Les diferents línies d’actuació que es valoraran són feminismes, salut i salut mental, processos comunitaris, alimentació i gastronomia, orientades a públic familiar o infantil i dansa vertical.\nPer a poder presentar el projecte, s’haurà de presentar un dossier artístic amb una presentació del projecte que inclogui un calendari orientatiu; si se té, l’especificació tècnica; el currículum de la companyia o de les persones integrants, i, finalment, fotografies de l’artista o companyia per a la posterior difusió.\nEl jurat per decidir quins són els 10 projectes seleccionats (i fins a tres més de dansa vertical) estarà format per una comissió que agrupi diverses entitats del barri. Aquestes seran el Mercat de les Flors, el Teatre Dau al Sec, l’Institut del Teatre i el Centre Cívic El Sortidor.\nAleix Porta, codirector del centre cívic El Sortidor, resumeix el projecte Balandra 2022 de la següent manera: “Balandra és la convocatòria de residències escèniques al Centre Cívic El Sortidor per a aquells projectes amb vocació professional, petits mitjans i que volen fer el seu procés creatiu a El Sortidor. Tenen temps fins a 6 mesos a partir de la selecció i la convocatòria s’acaba el 28 de juny”.


Smartmi Air Purifier, un purificador molt competent i amb filtres H13 | Actualitat Gadget\nSmartmi Air Purifier, un purificador molt competent i amb filtres H13\nMiguel HernÃ¡ndez | 20/11/2021 10:00 | Gadgets, General, opinions\nLa purificació d'aire ha esdevingut una preocupació moderna però no per això menys important, aquí mateix hem analitzat nombrosos purificadors que ens ajuden a mantenir la nostra llar tan pura com sigui possible i lliure d'al·lèrgens, una mica d'agrair en els temps que corren. No podia faltar al nostre catàleg d'anàlisi una submarca de Xiaomi que fa temps que és entre nosaltres.\nAnalitzem el nou Smartmi Air Purifier, un purificador dʻaire complet en disseny i funcionalitats amb filtres H13 que prometen un gran rendiment. Anem a fer una ullada a aquest producte que té un preu intermedi quant a la gamma d'aquest tipus de dispositius per veure si realment val o no la pena.\n1 Disseny i materials: Renovació lleugera però notable\n3 Capacitat de purificació\nDisseny i materials: Renovació lleugera però notable\nCom bé sabreu, l'anterior producte Smartmi d'aquesta mida i gamma era totalment quadrat, amb els cantons arrodonits, això sí, però lluny del disseny que ofereix aquest Smartmi Air Purifier. Tot i això, es manté la paleta de colors tradicionals, per exemple. Tot i això, es manté el plàstic blanc mat com a principal element de construcció, acompanyat d'un disseny completament cilíndric que el fa semblar més compacte i sobretot millor treballat en tots els aspectes.\ndimensions: 266 x 265 x 535 mil·límetres\nT'ha agradat? Pots comprar-lo al millor preu a Amazon\nInevitablement ens recorda a l'i3000, un purificador de Philips que és pràcticament idèntic, tant pel disseny com pel fet que el panell LED està ubicat a la zona superior i és el que ens permet ajustar els paràmetres del purificador d'aire totalment manual. Les comparacions són odioses, sí, però quan analitzem productes d'una gamma específica no ens queda més remei que esmentar també aquells amb qui guarden més relació. A trets generals, com tots els productes d'aquesta submarca de Xiaomi, ens trobem davant d'un dispositiu ben acabat i agradable a la vista i al tacte.\nAquest Smartmi Air Purifier compta com no podia ser d'una altra manera amb connectivitat WiFi i això ens permet controlar el purificador a través de l'aplicació El meu Home de Xiaomi disponibles per a iOS i per a Android, així com sincronitzar-ho amb els principals assistents virtuals, parlem evidentment d'Amazon Alexa i Google Assistant, no així amb Siri o els derivats d'Apple HomeKit, tot i que altres productes de Xiaomi sí que compten amb aquesta integració. A més d'això i del propi control manual, disposem d'una manera «AUTO» que realitza una optimització intel·ligent de la velocitat de purificat en funció dels diferents sensors que estan disposats a la part posterior del Smartmi Air Purifier, la manera que principalment jo recomano .\nTenim alhora de diversos nivells ventilació, sent que la manera de soroll baix ofereix al voltant de 19 dB, suficients per escoltar el ventilador però no per causar una molèstia durant el dia. Per a la nit tenim el «mode nit» que limita molt aquesta velocitat i millora el descans.\nDe la mateixa manera, per interactuar amb el dispositiu podem aprofitar o bé la pantalla tàctil, o un sistema gestual a través dels sensors de proximitat que ens permetrà dur a terme els ajustaments principals sense necessitat de tocar el panell tàctil de la zona superior. La nostra interacció amb el sistema gestual no ha estat gaire bona, diria que prefereixo l'ajust mitjançant aplicació o directament tocant la pantalla.\nCapacitat de purificació\nAquí el Smartmi Air Purifier fa fora la resta. Per començar disposem d'un filtre HEPA H13 que és capaç d'absorbir males olors, fum, partícules TVOC (pròpies dels productes de neteja) i per descomptat pol·len. Al panell podrem trobar informació tant dels PM2.5 que tenim a l'aire com de l'indicador de l'estat TVOC, a més d'un altre indicador del mode de funcionament, temperatura i per descomptat l'índex d'humitat que hi ha a la ubicació del purificador d'aire.\nEn aquests termes i aprofitant el seu doble sensor «intel·ligent» ens trobem que fent servir unes dotze purificacions d'aire per hora, aquest dispositiu és capaç en teoria de netejar en cinc minuts al voltant de 15 metres quadrats, per la qual cosa aquest en concret estaria recomanat per habitacions de matrimoni o salons petits, en cap cas per a estades completes més grans o passadissos. No obstant això, el filtre de carbó activat d'alta eficiència empra tres mecanismes:\nFiltre primari per a la pols, pèl i partícules grans\nTrue HEPA un filtre H13 que filtra el 99,97% de les partícules eliminant fins i tot bacteris i gèrmens\nCarbó activat per absorbir formaldehids, fum i males olors juntament amb els VOCs.\nEn eficiència parlaríem de 400 m3 per hora pel pol·len i el mateix per a les partícules CADR, mentre que tenim una superfície de paper de filtre estès de 20.000 cm3. D'aquesta manera, filtraria el 99,97% de les partícules inferiors a 0,3 nanòmetres, així com la resta d'elements de què hem parlat anteriorment.\nTot i l'oficialitat del producte, no he estat capaç de trobar per separat el filtre, la durabilitat del qual tampoc no s'especifica i que serà gestionat per l'aplicació Mi Home o pel propi avisador de la pantalla, una pena. Imagino que arribaran més distribuïdors dels filtres, de moment no puc especificar ni el preu ni el punt de venda on podreu adquirir-los, des del meu punt de vista una mica determinant a l'hora de dur a terme la compra d'un producte d'aquestes característiques, per més que el filtre disposi d'una durabilitat elevada.\nEns trobem davant d'un purificador que tècnicament i sobre el paper ofereix unes molt bones característiques, millors si és possible que els rivals a igualtat de preu i fins i tot notablement superiors. Tenim per 259 euros un purificador molt complet que disposa de totes les característiques que cal esperar un producte així. Lamentablement no puc deixar escapar el punt negatiu que no trobo disponibilitat de recanvis en punts de venda com PC Components o Amazon, que són referència a Espanya, més enllà que sí que puguin estar disponibles en llocs com AliExpress.\nPublicat el: 20 novembre 2021\nConnectivitat i funcions\nNo he trobat recanvis fàcilment\nSense disponibilitat a principals webs per ara\nRuta completa cap a l'article: actualitat gadget » General » opinions » Smartmi Air Purifier, un purificador molt competent i amb filtres H13\nDreame T20, una aspiradora de mà d'alta qualitat i prestacions [Anàlisi]\nPortàtil convertible Lenovo IdeaPad Flex 5 amb 100,99 € de descompte


Resum: Donem suport a les organitzacions comunitàries de Samar, Leyte i Capiz en la seva tasca d’ajuda a la població damnificada pels efectes dels desastres naturals.\nLes Filipines són una de les regions mundials més exposades a les catàstrofes naturals. Es calcula que el supertifó Haiyan, que va assolar el país l’any 2013, va causar la mort de més de 2.250 persones, tot convertint-se en el tercer desastre natural més mortífer que ha patit el país.\nDavant d’aquesta situació d’extrema vulnerabilitat, des de l’Associació Catalana per la Pau vam posar en marxa una campanya de solidaritat per ajudar les poblacions més afectades i oferir-los suport d’emergència, en col·laboració amb els nostres socis europeus i a través de les organitzacions populars filipines amb què treballem: l’associació de dones Gabriela, el Council for Health and Development i Advocates for Community Health.\nGràcies a la col·laboració de totes aquestes entitats, l’ajuda desinteressada de centenars de persones i el finançament de l’Ajuntament de Manresa, en total es van poder enviar més de 3.700 tones d’aliments i provisions de primera necessitat, com arròs, conserves, sucre, oli, llegums, sal o aigua; i antibiòtics o analgèsics, entre d’altres medicaments.\nConcretament, l’ajuda es va concentrar a les illes de Samar i Leyte, les zones més pobres del país i per on va entrar el tifó, i a Capiz. En aquestes regions, les estructures dels edificis ja estaven molt deteriorades i, malgrat la població està avesada a patir el pas dels tifons, la potència d’aquests sempre acaba provocant importants destrosses.\nEl Haiyan es va endur per davant totes les estructures que no estaven fetes de ciment i metall i va afectar, especialment, els agricultors i pescadors d’aquests indrets.


Fugitius internats a Mória, Nea Kavala i Krnaja fotografien la vida quotidiana d’amagat de la policia\n5 min. Palma 17/02/2019 00:35\nEl nadó de la fotografia va nàixer al camp de refugiats de Mória, a l'illa grega de Lesbos / SIMA\nVint càmeres de fotografia compactes oblidades en calaixos de veïns d’Alcúdia han arribat a mans de persones a les quals la violència, la mort i la fam ha expulsat dels seus països. Són ciutadans de Síria, l’Afganistan i l’Iran a qui la fugida ha fet caure als camps de refugiats de Mória i Nea Kavala, a Grècia, i de Krnaja, a Sèrbia. Ara han fet servir aquestes càmeres mallorquines per retratar racons, espais i moments de la seva quotidianitat d’amagat de la vigilància militar i policial. Han immortalitzat una vida als camps que està prohibit fotografiar.\nEls dits dels refugiats han activat els dispositius, i les instantànies n’han congelat la mirada i fins i tot els sentiments i els pensaments. El resultat és diferent de qualsevol imatge que hauria pogut prendre un fotògraf professional. Però també és íntim i impactant, perquè està fet des de dins. D’aquí el nom del projecte sense afany de lucre en el marc del qual s’han fet les fotografies: ‘From Inside’.\n651x366 Coa per rebre racions de menjar al camp de Mória / JAWAD Coa per rebre racions de menjar al camp de Mória / JAWAD\nTot va començar a Alcúdia el mes de novembre del 2017. El jove periodista Diego Menjíbar explica a l’ARA Balears que tenia una iniciativa en ment per a la qual necessitava càmeres de fotografia. Va escampar la petició per la població i, amb el boca-orella, va aconseguir aplegar fins a vint aparells, set dels quals eren analògics. Aquestes càmeres que havien capturat viatges i celebracions familiars es varen convertir en material per fer tallers de fotografia amb joves i adolescents refugiats.\nNea Kavala, Grècia\nEl desembre d’aquell any, de la mà d’Open Cultural Centre, Menjíbar, acompanyat de Marta Vasconcelos, va impartir el primer curs de fotografia a les portes de Nea Kavala, un camp a Polykastro -un petit poble grec proper a la frontera de Macedònia- que acull mig miler de persones procedents de l’Orient Mitjà i l’Àfrica. El curs el va haver de fer a les portes del camp perquè a la majoria d’entitats els veten el pas a aquesta mena de recintes. El taller va despertar la creativitat audiovisual de dotze joves que, després d’escoltar amb atenció la teoria i d’aprendre conceptes com la perspectiva i l’enquadrament, i de mirar exemples de reportatges, tornaven al campament amb la idea de captar instants que els permetessin retratar els seu dia a dia.\n651x366 Refugiats del camp de Mória, a Lesbos (Grècia) al voltant d'una foguera / IMMIGRANT SHALLOW Refugiats del camp de Mória, a Lesbos (Grècia) al voltant d'una foguera / IMMIGRANT SHALLOW\nEl projecte es va repetir, al mateix lloc, el maig del 2018. Aquesta vegada totes les càmeres ja eren digitals. D’aquestes dues experiències durant el curs, en varen fer una tria conjunta, debatuda i argumentada. El resultat és una selecció de 21 fotografies.\nEl desembre del 2018, ‘From Inside’ arribà a les portes de Krnaja, a prop de Belgrad, la capital de Sèrbia. Hi viuen persones procedents de l’Iran i l’Afganistan, i les condicions hi són millors que en altres llocs, explica Menjíbar. Els refugiats no hi viuen amuntegats i els barracons -construïts durant la guerra de l’ex-Iugoslàvia- són molt més habitables que les tendes precàries d’altres indrets. A més, les racions són suficients i no s’ha de fer coa durant hores. A Krnaja adaptaren el taller als alumnes, que eren més petits. La dinàmica va ser la mateixa, però prioritzaren incorporar-hi el joc. El projecte es dugué a terme gràcies a l’organització Serbia Aid Refugee i durà devers tres setmanes.\nA l’illa grega de Lesbos, al camp de refugiats de Mória, ‘From Inside’ va creuar la línia. Segons el periodista alcudienc, va passar de fer un projecte enfocat a donar vies d’expressió i de distracció als refugiats -sense deixar de banda la sensibilització- a convertir-se en una eina de denúncia. Mória és el camp on la situació és més crítica. Hi viuen 7.000 persones atrapades, amuntegades, en unes instal·lacions amb capacitat per a 1.500 refugiats. Les coes de cinc hores per esperar una ració de menjar que sovint és massa justa hi són la norma. Un estudi de Metges sense Fronteres il·lustra la duresa del camp en el cas dels més joves: 18 dels 74 infants i adolescents d’entre 10 i 18 anys que hi varen participar havien tingut pensaments suïcides.\n651x366 Nins, al costat de la tanca del camp de refugiats de Mória / JUSTIN Nins, al costat de la tanca del camp de refugiats de Mória / JUSTIN\nA Mória, segons Menjíbar, la policia hi és molt present i especialment violenta. No s’hi poden fer fotografies i els periodistes no hi poden circular amb llibertat. La por, explica, es notava en els silencis, en les mirades i en els comentaris. Quan varen presentar el taller, hi varen anar quinze persones que hi estaven interessades. Però l’endemà només en quedaven cinc -tres dones i un home-; la resta ho varen deixar. No volien problemes amb la policia ni cap entrebanc al pla de sortida que poguessin tenir.\nAquesta vegada el funcionament del taller va ser molt diferent. No va ser conjunt, sinó individual. Quan qualsevol dels que feien el curs podia sortir del camp i descarregar les fotos que havia fet d’amagat, s’aprofitava per donar-li nocions teòriques de fotoreportatge. La vigilància policial era tan intensa que uns agents fins i tot obligaren Menjíbar a esborrar fotografies que havia fet des de fora del camp. D’aquella experiència, en sortí una selecció de 50 fotografies de reportatges personals, tots firmats amb noms falsos per evitar cap mena de represàlia.\n651x366 Tendes del camp de refugiats de Mória / SIMA Tendes del camp de refugiats de Mória / SIMA\nA Mória, el projecte ‘From Inside’ va rebre l’ajuda de The Hope Project, una organització dedicada a l’art, en col·laboració amb The Kempsons, que cerca artistes entre els refugiats. Amb dificultats, també varen aconseguir localitzar un pintor reconegut que prefereix quedar en l’anonimat.\nLa difusió dels tallers a Mallorca forma part del projecte ‘Fòrum Comunicació, Educació i Ciutadania’, impulsat per Enginyeria sense Fronteres i finançat per la Direcció General de Cooperació, dins el cicle ‘Xerrades crítiques’. L’exposició ja s’ha pogut veure a Alcúdia, ara és a sa Pobla i prest arribarà a Inca i a Pollença. Menjíbar continua en contacte amb la majoria dels alumnes. Uns pocs han aconseguit sortir del camp i tenir èxit en el seu projecte migratori, però la majoria encara són allà i podrien arribar a quedar-hi més de dos anys.\n651x366 Ombres en una tenda del camp de refugiats de Mória / IMMIGRANT SHALLOW Ombres en una tenda del camp de refugiats de Mória / IMMIGRANT SHALLOW


El vice-president de contingut original de Netflix a l'estat diu que els interessa el talent "en qualsevol idioma"\tEl vice-president de contingut original de Netflix a l'estat diu que els interessa el talent "en qualsevol idioma"\nEl dirigent de Vox i advocat de l'acusació popular en la causa que instrueix el jutge era a l'acte de la Fundación Villacisneros\nAllò que va passar damunt l’escenari de l’auditori Rafael del Pino de Madrid el proppassat 16 de novembre fou tan greu que la defensa de Carles Puigdemont, Toni Comín, Clara Ponsatí i Lluís Puig va recusar el jutge del Tribunal Suprem espanyol Pablo Llarena. Perquè Llarena va rebre un homenatge de la Fundación Villacisneros, una entitat ultranacionalista i amb vincles amb el PP i amb Vox. Durant l’acte, representants de l’entitat i alguns convidats, com l’ex-vice-president del Tribunal Constitucional espanyol Ramón Rodríguez Arribas, van fer declaracions molt pujades de to contra l’independentisme català, fins i tot amb un to amenaçador. Però encara fou més greu, des del punt de vista de la necessària imparcialitat que ha d’aparentar un magistrat, allò que passava a la primera fila: hi havia assegut el dirigent de Vox Javier Ortega Smith, advocat que va exercir l’acusació popular en el judici contra el procés, en la mateixa causa per la qual Llarena persegueix els exiliats.\nAixí es pot comprovar en el vídeo que ha publicat a Twitter aquest dissabte la Fundación Villacisneros, que ha volgut treure pit d’aquell homenatge a Llarena poc després de la recusació que va fer el president Puigdemont del magistrat precisament per haver-lo acceptat.\n▪Así fue la entrega del Premio Fundación Villacisneros otorgado el pasado 16 de noviembre al magistrado Pablo Llarena por su firmeza y serenidad en la aplicación de la ley a pesar del acoso por parte del independentismo catalán.\n✔Más información aquí: https://t.co/AbYzsShDIi pic.twitter.com/CLRVFAUuYe\n— Fundación Villacisneros (@FVillacisneros) December 4, 2021\nPerò la defensa dels exiliats no tenia pas present aquest fet, l’assistència d’Ortega Smith en un lloc privilegiat en l’homenatge al jutge instructor de la causa de la qual ell ha estat part, i part activa com a advocat. Per això l’escrit de recusació presentat aquesta setmana no inclou aquest fet, tot i que sí que en fa notar molts d’altres, com ara el fet que Llarena va rebre el guardó de mans dels responsables d’una fundació que té al consell directiu, per exemple, Esperanza Aguirre, Jaime Mayor Oreja, l’ex-jutge Santiago Milans del Bosch –nebot del militar colpista, defensor de la família Franco, simpatitzant de Vox– i l’eurodiputat de Vox Hermann Tertsch. La vice-presidenta de la fundació és l’ex-dirigent del PP María San Gil.\nO que va ser glossat en l’acte de lliurament del guardó per l’ex-vice-president del Tribunal Constitucional espanyol Ramón Rodríguez Arribas, l’individu que el 2018, en un acte al Círculo Ecuestre, va comparar l’independentisme amb el nazisme i va respondre això quan li van demanar si s’hi podia dialogar: “Quin pare dialogaria sobre la prostitució de les seves filles?”\nI encara més. En el recurs, Gonzalo Boye recordava que aquesta fundació ja defensava, abans de començar aquesta causa penal, l’empresonament del president Puigdemont. Ho van expressar en diversos piulets a Twitter el dia 8 d’octubre de 2017 i, aquell mateix dia, l’entitat va participar en una manifestació a Madrid en què el crit principal també era “Puigdemont a la presó”.\nAixí mateix, al consell directiu de la Fundación Villacisneros hi ha l’eurodiputada del PP Isabel Benjumea, que va participar en la votació del suplicatori que Llarena va enviar al Parlament Europeu per a llevar la immunitat de Puigdemont, Comín i Ponsatí.\nBoye concloïa: “No hi ha cap dubte que el magistrat instructor ha compromès definitivament la seva aparença d’imparcialitat: no es pot pretendre que, en aquestes circumstàncies, després de l’acceptació del denominat Premio Villacisneros, el senyor Pablo Llarena pugui conservar cap aparença d’imparcialitat per a la instrucció d’aquesta causa.” I això que quan ho escrivia no sabia encara que l’acusació popular era en primera fila aplaudint el jutge.


"El problema no és la immigració, sinó la degradació de l'espai públic»\nELS ALCALDES FAN BALANÇ | CORNELLÀ DE LLOBREGAT\nAntonio Balmón: "El problema no és la immigració, sinó la degradació de l'espai públic, que la fem tots"\nL'alcalde de Cornellà conversa amb EL PERIÓDICO en el marc d'un cicle d'entrevistes de balanç del mandat amb els principals alcaldes metropolitans\n"L'hi vaig dir al president Quim Torra: no és que hàgim estat desprotegits, és que no ens hem sentit acompanyats", explica Balmón sobre la Generalitat\nCornellà de Llobregat - Dimarts, 18/12/2018 | Actualitzada 19/03/2019 - 16:43\nAntonio Balmón (Barcelona, 1960), amb 14 anys a les espatlles governant, és un dels alcaldes més veterans del Baix Llobregat; dels pocs homes que resisteixen en una comarca on hi ha cada vegada més alcaldesses. Reivindica no tenir Twitter per fugir del soroll que centra aquest període polític, es mostra reticent amb la moda de les remunicipalitzacions que entusiasma part dels seus companys de partit i és partidari d’una coordinació més gran entre els municipis de l’Àrea Metropolitana de Barcelona. No hi ha treva per a un socialista discret, que admet posar distància a la magnitud dels problemes i que vol continuar "madurant la bota", amb referència a un possible quart mandat, si les urnes els ho permeten.\nPregunta (P). ¿Quines accions destacaria del present mandat? ¿Ha sigut un mandat convuls arran de la tensió generada pel procés sobiranista?\nResposta (R). Més enllà de totes aquestes tramuntanes, algunes de les quals encara continuen, hem pogut fer moltes coses. I si no les hem pogut fer ha sigut per culpa i responsabilitat nostra. Hem trobat aliats en l’àmbit polític a la ciutat, i hem reforçat aliances per poder tirar endavant el nostre compromís electoral i desenvolupament de Cornellà. I torno a dir-ho: si hi ha coses que no s’han fet bé, només és responsabilitat nostra.\nP. En tot cas, ¿quines iniciatives concretes remarcaria?\nR. Per començar, les pròpies del municipi, que són defensar-nos. Dins d’aquesta situació convulsa, hem defensat i crescut en ofertes, activitats i equipaments. En segon lloc, en termes de gent aturada, l’any passat vam contractar 500 persones, algunes amb programes de la Generalitat, molt poques; de la Diputació de Barcelona, i de l’àrea metropolitana, però la majoria amb despesa de l’ajuntament. Hem incrementat la nostra despesa social, vaja.\nTambé ens hem protegit de la fractura que provoca el debat identitari a Catalunya. I, d’altra banda, hem demostrat que Cornellà es pot naturalitzar: pot tirar cap endavant un nou projecte de transformació. Avui això és un fet, no són paraules. Quan fa sis anys vam començar a parlar d’una sostenibilitat social i alhora ambiental, ningú ens creia. Ara tenim resultats i no ens hem aturat.\nP. ¿Altres projectes a comentar, a part dels plans d’ocupació?\nR. La posada en marxa de l’escola d’humanitats, ara que no està de moda. L’inici de la construcció d’una nova escola municipal de música per ampliar l’oferta. La construcció de dues noves biblioteques: acabarem amb cinc biblioteques per a 90.000 habitants, en el que és una aposta molt forta per la lectura i per fomentar el coneixement. I l’escola esportiva social, per a nens que no puguin accedir o competir esportivament però que sí que poden fer activitats esportives.\nTambé m’agradaria destacar la transformació física de la ciutat. No ser agressiu contra el cotxe però demostrar que els carrers poden tenir un altre ús, que hi pot haver un diàleg franc sense haver de ser agressiu amb ningú. Això vol dir humanitzar la ciutat, ocupant els carrers amb activitats d’innovació i de participació col·lectiva, així com també vol dir reduir l’espai per on passen els cotxes i ampliar el de les persones.\n"Si no t’acompanyen, que és el que ha passat, hi ha una part de la teva ciutat que pateix molt"\nP. Des de la realitat local concreta, quina és la seva visió: ¿s’ha acabat ja la crisi?\nR. Ningú va certificar quan començava la crisi, i ara esperem que algú certifiqui que ha acabat. Jo he de dir que, en els últims dos anys, a Cornellà, les dades són bones. Tenim més gent treballant a la ciutat que abans de la crisi. L’ajuntament dona una resposta des del punt de vista de la contractació per evitar que l’atur sigui un problema. Per tant, sí que som a la sortida de la crisi, però hem de parlar de les conseqüències.\nTenim en marxa un programa d’ampliació de rendes, que a mi no m’agrada gaire. Oferim complementar ingressos durant sis mesos a persones que fan jornada completa però que no arriben a final de mes. Jo d’això no n’estic gaire orgullós perquè crec que és una vergonya. Quan vam engegar aquest programa, ho vam fer perquè podies identificar molt ràpid qui estava a l’atur perquè apareixia en les llistes. ¿Però com identifiques la gent que està treballant i no arriba a final de mes? Dins de les teves possibilitats, identifiques problemes i intentes abordar-los. Fa una estona ha vingut a veure’m una senyora que té el seu marit amb Alzheimer i que diu que necessita ajuda però que ningú li dona respostes. I jo li he comentat que qui hauria de donar-li respostes... està en una altra pel·lícula. Es nota, aquesta paràlisi. I els ajuntaments, siguin del partit que siguin, han buscat solucions, cadascú en funció de les seves possibilitats.\nP. Hi ha perill, no obstant, que els ajuntaments acabin ocupant-se no només de les seves competències sinó de totes les seves incumbències, com deia l’alcalde de Sant Sebastià Odón Elorza.\nR. No, perquè no passarà. El que sí que passarà, i això sí que és un perill, és que ningú faci res, que aquestes persones quedin desprotegides. Que els poders públics no fem la nostra feina.\nP. Parlant de sentir-se desprotegits, ¿en aquest mandat s’han sentit desprotegits per la Generalitat?\nR. L’hi vaig dir aquí mateix al president Quim Torra. No és que hàgim estat desprotegits, és que no ens hem sentit acompanyats. És un canvi que hem de fer entre tots. Un ajuntament identifica quins són els problemes reals de la ciutat. No són hipòtesis. Però les altres institucions han d’acompanyar. Si no t’acompanyen, que és el que ha passat, hi ha una part de la teva ciutat, de la teva comunitat, que pateix molt.\nP. ¿I què li va respondre ell?\nR. Jo crec que està passant un procés d’aprenentatge. Ell no ve d’aquesta realitat, d’aquesta esfera. Jo sempre explico que, dels últims tres presidents, des que estem en aquesta situació, el que ha estat més preocupat ha sigut Artur Mas. La resta s’han allunyat de la gestió i de la mateixa feina de la Generalitat, independentment de les seves creences i voluntats polítiques.\nAntonio Balmón, alcalde de Cornellà de Llobregat, durant l’entrevista amb EL PERÓDICO. / jordi cotrina\nP. Malgrat la "tramuntana" a què feia referència, ¿la interlocució amb la Generalitat existeix? ¿Hi ha normalitat institucional?\nR. Sempre hem volgut tenir un diàleg institucional perquè això, al final, té una finalitat positiva per a la gent. Ara estem recuperant alguns projectes de ciutat que per a nosaltres són molt importants. En termes de salut, tenim previst generar un nou espai per a urgències de 24 hores, amb més serveis; en termes de mobilitat, crec que aviat serà una realitat la connexió viària i per als vianants Cornellà-Castelldefels, amb la transformació de la C-245; i, en educació, hi ha necessitats que s’estan produint arran del canvi demogràfic i que produeix un problema detectat a la secundària. Crec que aquí hi ha voluntat per part de tots de trobar camins. Espero que així sigui. Hi confio. En aquest sentit mai faré crítica política.\nP. Cornellà va iniciar el moviment de ciutats reclamant a la Generalitat abonar les subvencions per a guarderies que va deixar de pagar. Ara, el conseller Bargalló ha anunciat la tornada a l’anterior política. Deu haver respirat alleujat, ¿no?\nR. Vam haver d’obrir un camí que ens va sortir bé, però preferiria que això canviés i ens poguéssim entendre d’una altra manera. I si defensem que aquesta edat educativa és obligatòria...doncs assumim-ho d’una vegada. De tota manera, em preocupa més que l’any 2018, a punt del 2019, si algun de nosaltres té un nen o una nena que té altres capacitats que li provoquen moltes dificultats... em preocupa que això no estigui regulat dins del nostre sistema educatiu de manera normal. Això a Cornellà passa.\nSi jo tingués un fill en aquestes condicions, no podria entrar en el sistema educatiu. Fa 40 anys ho podria entendre, ara no. Com tampoc entenc que si la formació professional o la secundària no donen sortida a una nena o un nen d’aquesta ciutat, jo hagi de recórrer a dues fundacions de la ciutat i de vegades posar en risc les subvencions de la ciutat... no pot ser.\nP. El 2019 farà 40 anys de les primeres eleccions als ajuntaments després de la represa democràtica. ¿Cada vegada queda més clar què han de fer els ajuntaments o cada vegada el seu perfil està més desdibuixat? ¿Què més hauria de fer l’Àrea Metropolitana de Barcelona (AMB), segons vostè, que n’és el vicepresident executiu?\nR. Jo crec que, quan el ciutadà vota a les municipals, hauria de saber què vota i les persones que ens presentem hauríem d’explicar els límits del que podem fer. Perquè hi ha una part nostra que és influir, reivindicar i pressionar, però d’altra banda no podem dir: "Els altres són els que tenen la responsabilitat i no puc fer res". La llei deixa molt clar quines són les competències. I això s’ha de tenir clar, sobretot per no enganyar. Més en una època en què aplaudim les mentides i les falsedats...i ens fa gràcia.\nRespecte a l’AMB, passa una mica el mateix: molta gent en parla sense coneixement. Imagini’s que demà decidim que se suspèn l’AMB. ¿Què passaria? Hi hauria centenars de milers de persones que no podrien desplaçar-se perquè no hi hauria transport públic; no sabríem on portar els residus que aboquem als nostres contenidors; l’aigua no sortiria per l’aixeta; ningú protegiria les nostres muntanyes o litorals i el medi ambient en general... Ho explico en negatiu per entendre què s’hi fa. A diferència d’altres municipis fora de l’Àrea, els ajuntaments de l’AMB els gestionem amb polítiques mancomunades.\nMolta gent ens diu què farien ells, però crec que no tenen ni idea del que estan parlant. L’AMB és una feina de gairebé tres dècades a la qual se li ha de donar un valor i un respecte. És clar que hem d’avançar, però ningú ha d’oblidar que, si ajuntaments com Cornellà o el Prat no hi haguéssim sigut en aquests 40 anys, molt del que avui veiem no existiria, perquè l’espai central sempre s’ho vol quedar tot, és endogàmic.\n"El primer territori d’Espanya on es va manifestar l’extrema dreta institucionalment va ser Catalunya"\nP. En aquest mandat s’ha obert una línia de treball amb la vivenda, a través d’una empresa nova juntament amb l’AMB. ¿Quin balanç en fa?\nR. Segons la meva opinió, s’ha de parlar de mobilitat i vivenda perquè són dos temes molt preocupants: considero que la mobilitat és un dret universal. Per les conseqüències de la crisi, per les capacitats i disponibilitats econòmiques, pels sous que han baixat... moltes famílies no poden suportar gaires més tensions econòmiques en vivenda o mobilitat. S’ha d’anar a poc a poc cap a una mobilitat pública.\nPer la seva part, la vivenda és un element de dignitat. S’ha de tenir en compte que el 40% del parc de vivendes de l’àrea metropolitana té més de 60 anys. Tenim també tota la problemàtica del lloguer: gent que ja viu de lloguer en una dictadura econòmica, on els poden incrementar sense fi els preus de lloguer, cosa que només es podria limitar per llei. O fabricar vivenda, que és el que es pretén fer des de l’àrea metropolitana des d’aquest moment. Això és el que ens interpel·la i hem de fer-ho amb menys discurs i més materialització d’aquesta voluntat política.\nP. ¿S’ha entès bé amb l’alcaldessa Colau, que ve precisament del moviment reivindicatiu de la vivenda?\nR. L’important és el consens. Si mires qualsevol organització institucional, que hi hagi un pacte entre tres forces polítiques on la majoritària no ostenti la presidència i se sigui capaç de gestionar i enviar conjuntament amb les altres dues forces per sobre dels partits... cal donar-li molt valor. Hem buscat un consens, com es respirava en l’acord de govern: polítiques socials, de vivenda, d’inversió...polítiques destinades a millorar el dia a dia de la gent. En això hem fet una bona feina conjunta entre els comuns, nosaltres [PSC] i ERC.\nP. Arran del tràgic esdeveniment pel qual va morir una persona de fe musulmana en una comissaria de Mossos de Cornellà, ¿la convivència a la ciutat se n’ha ressentit d’alguna manera? D’altra banda, ¿té por que l’extrema dreta pugui fer-se un lloc als municipis amb episodis com aquest, ara que Vox sembla totalment en auge? De fet, ja hi va haver regidors de Plataforma per Catalunya (PxC) el 2011 en diverses localitats del Baix Llobregat...\nR. Sí, hem de recordar que el primer territori d’Espanya on es va manifestar l’extrema dreta en el poder institucional va ser Catalunya. Ho dic perquè alguns ens volen explicar coses com si tinguéssim mala memòria; aquí van tenir representació i hi continuen sent. En alguns municipis van arribar a tenir fins a tres regidors. O sigui que... compte.\nHi ha una part de la societat que vol escoltar aquesta proposta. Per evitar això, nosaltres a Cornellà volem actuar amb autoritat, que no autoritarisme. I actuar amb autoritat vol dir protegir la teva gent, a casa seva, dins de la mateixa comunitat. Fa anys que hi ha un barri, Sant Ildefons, amb aquesta problemàtica de mal ús d’espai públic; amb una presència d’una unitat de la Guàrdia Urbana des de les 18:00 h fins a les 2:00 h de la matinada. Aquesta és la seva funció: protegir l’espai públic, conversar, dialogar. El tema de la immigració sempre està aquí sobre la taula, però el problema no és la immigració sinó la degradació de l’espai públic, que no la fa només l’immigrant, sinó que la fem entre tots.\nAntonio Balmón, fotografiat a l’Ajuntament de Cornellà. / JORDI COTRINA\nP. ¿Però està conjurat el perill de l’extrema dreta al món municipal? Ho pregunto perquè com que ja van entrar a les institucions en el seu moment però van passar sense pena ni glòria...\nR. Conjurat no ho sé, perquè vivim en una època molt rara. A Andalusia, l’assumpte estava en la immigració però també en la contaminació que fa el procés. Alguns haurien de reflexionar sobre això...\nP. Vostè va anar a visitar els presos independentistes a Lledoners a petició d’Oriol Junqueras. ¿Com es va sentir?\nR. No vaig anar-hi com a alcalde sinó com a responsable polític; vaig anar-hi perquè Oriol Junqueras, a qui conec des de fa molts anys, volia parlar amb mi. I vam estar parlant. Sense secrets. Vam dialogar, que és el que hem de fer, que no fa mal a ningú.\nP. ¿Creu que amb ell és possible entrar en una dinàmica de reconciliació entre catalans?\nR. A mi m’agradaria no utilitzar l’expressió reconciliació, sinó l’expressió ‘trobar un camí conjunt’. Si parlem de reconciliació, vol dir que ens hem fet molt mal i que hem de deixar-ho tot de banda per buscar una sortida. Jo prefereixo pensar que podem trobar un camí. Ara, tot depèn de la intel·ligència que demostrin uns i altres. Ara mateix no hi ha les condicions.\nP. ¿Per a què?\nR. Per trobar aquest camí.\nP. Però no li agrada parlar de reconciliació...\nR. La reconciliació seria certificar el que alguns volen negar. Ja no només la fractura, que hi és, sinó sobretot la ruptura, que és una altra cosa. Reconciliar implica que ens hem trencat.\nP. ¿I vostè creu que ens hem trencat o no?\nR. Jo crec que estem en la fractura però que podem trobar un camí per fusionar aquestes fractures. A l’àmbit de la ciutat és el que vam intentar. Nosaltres ho vam intentar la setmana després de l’1 d’octubre. Vam buscar només un denominador comú i lamentablement hi va haver gent que no va estar a l’altura de la situació.\n"Twitter és com el que fèiem al bar: ràpidament rodaven caps i desqualificaves persones"\nP. ¿I quin pot ser el denominador comú?\nR. Quan hi ha una situació que no t’agrada, com l’excés policial, dir que no t’agrada. Però dir també que el que no t’agrada és que no hi hagi diàleg, que imperi la imposició.\nP. ¿I amb Oriol Junqueras i amb posicions d’esquerres això serà més fàcil?\nR. No ho sé, això va ser un diàleg entre dues persones que tenim aquesta possibilitat: compartir i durant més d’un parell d’hores expressar tot el que pensàvem. Jo li vaig dir que no hi anava a representar ningú, simplement a fer el que hem fet durant els últims anys: parlar.\nP. Ara que esmenta això de parlar, abans ha dit que ara es parla molt. Suposo que ho deia pel soroll de les xarxes socials. ¿Per què no té Twitter?\nR. No tinc Twitter perquè no m’interessa. Twitter és molt agressiu i fàcil d’expressar coses respecte de les quals després potser et faries enrere. Twitter és com el que fèiem abans al bar: ràpidament rodaven caps i desqualificaves les persones. Jo crec que nosaltres necessitem espais de desassossec, per parlar i per entendre’ns. Tinc altres canals per contactar amb la gent. I em va molt bé: tinc el blog de la ciutat amb 1.500 persones que al final de l’any m’han escrit explicant-me coses concretes de la ciutat. O persones que prefereixen quedar i parlar.\nI a més, hi ha coses que jo vull controlar, per exemple el que jo dic. La meva vida no pot estar hipotecada per aquestes coses. És evident que hi ha diferents xarxes socials i que cada una té respostes i comportaments diferents, però a mi m’interessa més la proximitat física. I em va molt bé. L’altre dia me’n vaig anar a fer un volt i vaig estar parlant durant 40 minuts amb 10 nois. Per Twitter això és impossible.\nP. ¿Què li van dir aquests nois?\nR. Van començar provocant, que ja m’agrada, i vam acabar parlant de la realitat. Va ser interessant. Vaig descobrir poques coses però interessants i vaig verificar el que ja sabia: que volen resultats. Jo és que estic contínuament parlant amb gent...\nP. Que faci 14 anys que és alcalde li permet tenir una perspectiva de les coses.\nR. Jo no poso distància a les coses, sinó a la magnitud dels problemes. Però quan rebo algú com fa una estona... no poso distàncies. Si puc ajudar... l’ajudaré. El que no faré és dir-li una mentida. Per a mi és molt important perquè en el fons, per crear i construir una comunitat com la que tenim a Cornellà, s’ha de fer des de mirades complexes i franques. És el que hem fet entre tots i totes, independentment dels partits polítics.\nL’alcalde de Cornellà, Antonio Balmón, posa per a EL PERIÓDICO. / jordi cotrina\nP. Li deia allò de mirar les coses amb perspectiva perquè la política municipal potser es troba instal·lada en una cultura epidèrmica, més ideològica que pràctica. Vostè, per exemple, no ha fet moviments en el tema de la municipalització de l’aigua, com sí que han fet, per exemple, els seus companys del PSC de Terrassa.\nR. Que al final han arribat a un pacte amb l’empresa [explotadora fins ara] perquè si no això és impossible de gestionar. Jo sempre he fet una reflexió sobre aquest tema que es diu corrupció, perquè quan s’ha plantejat tot aquest tema de la remunicipalització... estava lligat a la corrupció. “Les empreses són corruptes i corrompen la gent que hi és en aquell moment [en política]”, es deia. Potser una empresa gran fa pràctiques corruptes i després arriba un altre govern i li dona la feina a una altra empresa... però igual hi continuen havent pràctiques corruptes. Per a mi, la corrupció és la mateixa, siguin grans o petits, perquè el que estem parlant és de la contractació.\n¿Com es pot evitar la corrupció? Aquest és un tema important, perquè les pràctiques corruptives poden ser moltes. És evident que el que s’ha fet, en termes per exemple de transparència, de noves lleis de contractes... no és suficient. Se li hauria de donar una volta a tot això; ser molt més durs en el que són les condemnes penals. ¿Per què no establir una limitació dels beneficis que tenen les empreses que treballen amb les administracions públiques? Respecte al servei per si mateix, el que hem de fer és trobar la millor manera de gestionar una competència teva, en primer lloc perquè tu no remunicipalitzes res; aquesta competència sempre és municipal.\nP. O sigui, que per a vostè remunicipalitzar el servei és una falsa solució.\nR. No, el que dic és que és fruit d’una situació. En aquest ajuntament tenim diferents sistemes de gestió, i ningú ha hagut de venir a dir-nos quin és el millor. Això ha passat sempre, no és nou; el que dic és que aquesta proposta, més mediàtica, més expansiva, revolucionària... tenia darrere una realitat a què se li volia donar resposta, que és la corrupció. I hem vist que no té res a veure, perquè pràctiques corruptes poden estar en altres sistemes.\nP. Hi ha un cert adamisme en els nous partits que acaben d’incorporar-se en política...\nR. És normal, jo ho comprenc. Quan entres en l’Administració, penses que pots fer-ho tot. Però ja hem vist que no; moltes coses que no hem fet no era per falta de voluntat política sinó per les teves limitacions. L’altre dia vaig estar de visita en un municipi on em reconeixien en privat que no era el que ells imaginaven, però ara ja saben quina realitat i quines dificultats tenim. Governar és una altra cosa, de moment tenen l’aprenentatge. Han cremat la seva voluntat de ser nous.\nP. Ara ja poden governar.\nR. És curiós, el pròxim any és l’últim any del mandat. Nosaltres sempre hem fet proposta de pressupost no expansiva, perquè no tens mesos per portar-ho endavant. Curiosament, gent que forma part d’això que es diu 'la nova política', tot i que ja s’ha fet vella, ara fan uns pressupostos expansius. Dius: ¿perdona? ¡Si això era el que criticaven! No té sentit, és un engany. El problema és que les paràlisis pels vendavals que hem tingut i que continuaran tenen conseqüències en la política local. Potser el Congrés o el Parlament puguin estar paralitzats, però un ajuntament no, perquè qui paga la factura són els ciutadans.\nP. ¿Quins són els tres grans reptes de Cornellà de cara al pròxim mandat?\nR. Aquest camí d’humanitzar la ciutat; de gestionar el silenci de la ciutat. ¿I això què vol dir? Que hem canviat i podem ocupar els carrers però fins a una hora. Que volem tenir convivència al carrer... però sense molèsties. Menys soroll i per tant sostenibilitat ambiental. Per tant, com fer més amable i agradable aquest espai. En segon lloc, gestionar les conseqüències de la crisi. Avui dia ningú es pot quedar enrere. No podem abaixar la guàrdia.\nI tres, continuar naturalitzant la ciutat per fer-la més humana: nous projectes urbans que ens permetin protegir més la gent, que les persones puguin respirar, que la ciutat sigui un espai de diferents humanitats.\nP. Vostè fa 14 anys que és alcalde. Ara els alcaldes són més fugaços. ¿Serà l’última vegada que es presenta vostè com a candidat del PSC?\nR. No; dir això ara seria precipitar-se. N’has de tenir ganes. La transformació de la C-245 va sortir de Cornellà, vam tardar més de 10 anys; jo n'acumulo 14. El tramvia va tardar 16 anys, a l’època de Montilla. Hi ha projectes que en quatre anys... no es pot fer res. Ara, si tu et presentes, has de tenir força i ganes de fer coses. Si no, retira’t.\nP. O sigui, que en té moltes ganes.\nR. Jo tinc ganes de continuar madurant la bota...


Interior col·loca sensors de tòxics per a la prova pilot que permetrà detectar núvols tòxics al polígon químic - Tottarragona.cat :: Diari digital independent d'informació i d'opinió de Tarragona\nLa col·locació dels sensors ha estat possible en gran mesura gràcies a la col·laboració de l’empresa Endesa, que ha cedit els espais necessaris en instal·lacions pròpies que es troben en ubicacions òptimes per a acollir els sensors. També ha estat imprescindible la col·laboració dels Ajuntaments de Tarragona, La Canonja, la Pobla de Mafumet, El Morell i Perafort.La Direcció General de Protecció Civil de la Generalitat ha procedit les darreres setmanes a la instal·lació de desenes de sensors detectors de productes químics que formen part de la prova pilot que servirà per detectar fuites tòxiques a l’exterior de les indústries químiques de Tarragona de forma automàtica en el marc del nou Plaseqta2020. La instal·lació de 56 sensors de clor i sulfur d’hidrogen va ser anunciada el mes de juliol pel conseller Elena en una reunió amb alcaldes dels 29 municipis afectats pel Plaseqta. Els darrers dies també s’ha procedit a realitzar la instal·lació del maquinari necessari per la recepció en temps real i continu de les lectures que realitzen els sensors. A partir d’ara i els propers mesos es duran a terme proves per garantir que el funcionament del sistema és òptim i avaluar possibles falsos positius o negatius.


presentació d'hivern | Teatre Lliure | Barcelona\nÉs notícia / Recull de Premsa / 25/01/2021\naquest hivern, al Lliure, la incertesa diària ens continuarà empenyent a una agilitat i una perseverança constant. L’activitat seguirà, passi el que passi, i l’equip del Lliure buscarà les escletxes per on ficarse per tal de mantenir la flama del teatre en aquests temps tan difícils. Si estem oberts treballarem perquè no ens tanquin i, si ens tanquen, treballarem per poder obrir. El Lliure estarà preparat cada dia per alçar el teló. Perquè aquesta és la nostra passió i la nostra vocació.\nLa tardor no ha estat fàcil per a ningú; nosaltres no hem parat ni un minut i no pararem de buscar nous camins per arribar a vosaltres, amb qui vull compartir l’èxit de la Sala online, per exemple. Aquest espai virtual és un punt de partida per intentar fer arribar el Lliure molt més lluny. Però necessitem enormement l’acte físic i comunitari d’anar al teatre, necessitem l’escala humana per emmirallar-nos-hi i compartir la nostra solitud, unir-nos en contra de la injustícia social, i no callar i quedar-nos tancats simplement perquè som espais de reflexió potser inconvenients per a algú.\nEn aquests temps, cal que els teatres es reafirmin més que mai no només com a centres culturals, sinó també com a espais socioeducatius. Amb grans possibilitats d’oferir a grups i col·lectius tota la nostra activitat i al servei de la\nsocietat, per tal de canviar uns hàbits que han situat el “jo” al centre de tot durant massa temps. Dirigint-nos només a les emocions, havíem oblidat allò que realment era necessari per tal de potenciar els aspectes humanistes. Uns aspectes que donen més riquesa que no pas els econòmics. És per això que la cultura és un bé essencial: perquè té una funció social, més enllà del seu retorn en diners. Ens retorna en l’avenir, intangible: és una llavor que confiem que doni fruits en el futur.\nAquest hivern, doncs, continuem construint xarxa i comunitat. Persistim en mostrar tot allò que no es vol veure, com el feixisme o l’hedonisme en un sistema del tot fallit, en muntatges com Catarina e a beleza de matar fascistas o La malaltia; o tot allò que ja veiem tan normal que ni ho qüestionem, com totes les mentides que sentim diàriament amb muntatges com The Mountain. El Lliure mostra també tot el potencial dels creadors nous amb Turba, José y la Barcelona disidente o amb la Trilogía Pacífico. Persistim també en col·laborar amb Dansa. Quinzena Metropolitana o amb l’Institut del Teatre perquè creiem en la suma, i continuem eixamplant també els marges de les arts escèniques i reflexionant sobre elles en una nova edició de Katharsis.\nSom constants i persistim en educar mitjançant les arts escèniques amb activitats culturals perquè, a diferència de la resistència, la persistència és una actitud mental proactiva que ens ajuda a avançar, a no aturar-nos, encara que ens\nequivoquem. Ara que ens volen distants i en silenci, avancem amb una cultura que continua cridant i trencant qualsevol distància. Perquè la cultura, més enllà del seu format, sempre ens ha unit i ho continuarà fent.\nDirector de la Fundació Teatre Lliure / Teatre Públic de Barcelona


Sant Joan estrena geganta en una trobada celebrada amb total normalitat - Regió7\nSant Joan estrena geganta en una trobada celebrada amb total normalitat\nFinalment, la diada es va poder dur a terme sense cap incidència després de la controvèrsia per la coincidència amb la jornada electoral\n10·11·19 | 18:40\nTrobada de gegants de Sant Joan\nLa colla gegantera de Sant Joan de Vilatorrada té nova geganta. El seu nom és Martina en honor al nucli de Sant Martí de Torroella, i els habitants del municipi l'han pogut veure per primera vegada aquest diumenge al migdia, en el marc de la tradicional trobada gegantera. Una trobada, la cercavila de la qual va transcórrer amb total normalitat i sense cap incidència ni afectació, després de la polèmica d'aquesta setmana protagonitzada per la Junta Electoral de Manresa.\nCal recordar que a mitjans de setmana l'organisme va prohibir la trobada en diumenge, considerant que podia entorpir la correcta celebració de la jornada electoral al municipi, per la qual cosa els organitzadors la van traslladar a dissabte. Posteriorment, però, la Junta Electoral de Zona de Manresa va rectificar i la va autoritzar en diumenge.\nEls membres de la JEZ argumentaven que es va prohibir el canvi de data perquè en l'escrit en el qual es demanava «no es justificava el canvi de data i no s'aportava informació per poder valorar si aquest acte en aquesta nova data seria compatible amb el desenvolupament normal de la jornada electoral».\nL'Ajuntament i Societat Coral i Recreativa La Verbena, associació organitzadora, van presentar al·legacions per separat, i davant la doble reclamació la JEZ va modificar la seva decisió, mantenint que l'Ajuntament havia de supervisar l'acte i garantir «el desenvolupament normal de la jornada electoral i l'accés i sortida dels col·legis». Finalment, no ho va haver cap problema.\nEn la cercavila han participat nou colles geganteres provinents de diversos municipis, entre les que n'hi havia una de Menorca. El recorregut festiu ha transcorregut pels principals carrers de Sant Joan de Vilatorrada i ha acabat a la plaça Major amb la presentació i ballada de les colles, l'estrena de la nova geganta, una ballada general i el lliurament de records.


L'Ajuntament de Montmeló ha tornat a impulsar la Fira de segona de mà i del col·leccionisme - Vallès Visió\nL’Ajuntament de Montmeló ha tornat a impulsar la Fira de segona de mà i del col·leccionisme\nL’Ajuntament de Montmeló ha tornat a impulsar la Fira de segona de mà i del col·leccionisme. En total hi han participat onze parades que han ofert diferents productes de segona mà. La bona resposta dels participants fa pensar en tornar a organitzar una altre edició a principis de l’any vinent.\nEn David Sánchez és un dels onze participants que han instal·lat una parada amb articles que tenia a casa. Pel David aquesta és la primera vegada que participa en una proposta com aquesta. L’objectiu d’aquesta fira és donar una segona vida als objectes.\nEn la majoria de les parades els articles que s’exposaven per a la seva venda era roba, decoració i joguines. La bona acollida, tant dels participants com dels ciutadans, fa preveure que es torni a organitzar i ampliar el nombre de parades.\nAquesta fira de segona mà ja es va organitzar abans de la pandèmia. Ara l’Ajuntament de Montmeló té previst tornar a organitzar una nova edició a principi de l’any que ve.


Fabricants i proveïdors de PP Xec de pila de set colors: fabricant i proveïdors de llista de llista de productes de fabricants a la Xina - HONGXIANG YUNCAI\nBotiga Stack Seven Color PP\nBeneficis i característiques 1.Les cadires i l'emmagatzematge a l'aire lliure flexibles de plàstic PP garanteixen el confort durant un llarg període de seure. 2. Els excrements multifuncionals tenen moltes comoditats per a tota la vida, no només es pot utilitzar tamboret, sinó també una caixa d’emmagatzematge. Disseny modern 3.Simple, apilable i estalvi d’habitacions. Els peus de plàstic rodó ajuden a mantenir-lo segur i estable.\nNom: Stool Stack Seven Color PP\nBeneficis i característiques ARMARJES PERSONALITZables DE COLOR\n6. Disposem de màquines modernes i petites, especialitzades en l'aplicació del modelat per injecció de plàstic.\n1. Com puc obtenir mostres?\nA: enviarem mostra quan rebem la taxa de mostra.\nR: confirmació de la comanda del client-oferta-acord-mostra i confirmació de la comanda de disseny i mostres de pagament de dipòsit-pre-producció mostres-gran quantitat de producció-saldo pagament-enviament-retroalimentació\n3.Quins són els vostres termes de pagament?\nNormalment 30% T / T per avançat, 70% abans de l’enviament per T / T. i L / C a la vista.\nEs pot discutir un altre pagament.\nHot Tags: pila de femtes de set colors pp, Xina, fabricants, proveïdors, llista de preus realitzada a la Xina\nUn parell de: Emmagatzematge de colors de la llar de la botiga PP\nSegüent: Femtes PP plegables acolorides\nTambor apilable de material nou i econòmic\nBotigues apilables de mobles plàstics multicolors\nCadira interior multifuncional apilable\nEmmagatzematge multifuncional multifuncional de la b...\nFemtes PP plegables acolorides


Descobreix Gandia | Altre lloc Blocat | Xarxa de blocs catalans\nRecentment restaurat, constitueix un dels pocs exemples d'arquitectura modernista de la ciutat ducal. Només en conservem de l'original la façana, ja que la resta va ser enderrocat pel seu estat ruinós. Ha estat reinaugurat enguany i forma part del circuit de teatres de la Generalitat. El Teatre Serrano té dos sales: la més menuda s'usa per a projeccions de cinema i l'altra per a obres i grans esdeveniments culturals. Situat al Passeig de les Germanies (foto), és a un dels principals llocs de la ciutat.\nEstà considerada junt al Curial e Güelfa una de les grans novel·les cavalleresques del segle XV i un dels punts de partida de la novel·la moderna.\nVa ser escrita per Joanot Martorell (Gandia 1413-14/1468), que pertanyia a la noblesa valenciana i acabada per Martí de Galba. La novel·la va ser escrita a apartir de 1460 i publicada per primera vegada el 1490, Tirant lo Blanch, és una novel·la cavalleresca que narra les aventures d'armes i d'amor del seu protagonista, Tirant, al servei d'un bell ideal: alliberar l'Imperi Grec, Constantinoble, del setge dels turcs. Si en voleu saber més, caldrà llegir-la… (Imatge: Manuel Boix)\nSituat en la Plaça Major de la ciutat, és el centre administratiu i polític de la capital de la Safor. Es va erigir en 1.778 en contraposició a l'antic centre de poder, el Palau Ducal. La façana va ser projectada en el més pur neoclassicisme, propi del moment. Va ser restaurat l'any 1998, i només en conserva la façana original.\nActualment, l'Ajuntament Gandia està governat pel PSPV amb el suport del Bloc-Ev. Així, el PSPV va obtindre 10 regidors, 3 la coalició del Bloc amb Esquerra Verda (aquest partit s'ha integrat en els Verds del PV). Tots tres partits sumen un regidor més que el PP.\nUn dels atractius de Gandia és la conservació dels nostres elements culturals. Bona prova d'açò és la marjal que envolta la nostra ciutat i que és una meravella des del punt de vista del paisatge, la vegetació i la vida animal que habiten aquest singular paratge. Nosaltres, de sempre, hem volgut protegir la nostra marjal i no permetrem, per res del món, que reste sotmesa a l'assetjament urbanístic que amenaça el nostre territori. (Foto: www.gandiaareasocialclub.com)\nConstitueix un exemple paradigmàtic de l'arquitectura gòtica que es practicà durant els segles XIV i XV en el territori de la Corona d'Aragó (en la resta de la península ibèrica es practicà el gòtic denominat internacional). Es tracta d'una arquitectura eminentment horitzontal, de poca alçària, massissa, amb escasses obertures a l'exterior, sòbria i austera, des del punt de vista decoratiu.\nL'espai interior és unitari, ampli i diàfan, d'una sola nau de cinc trams, coberta de creueria, capelles laterals entre els gruixuts contraforts, presbiteri rectangular i dos portades. De planta rectangular, denota exteriorment una volumetria compacta. Posseeix dos portes, la que dóna a la Plaça Major i la dels Apòstols\nEdificació del segle XVI reformada en el XVIII, XIX, i finalment en 1999. De gran valor històric, fou la primera universitat de jesuïtes que funcionà a l'Estat espanyol. Junt a la universitat se situa l'església de les Escoles Pies, fundada en el segle XVI pel duc Francesc de Borja.\nEn 1544 el IV duc de Gandia, Francesc de Borja, desitjós d'augmentar el prestigi de la vila i tratant que els joves cristians no quedaren influïts pels musulmans que encara residien a Gandia, edificà, fundà i dotà un col·legi que, regentat pels jesuïtes segons expressa voluntat del duc, s'erigí en 1548 en Universitat en virtut de Butla expedida a Roma i confirmada per l'emperador Carles V en 1548.\nA la plaça de l'Escola Pia, hi ha cinc estàtues representant els membres més destacats de la família Borja. Són el papa Calixt III, el papa Alexandre VI, els seus fills Cèsar i Lucrècia Borja, i sant Francesc de Borja.\nEl Palau Ducal de Gandia, conegut també com a Palau dels Borja, és un dels edificis d'arquitectura civil més característics i impressionants del seu temps.\nEls Ducs Reials de la Corona d'Aragó van tindre ací la seua residència principal, on es van envoltar de poetes com ara Pere i Ausiàs March.\nEn l'any 1485, el cardenal Roderic de Borja, futur papa Alexandre VI, comprà per als seus descendents el ducat de Gandia i s'hi va establir la dinastia dels Borja fins el 1740. Destaca entre ells, el seu IV duc, Sant Francesc de Borja, (Imatge: www.elsborja.org)\nL'any 1400 naixia a terres valencianes una de les figures més rutilants de l'univers poètic medieval. Fill d'una família ennoblida, va créixer en els carrers de la Gandia esplendorosa del duc Alfons el Vell i del seu fill Alfons el Jove. Eren temps de prosperitat, de bonança i la Safor, horta de senyories, conservava un antic paisatge rural ornats de palaus i canyamel.\nLa història d'Ausias March, a cavall entre Beniarjó, Gandia i València, les finances i les arts, ens arriba com la seua obra poètica, plena de singularitats. March, poeta i cavaller, administrava i participava de la vida, les formes i el gust de la noblesa valenciana del segle XV, mostrant-nos, a la seua obra, les grans preocupacions per als qui miren d'esbrinar la complexitat de la condició humana: l'amor i la mort. (Imatge: www.uoc.edu)\nGandia, capital de la Safor, ha sigut i és una de les principals ciutats del nostre país i mereix, si més no, un petit homenatge i reconeixement per part de tots nosaltres. En aquest bloc, i d'una forma modesta, ens disposem a donar a conéixer a tots vosaltres com n'és d'interessant la visita pels seus carrers i la història que contenen ja que encara notem, si us adoneu, cavallers i poetes passejant per la vila…[@more@]


noviembre 2012 - In saecula saeculorumIn saecula saeculorum\n1. Temps de política intensa a Catalunya i a Espanya. Temps de pseudo-política quan s’utilitzen armes de difamació massiva des de cavernes mediàtiques per destruir als discrepants. També Jesús es veu involucrat en afers polítics. Així és relata en l’Evangeli (Joan 18, 33-37) del diumenge, 25 de novembre. Continúa leyendo\n1. La brutícia escampada pel pamflet espanyol El Mundo contra Artur Mas pretén alterar la voluntat del poble català expressada a les urnes. Cal una reflexió. Sense ètica no hi ha periodisme, ni política, ni convivència, ni nació. Sense ètica no hi ha res que valgui la pena. Continúa leyendo\n1. Els bisbes espanyols no comprenen el sobiranisme de Catalunya que, en major o menor grau, quedarà reflectit a les urnes aquest 25 de novembre. Sectors catòlics partidaris d’una Catalunya sobirana o que, com a mínim, respecten democràticament aquesta opció, discrepen públicament i amb tranquil·litat de consciència de l’episcopat espanyol. El cardenal Antonio M. Rouco ha tornat a demanar que “es mantingui el be de la unitat i, alhora, la rica diversitat dels pobles d’Espanya”. Llenguatge d’una altra època! Continúa leyendo\n1. Crisi econòmica, social, cultural, política i religiosa al món i al nostre país. Vagues a Europa. Manifestacions de caràcter nacional i també social. Eleccions més decisives que mai a Catalunya. Declaracions episcopals divergents a Madrid i a Barcelona. Diaris madrilenys consolidats com caverna mediàtica. Temps apocalíptics. Però temps d’esperança. L’Apocalipsi, darrer llibre de la Bíblia, acaba amb aquestes paraules: “Amén! Vine, Senyor Jesús! Que la gràcia de Jesús, el Senyor, sigui amb tothom”. Aquestes paraules són un clam d’esperança. Continúa leyendo\n1. La postura de l’episcopat espanyol sobre el sobiranisme català forma part del debat eclesial, ètic, polític i electoral. Continúa leyendo\n1. Hi ha cristians que creuen en Jesús i el seu Evangeli, i intenten viure segons aquesta fe. Creuen malgrat determinats bisbes i determinades estructures eclesiàstiques. Continúa leyendo\n1. El que és decisiu en les religions i en la convivència humana és l’anomenada regla d’or. Te diverses formulacions. Fes a l’altre el que vulguis que els altres et facin a tu. No facis als altres el que no vols que els altres et facin a tu. Continúa leyendo