[28/05] Setmana Sagnant - Acciarito - Assassinat botxí - París (28-05-68) - Lima - Élosu - Tejedor - Allende - Lapeyre - Varlin - Sarrau - Mella - Rosell - Van Dongen - Sentís - Pons Prades"\nShowing article 3512 of 10472 in channel 13961322\nFirst Article ... Article 3510 Article 3511 Article 3512 Article 3513 Article 3514 ... Last Article\n[28/05] Setmana Sagnant - Acciarito - Assassinat botxí - París (28-05-68) - Lima - Élosu - Tejedor - Allende - Lapeyre - Varlin - Sarrau - Mella - Rosell - Van Dongen - Sentís - Pons Prades\nNext Lestaca encara no ha tombat\nPrevious LA SALIDA DE IU ES FACILÍSIMA\n[28/05] Setmana Sagnant - Acciarito - Assassinat botxí - París (28-05-68) - Lima -Élosu - Tejedor - Allende - Lapeyre - Varlin - Sarrau - Mella - Rosell - Van Dongen - Sentís - Pons Prades\n-Últim dia de la Setmana Sagnant: El 28 de maig de 1871 a París (França) les forces de la Comuna no tenen més que una zona limitada entre el bulevard de Belleville, els carrers del Faubourg-du-Temple, de les Trois-Bornes, de les Trois-Couronnes i de la Folie-Méricourt. El combat és desesperat i es perllonga fins a l'últim cartutx. Eugène Varlin, internacionalista llibertari i membre del Consell de la Comuna, és afusellat. A migdia, el darrer canó de les forces federades al carrer de París (actualment carrer de Belleville) emmudeix; cap a les 14 hores, l'últim tret de fusell surt de la darrera barricada, la del carrer de Ramponneau. L'ordre regna; la repressió es desencadena.\n- Condemna de Pietro Acciarito: Entre el 28 i el 29 de maig de 1897 l'Audiència de Roma (Itàlia) jutja i condemna el jove anarquista Pietro Umberto Acciarito a treballs forçats a perpetuïtat i a set anys de confinament aïllat per l'atemptat frustrat contra el rei Humbert I d'Itàlia del 22 d'abril de 1897. En escoltar la sentència, Acciarito exclamà:«Avui sóc jo, demà serà el govern burgès. Visca l'anarquia! Visca la Revolució social!»\n- Assassinat del botxí de Barcelona: El 28 de maig de 1924, al carrer de la Riereta del barri del Raval de Barcelona (Catalunya), és assassinat Rogelio Pérez Vicario –algunes fonts citen erròniament el seu segon llinatge com Cicario–,«executor titular de sentències de la justícia» de l'Audiència territorial de la capital catalana. El difunt, ataconador de professió, va rebre una vintena de trets al carrer on vivia. Des de feia anys estava amenaçat de mort. Els militants anarcosindicalistes Juan Montejo Arranz i Josep Llàcer Bertran seran acusats d'aquesta mort i executats el 10 de novembre de 1924 a la presó Model de Barcelona. Arran de la mort del botxí de Barcelona, el govern desencadenarà una forta repressió que portarà la detenció de gairebé totes els comitès de la Confederació Nacional del Treball (CNT) i dels grups anarquistes, i seran clausurats els sindicats i suprimida Solidaridad Obrera; la CNT es va veure obligada a refugiar-se en la clandestinitat.\n- París (28-05-68): El 28 de maig de 1968 a París i a tota França la vaga continua arreu; sembla que la promesa d'un referèndum feta pel general De Gaulle no ha tingut cap efecte. La capçalera de L'Humanitéés força expressiva:«Menteixen», i l'editorial remata: «La CGT no ha estat desautoritzada pels treballadors, com pretén tota la premsa burgesa. Per a saber la veritat sobre la lluita dels treballadors, refiïn-se únicament i exclusivament del periòdic dels treballadors.»; del periòdic comunista,és clar. A les 11 hores del matí, François Mitterrand, en roda de premsa, proposa la constitució d'un «govern provisional de gestió» de deu membres i anuncia que serà el candidat a l'elecció presidencial en cas que es doni un buit de poder, alhora que reclama la dimissió del govern i la dissolució de l'Assemblea. Els seus adversaris polítics l'acusaran de fer una crida a la insurrecció i a l'il·legalisme. La dimissió d'Alain Peyrefitte del seu càrrec de ministre d'Educació Nacional, lliurada el 13 de maig i rebutjada aleshores, és acceptada ara per Pompidou. En acabar la jornada, el primer ministre Georges Pompidou i Christian Fouchet, ministre de l'Interior, s'entrevisten successivament amb el president de la República, que havia rebut abans el general Fourquet, cap de l'Estat Major dels Exèrcits. A mitjanit, Daniel Cohn-Bendit, que ha entrat disfressat clandestinament a França des d'Alemanya, reapareix a la Sorbona.\n- Adolfo Lima: El 28 de maig de 1874 neix a Lisboa (Portugal) l'advocat, pedagog, traductor i escriptor anarquista i anarcosindicalista Adolfo Godfroy de Abreu Lima. Fill d'una família noble, rebutjà fer servir el títol de comte. En 1900 es llicencià en dret per la Universitat de Coïmbra (Coïmbra, Centre, Portugal) i exercí l'advocacia entre 1902 i 1910, quan deixà la jurisprudència i es dedicà en cos i ànima a la pedagogia llibertària. En 1908 fou professor de sociologia en el Curs Lliure d'Art de Representar de l'Associació de Classe dels Artistes Dramàtics. Entre 1911 i 1923 ensenyà a l'escola Liceu Pedro Nunes i va ser professor de metodologia a l'Escola Normal Primària de Lisboa, on destacà especialment fins el 1921 pels seus mitjans pedagògics. També va fer classes a l'Escola Taller Núm. 1, a Largo de Graça, i a l'Escola Normal de Benfica. Amant del teatre, participà activament en la iniciativa«Teatro Livre» i en 1914 publicà la conferència O teatro na escola. També fou cap dels serveis escolars de la societat«A Voz do Operário», col·laborador de la Universitat Popular Portuguesa (UPP) i membre destacat de la Sociedad d'Estudis Pedagògics (SEP) i de la Lliga d'Acció Educativa (LAE). Col·laborà en nombroses publicacions anarquistes, com ara A Aurora, A Batalha, O Debate, Humanidade, O Intransigente,Novos Horizontes, A Sementeira, Terra Livre iO Trabalho, entre d'altres. Entre 1915 i 1920 col·laborà en Atlantida. Mensário artístico literário e social para Portugal e Brazil. Fou corresponsal de la revista francesa L'Éducation (1921-1927) i responsable de la Secció Portuguesa de la Lliga Internacional Pro-Educació Nova. En 1922 assistí al III Congrés Anarcosindicalista de Covilhã (Castelo Branco, Centre, Portugal) de la Confederació General del Treball (CGT), on presentà la tesi Organizaão social sindicalista, que publicà el mateix any. Entre 1924 i 1927 dirigí Educação Social. Revista de pedagogia e sociologia. Arran de la implantació de la dictadura en 1926, l'octubre de 1927 va ser detingut i processat juntament amb altres membres de la Unió del Professorat Primari (UPP). Traduí Verdade, de Zola;As leis sociológicas, deGuillaume de Greef, A multidão criminosa, d'Scipis Siphole; As lições da guerra, d'Augustin Hamon; A psicologia do amor, de Gaston Dauville, A história da Terra, de L. de Launay, O direito do povo, de Edmond Picard, A luta universal, de Félix Le Dantec, i A Liga da Gente Nova, d'Henrik Ibsen, entre altres obres de sociologia, de psicologia i de divulgació científica. Dirigí l'Encilopédia Pedagógica Progredir i publicà nombroses obres pedagògiques, com ara Educação e Ensino. Educação integral (1914), O Ensino da História (1914), Metodologia (1921 i 1932) iPedagogia sociològica. Princípios de pedagogia e plano de uma organização geral de educação (1936); estudis laboralistes, com O contrato do trabalho. Esboço histórico, critica do actual contrato do trabalho, contrato colectivo (1909), i obres de teatre llibertàries. Adolfo Lima va morir el 27 de novembre de 1943 a Lisboa (Portugal).\n- Fernand Élosu: El 28 de maig de 1875 neix a Bordeus (Aquitània, Occitània) el metge neomaltusià, lliurepensador, anarquista i pacifista FernandÉlosu, també citat Fernand de Élosu, i conegut com DocteurÉlosu. Era fill de l'emigrant basca Rosa Antonia de Élosu i de pare francès desconegut. Després de fer els estudis de medicina, exercí al País Basc i posteriorment va fer de metge de família a Baiona (Lapurdi, País Basc). Aconseguí una gran reputació com a metge i com a propagandista de propostes avantguardistes (unió lliure, maternitat voluntària, antialcoholisme, etc.), dedicant-se també a l'estudi de la filosofia i de la política social. Abans de la Gran Guerra fou l'animador d'un grup llibertari a Baiona del qual formava part l'escultor sindicalista Mandagaran. El 13 de setembre de 1900 es casà a Baiona amb Thérèse Peyroutet. Fou un dels fundadors de la Universitat Popular de Baiona i formà part de la Libre Pensée. En 1908 l'Acció Sindical de Baiona i de Biarritz (Lapurdi, País Basc) li va publicar el fullet neomaltusià Amour infécond. Limitation raisonnée des naissances, però, denunciat per la venda d'aquest als quioscs, va ser jutjat aquell mateix any i condemnat a dos mesos de presó. En 1909 publicà, amb altres neomaltusians, el llibre Le Néo-malthusisme est-il moral? El 13 d'octubre de 1909 participà, amb André Augey i Élie Pécaut, entre d'altres, en un míting de protesta contra l'execució de Francesc Ferrer i Guàrdia. En 1910 va ser nomenat president de la Secció de Baiona de la Lliga dels Drets de l'Home i aquest mateix any sa companya Thérèse, arran d'una conferència de Nelly Roussel, fundà el Grup Feminista de Baiona-Biarritz, el qual s'adherí a la Union Fraternelle des Femmes (UFF, Unió Fraternal de Dones). El maig de 1911 declarà a favor en el judici del metge francmaçó Long-Savigny, acusat de la mort d'una pacient a conseqüència d'un avortament a Biarritz. El març de 1912 va ser condemnat pel Tribunal Correccional de Baiona per propaganda neomaltusiana. En 1914 col·laborà amb temes sanitaris en la segona sèrie del Bulletin de La Ruche, publicat a Rambouillet (Illa de França, França). Pacifista seguidor de Lev Tolstoi, aprengué rus només per mantenir correspondència directa amb la família de l'escriptor. Quan la I Guerra Mundial rebutjà la Unió Sagrada i el 14 de juliol de 1914 redactà i distribuí un pamflet contra la guerra. El 30 de juliol de 1914 fou l'organitzador de la manifestació pacifista que arreplegà una quarantena de militants que recorregué els carrers de Baiona i que s'enfrontà a una centena de patriotes hostils. Servi com a simple soldat d'infermer de segona classe a l'Hospital Militar de Baiona durant tota la guerra. En aquests anys bèl·lics col·laborà enCe qu'il faut dire (1916-1917) de Sébastien Faure. En 1917 publicà el fullet de propaganda antialcohòlica Le poison maudit. L'alcool, que va ser reeditat en 1930, a més de traduït al castellà (El veneno maldito) i publicat en diferents edicions. En acabar la guerra, participà en el periòdic parisenc La Plèbe (1918), que reagrupava els partidaris antibel·licistes de la Conferència de Zimmerwald (agost de 1915). El març de 1920 va ser detingut acusat de practicar un avortament a una vídua de guerra, mare de vuit infants i aquest mateix any publicà En prison. Souvenirs de la maison d'arrêt et de l'hôpital. Entre 1922 i 1925 col·laborà en La Revue Anarchiste. També col·laborà en l'Encyclopédie Anarchiste, de Sébastien Faure, redactant diversos articles, com ara«Alcoholisme», «Avortament»,«Biologia», «Castedat»,«Celibat», «Cervell»,«Electroteràpia»,«Evolució»,«Medicina», «Tolstoisme» o«Violència» –en aquesta entrada criticà el llibre de Georges Sorel Réflexions sur la violence (1908) per la seva violència i es mostrà partidari d'una«revolució de les consciències» i no d'una«revolució de les baionetes». El 10 de novembre de 1930 llegí a Baiona, organitzada per les Joventuts Laiques, la conferència «Laïques et laïcisme». El 6 d'agost de 1934 parlà en una reunió pública antifeixista organitzada pel Comitè de Vigilància de Baiona on desmuntà les contradiccions del feixisme i criticà la ferocitat dels mitjans que fa servir per mantenir-se en el poder. En 1935 encara figurava en la llista d'anarquistes del departament dels Baixos Pirineus, ja que formava part del «Grup Estudis Filosòfics i Socials» de Baiona, que havia creat en 1929 amb altres lliurepensadors, i sovint presidia reunions públiques. Entre 1935 i 1936 col·laborà en el periòdic anarquista La Révolte, publicat a Bordeus per Aristide Lapeyre. En 1935 defensà activament els inculpats en l'anomenat «Cas de les esterilitzacions de Bordeus» i el 25 d'abril publicà l'article «Vasectomie et castration» en La Révolte. En aquests anys finals de sa vida, patí multitud de malalties (ceguesa, reumatisme, insuficiència renal, etc.) que l'obligaren a una vida gairebé monacal. Sempre refusà ser candidat electoral, fins i tot als comicis municipals, però arribà a patrocinar candidatures socialistes. Acceptà la presidència dels «Amics de l'URSS» de Baiona, però mai no s'afilià al Partit Comunista. Arran d'un escorcoll a la seu dels «Amics de l'URSS», va ser processat com a president d'aquesta entitat i el 8 de febrer de 1940 va ser condemnat per «temptativa de reconstitució de lliga dissolta» a sis mesos de presó. Detingut el 24 de juny de 1940 a Baiona, dos dies després de la signatura de l'armistici pel mariscal Philippe Pétain, va ser reclòs el juny de 1940, com a «indesitjable i individu perillós per a l'ordre nacional i la seguretat pública», d'antuvi a la presó de Dax (Aquitània, Occitània) i després va ser traslladat al camp de concentració de Gurs (Aquitània, Occitània). En el moment de la seva detenció traduïa al francès Don Quijote de la Mancha. Poc després va ser alliberat i se li va assignar residència vigilada a Aren (Aquitània, Occitània), però va ser novament empresonat el 23 de març de 1941 a Baiona. Malalt de pneumònia va ser posat en llibertat el 7 d'agost de 1941. Fernand Élosu va morir dies després, el 19 d'agost de 1941, al seu domicili de Baiona (Lapurdi, País Basc). Sa filla, Fernande Élosu, va ser una destacada militant comunista.\n- Jenaro Tejedor Delgado: El 28 de maig de 1896 neix a Hontalbilla (Segòvia, Castella, Espanya) l'anarquista i anarcosindicalista Jenaro Tejedor Delgado --citat a vegades Genaro--, conegut com El Madrid. Emigrà a Barcelona (Catalunya), on treballa com a obrer fonedor en la indústria metal·lúrgica. Durant la dècada dels deu milità en el Sindicat del Metall de la Confederació Nacional del Treball (CNT) de Barcelona i fou membre d'un grup d'afinitat anarquista que es reunia a Montjuïc. Fugint de la repressió, visqué diverses temporades (1919, 1922 i 1923) a París (França) i, segons fonts policíaques, va fer un viatge a Rússia. L'octubre de 1922 col·laborà en l'atemptat contra Severiano Martínez Anido, que en realitat va ser una provocació policíaca muntada pel confident Inocencio Feced Calvo. El 21 d'octubre d'aquell any va ser detingut amb altres companys cenetistes (Joan Manent i Pesas, Guillem Martí i Vicens Soler) a la plaça de Catalunya barcelonina portant un paquet amb sis pistoles i 16 carregadors. L'1 de juny de 1923 va ser jutjat amb Manuel Talens Giner pel«complot» contra Martínez Anido i absolts ambdós l'endemà. El febrer de 1930, en l'assemblea constituent confederal després de la dictadura de Primo de Rivera, fou elegit tresorer del Sindicat del Metall barcelonès. Entre l'11 i el 17 de juny de 1931 fou delegat del Sindicat del Metall de Barcelona en el III Congrés Nacional de Sindicats de la CNT («Congrés del Conservatori») celebrat a Madrid. El 15 de febrer de 1932, quan exercia de secretari del Sindicat de la Metal·lúrgica, va ser detingut per publicar fulls clandestins cridant a la vaga revolucionària. El 2 de juny de 1933 va ser jutjat per «injúries a la Guàrdia Civil» per un article publicat el 16 de desembre de 1932 en Solidaridad Obrera i fou condemnat a quatre anys de bandejament i a una multa de 500 pessetes. Després del cop feixista de juliol de 1936 va ser nomenat secretari del Sindicat de la Metal·lúrgica de la CNT de Barcelona. Com a membre del comitè d'aquest sindicat, va participar l'agost de 1936, en l'organització de les indústries de guerra. Enrolat en les milícies, Jenaro Tejedor Delgado va morir al front d'Aragó.\n- Luciano Allende: El 28 de maig de 1898 neix a Santander (Cantàbria, Espanya) el militant anarquista Luciano Allende, conegut sota el pseudònim de Toto. Va patir una infància difícil i en 1913 va emigrar a França per fugir del servei militar. Es va instal·lar a Lió i va fer feina a la vidrieria de Venissieux, als afores de la ciutat. Va marxar a la regió parisenca la primavera de 1914 i començà a treballar a la vidrieria de Clichy. Ja militant llibertari, va relacionar-se amb Gaston Rolland. Durant els anys vint va participar amb els grups anarquistes espanyols exiliats i va fer amistat amb Buenaventura Durruti i Francisco Ascaso. També estava en contacte amb els militants francesos de la Unió Anarquista (UA) i amb Louis Anderson (Ander), administrador de Le Libertaire entre 1932 i 1939. Quan va esclatar la Revolució espanyola va marxar a la Península i es va enrolar en l'exèrcit republicà, lluitant fins al final del conflicte. El febrer de 1939 es va exiliar a França i va ser internat al camp d'Argelers i després al de Sant Cebrià, abans de ser incorporat en les Companyies de Treballadors Estrangers (CTE). Durant l'ocupació va participar en la resistència a Savoia, sota el pseudònim de Toto, en la unitat anomenada«Batalló de la Mort». Va realitzar nombrosos serveis en la resistència abans de ser detingut per la Gestapo el 18 de març de 1944 a Montmèlyan i deportat a Alemanya al camp de concentració de Neuengamme. Durant l'alliberament del camp en 1945, va ser fotografiat portant un altre deportat, antic empleat del Liceu de Barcelona, a les espatlles. En retornar de la deportació, es va instal·lar a París i va militar en la Confederació Nacional del Treball (CNT) de l'Exili i després es va establir a Antíbol (Occitània), on va fer d'apicultor amb sa companya Mariette. En elsúltims anys de sa vida va militar en la CNT i en la Federació Espanyola dels Deportats i Internats Polítics (FEDIP). Luciano Allende va morir el 23 de gener de 1983 a Canes (Provença, Occitània) i les seves cendres va ser dispersades al jardí del militant llibertari Paul Ferrare a Gòuf Joan (Occitània).\n- Paul Lapeyre:El 28 de maig de 1910 neix a Monguilhem (Gascunya, Occitània) el militant anarquista, anarcosindicalista i lliurepensador Paul Lapeyre. Va fer de barber després d'haver estat obligat a deixar el seu lloc com a mestre a causa del seu antimilitarisme. En novembre de 1926 s'adhereix, amb sos germans Aristide i Laurent, a la Confédération Générale du Travail - Syndicaliste Révolutionnaire (CGT-SR, Confederació General del Treball - Sindicalista Revolucionària), creada per Pierre Besnard, i participen en el periòdic Le Combat sindicaliste. En 1935, quan esclata l'«afer de les esterilitzacions de Bordeus», Aristide és empresonat, i serà Paul qui assegurarà l'aparició deLa Révolte, periòdic anarquista del Sud-Oest. Quan comença la Revolució espanyola, el 19 de juliol de 1936, organitza amb sos germans una xarxa per enviar armes, medicaments, queviures, etc., als companys anarquistes de la CNT-FAI, i participa en el periòdic L'Espagne Antifasciste i en la Solidaritat Internacional Antifeixista (SIA) i el seu setmanari SIA, fundat per Louis Lecoin i Nicolas Faucier. El maig de 1939 és elegit delegat de propaganda de la Federació Anarquista Francesa (FAF) constituïda a Tolosa de Llenguadoc en 1936, arran d'una escissió de la Unió Anarquista. Aquest mateix any és mobilitzat a Alsàcia i caurà presoner en 1940. Enviat a un camp de concentració prop d'Hamburg, intentarà sense èxit evadir-se'n. Alliberat el juny de 1945 reprendrà la seva militància anarcosindicalista, representant el grup anarquista de Bordeus en el Congrés de París del 6 i 7 d'octubre de 1945, que donarà lloc a la nova Federació Anarquista Francesa (FAF). Paul Lapeyre també participarà en el Congrés constitutiu de la CNT, secció francesa de l'AIT (del 7 al 9 de desembre de 1946). Després de la ruptura de 1952, prendrà part en la reconstrucció de la nova Federació fins a 1953, militant també en la«Libre Pensée», de la qual serà un dels seus oradors principals. La seva barberia (rue de La Fusterie) serà un centre de difusió de la premsa anarquista. Entre les seves obres podem destacar Jésus-Christ, Dieu soleil (1933), Le 6 février (1935), Jésus-Christ a-t-il existé? (1936), Ce qu'est le syndicalisme révolutionnaire (1937), Lueurs sur l'Espagne: révolution et contre-révolution en Espagne républicaine (1938). A començaments dels anys 70 un infart el retirà de la militància activa i s'instal·là a Barsac. Paul Lapeyre va morir el 2 de maig de 1991 arran d'un accident automobilístic en una carretera gallega.\n- Eugène Varlin: El 28 de maig de 1871 es afusellat a París (França) l'enquadernador anarquista i militant de la Internacional Louis-Eugène Varlin. Havia nascut el 5 d'octubre de 1839 al llogarret de Voisins, a prop de Claye-Soully (Illa de França, França), en una família pagesa pobra i era el major de tres germans i una germana (Louis, Hippolyte i Clémence). Fins als 13 anys anà a l'escola i després entrà en un taller d'un oncle seu a París com a aprenent d'enquadernador, on restarà dos anys. En 1859 fou nomenat capatàs de taller, després d'haver fet feina a sis tallers perfeccionant-se, i a partir de 1962 treballà a ca seva, al número 33 del carrer Dauphine de París. En 1857 participà en la fundació de la Societat de Socors Mutus dels Enquadernadors i entre 1864 i 1865 fou un dels organitzadors de la vaga del sector i, com a reconeixement de la seva tasca, rebé dels seus companys un rellotge d'argent. Més tard fou un dels fundadors de la Societat d'Estalvi i de Crèdit Mutu dels Obrers Enquadernadors, de la qual fou nomenat president. Defensor de la igualtat entre sexes, n'introduí la militant anarquista Nathalie Lemel en el Consell d'administració. A començaments de 1865 s'adherí a l'Associació Internacional dels Treballadors (AIT) i col·laborà en Tribune Ouvrière. Entre el 25 i el 29 de setembre d'aquell any fou delegat a la Conferència de Londres de l'AIT, on conegué Karl Marx, i entre el 3 i el 8 de setembre de 1866 al Congrés de Ginebra, on defensarà el treball de les dones contra la majoria, que volia que aquestes restessin a la llar. En 1867 participà en la creació de la cooperativa «La Ménagère» i en 1868 fundà el restaurant cooperatiu «La Marmite» (8.000 afiliats) i formà part de la Segona Oficina de la Internacional de París, per la qual cosa fou perseguit, detingut i condemnat a tres mesos (d'agost a octubre) d'empresonament que purgà a la presó de Sainte-Pélagie. En 1869, com que les vagues es multiplicaven, crea la «Caixa del Sou» per ajudar els vaguistes. Aquest mateix any, afirmà que la revolució política no era res sense una revolució social i assistí, entre el 6 i el 12 de setembre de 1869 a Basilea, al IV Congrés de l'AIT, on es pronuncià per la propietat col·lectiva del sòl. En 1870 realitzà una gira propagandística (Lió, Creusot, Lille, etc.) i hi constituí les respectives seccions de la Internacional. El 19 d'abril de 1870 presidí l'Assemblea General de les seccions parisenques de l'AIT i a final de mes va haver de fugir a Bèlgica per escapar de la policia. En tornà a París després de la caiguda de l'Imperi, fou nomenat delegat del Comitè Central Republicà dels Vint Districtes i comandant del 193 Batalló de la Guàrdia Nacional. Lluità per la defensa a ultrança de París ja que, segons ell, Prússia representava el «monarquisme» que volia anihilar la democràcia. Arran de la insurrecció del 31 d'octubre de 1870 contra la política portada a terme pel Govern de Defensa Nacional fou revocat del seu càrrec de comandant i s'ocupà del subministrament d'aliments durant l'hivern del setge parisenc per part de les tropes prussianes. Candidat socialistarevolucionari a l'Assemblea Nacional, no fou elegit el 8 de febrer de 1871. A partir del 18 de març d'aquell any s'ocupà de l'Estat Major de la Guàrdia Nacional a la Plaça Vendôme i, els dies següents, participà en les negociacions amb els ajuntaments de districte. El 26 de març fou elegit membre de la Comissió de Finances de la Comuna i el 21 d'abril passà a la Comissió de Subsistències. El 2 de maig fou nomenat director general de Manutenció i dels aprovisionaments militars. Fou un dels signants del «Manifest de la Minoria» contra el Comitè de Salvació Pública. Durant la«Setmana Sagnant» dirigí la defensa dels VI i XI districtes. Intentà sense èxit oposar-se a la massacre dels ostatges del carrer Haxo i lluità fins el darrer moment en les últimes barricades del barri de Bellville. Quan prenia alè assegut en un banc del carrer Lafayette, fou reconegut per un capellà i denunciat. Detingut pel lloctinent Sicre, fou traslladat a Montmartre a força de cops --un ull li penjava fora de l'òrbita--; quan arribà a la rue des Rosiers, on era l'Estat Major, ja no podia caminar. Eugène Varlin fou afusellat aquell mateix dia, el 28 de maig de 1871, a la rue des Rosiers del barri de Montmartre de París (França) al crit de«Visca la República! ¡Visca la Comuna!» i el seu cos mutilat posteriorment a cops de baioneta. Sicre li robà el seu rellotge i es va fer un adorn. Nombroses escoles, carrers i places de París i de França porten el seu nom.\n- Antonio Sarrau Español: El 28 de maig de 1939 es afusellat a Barcelona (Catalunya) l'anarquista i anarcosindicalista Antonio Sarrau Español. Havia nascut en 1893 a Fraga (Osca, Aragó, Espanya). Era el major de cinc germans d'una família catòlica. Després de realitzar el servei militar a l'Àfrica, s'afilià amb sos germans més petits Joaquin, José i Salvador a la Confederació Nacional del Treball (CNT). Miner de professió, treballà a la conca minera de carbó del Baix Segre i el Baix Cinca. Després de tenir un greu accident a la mina on treballava que el deixà força malament, s'instal·là amb sa companya Carmen Royes i son fill Liberto a Barcelona. Amic de Juan Manuel Molina, fou membre del grup anarquista«Germen». Per la seva militància fou tancat al vaixell presó Buenos Aires i el seu nom figurava a les «Llistes de la fam» de la patronal. Cobrador de la Companyia de Tramvies de Barcelona, en 1933 va ser acomiadat de la feina arran de la vaga de tramvies i per sobreviure obrí un quiosc de periòdics finançat pel Sindicat de Transports de la CNT. Membre de la Federació Anarquista Ibèrica (FAI), com a director del seuòrgan d'expressió, Tierra y Libertad, patí diversos empresonaments. El febrer de 1936 va ser reintegrat en la seva feina a la Companyia de Tramvies i durant els anys bèl·lics i la Revolució participà activament en la col·lectivització del sector. Amb el triomf franquista, va ser detingut, jutjat en consell de guerra el 29 d'abril de 1939 i condemnat a mort per haver dirigit el periòdic Tierra y Libertad. Antonio Sarrau Español va ser afusellat el 28 de maig de 1939 al Camp de la Bota del Poblenou de Barcelona (Catalunya), juntament amb Heriberto Escartín Pérez i Antonio Hernández Campillo (Marchena), cenetistes, i Manuel Barba Ponce i Manuel Moya Cau; i el seu cos llançat al fossar de la Pedrera del cementiri de Montjuïc.\n- Urania Mella: El 28 de maig –algunes fonts citen el 26 de maig– de 1945 mor a Lugo (Lugo, Galícia) l'anarquista i anarcosindicalista María Urania Mella Serrano. Havia nascut el 15 de novembre de 1899 a Pontevedra (Pontevedra, Galícia). Era filla del periodista i teòric i propagandista anarquista Ricardo Mella Cea i d'Esperanza Serrano, filla del notari anarquista Juan Serrano Oteiza. Crescuda en una família nombrosa –tenia 12 germans–, va ser educada en els valors progressistes i laics, adquirint una formació exquisida, que la portà a ser mestra de solfeig i de piano i a estudiar a l'Escola d'Arts i Oficis de Vigo. Ensenyà a llegir i a escriure a dones analfabetes a la Casa del Poble. Milità en els ateneus llibertaris i en la Confederació Nacional del Treball (CNT) gallecs. Presidí l'organització femenina peninsular més important d'aleshores, la Unió de Dones Antifeixistes de Vigo (Pontevedra, Galícia), secció peninsular de «Dones contra la Guerra i el Feixisme», organització creada per la Internacional Comunista arran del triomf del nacionalsocialisme a Alemanya. Estava casada amb Humberto Solleiro Rivera (O Chapapote), el metge socialista i president de la Societat Cultura i Deportiva del barri de Lavadores, i tingué quatre infants (Humberto, Raúl, Alícia i Concepción). Quan el cop feixista, el de juliol de 1936 amb son company defensà la barricada del Calvario de Vigo i quan aquesta caigué la parella fugí a Redondela (Pontevedra, Galícia), però van ser detinguts. Son company va ser jutjat en consell de guerra el 17 d'octubre de 1936, condemnat a mort i executat pels insurrectes. Ella va ser jutjada el mateix dia i condemnada a mort sota pretextos tan peregrins com que no estava batejava, que havia viscut en unió lliure i que una germana seva portava el nom de Libertad. Segons les autoritats franquistes era membre del Socors Roig Internacional (SRI). La pena va ser immediatament commutada per la de 30 anys de reclusió que purgà a les presons de Vigo i de Saturraran, a la badia d'Ondárroa (Motrico, Guipúscoa, País Basc). A Saturraran va fer una profunda amistat amb la alcaldessa republicana d'A Cañiza (Pontevedra, Galícia), María Purificación Gómez González, primera batllessa de Galícia. Malalta, amb un tumor cerebral, en 1943 va ser posada en llibertat condicional. Tornà a Vigo, però davant l'ambient hostil passà a viure amb son fill Raúl a Lugo. Urania Mella Serrano va morir el 28 de maig de 1945 a Lugo (Lugo, Galícia) a conseqüència dels maltractes patits durant els seus anys de reclusió. Des del 2008 un carrer de Vigo i un buc de recollida d'hidrocarburs del Servei de Salvament Marítim del Ministeri de Foment porten el seu nom.\n- Albà Rosell Llongueras: El 28 de maig de 1964 mor a Montevideo (Uruguai) el pedagog, maçó, militant anarquista i anarcosindicalista, i propagandista del naturisme integral Albà Rosell i Llongueras –el seu nom i els seus llinatges sovint citats de diverses maneres (Alban, Albano, Rosel,Rossell, Llongueres, etc.). Havia nascut el 19 de febrer de 1881 a Sabadell (Vallès Occidental, Catalunya). Era el novè fill, el petit, d'una família obrera nombrosa. Sos pares es deien Josep Rosell Calsa, filador de selfactina en una fàbrica i que havia estat afiliat l'Associació Internacional dels Treballadors (AIT), i Eulàlia Llongueras Vallsdeperas. Freqüentà, molt poc, una escola privada, on conegué els germans Facund i Mateu Morral Roca. En 1889 assistí amb son pare a la seva primera manifestació obrera. Quan tenia nou anys sa mare morí i dos anys després començà a treballar en una fàbrica de teixits. En 1893 publicà el seu primer article en La Protesta de Sabadell. Cap el 1895 s'afilià al Sindicat Tèxtil i, com també feia feina de barber, organitzà el Sindicat de Perruquers. En aquests anys col·laborà en Tierra y Libertad, de Madrid, i en Juventud, de València. En 1899 fundà el Centre Fraternal de Cultura (Leopoldo Bonafulla, José Casasola, Odón de Buen y del Cos, Josep Prat, Sebastià Suñé, etc.). En aquesta època, amb Mateu Morral Roca, creà el Grup «Vario» de la Federació Obrera de Sabadell i va ser iniciat en la lògica maçònica«Lleialtat» de Barcelona. Lector compulsiu de la premsa llibertària des d'infant, participà activament en la campanya per l'alliberament dels presos de Montjuïc i fou el corresponsal a Sabadell del periòdic lerrouxista El Progreso. També intervingué en mítings en defensa dels perseguits de «La Mano Negra» i dels fets d'Alcalá del Valle. Col·laborà en la premsa llibertària, sobre tot enLa Protesta, d'ErnestoÁlvarez, i conegué destacats anarquistes (Teresa Claramunt Creus, José López Montenegro, Josep Prat, Sebastià Suñé, etc.). Llegí moltes obres anarquistes i va escriure, sota la influència d'Henrik Ibsen i d'Ignasi Iglésias Pujadas, textos (Els llenyataires, La fàbrica, etc.). Aficionat al teatre des de la infància, actuà en grups d'aficionats, com ara el Centre Líric Dramàtic, i fundà l'Agrupació Dramàtica «Ibsen», en la qual participaran destacats anarquistes (Cranes, Duran, Mainé, Antoni Mas, Mateu Morral Roca, Rossend Vidal, Vivé, etc.). En aquest aspecte remarcà molt la necessitat de potenciar el teatre infantil, alhora pedagògic i lúdic. En 1900 començà a col·laborà en El Trabajo, òrgan de la Federació Obrera de Sabadell, i en 1901 el dirigí un temps. També va fer de mestre i ocupà la secretaria de la Institució Lliure d'Ensenyança de Sabadell fins el 1903, quan l'abandonà per discrepar del seu politicisme. Col·laborà en la Revista Pedagógica de Clemència Jacquinet i, a través de Mateu Morral Roca, va fer amistat amb Francesc Ferrer i Guàrdia. El 6 de gener de 1904 es casà amb la mestra racionalista Esperança Figueras Davi i Francesc Ferrer i Guàrdia li va encarregar la direcció de l'Escola Moderna de Montgat (Maresme, Catalunya), inaugurada el 30 d'abril d'aquell any. En 1905 va escriure l'opuscle Enseñanza integral (1905), en defensa d'aquest sistema d'ensenyament. S'integrà en el Museu Pedagògic Experimental de Francesca Rovira de Forn, creat en 1905. En aquests anys formà part de diverses institucions culturals catalanes, com ara l'Agrupació«Avenir» (Leopoldo Bonafulla, Felip Cortiella Ferrer, Joan Usón, etc.) o la Secció Catalana de la Lliga Internacional per a l'Educació Racional de la Infància (LIERI). En 1906 retornà a Sabadell i fundà i dirigí, amb el suport de la Federació Obrera de Sabadell, l'Escola Integral (1906-1909). En 1907 va fer una conferència a Terrassa (Vallès Occidental, Catalunya) i en 1908 publicà la revista Cultura, propugnant la creació d'una Biblioteca Populars per a Obrers. Coincidia amb els projectes educatius ferrerians, però els considerava molt difícils d'aplicar per manca de professorat i de llibres adequats, reivindicant més la línia de Paul Robin d'educació integral i d'altres pedagogs (Piotr Kropotkin, Luigi Fabbri, Johann Heinrich Pestalozzi, Maria Miller, Lev Tolstoi, Sébastien Faure, Madeleine Vernet, etc.). En 1909, arran dels fets de la «Setmana Tràgica» i la seva repressió, passà a França i després emigrà a Amèrica. A Buenos Aires (Argentina) dirigí durant un mes l'Escola Lliure del barri de Villa Crespo i conegué destacats militants anarquistes (John Greaghe, Alberto Ghiraldo, Apolinario Barrera, Rodolfo González Pacheco, Félix Basterra, Julio Barcos, Carlos Balsán, José de Maturana, etc.). Arran de l'atemptat de Simón Radowinsky contra Ramón Falcón, va ser detingut uns dies. L'ambient argentí no li va agradar i quatre mesos després d'arribar a Amèrica s'instal·là a l'Uruguai. A Montevideo, gràcies al suport de José Arechavaleta, Francisco Vázquez Cores i Manuel B. Otero, esdevingué funcionari de la Biblioteca Magisterial, adscrita al Ministeri d'Instrucció Pública, a més de tenir un càrrec en el Consell d'Ensenyança Primària. Entre 1909 i 1912 fou redactor de Los Anales de Instrucción Primaria i de l'Enciclopedia de Educación. Amb el suport d'Herminio Calabaza, en 1912 fundà a Montevideo la Lliga Popular per a l'Educació Raonada de la Infància i el seu periòdic Infancia, que dirigí entre 1913 i 1914. En aquest mateix 1912 ingressà en la maçoneria uruguaiana, de la qual acabà escalivat. En 1913 va crear l'Escola Integral de Montevideo, única escola racionalista integral existent a l'Uruguai. En 1915 retornà a Catalunya i s'encarregà d'escoles racionalistes a diverses poblacions, com ara Lloret de Mar (1915), Alaior (1918) i Carlet (1919). En aquests anys s'interessà per les qüestions naturistes i en 1922 fundà a Carlet (Ribera Alta, País Valencià) el periòdic El Naturista. Periódico de higiene, educación, ciencias, artes y crítica, exercint la corresponsalia de la revista Helios. A València creà el Centre Naturològic i s'oposà a les decisions de l'Assemblea Naturista d'aquesta ciutat. Amic personal d'Henri Zisly i seguint les posicions d'Émile Gravelle, reivindicava un «naturisme integral» (hidroteràpia, fitoteràpia, vegetarianisme, etc.), que abracés tots els camps de la vida humana (físic, social, ètic, científic, artístic, etc.) i treballà en la celebració d'un Certamen Naturista Ibèric que donés més ressò a la realitat social i revolucionària, tot en relació amb l'anarquisme; aquest certament, que s'havia de celebrar a Lisboa (Portugal), finalment no reeixí per discrepàncies entre els organitzadors. En 1922, quan anava a ocupar la direcció de l'Escola Lliure de Terrassa, per mor de la intensa repressió existent i poc abans del cop militar del general Primo de Rivera, emigrà definitivament a Montevideo (Uruguai). D'antuvi treballà com a cap d'arxiu en una empresa editora de diaris burgesos i després d'administratiu en el Consell d'Ensenyança fins a la seva jubilació en 1955. A la capital uruguaiana creà la seva pròpia editorial i revista (Analectos), fou redactor d'El Diario i de La Mañana, i col·laborà en diferents publicacions (La Calle, El Mundo, La República, etc.). Entrà a formar part dels cercles independentistes catalanistes a Montevideo encapçalats per Manuel Massó Llorens i en 1928 fou un dels fundadors, amb son fill Albà Rosell Figueres i Adolf Gamundi Roig, del Grup Separatista Avant –molt crític amb l'actuació de Francesc Macià Llussà, d'Estat Català i del Grup Nacionalista Radical–, dirigint entre 1928 i 1930 el seu òrgan oficiós quinzenal Nova Catalunya. Periòdic d'acció del separatisme català a Sud-amèrica, marcadament antiamericanista. Durant sa vida col·laborà, amb diferents pseudònims (Antonio Roca,Dr. Frank Aube,Laboremus, Laureano d'Ore, Germina Alba,J. E. Martí, Héctor Palmira Luz, Avenir Alba, Victoria Zeda, Héctor Thales, El Otro, etc.), en moltíssimes publicacions periòdiques, com ara Acracia,Ahora, Anales de Instrucción Primaria, El Autor Uruguayo,Avenir, Boletín Informativo, Cenit,CNT, Ciencia Social, Le Combat Syndicaliste, Cultura, Cultura Proletaria, Escuela Moderna, La Fuerza,Helios, Infancia,Inquietudes, Juventud,Naturismo, El Naturista, Nova Catalunya,Nueva Humanidad, Los Nuevos,Orto, La Protesta, Redención,Ruta, El Sindicalista, Solidaridad,Solidaridad Obrera, Tierra y Libertad, El Trabajo, Umbral, etc.És autor d'Adaptación (humano actor) tramoya en ocho cuadros (sd), Argamasa social (sd), La argolla (sd), Artistes (sd), Aventando cenizas (sd), Calvari (sd), Bromas y veras o La cachada (sd), El dret a la vida (sd), Coeducación (sd), Colonia de amores (sd), Comentarios sobre educación (sd), El condenado (sd), El coupletismo (sd), Del natural (sd), La educación del pueblo (sd), ¡La educación de vuestros hijos, hombres libres! (sd),En el vacío (sd), Esbozo de un plan de educación razonada (sd), Espejuelos (sd), La fábrica. Bosquejo en un acto (sd), Factores para una educación revonvadora (sd), Floshilda Darien (sd), La Francia de ayer (sd), Los golosos (sd), La guerra y la escuela (sd), La guerra y nuestros puntos de vista (sd), Hacia el futuro. Sinfonieta sociológica (sd), Hipnosugestiomanía (sd), Instrucció i analfabetisme (sd), Iberia en la estacada (sd), Lícidas el Pastorcillo. Cuento infantil en cuatro actos (sd), Els llaminers (sd), Els llenyataires (sd), Migala (sd), La mujer y la sociedad (sd), Naturismo práctico en la sociedad y en las colonias (sd), Naturlogía humana (sd), Nidales (sd), Plors del cor (sd), El poder de la educación (sd),Qué cosas sabe abuelita (sd), Rasgos y anécdotas (sd), Realidades. Comedia en dos actos (sd), La renovación de la escuela desde el punto de vista naturista (sd), Risas y llantos (sd), Ruinas (sd), Sirenas (sd), El teatro y la infancia (sd), Teatro infantil. Diálogos (sd), Voluntad... y multiplicaos (sd), Claror lejana (1904), Enseñanza integral (1905), El tío Corneja (1908), Deberes (1912), La escuela ideal (1912), Astorga y el naturismo (1913), El actual momento histórico y los problemas educativos (1918), Lluita de classes (1918), Maternología (1918), Naturismo y educación de la infancia (1918), El poble sobirà (1918), Albores (1919 i 1932), Fraternal (1919), Opiniones y comentarios sobre viruela y vacuna (1919), Aspecto médico-social de la dignidad humana (1921), Una visita a Macrobia (1921),Naturismo en acción (1922), La protección masónica (1927), En el país de Macrobia (1928), Cataluña Nación (1900-1927) (1930), Alba y ocaso (1935), La Alemania de hoy (1940), Recuerdos de un educador (1940), La mentira escolar (1944), Las vidas por ideales (1944), Monólogos. F. Sánchez, puertas adentro (1951), El naturismo en el banquillo (1951), Teatro y arte (1952), Rasgos y anécdotas de algunas personas (1952), La llamada (1953), En plena civilización (1954), La otra humanidad (1954), Planeta en el vacío (1954), El naturismo integral y el hombre libre (inèdit), Vidas trágicas. Mateo Morral. Francisco Ferrer (inèdit), Vidas truncas. Mateo Morral. Francisco Ferrer (inèdit), etc. Albà Rosell Llongueras va morir el 28 de maig de 1964 a Montevideo (Uruguai) i fou incinerat al Cementiri del Nord d'aquesta ciutat.


Tres aplicacions que necessiteu per executar el vostre negoci de comerç electrònic de manera eficient | Martech Zone\nHi ha tants minoristes de comerç electrònic, i sou un d’ells. Hi esteu a llarg termini. Com a tal, heu de poder competir amb el millor dels centenars de milers de botigues en línia que hi ha actualment a Internet actualment. Però, com ho fas?\nHeu d’assegurar-vos que el vostre lloc web sigui el mateix atractiu com sigui possible. Si està mal dissenyat, no ho fa té un gran nom, els vostres tipus de lletra són massa petits (o massa grans), el vostre logotip es combina amb el fons de la vostra botiga en línia, els botons de navegació es troben en una ubicació incòmoda (penseu a la barra de cerca!) o si els colors que heu triat al vostre lloc web no funcioni bé amb la cultura a la qual es ven, aleshores haurà de replantejar-se el disseny. Aquest és el vostre punt de partida.\nSi la vostra botiga de comerç electrònic té un professional tingueu en compte, llavors heu de mirar els productes que esteu venent. Són aquells que atrauen el públic més ampli o busqueu una cohort de clients més específica? En qualsevol cas, està bé, però pot afectar el vostre èxit si no ateneu la vostra clientela. A més, aquests articles són d’alta qualitat o són importacions barates? Si els vostres productes es desfan, també ho faràs.\nFeu una ullada al vostre mercadeig. Com comercialitzeu el vostre negoci? En quins llocs anuncieu i quina eficàcia tenen aquestes plataformes? És un bon ús dels vostres diners? Assegureu-vos que obtingueu el màxim esforç i que els vostres esforços siguin el més eficaços possible.\nSi tot això funciona, és hora de racionalitzar el vostre negoci. Si hi ha tota la resta, podeu començar a examinar els vostres processos i funcions individuals per millorar el servei al client, la rapidesa del servei i la reposició de mercaderies.\nPer ajudar-vos en aquests aspectes del vostre negoci, parlem d'algunes de les millors aplicacions que podeu tenir per gestionar la vostra botiga de comerç electrònic.\nL' google analítica L'aplicació us proporcionarà un avantatge tant en l'aspecte de màrqueting del vostre negoci com en les vendes. L’aplicació us permet fer un seguiment de les visites al vostre lloc web. Podeu veure el nombre de visualitzacions que rep cada pàgina. També podeu veure el nombre de visites que reben al llarg del temps, determinat pels filtres que configureu a l'aplicació.\nAquesta aplicació us permet veure d’on provenen les visualitzacions. La majoria dels clients potencials poden estar comprant el vostre lloc de comerç electrònic des de l’estranger i no se n’adonen. Veure aquests contactes us permetrà modificar el vostre model de negoci i atendre més la vostra botiga en línia cap a la clientela estrangera que estigui interessada en comprar els vostres productes.\nA més, en veure les pàgines que es venen, podeu veure els tipus de productes que compren els vostres clients. Això us donarà l'oportunitat de retirar els articles que no es venguin i incorporar una línia de productes que els vostres clients desitgin.\nRegistreu-vos a Google Analytics\nAquesta és una aplicació meravellosa! Empreses de maons i morters han de confiar en el model més tradicional de subministrar productes a les seves botigues: han de trobar majoristes que portin els productes que volen portar a les seves botigues i després comprar-los a granel per obtenir els millors preus (o perquè el majorista requereix una mida mínima de comanda).\nDesprés, han d’esperar que el producte arribi setmanes després. En el cas de cadenes de minoristes com Wal-Mart i Target, els articles a l'engròs primer s'han de lliurar a un centre de distribució abans de ser organitzats, carregats per a cada botiga i després enviats a les botigues separades.\nEls minoristes de comerç electrònic confiaran en majoristes tradicionals per a la majoria dels seus productes. Però els temps canvien i Oberlo ofereix a les petites botigues en línia una millor manera de vendre els seus productes.\nEn lloc de comprar a un proveïdor a granel, no cal que feu cap comanda, almenys fins que un client no faci una comanda. Oberlo us permet importar productes de milers de proveïdors directament a la vostra botiga en línia. A continuació, realitzareu la comanda del client al proveïdor. A continuació, el proveïdor enviarà la comanda a la porta principal del client.\nAquest és un gran canvi en la relació típica minorista / majorista perquè el minorista no ha de pagar per grans quantitats de productes. L’article només passa directament del majorista al comprador.\nRegistra't gratuïtament a Oberlo\nSalesforceIQ és una de les millors aplicacions per al vostre Customer Relationship Management. Aquesta aplicació us ofereix la possibilitat de reaccionar als problemes dels clients; si hi ha un problema en els processos, els vostres clients us ho faran saber. Aquesta aplicació CRM us permetrà respondre a aquests problemes, tant des del punt de vista del client com des del vostre propi punt de vista intern. Podeu iniciar solucions al problema a l'instant.\nSalesforceIQ també integra tots els vostres canals de xarxes socials en una plataforma central. Podeu contactar amb els vostres feliços convidats i interactuar amb ells, agraint-los de la manera que tothom pugui veure. També podeu interactuar amb amics i amics dels vostres clients amb la intenció de convertir-los en nous clients. Amb aquesta aplicació CRM, podeu generar negocis repetits i iniciar nous fluxos d’ingressos per a la vostra botiga de comerç electrònic.\nAmb aquestes aplicacions, podreu gestionar el vostre negoci de manera més eficaç i eficaç. Podreu mantenir la selecció de productes i les existències mentre aprofiteu la interconnexió amb proveïdors i proveïdors per a una reposició ràpida.\nTambé podreu gestionar les relacions i les interaccions dels vostres clients i comercialitzar-les amb altres potencials. Revisar les vendes d’aquestes aplicacions també us donarà la possibilitat de reaccionar a les tendències empresarials en temps real i us donarà l’oportunitat d’augmentar les vendes el mateix dia.\nMitjançant aquestes aplicacions, faràs que el teu negoci sigui més eficient i competitiu.\nInscriviu-vos per obtenir una prova gratuïta de SalesforceIQ\netiquetes: comerç electrònicessencial de Salesforce\nCom esborrar tots els comentaris de WordPress


Tom Cruise trepitja l'accelerador\nJa està disponible el primer tràiler de 'Jack Reacher', una nova cinta d'acció protagonitzada per l'actor i dirigida per Christopher McQuarrie, guanyador d'un Oscar pel guió de 'Sospitosos habituals'. És una adaptació de la novel·la 'One Shot', del britànic Lee Childs\nARA Barcelona 04/07/2012 12:02\nSetmana atapeïda d'esdeveniments en la vida de Tom Cruise. Després de fer-se públic la separació de l'actor i la seva dona, Katie Holmes, uns dies abans del 50è aniversari del protagonista de 'Top Gun', arriba a la xarxa el primer tràiler de 'Jack Reacher', la nova incursió de Cruise en el cinema d'acció, que dirigeix el nord-americà Christopher McQuarrie, guanyador de l'Oscar pel guió de 'Sospitosos habituals'. El tràiler arrenca amb un l'actor al volant d'un cotxe, trepitjant l'accelerador.\n'Jack Reacher' adapta 'One Shot', una de les novel·les d'una sèrie que el britànic Lee Childs ha dedicat al personatge, exmilitar convertit en detectiu amb mètodes expeditius i poc respecte per la llei. L'elecció de Cruise per interpretar el personatge va provocar una gran polèmica entre els fans de les novel·les de Childs, que consideraven l'actor incapaç de representar Reacher a la pantalla.\nTom Cruise és l'actor més ben pagat del món


ERC obre la porta que Aragonès comparegui pel rebrot de Covid\nRoda de premsa de la portaveu republicana\nVilalta espera que el Govern central hagi «après la lliçó» que la «repressió no serveix» i insisteix en l’amnistia i l’autodeterminació\nEsquerra aposta per treballar en paral·lel a la taula de diàleg i la comissió bilateral\n19 de de juliol del 2021. 14:01\nLa portaveu d’ERC, Marta Vilalta, ha obert la porta a la possibilitat que el president Pere Aragonès comparegui al Parlament per donar compte de la situació de la pandèmia i en concret de les dades de la cinquena onada de casos a Catalunya. «Sempre estem oberts a donar totes les explicacions», ha afirmat Vilalta, que ha defensat la gestió del Govern en relació amb la Covid: «Si en alguna cosa ha destacat és per ser absolutament transparents, per explicar les dades, les mesures, les restriccions».\nD’altra banda, la portaveu republicana ha replicat al Govern central, que exigeix a l’independentisme passos endavant després dels indults i –en paraules de la nova portaveu de l’Executiu espanyol– haver après la lliçó, que ERC espera també que «el Govern espanyol hagi après la lliçó que la repressió no serveix» per afrontar el conflicte polític de Catalunya amb l’Estat. Vilalta ha insistit que les propostes d’ERC passen per l’amnistia i l’autodeterminació. «No sabem encara què defensa el Govern espanyol respecte a Catalunya», s’ha lamentat.\nLa portaveu del partit ha explicat que els republicans treballaran en paral·lel a la taula de diàleg i en la comissió bilateral per abordar, respectivament, el conflicte polític i les qüestions pendents quant a inversions i infraestructures, entre d’altres. «Cada cosa al seu lloc», ha comentat.\nVilalta ha afirmat, d’altra banda, que abans de celebrar eleccions internes en l’anomenat Consell per la República que dirigeix l’expresident Carles Puigdemont, aquest organisme hauria de solucionar les «disfuncions» actuals en qüestions com la governança i la millora de la transparència. «Tindria lògica que la regulació es fes abans que es puguin donar els següents passos», ha argumentat.


Expolangues | Xarxa Vives\n<< Fires internacionals de llengües\nLa Xarxa Vives d’Universitats participa anualment a la fira internacional d’idiomes i cultures Expolangues Paris de forma agrupada amb l’Institut Ramon Llull (IRL).\nA la 30ena edició de la fira, que va tenir lloc de l’1 al 4 de febrer de 2012, al Saló d’Exposicions de Paris Porte de Versailles, la Xarxa hi va ser present, en una edició que va tenir la llengua francesa com a convidada d’honor.\nA la 29ena edició d’Expolangues Paris, que va tenir lloc els dies 2 al 5 de febrer de 2011, la Xarxa Vives també hi va participar. La llengua convidada d’honor en aquesta ocasió va ser l’àrab.\nLa 28ena edició d’Expolangues Paris que va tenir lloc del 4 al 6 de febrer de 2010, va tenir com a convidada d’honor la llengua catalana. La Xarxa Vives també hi va ser present i va formar part de la participació agrupada en l’estand del català, coordinada per l’Institut Ramon Llull, juntament amb altres institucions: el Govern d’Andorra, la Generalitat de Catalunya –a través del Departament d’Innovació, Universitats i Empresa i de la Secretaria de Política Lingüística-, el Govern de les Illes Balears, el Consell General dels Pirineus Orientals, la Xarxa de Ciutats Valencianes Ramon Llull i la municipalitat de l’Alguer. L’acte de presentació previ a la fira, que va tenir lloc a Barcelona el 21 de gener de 2010, va comptar amb la participació del president de la Xarxa Vives d’Universitats, Joan Viñas. En el marc de la mostra, la Xarxa Vives va presentar els atractius de la regió universitària dels territoris de parla catalana a través de diverses activitats. Al voltant de 25.000 visitants van assistir a la fira, que va comptar amb uns 200 expositors en representació de més de 60 llengües de 20 països diferents.\nEntre altres actes, l’estand central de la fira va acollir la presentació «Vine a estudiar a una regió universitària única» on els assistents van conèixer l’espai universitari dels territoris de llengua catalana i el conjunt d’elements d’interès de tipus cultural, històric i turístic que fan de la regió Vives un espai amb uns avantatges únics per a viure i per a desenvolupar estudis universitaris.\nL’any anterior, 2009, la Xarxa també va participar a la vint-i-setena edició d’Expolangues, que va tenir lloc del 14 al 17 de gener. Així mateix, el proper mes de febrer de 2011 la Xarxa també participarà a la vint-i-novena edició, entre els dies 2 i 5 de febrer.


La magistrada del jutjat d'instrucció 1 decreta llibertat provisional per a set detinguts més\nEl jutjat d’instrucció 2 de Girona ha ordenat presó provisional sense fiança per un manifestant per presumptes delictes d’atemptat a agents de l’autoritat, desordres públics i danys.\nLa magistrada ha acordat la llibertat provisional amb mesures cautelars per a quatre detinguts. Se’ls imposa presentacions setmanals en el jutjat, retirada de passaport i prohibició de sortida del territori, i la prohibició d’acudir a reunions, manifestacions, actes de protesta, actes multitudinaris o congregacions de grup mentre duri la tramitació de la causa, així com mantenir-se allunyat d’aquests actes i de les persones que l’integren a 1,5 quilòmetres. Per a tres detinguts més s’ha acordat la llibertat provisional a disposició del jutjat sempre que siguin cridats.\nTots els alliberats estan encausats per delictes d’atemptat a agents de ‘lautoritat i desordres públics.


Consells per conduir (i gaudir) la teva moto també a l’hivern - Consells per conduir (i gaudir) la teva moto també a l’hivern | CaixaBankConsumer\nAquest lloc web utilitza cookies pròpies i de tercers per millorar la seva accessibilitat, personalitzar la seva navegació i recopilar informació estadística sobre els seus hàbits de navegació. Si segueix navegant, considerem que n'accepta l'ús. Pot canviar la configuració o obtenir més informació a\tPolítica de cookies\nObtenir clau d'accésGarantia de seguretat de seguridad\nVerificar requisits d'accés\nExplica'ns la teva il•lusió\nFinançament al consum\nangle-left Consells per conduir (i gaudir) la teva moto també a l’hivern\nConsells per conduir (i gaudir) la teva moto també a l’hivern\nLa moto no és exclusiva del bon temps. L’hivern no té perquè significar deixar-la al garatge fins que tornin a pujar les temperatures i renunciar a gaudir de les dues rodes durant els llargs mesos de fred. Si ets dels que volen fer servir la moto durant tot l’any, aquí tens uns consells ben senzills que t’ajudaran a afrontar les temperatures i condicions climatològiques dels mesos més durs per continuar vivint la teva passió i fer-ho en les millors condicions possibles.\nEl més important és anar ben equipat contra el fred amb peces adequades, perquè les temperatures baixes són un dels pitjors enemics a l’hora d’agafar la moto a l’hivern. Fes-te amb un bon equipament per a aquesta estació de l’any, començant per uns bons guants que et mantinguin les mans calentes i una bona jaqueta. A més, pots trobar pantalons i calçat específics per a l’hivern. És fonamental que les peces que triïs t’aïllin el màxim possible del vent, sobretot si vols conduir durant les primeres o les últimes hores del dia.\nTambé és recomanable utilitzar roba tèrmica per sota de la roba normal per mantenir la temperatura corporal. Si volem pujar a la moto a l’hivern, unes malles i una samarreta de màniga llarga amb aïllament tèrmic seran els nostres millors aliats durant aquests mesos. A més, és bona idea tenir un impermeable sempre a mà, especialment per a les èpoques més plujoses. Mullar-se, si la temperatura és baixa, es pot convertir en un inconvenient que ens impedeixi gaudir el passeig hivernal. Desa un impermeable en algun dels compartiments de la moto o en una petita motxilla si les previsions meteorològiques anuncien pluja i surt a gaudir la carretera sense preocupar-te per si et mulles.\nEn aquesta època de l’any, la visibilitat a l’hora de circular acostuma a ser més baixa, no només perquè està ennuvolat, plou, neva o hi ha boira, sinó perquè durant els mesos d’hivern hi ha menys hores de llum. El perillós no és només que nosaltres no ens hi veiem, sinó que la resta d’usuaris de les carreteres tampoc no ens vegin a nosaltres si no ens fem “visibles” en la mesura del possible. A més d’assegurar-nos que els nostres llums estan en perfecte estat, és aconsellable portar peces reflectores o roba de colors vius i cridaners.\nDurant els mesos hivernals, i a causa de les pluges i les baixes temperatures, l’arrapament de les carreteres es redueix, a més de les condicions de visibilitat, així que, si volem evitar ensurts i caigudes, és important anar molt amb compte conduint. Extrema les precaucions de seguretat i condueix de forma coherent amb l’estat del camí. Atenció amb la condensació de la pantalla del casc. Per evitar-la, circula amb la ventilació oberta o utilitza productes antibaf per mantenir el vidre (i la teva visibilitat) en el millor estat possible.\nAtenció a l’estat general de la moto: vigila que els pneumàtics estiguin en bones condicions de desgast i pressió per evitar perdre el control, un risc que incrementa durant els mesos freds o plujosos per l’estat de l’asfalt. Cuidar la nostra moto sempre és important, però encara ho és més durant l’hivern, quan les temperatures són molt baixes i la deixem al carrer. No t’oblidis de fer un cop d’ull al nivell dels líquids (anticongelant, líquid de frens, etc.) i a la bateria, ja que pateixen més per les condicions externes i els canvis ambientals.\nLa sal, molt freqüent a les carreteres durant els mesos de gel i neu, pot afectar algunes peces de la nostra moto (cromats, llantes o baixos del motor), on es pot acumular i tenir efectes molt negatius per la corrosió. És recomanable rentar la moto sovint a l’hivern i utilitzar productes protectors a les zones més exposades.\nEl nostre cos també pateix amb les baixes temperatures, així que, si el trajecte serà llarg, procura facilitar la circulació de la sang i fer parades cada cert temps per estirar els peus i moure’t perquè el fred no afecti la teva capacitat de conducció. Podem aprofitar aquestes parades per recuperar calories prenent-nos un cafè o una xocolata calenta (mai begudes alcohòliques, per descomptat) i, alhora, gaudir de la gastronomia local i els paisatges a mesura que fem quilòmetres.\nL’avantatge de conduir la moto a l’hivern és que podem trobar-nos llocs de postal que estan especialment bonics en aquesta època de l’any. També en aquesta època, no deixis la moto a casa i surt a gaudir-la!\nSi el teu negoci està relacionat amb les dues rodes o estàs pensant emprendre en aquest sector perquè el que t’agrada són les motos, ara pots comptar amb el suport de CaixaBank Consumer Finance per oferir als teus clients totes les facilitats per gaudir-les. T’estem esperant amb les millors condicions de finançament, un suport personalitzat per al teu concessionari i una àmplia gamma de productes i serveis. Informa-te’n aquí\nPublicat el 08/11/2018 a\nConeix les nostres novetats a través del nostre canal de Facebook\nSegueix-nos a @CABKCF_RESPONDE\nSom a Linkedin.\nSegueix-nos a Linkedin\n© CaixaBank Consumer Finance. Tots els drets reservats.\nSEGURETAT I INFORMACIÓ LEGAL\nComissions i tarifes\nAtenció al comerç\nAtenció al concessionari\nExercici del dret


La crisi de Vueling: Una conspiració de l’estat?\nEm fa sospitar que la crisi que ha patit Vueling és una conspiració, com les moltes que hi ha hagut de l’estat en contra de Catalunya per diversos motius. I tot va començar amb la compra de Spanair per part de la Generalitat. Recordem que la Generalitat volia fer de l’aeroport de Barcelona un aeroport competitiu i connectat amb el món. La única manera de fer-ho era amb una companyia que apostés fort per l’aeroport i la seva connectivitat.\nCom que Iberia ja va deixar clar que la seva prioritat era Madrid i abandonar Barcelona, i en cap cas fer rutes de llarg recorregut, la Generalitat va apostar per la solució Spanair.\nGràcies a això, la companyia Spanair, instal·lada en les pèrdues, va començar a recuperar-se d’elles amb una bona planificació i una bona gestió, fins al punt que al darrer trimestre de la seva operativitat, Spanair havia entrat en beneficis trimestrals.\nAixò no va agradar a la capital, ja que Spanair havia començat a créixer per fer del Prat un HUB intercontinental i va ser llavors quan l’estat va actuar i va presentar una denúncia contra la Generalitat per haver “rescatat” Spanair.\nTambé cal recordar que en tot aquest procés, Spanair havia aconseguit diversos acords de col·laboració amb altres companyies per fer vols de llarg recorregut des del Prat (un d’ells, que encara perdura era el vol de Singapore Airlines a Singapur i Sao Paolo) i a més estava negociant la seva venda cap a una companyia més gran que l’hagués tingut com una filial, ja fos el grup Lufthansa (propietari de Swiss o AirAustria) o bé per Turkish Airlines o Qatar Airlines.\nArran de la denúncia presentada a instàncies europees (i en la que recentment es va acreditar que cap de les ajudes era il·legal), Spanair va cessar l’operativitat, ja que sense el suport econòmic, no podia continuar.\nUn petit apunt: l’estat espanyol es va gastar aproximadament 15 vegades més del que va invertir la Generalitat en Spanair per salvar Iberia anteriorment, quan era la companyia pública estatal i així, salvar Barajas.\nParal·lelament, hi havia una companyia que plantava cara a Spanair, que era Vueling. A la vegada, Iberia va voler tornar a entrar al Prat creant una companyia de baix cost que al final va fusionar amb Vueling i així, aquesta va passar a formar part del grup Iberia.\nIberia i l’estat tenien el que volien: Un aeroport sense una companyia “tradicional” que apostés per ell i que fes ombra a Barajas.\nPerò el temps va fer que Vueling creixés, es fes gran, fins a ajudar que l’aeroport del Prat superés a Barajas durant dos anys seguits el mes d’agost. I aquest darrer any, havia de ser un any històric pel Prat en passatgers i es corria el risc que Vueling fes mal als interessos de Barajas.\nTots aquests motius em porten a creure que la crisi de Vueling és una maniobra més de les clavegueres de l’estat en contra que Catalunya pugui desenvolupar-se amb normalitat. I aquí podríem sumar les traves al corredor mediterrani, les dificultats que han posat al Port de Barcelona a l’hora de crear-ne els accessos... I podria seguir anomenant incomptables casos en els que l’estat ha atacat els interessos de Catalunya.\nFinalment acabaré amb unes dades sobre el Prat que reforcen més aquesta idea.\n- El Prat és l’aeroport de la península amb més passatgers que l’utilitzen com a destinació final. És a dir, té més demanda que Madrid, però el fet que Iberia el tingui com a HUB i obligui a tots els passatgers a passar per Barajas fa que hi hagi més passatgers en nombres globals per les escales.\n- Recentment, la Generalitat va intentar aconseguir vols directes des de l’aeroport del Prat a destinacions com Tòquio i la Xina. Com Madrid no té vol directe amb aquestes destinacions, el Gobierno va “recomanar” a les companyies que volien fer aquests vols a acabar el seu vol a Madrid i no a a Barcelona. Resultat (de moment): Ni vol a Tòquio per part de les companyies interessades i el vol a Shangai l’ha programat Iberia des de Barajas (manca per saber si hi ha realment rendibilitat).\n- L’aeroport de Barajas i la seva T4 estan connectats amb el centre de Madrid en tren des del dia de la inauguració. Al Prat, encara estem esperant per una estació de tren a la T1.\n- Vueling té el 40% del total dels vols al Prat. Estratègicament, què seria millor pels interessos de l’estat que destrossar el principal motor que té actualment l’aeroport i deixar el mal nom de Catalunya i de Barcelona en ple procés independentista?\nUs ho deixo perquè en feu una reflexió.\nPublicat per aldoma18 a les 19:29:00 10 comentaris\nQui torna a pagar? Els funcionaris\nTots entenem que són temps difícils, tots podem entendre que s'han de fer esforços per tal de que el nostre país es recuperi d'aquests moments complicats que esta vivint.\nPerò el que no podem entendre és que els que pateixen les retallades sempre siguin els mateixos. Fora de les retallades que pateixen els serveis bàsics (Sanitat, educació, seguretat), també pateixen retallades els seus treballadors. Ara hem de sumar un 3% més a aquestes retallades, que es traduïra en uns 900€ a la paga del mes de Juny.\nJo faig una reflexió a tots els polítics que estan al parlament de Catalunya.\nEls compararé la seva feina amb la d'un Mosso d'Esquadra.\nMentre la seva tasca consisteix en crear, modificar o anul·lar lleis, decidir el que fa Catalunya en un parlament on estan segurs, nosaltres estem cada dia al carrer, exposant la nostra pròpia seguretat, afrontant els riscos que representa la nostra professió. Una professió que podem patir per la nostra integritat física. On, tot i la responsabilitat i perill que consisteix haver de portar una arma a sobre, no es dota als agents d'armilles antibala. La veritat és que no m'imagino a un diputat del parlament de Catalunya intentant dialogar amb un drogoaddicte, intentant reduir a una persona que acaba de cometre un assassinat, realitzant controls a la carretera amb temperatures que poden arribar els -15ºC (i sense la deguda uniformitat per temperatures extremes).\nMentre al Parlament de Catalunya un diputat està cobrant dietes, trasllats (fins i tot els de la pròpia Barcelona) i un sou, no cal dir-ho, superior al que percep un funcionari, a nosaltres ens toca estar, per exemple, a l'altre extrem de Catalunya, sense cobrar desplaçaments ni dietes, havent de pagar un lloguer d'un habitatge, els subministraments d'aquest, les despeses de carburant que ens comporta arribar al lloc de feina (i ja no conto el quilometratge anual dels nostres vehicles particulars)... A tot això hem de sumar les persones que poden tenir una hipoteca al seu lloc d'origen, les despeses que tenen pel seu primer habitatge, el manteniment d'aquest... I la cosa no s'acaba aquí, perquè també hi ha gent que té una família que ha de mantenir i ha de fer autèntics malabarismes per arribar a final de mes sense problemes, com perquè, a més a més ara se'ls retalli el sou, ofegant així encara més, la seva economia familiar.\nSi estem lluny de casa, de la família, dels amics, i a sobre amb menys sou, com no hem d'estar indignats? Si com a mínim es fes un esforç d'apropar a la gent a casa seva perquè poguessin si més no, reduir les seves despeses, seria més fàcil d'acceptar tot plegat, però lluny d'això, es fa tot el contrari.\nEn resum, el dia que vegi a un diputat treballar al Parlament amb el sou d'un funcionari, sense cap tipus de dieta pagada, estic segur que molts funcionaris podrien arribar a entendre les retallades que s'apliquen. Mentrestant, seguim veient que la classe política no fa els esforços que estan obligant a fer als treballadors i serveis públics.\nPuc arribar a entendre que el sou del President i dels Consellers siguin més elevats per les responsabilitats que tenen, però fins aquí.\nVal més que reflexionin tots aquests polítics de la gestió de la crisi que estan fent o em sembla que, a les properes eleccions, tot el funcionariat escollirà una altra opció política.\nPublicat per aldoma18 a les 11:28:00 3 comentaris\nSabies que, en plena crisis, Catalunya ha de retallar els seus pressupostos i que a sobre ha de ser solidaria amb altres autonomies que a sobre els incrementen?\nSabies que Catalunya porta patint des de fa molt de temps un espòli fiscal per part de l'estat espanyol, cosa que fa que any rere any Catalunya perdi poder adquisitiu?\nSabies que amb els diners que Catalunya paga a l'estat i perdem any rere any, podriem crear feina i evitar el creixement de l'atur al nostre país?\nSabies que amb aquests diners que perdem, no podem invertir tant com volem en investigació i desenvolupament com ho fariem si poguessim disposar dels diners de la manera que volguessim?\nSabies que mentre els escolars del nostre país, han de pagar els seus llibres subvencionats, hi ha regions com Andalusia que paguen els llibres dels seus alumnes gràcies als diners d'uns altres?\nSabies que mentre a Catalunya hem de pagar per anar de Barcelona a Girona per una via de gran capacitat, en altres llocs com Extremadura poden viatjar per vies ràpides sense haver de pagar ni una sola quota?\nSabies que mentre a Catalunya es congelen les oposicions per les retallades que ens obliguen a fer per reduïr el nostre dèficit, en altres comunitats com Andalusia segueixen crean nous llocs per a funcionaris amb els diners dels altres?\nSabies que mentre a Catalunya, que disposa de funcionaris que no disposen altres comunitats, com ara la policia, te la ràtio de funcionaris molt més baixa que d'altres que no tenen aquests serveis assumits pel govern autonòmic com ara Extremadura?\nSabies que, mentre a Catalunya els pagesos i la gent del camp lluita per fer els seus conreus, per salvar-los i per treballar, a Andalusia no els preocupa perquè poden viure d'alló que s'anomena "peonades"?\nSabies que, tot i aquests avantatges dels que disposa Andalusia, encara es vanta de poder tenir-los i no només això, que es dedica a atacar als que els estem mantenint i estem fent possible que tinguin tots els avantatges dels que disposen?\nSabies que, tot i tenir una llengua pròpia i natural d'aquest país, de més de 1000 anys d'història, els catalans l'hem de defensar i justificar la defensa que en fem davant de la gent que preten acabar amb la llengua del nostre poble?\nSabies que, mentre se'ns critica per tenir una despesa per una TV com TV3 que és líder en qualitat i audiència, els diners que es gasta per habitant en la TV nacional de Catalunya i la resta dels seus canals és molt inferior a la que gasten governs com el d'Extremadura, Múrcia o l'Asturià?\nLes coses han de canviar, no podem ser l'ase dels cops per sempre. Hem de reaccionar o acabarem destruïts com a poble.\nSigues dels bons. Vota independència!\nPublicat per aldoma18 a les 15:07:00 1 comentaris\nCarta de baixa a Convergència Democràtica de Catalunya\nAmics i amigues, companys i companyes.\nUs presento tot seguit la carta que he adreçat a Convergència Democràtica de Catalunya per tal de sol·licitar la baixa del partit on exposo els meus motius.\nEl present correu és per tal de manifestar la meva voluntat de donar-me de baixa com a militant de Convergència Democràtica de Catalunya, així com de la Joventut Nacionalista de Catalunya (Comparteixo totalment els ideals de la JNC i la manera d'actuar, però no s'ha aconseguit canviar a CDC, i per tant, tot i que em sap molt greu, entenc que per incompatibilitat no puc ser membre de la JNC si no ho soc de CDC).\nEls motius pels quals em dóno de baixa del partit són tres:\n- Retallades del govern de la Generalit als funcionaris i als serveis públics: Al meu parer, s'estan duent a cap unes retallades que, entenent que és necessàri ser més austers en les despeses del nostre país, que considero que no s'estan gestionant de la manera més adequada.\n- Continuitat de la política de pactes amb forces espanyoles: No puc entendre com un partit, impulsor d'iniciatives com "La casa gran del catalanisme" continui realitzant pactes de manera reiterada amb un partit com ho és el PP, una dreta ferotge i espanyolista culpable entre altres, que la immersió lingüística al nostre país hagi estat compromesa, així com ho va fer en el seu dia recorrent l'estatut que van aprovar per àmplia majoria els ciutadans de Catalunya.\n- Impassivitat davant la realitat de l'augment independentista: Darrerament, tot i el creixent increment de l'independentisme al nostre país, segueixo veient al partit en una posició totalment ambigua en aquest tema. Es necessita fer passos valents per aquest país i CDC i CiU, lluny de fer-los, manté un discurs constant de "Si, pero no" que no porta al nostre país cap al camí a seguir per tal d'assolir la plena sobirania nacional.\nEspero que el meu escrit serveixi per fer reflexionar a la direcció del partit per les mesures que hauria de prendre i el rumb que hauria de tenir d'ara en endavant. El dia que realment Convergència sigui la casa gran del catalanisme i fins i tot, de l'independentisme, podrem tornar a formar part del mateix vaixell.\nEm reitero: Em sap greu abandonar el partit al qual he estat donant suport des que he pogut militar a la política, però les circumstàncies del país i la realitat creixent que es presenta, em fan prendre aquesta decisió.\nPublicat per aldoma18 a les 11:15:00 24 comentaris\nDECLARACIÓ DE COMPROMÍS DE MOSSOS D'ESQUADRA AMB CATALUNYA\nEl passat divendres 13 de gener vam sentir, per primera vegada, ràbia i tristor de compartir professió i organització amb alguns companys del Cos de Mossos d’Esquadra. Aquest sentiment que barrejava la ofensa i la pena el va provocar la decisió presa per alguns (ir)responsables dels sindicats majoritaris dels Mossos d’Esquadra de menysprear la llengua catalana com a mesura de pressió contra el Govern de la Generalitat.\nPrimer, volem mostrar l’orgull de formar part de la policia de Catalunya i refermem el nostre compromís amb la defensa de tot allò que conforma la Nació catalana (els ciutadans, les institucions, la cultura i la tradició).\nSegon, volem demanar disculpes a tots aquells ciutadans que s’han sentit ofesos pel menyspreu irresponsable que de la llengua catalana han fet els dirigents sindicals.\nTercer, volem denunciar el fet que aquesta mesura en contra de la llengua catalana (que ja ha estat rectificada i que, a més, no va ser secundada per la gran majoria del col•lectiu) va ser plantejada de forma unilateral i sense cap consulta democràtica per part pels dirigents dels sindicats majoritaris del Cos de Mossos.\nQuart, considerem que “anar contra la llengua” com ha manifestat el portaveu de SAP-UGT o “anar a per la llengua” com ha manifestat el portaveu de SME-CCOO és anar contra els catalans i catalanes i contra el Cos de Mossos d’Esquadra.\nCinquè, estem a favor de les protestes coherents que realitzen aquells treballadors (com els policies, els bombers, etc.) que senten amenaçats els seus drets laborals.\nÉs per aquests motius que un grup de mossos i mosses d'esquadra orgullosos de servir al nostre poble i a la nostra nació a través de la policia nacional de Catalunya, fem públic aquest escrit per desmarcar-nos del que considerem la decisió sindical més vergonyosa que hem vist mai des de l'inici de la nostra carrera professional.\nPublicat per aldoma18 a les 15:40:00 1 comentaris\nRespectar per ser respectats: Tot pel català\nAvui he viscut un dels episodis més frustrants en la meva carrera.\nTot ha començat quan a mitja tarda m'he assabentat que un sindicat de Mossos ha secundat la proposta d'adreçar-se al ciutadà en primera instància, en castellà. Primer he pensat que era una cosa que podria estar inflada per la premsa, però després he anat trucant a cada un dels sindicats per saber-ne la seva opinió al respecte.\nQuan ho he sapigut, el primer que he fet ha estat donar-me de baixa d'aquests sindicats ja que estan defensant quelcom que va en contra dels meus sentiments, dels meus principis i del meu país. Seguidament el que he fet ha estat reivindicar que no tota la gent que en forma part d'aquest cos està a favor d'aquesta mesura i he començat una croada personal en contra d'aquesta mesura i sense amagar-me del que penso o del que sento.\nCal dir també, que no és cap tipus de protesta perquè dins el cos de Mossos d'Esquadra ja hi ha molts membres que mai s'adrecen en català en primera instància al ciutadà i que fins i tot, encara que els parlin en català, no fan el pas de parlar-los en la llengua que per estatuts, els és pròpia del cos.\nSeguidament, m'he començat a trobar amb opinions de Mossos d'Esquadra desacreditant la meva opinió i els meus pensaments envers a aquest tema, fins i tot arribant a dir-me que si no estava d'acord amb el que hi havia, que ja sabia el que havia de fer. I tot això per defensar la llengua del meu país i els drets dels seus ciutadans.\nSincerament, em dóna la sensació que el cos de Mossos d'Esquadra, en una part del seu col·lectiu no s'allunya gaire del cos que havia tingut les competències a Catalunya fins fa uns 20 anys.\nPer sort, encara quedem membres al cos que estem disposats a presentar batalla en favor de la nostra llengua i dels valors del nostre país. Per desgràcia, sembla ser que a la majoria dels membres els importa un rave els valors i la llengua del nostre país i simplement els hi rellisca o l'ataquen.\nNo em cansaré mai de lluitar per la meva llengua i pel meu país. Lluitaré sempre pels meus principis i amb el país per davant de tot.\nPublicat per aldoma18 a les 0:46:00 5 comentaris


Recomanacions del Departament de Salut per l’observació segura de l’eclipsi solar | EAP Lluís Millet\n← 10 consells abans d’anar a la consulta del metge o infermera\nActualitat de l’epidèmia de la grip: Informe del 19-3-2015 →\nRecomanacions del Departament de Salut per l’observació segura de l’eclipsi solar\nPosted on 20 Març 2015\tby eaplluismillet\nObservar l’eclipsi solar té el mateix risc que mirar el sol directament: pot causar dany a la retina (la capa nerviosa sensible a la llum a la part posterior de l’ull) i aquest dany pot afectar la màcula, la part de la retina responsable de la visió central.\nÉs un error pensar que l’ús de binoculars, ulleres de sol amb filtre, filtres de densitat neutra o una pel·lícula fotogràfica o radiogràfica poden protegir els vostres ulls. Aquestes barreres no protegeixen la retina d’una cremada.\nLa recomanació per a visualitzar l’eclipsi solar sense risc és per projecció, o bé utilitzant un filtre homologat, com les ulleres d’eclipsi. És important que aquestes tinguin la certificació corresponent de la Comunitat Europea (CE). L’observació amb ulleres ha de fer-se durant períodes curts de temps (mig minut) i seguits de descansos de més duració. Mai utilitzeu aquestes ulleres conjuntament amb prismàtics o telescopi. Aquests instruments requereixen els seus propis filtres col·locats davant l’objectiu.\nEls pares heu d’advertir als vostres fills que no mirin directament al sol, ja que aquest dany en infants pot ser més greu, ja que la lent natural dels nens i nenes és més clara i permet que arribin mes radiacions ultraviolades (UV) del sol a la part posterior de l’ull.\nSi sospiteu que vosaltres o un membre de la vostra família pot haver patit una lesió solar de la vista, consulteu un oftalmòleg tan aviat com sigui possible.\n– Mai observeu el sol directament, a simple vista o amb ulleres de sol. Durant l’eclipsi parcial el sol mai està totalment cobert per la lluna, per tant, mirar-lo sense una protecció segura i adequada pot ocasionar danys als ulls, a l’igual que succeiria en un dia qualsevol, quan no hi ha eclipsi.\n– Mai observeu el sol amb aparells (càmeres, vídeos) o instruments (telescopis, prismàtics) que no estiguin preparats per això i no disposin dels filtres solars corresponents. Tampoc l’observeu amb filtres no homologats per a la observació segura del sol.\n– El sol pot ser observat sense cap perill veient la imatge projectada sobre algun tipus de pantalla situada a l’ombra. També podeu observar-lo amb ulleres d’eclipsi homologades per la CE. Aquestes ulleres s’han d’utilitzar seguint les recomanacions que porten impreses i han d’estar en perfecte estat de conservació. No camineu mentre les utilitzeu, preferiblement romangueu asseguts. Tampoc us les traieu fins haver apartat la mirada del sol. Les podeu superposar a les ulleres d’ús habitual.\n– Desaconsellem la utilització d’instruments òptics, excepte per professionals experts de reconeguda experiència en la observació solar.


Joc de taula Güs\nEls Gus són éssers bondadosos amb a missió de curar les arrels de les plantes. Per això hauran de recol·lectar vidres de colors que intercanviaran per receptes guaridores. Però la missió té la seva gràcia! I és que hauran de fer-ho en un bosc encantat que gira a tort i a dret i on també habiten criatures de tota mena.\nEl meravellós món dels Güs. Juguem-hi!\nPer torns llançarem un dau que desencadenarà diverses possibles accions: pot ser que puguem moure el nostre personatge, que el bosc giri o que el malvat Morc es posi en marxa. Al moure'ns també podran passar moltes coses: que aconseguim vidres, que ens topem amb altres éssers amb conseqüències de tot tipus o que quedem bloquejats. En resum ... un munt de coses inesperades.\nEl meravellós món dels Güs, Ens agrada perquè...\nés molt divertit i imprevisible perquè la sort fa que tot canviï de cop. Encara que triguem una mica a entendre les regles, després és un joc molt màgic: amb personatges peculiars i una estètica encantadora.\nPastides de 30 minuts.


Barcelona estudia dedicar un carrer a Joan Antoni Samaranch\nL'equip de govern de la ciutat ha acceptat la proposta del grup municipal del PP però ha recordat que hi ha centenars de noms en espera de trobar l'espai adequat\nEFE Barcelona 17/07/2012 13:05\nL'Ajuntament de Barcelona ha iniciat els tràmits perquè un carrer de la ciutat porti el nom de qui va ser president del Comitè Olímpic Internacional, Joan Antoni Samaranch. El govern de la ciutat ha acceptat la petició del grup municipal del PP perquè la ponència de nomenclàtor iniciï el procediment per posar el nom de Joan Antoni Samaranch i Torelló a un carrer de la ciutat.\nEsteller ha assenyalat, durant la comissió de cultura d'aquest dimarts, que aprofitant el vintè aniversari de la celebració dels Jocs Olímpics de Barcelona i en el marc d'aquesta commemoració es podria iniciar el procediment per posar el nom de Samaranch, un dels seus principals impulsors, a un carrer de la ciutat.\nEl tinent d'alcalde de Cultura, Jaume Ciurana, ha assegurat que es portarà la proposta a la ponència del nomenclàtor, però ha advertit que actualment hi ha un centenar de noms a l'espera de trobar un espai "digne i proporcionat" als seus mèrits a Barcelona.\nEntre aquests, ha citat els del polític i historiador Joan Benet, el papa Joan Pau II i el que va ser president del Parlament de Catalunya Heribert Barrera


ACTIVITATS I SERVEIS-ADULTS-ACTIVITATS DIRIGIDES-CARDIO\nACTIVITATS DIRIGIDES | ADULTS CÀRDIO\nANIMA EL TEU COR AMB EL RITME D'AQUESTES ACTIVITATS\nActivitats aeròbiques molt variades per posar-te en forma.\nQuan comenci a sonar la música... no tindràs aturador!\nDivertides sessions d’entrenament amb música a l’aigua, on es combinen el treball cardiovascular i de tonificació muscular. El control del moviment del cos a l’aigua, la coordinació, la resistència que ofereix l’aigua, són els reptes a superar i que fan millorar la condició física.\nLa sessió es du a terme en piscina poc fonda. L’aigua ofereix resistència i amorteix els impactes, de manera que es pot treballar de valent sense que les articulacions pateixin.\nMillora de la resistència cardiovascular i es treballa la&nbspcoordinació dels moviments, comportant un bon treball d’agilitat i d’actitud postural.\nEntrenament cardiovascular realitzat en un trampolí individual, amb moviments bàsics com córrer, caminar, saltar, per tal&nbspd’empènyer la superfície elàstica cap a baix seguint el ritme de la música. El 85% de la sessió es fa sobre el trampolí com a element principal, combinant exercicis cardiovasculars amb els d’enfortiment global.\nEn el trampolí, el pes del cos es multiplica per tres, però l’impacte es redueix al 80-90%. El cos, amb un bon control corporal, genera i absorbeix la tensió produïda per l’activitat, amb els conseqüents beneficis funcionals i d’adaptació, a nivell cardiovascular i també d’enfortiment: cames (musculatura estabilitzadora i de mobilització –extensors de turmells genolls i de maluc-) i tronc (abdominals, erectors de la columna i estabilitzadors de tronc, cap i extremitats superiors).\nCÀRDIO CÀRDIO BOX\nAdaptació de la boxa cardiovascular a un entorn de gimnàs, sense contacte corporal, marcant cadascú el ritme de treball. Sessions d'entrenament a intervals d’alta intensitat&nbspcardiovascular –ROUNDS DE MOVIMENTS D’ENTRENAMENT DE BOXA-,&nbspque ajuden a cremar més calories i a incrementar el metabolisme basal durant les 48 hores següents.\nMillora la composició corporal, la força, l’agilitat, l'equilibri, la confiança, la coordinació i les aptituds cardiovasculars i respiratòries. Crema&nbspcalories i tonifica glutis, espatlles i braços mantenint sempre actius la cintura i l'abdomen.\nNo es recomana&nbspa persones amb dolor a les espatlles, colzes o mans.&nbspÉs una activitat d'impacte que podria agreujar qualsevol lesió.\nCal fer la sessió amb guants de colpeig: el primer dia es poden&nbspdemanar al professorat.\nPotent programa cardiovascular de LesMills&nbspinspirat en les arts marcials, amb moviments que deriven d'una gran varietat de disciplines com Karate, Boxa, Tae Kwon Do, Tai-txí-txuan i Muay Thai.\nDESCRIPCIÓ COMPLETA DE L'ACTIVITAT\nActivitat amb una ràpida fase d’aprenentatge i sense impacte articular. que permet un entrenament personalitzat, gràcies a la programació&nbspindividualitzada del display de la bicicleta, on s'adapta&nbspla intensitat de treball a la capacitat de cada persona,&nbspdotada amb sistema de connectivitat Group Cycle. Recomanem fer el test de potència.\nEl professorat, la música i la dinàmica de classe, assegurant-ne sempre la varietat,&nbspmantenen a totes les persones motivades, tinguin el nivell que tinguin.\nLa modalitat CyclingHI és una sessió per a persones amb un bon nivell de forma física i una bona resistència. El disseny de l’activitat és de gran exigència per a qui li&nbspagrada un entrenament dur i arribar a cada sessió als límits de les seves capacitats.\nÉs obligat portar ampolla d’aigua per hidratar-se i tovallola de mà.\nCÀRDIO NATACIÓ TRAINING\nEntrenaments per treballar les capacitats físiques que ens conduiran a la millora del rendiment en l’esport de la natació.\nEl treball de tècnica dels diferents estils implícit en l’entrenament facilita millorar l’eficiència i l’eficàcia en els diferents desplaçaments.\nCal saber nedar i tenir un cert nivell de tècnica.\nÉs obligat portar casquet de bany i es recomana portar ulleres i fer la classe amb vestit de bany d’una peça.\nClasses de running diferents i divertides. Sessió rera sessió es marquen reptes assolibles complementant-los amb exercicis per a la tècnica de cursa en diferents superfícies, desnivells, resistències i intensitats, i d’exercicis de força per tonificar les cames, per prevenir lesions i afavorir l’enfortiment general de tot el cos.\nCÀRDIO VIRTUAL CYCLING\nSessions de Cycling, activitat sense impacte articular, amb monitor virtual i&nbsptres nivells diferents a triar, en funció de la pròpia condició física: Principiant, Mig i Avançat. Aquest servei està ubicat a la Sala de Fitnes.\nTé uns horaris programats de funcionament però fora d’aquests, es pot demanar al personal tècnic de sala que activi una sessió virtual si en aquell moment no hi ha cap classe de cycling d'activitat dirigida o un altre motiu que no ho permeti.\nCÀRDIO ZMBA SAF\nModalitat que incorpora moviments de ball amb ritmes llatinoamericans combinant ritmes ràpids i lents.\nDiverteix-te gaudint del cos en moviment i al ritme de la música&nbspi crema greixos fent allò que t’agrada i et fa sentir bé!\nCÀRDIO ZMBA SAF-H20\nModalitat cardiovascular adaptada a les condicions de l’àmbit aquàtic,&nbspamb un cert component d’enfortiment.&nbspEn&nbsphaver de moure’s arrossegant aigua, permet pujar la intensitat en moments determinats de la sessió.\nL’aigua ofereix resistència i amorteix els impactes, treballant de valent sense que les articulacions pateixin.\nÉs obligat portar casquet de bany


Tomeu tot lo que caga s'ase és teu.\nQue la guardia civil segueixi ses ordres d'un jutge català al front d'un jutjat català a Catalunya li dieu estat d'excepció? Idò estic d'acord. Fer cumplir sa llei és una excepció avui dia a Catalunya.\n20 si, 19 no y no quieren saber res de res, no salen las cuentas de 56 diputados, no se de que se alegran los separatistas\nPer XIXI, fa mes de 3 anys\nFRANCINA I FONT CAP A CASA, FARSANTS.\nEl senyor Font ha perdut una oportunitat crucial de fer un vot a favor de la democràcia, la civilització, el progrés i la modernitat. Ha perdut l'ocasió de deixar ben clar que la caspa estantissa del PP ja no reposa damunt les seves espatles. Quina decepció.\nBravo pels altres dos parlamentaris del PI, però convé que el projecte sigui liderat per una persona que tengui clar que el franquisme ha d'acabar.\nAixí es P el meu padrí me deia " qui té fam somía rollos" el sr. Font encara somía, amb el PePepower.\nHi ha una cosa que no entenc tot el bloc esppanyolista, PP,PSOE, C's, PSC i Coscubielas diven que els del dret a decidir-volem votar, no tenen la majoria del poble, collons i no voleu ni referèndum ni votar. Si és així com diven ells aixó és mollar bolla per esclafar l'independentisme, el tenen GÜANYAT i no permeten que se faci.\nAquí hi ha algo raro, pens jo.\nEs veu que Jaume Font encara te s esperança de tornar al PPP com el fill prodic,perque encara es hora que s all u ny dels postulats peperos.


La taula d’estació – La Iogateca\nLa taula d'estació\nlaiogateca/ diciembre 5, 2018/ acompanyament respectuós, art, Blog, General, llibres, natura, waldorf\nDes de La Iogateca, acosto el ioga als nens i nenes i a les seves famílies, però darrere d’aquest projecte hi ha molt més: hi ha el compromís d’acompanyar la infància des de l’amor i el respecte, ja que des del meu punt de vista aquesta és l’etapa més important de la nostra vida.\nJa ho he comentat algunes vegades, però quan preparo les classes i les diferents activitats, a part de basar-me en els principis del ioga tradicional també tinc com a referència algunes pedagogies com la Pedagogia Lenta, Montessori, la Pedagogia Activa o la Waldorf, i avui vull compartir-te un recurs meravellós d’aquesta última.\nSegurament has sentit a parlar del Rudolf Steniner i la Pedagogia Waldorf, però per si de cas et deixo quatre punts sobre la seva filosofia:\nL’educació Waldorf prové dels ensenyaments i de la investigació de Rudolf Steiner, qui a principis del segle XX va desenvolupar una pedagogia pionera en l’àrea de l’aprenentatge basada en el desenvolupament apropiat a cada edat. Es tracta d’una educació equilibrada.\nÉs una pedagogia que buscar educar la globalitat del infant, equilibrant totes les seves capacitats, les seves potencialitats i la seva voluntat, respectant les seves etapes evolutives.\nEs basa fonamentalment en els ritmes, perquè el ritme és salut, és vida; per això deixa que els nens siguin nens, sense desbordar-los de coneixements i sense exigir-los habilitats cognitives (lectoescriptura, matemàtiques) abans de temps\nEn relació al respecte dels ritmes, dona molta importància a la natura i al contacte del infant amb aquesta.\nPer tal d’estimular el treball imaginatiu dels nens i nenes, les joguines a les escoles (o famílies) Waldorf són naturals, sense tòxics i senzilles.\nTambé dona molt valor i potencia l’art en totes les seves formes, les feines manuals, la música i el teatre. A les escoles Waldorf a partir de primària els alumnes aprenen a tocar diversos instruments, a teixir o fer punt, fusteria…\nDoncs com deia el títol de l’article, avui et vull parlar de la Taula d’estació, que és un racó de la casa (normalment una taula), en el que podem seguir el cicle natural de l’any. En aquesta taula representem els elements més característics de l’estació que estem vivint, de manera que els nens i nenes poden veure, tocar i jugar amb tot allò que després observen fora de casa i així estableixen connexions, nous aprenentatges, jocs, preguntes… Poc a poc es van endinsant en el Ritme Anual i en la celebració amb reconeixement i respecte del ritme de la natura i els seus canvis d’estacions.\nTot el que necessites per a crear una taula d’estació (o taula de la naturalesa) és un lloc on posar els elements, com una taula o un prestatge especial de la casa. El millor és que aquest indret sigui sempre el mateix, això donarà als nens i nenes un focus constant per a centrar la seva atenció.\nEvidentment els infants participen de la construcció d’aquest espai, i poden tocar, remenar i jugar amb els elements que la conformen, però ha de quedar clar que ho han de fer amb respecte i no haurien d’endur-se els diferents materials a una altra banda.\nI quins són aquests materials?\nTeles suaus dels colors de l’estació que poden ser de cotó, feltre, seda, vellut… Aquestes teles s’haurien de col·locar cobrint la taula o penjades com a fons i són molt importants perquè expressen l’estat d’ànim de l’estació. Segons la Pedagogia Waldorf els colors haurien de ser: al hivern púrpura i blaus, a la primavera verds, a l’estiu grocs i taronges i a la tardor marrons i vermells.\nElements naturals que podeu sortir a buscar com pinyes, fulles, petxines, pedres, plomes, flors…\nFigures que facin referència a l’estació: normalment són ninos, gnoms, fades, animals… fets amb feltre o llana cardada; però pots col·locar qualsevol element que reflecteixin els diferents moments del ritme anual i també les festivitats que vivim al nostre voltant.\nLàmines, il·lustracions o dibuixos\nContes: no són un imprescindible de la taula d’estació però és bonic poder acompanyar la proposta amb contes adients a la temporada. Aquí trobaràs 20 propostes per donar la benvinguda al hivern.\nLa taula d’estació la podem tenir a casa des de que els nostres nens i nenes són nadons, encara que serà a partir dels 18 mesos – 2 anys que ja podran interactuar millor amb ella i aniran integrant aquest ritme anual del que té parlat. Òbviament quant més petits, més senzilla la taula i els materials; amb un mocador, algun element natural i una figura seria suficient.\nQuè et sembla la taula d’estació? La coneixies? La utilitzes a casa teva o a les teves classes? A mi m’encantaria compartir-la amb els meus alumnes, però com que les meves classes són itinerants i no hi ha cap espai que sigui exclusivament per a mi i els meus nens i nenes és poc viable, així que de moment em conformo amb treballar els canvis d’estació a partir dels contes i de l’art bàsicament, però no volia deixar d’ensenyar-te aquesta proposta per si la vols adoptar convertir en un ritual/tradició més dins de la teva família.\nSi el que llegeixes al blog t’agrada i comparteixes la filosofia que hi ha al darrere de La Iogateca, no puc marxar sense abans recordar-te que encara estàs a temps de portar als teus nens i nenes a les classes de ioga que fem al Berguedà, pots veure els diferents llocs i horaris aquí. També tenim sessions en família!\n← El Calendari d’Advent 6+1 regals ioguis →


Suport a projectes - Pla Comunitari Sagrada Família\nAquesta coordinació es realitza de forma més intensa amb alguns projectes i entitats en funció de les seves necessitats. Es dóna suport i acompanyament especialment als projectes que originàriament es van liderar des del PDC i ara funcionen de forma autònoma.\nAquests projectes són:\nPIV (Punt d’Informació al Voluntariat):\nDes del PIV vol promoure la participació ciutadana potenciant una xarxa de relació entre les entitats, serveis i els veïns i veïnes del barri a través de la gestió d’ofertes i demandes de voluntariat i l’acompanyament a les entitats.\nOrganitza: Espai 210\nAquest projecte té com a finalitat millorar la qualitat de vida de la gent gran del territori, alleugerint i transformant el seu sentiment de soledat, minvant el risc d’aïllament i deteriorament del seu estat de salut biopsicosocial, mitjançant la promoció de la participació, la creació de xarxes, l’envelliment proactiu, la reparació de l’afectació psicosocial i el reforç dels seus vincles sociofamiliars.\nOrganitza: Fundació Aroa\nÉs un espai de trobada setmanal, adreçat a persones majors de 65 anys, amb interessos i inquietuds culturals, que tinguin ganes de conèixer i participar de les activitats que s’organitzen des dels diferents equipaments i serveis del territori i fer-ho amb grup, per tal d’ampliar o enfortir la seva xarxa social.\nOrganitza: Biblioteca Sagrada Família\nBanc del Temps:\nÉs una iniciativa comunitària d’intercanvi de temps, que emula simbòlicament el funcionament d’un banc, però en el qual allò que es “presta” i es “rep” és temps dedicat a serveis a les persones.\nEl Banc del Temps, junt amb l’Espai 210 i l’aula Ambiental, organitza l’activitat Renova la teva Roba, una iniciativa per fomentar el consum responsable, sostenibilitat i la prevenció de residus, promoguda per entitats, associacions i equipaments de la ciutat amb el suport de l’Ajuntament. La roba que ja no et fa servei pot continuar sent un recurs!\nRadars és un projecte d’acció comunitària que té com objectiu ajudar i facilitar a que les persones grans puguin continuar a la seva llar tot garantint el seu benestar amb la complicitat del seu entorn. S’organitza a través d’una xarxa en la que participen veïns, veïnes, comerciants, persones voluntàries i professionals de les entitats i serveis del barri. Es tracta d’un projecte de l’Ajuntament de Barcelona liderat per Serveis Socials.\nEl projecte Teixint Vincles té com a objectiu principal generar vincles entre dones del barri de diferents orígens i promoure el seu apoderament i l’art com a eina de transformació social i personal (tallers i exposicions). Aquest projecte, vincula la perspectiva intercultural i de gènere.\nOrganitza: Associació Teixint Vincles\nCada anys es realitza recapte d’aliments al barri vinculat a la campanya “La fam no fa vacances”, del Banc d’Aliments, durant el mes de maig. Des del PDC es dóna suport en la coordinació per tal que les entitats del barri, serveis i equipaments que així ho desitgin puguin participar-hi (AMPAs i escoles, Biblioteca, Espai 210, Espai de Gent Gran, CAP Roger de Flor…). Aquestes podran esdevenir punt de recollida d’aliments, que entregaran posteriorment i de forma autogestionada a les diferents entitats que fan distribució d’aliments (AVV, DISA, Església Evangelista i Parròquia de Sant Ignasi).\nXarxa intercultural i d'Acollida\nComissió de prescripció social\n< ÀMBITS DE TREBALL\nFer acció comunitària és treballar les relacions entre persones per tal d’aconseguir canvis i transformacions socials que tinguin una incidència positiva sobre les condicions de vida i de convivència de la gent.\n© Pla Comunitari Sagrada Família | Carrer Padilla 208 – 210 baixos 08013 Barcelona | +34 93 265 36 45 | info@pdcsagradafamilia.cat