LG OFEREIX UNA NOVA VISIÓ A UX 4.0 ABANS DEL LLANÇAMENT DE G4 - TELÈFONS MÒBILS\nLG ofereix una nova visió a UX 4.0 abans del llançament de G4\nQuan falten pocs dies per a la presentació del gran G4 de LG, la companyia ens ofereix una altra visió del programari que funcionarà el seu nou telèfon insígnia, anomenat UX 4.0.\nEn un nou vídeo teaser publicat a YouTube dimecres, la companyia mostra algunes de les funcions que podem esperar a UX 4.0, com ara Quick Shot i Gesture Interval Shot per a fotos, Ringtone ID i Quick Memo+.\n'Des del primer moment, fer que cada pas de la teva vida sigui més intel·ligent i fàcil va ser el que vam prosperar', diu LG a la descripció del vídeo. 'Amb el nou LG UX 4.0, podeu començar a fer fotos de qualitat experta, establir tons de trucada únics per a cada relació valorada i rebre informació en temps real que s'adapti al vostre estil de vida'.\nLG diu que va treballar molt en les funcions de la càmera a UX 4.0. Quick Shot, per exemple, us permet fer una foto simplement fent doble toc a la tecla posterior del telèfon, de manera que no us perdeu cap moment jugant amb la pantalla de bloqueig i l'aplicació de la càmera.\nGesture Interval Shot, per la seva banda, té com a objectiu ajudar-vos a fer millors sefies. Només has de fer un simple gest amb la mà quan estiguis preparat i la càmera farà quatre fotografies perquè puguis triar.\nRevisió de leica v lux 5\nPel que fa a les trucades, l'identificador de to de trucada us ajuda a decidir si val la pena agafar el telèfon. La funció pot compondre automàticament tons de trucada únics per a tots els teus contactes preferits, de manera que sàpigues qui està trucant sense haver de mirar el teu telèfon. LG diu que aquesta funció serà especialment útil quan esteu enmig d'alguna cosa, com ara un entrenament, i no us ve de gust treure el telèfon per veure la trucada de qui.\nLes fotos de LG G4 van arribar a la web després de la filtració\nFinalment, Quick Memo+ us ajudarà a desar les coses que trobeu en línia sense totes les coses innecessàries, com ara anuncis. Per exemple, si voleu desar una recepta, només heu de prémer el botó Quick Memo+ i eliminarà automàticament tots els anuncis del lloc.\nLG va proporcionar per primera vegada detalls sobre UX 4.0 a principis d'aquest mes; mireu-ho al vídeo següent. L'empresa diu que té molt més per compartir el 28 d'abril. Garon hi serà; estigueu atents a tots els detalls.\nbayonetta 2 quants capítols\nAuriculars Bluetooth sense fil jabra sport\nfunda de teclat surface pro 7\nBrother vs impressora làser hp


BigQuery: Anàlisi de Big Data amb SQL | inLab FIB\nBigQuery: Anàlisi de Big Data amb SQL\nQuè és BigQuery?\nBigQuery és una Base de dades de Google que et permet fer servir consultes SQL (Structured Query Language) sobre conjunts de dades molt grans.\nBigQuery és una Base de dades que no requereix cap instal·lació, ja que està pensada per fer-la servir com un servei. Això ens permet centrar-nos en l’anàlisi de dades i oblidar-nos de comprar, instal·lar i gestionar servidors dedicats a la nostra empresa.\nAquesta Base de dades funcionarà al núvol (Cloud) i simplement ens haurem de preocupar d’anar-li enviant les dades que anem recopilant, i com si es tractes d’una base de dades tradicional, fer-li consultes SQL.\nEl preu que pagarem per emmagatzemar la nostra informació és molt reduït, l’administració ens sortirà de franc, però haurem de pagar una petita quantitat per cada consulta (en el cas de Google, a partir de 1TB al mes), que és un llindar força generós per poder provar si ens interessa un sistema d’aquestes característiques.\nGoogle ens garanteix la confidencialitat i seguretat de les nostres dades segons les polítiques de la Unió Europea. A més, tota la informació viatja sempre encriptada.\nA l’inLab estem desenvolupant un projecte d’anàlisi de dades amb una tecnologia molt similar d’Amazon (un altre proveïdor de serveis al Cloud) anomenat Amazon Athena per analitzar dades provinents d’un munt de sensors.\nQuina potència té?\nLa potènia de BigQuery es basa en tres pilars fonamentals:\nUna estructura de dades interna basada en columnes que permet l'emmagatzematge i consulta d'informació d'una forma molt eficient.\nUn ús exhaustiu del núvol, realitzant totes les consultes en paral·lel per obtenir la major velocitat. No és estrany que una única consulta estigui executant-se en paral·lel en centenars de servidors, cadascun processant una petita quantitat d'informació abans de proporcionar-nos la resposta final. D'aquesta manera, Google utilitza la seva enorme infraestructura per aconseguir temps de resposta que ens haguéssin semblat increïbles fa pocs anys.\nTot i no ser una Base de dades convencional, el llenguatge de consulta és SQL, pel que si ja heu utilitzat SQL en el passat, és molt fàcil utilitzar BigQuery.\nCom ho puc provar?\nUna manera senzilla i gratuïta de provar-ho sense haver-nos d’instal·lar ni tan sols un programa per a poder realitzar consultes SQL, seria donar-nos d’alta a Kaggle.\nKaggle és un lloc fantàstic per aprendre la ciència de les dades (Data Science), ja que tenim recursos per aprendre i sobretot un munt de Kernels (entorns virtuals, totalment configurats, on podem llançar comandes per analitzar dades i amb les dades ja carregades) amb anàlisi de dades des de punts de vista molt diversos i sobre una gran varietat de DataSets (conjunts de dades) públics.\nUn cop ens donem d’alta, podem anar a l’opció de “DataSets” i com a “File Type” triar “BigQuery”.\nAvui dia hi ha 40 DataSets on podem trobar per exemple el de Repositoris de GitHub, on les dades comprimides ocupen més de 3TB!\nSi seleccionem aquest DataSet i anem a la pestanya de Kernels podem veure les diferents anàlisis que han anat fent els DataScientists i quines comandes han fet servir per extreure informació d’aquestes dades.\nQuan treballem amb BigQuery, cal tenir en compte que abans de fer qualsevol consulta, hem de comprovar la mida de la query abans de llançar-la. Recordem que només la BBDD dels repositoris de Github ja ocupa 3TB, i que a Kaggle, com a molt podem consultar 5TB cada 30 dies.\nEn general els passos per executar una primera query en un nou DataSet serien:\nCrear un helper\nLlistar les taules que tenim disponibles\nTriar una de les taules i veure’n l’estructura\nEscriure una consulta, limitant-ne les files resultants\nEstimar la mida del que ens retornarà la consulta\nFer la consulta i guardar-nos-la en un DataFrame (estructura de dades) que ens permeti analitzar / visualitzar la informació\nLes comandes serien:\n# Crear un Helper\nbq_assistant = BigQueryHelper("bigquery-public-data", "github_repos")\n# Llistat les taules que tenim al DataSet\n# Mirar quins atributs te una certa taula\n# Escriure la Query amb limitació de files\nWHERE LENGTH(message) > 6 AND LENGTH(message) <= 20\n# Estimar la mida del resultat de la consulta\n# Executar la Query i guarder-nos el resultat en un DataFrame\n# on podrem explorar els resultats i/o fer-ne una representació gràfica\ndf = bq_assistant.query_to_pandas_safe(QUERY)\nSi voleu aprendre pas per pas com fer anàlisi amb BigQuery, podeu anar al tutorial d’SQL dins de l’apartat “Learn” o si voleu veure un exemple concret que treu una gràfica de barres amb el tipus de llicències dels repositoris de Github, podeu consultar el següent Kernel.\nAlgoritme de Machine Learning per a predir baixes de productes\nLa importància de crear una IA sota un prisma d'igualtat


Ma Wan Mapa i hotels a la Zona Ma Wan – Hong Kong\nCerca totes les ofertes d'hotels a Ma Wan Entrada:\n1200 ComentarisNoah's Ark Resort...Habitacions per nit per només123 EUR 52 ComentarisSolar Tower Camp...Habitacions per nit per només Més zones a Hong Kong\nCiutat de Kowloon (5)\nIlla de Hong Kong Oest (13)\nIlla de Hong Kong Sud (5)\nIlla de Lantau (3)\nPopular ara mateix a Hong Kong Més venut Oi Suen Guesthouse Room 811-812, 8/F, Sincere House, 83 Arygle Street Triple reservada fa 1 minut, 14 segons\nRoyal View Hotel 353 Castle Peak Road, Ting Kau Vista sobre l'oceà gran oferta reservada fa 1 minut, 42 segons\nRosedale Hotel Hong Kong 8 Shelter Street Luxe amb esmorzar reservada fa 11 minuts, 15 segons\nSingh Guest House (Reception @ Block D, D8, 7/F) Block D, D7, 7/F, Chung King Mansion, 36-44 Nathan road Individual reservada fa 17 minuts, 29 segons\nJust As Inn Room A & B, 8/F, Harilela Mansion, 81 Nathan Road Doble reservada fa 32 minuts, 29 segons\nLlocs històrics de Ma Wan Monuments i llocs històrics\nEast BayHKFYG Organic Farm\nParc Arca de Noé Ma Wan\nMa Wan és la mescla perfecta de tranquilitat i oci a l'emocionant ciutat de Hong Kong. Hi ha moltes atraccions per descobrir en aquesta part de la ciutat com Parc Arca de Noé Ma Wan. Una destinació d'innegable popularitat , Ma Wan ofereix una escapada memorable amb els seus famosos llocs i bon menjar. Gaudeixi de les millors ofertes d'agoda.com quan decideixi estar a Hong Kong. Explori un llistat complet d'allotjaments i trobi el lloc perfecte per a vostè. Per trobar les millors ofertes d'hotels a Ma Wan, simplement entri les seves dates de viatge a la pestanya de recerca.\nHotels destacats a Ma Wan, Hong Kong\nÀrea Ma Wan\nDissenyat tant per oci com per negoci, Noah's Ark Resort està situat idealment a Ma Wan; una de les...\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Solar Tower Camp és una elecció...\nTots els hotels de Hong Kong\nHotels a Ma Wan: Noah's Ark Resort\nLlocs d'interès a Ma Wan: Parc Arca de Noé Ma WanNoah's Ark\nHKFYG Organic Farm


Martha Schwartz | Biennal\nMartha Schwartz és arquitecta i artista paisatgista amb un gran interès en els projectes urbans i la creació d'espais públics que interaccionen amb la gent i construeixen comunitat mitjançant un disseny intel·ligent. La seva formació és tant en belles arts com en arquitectura del paisatge i és professora a la Harvard Graduate School of Design. El seu treball busca explorar la relació entre paisatge, art i cultura i desafiar els conceptes tradicionals de disseny de paisatges. Schwartz investiga oportunitats on les solucions de disseny de paisatges puguin millorar la sostenibilitat social, mediambiental i econòmica d’un lloc i elevar-les a un nivell de belles arts, i fer que el disseny del paisatge sigui fonamental per a la sostenibilitat de l'entorn.\nCompta amb més de 29 anys d’experiència com a arquitecta paisatgista i artista col·laborant amb diversos arquitectes de renom mundial en una àmplia cartera de projectes. És doctora en ciències (DSc) per la Universitat d’Ulster i ha rebut nombrosos premis, inclòs el Premi Nacional de Disseny Cooper-Hewitt Museum pel seu treball en arquitectura del paisatge, una beca honorària del Royal Institute of British Architects, diversos premis de disseny de la Societat Americana d’Arquitectes del Paisatge i també ja rebut residències visitants al Radcliffe College i a l’American Academy de Roma. Ha impartit conferències tant a nivell nacional com internacional sobre el paisatge. La seva obra apareix en publicacions i exposicions de galeries.


Activitat: L'endrapasomnis al SAT! - El Club dels Petits Lectors: blog amb recomanacions de llibres infantils i juvenils\nEspectacle: L'endrapasomnis, Cia. Teatre al Detall\nQuan: dies 10, 11, 17, 18, 24, 25 de gener 2015\nHorari: dissabtes 17.30h i diumenges 12h i 17.30h\nOn: SAT! Sant Andreu Teatre, C/ de Neopàtria num.54, Barcelona. Google Maps\nCom arribar: info aquí\nLa companyia Teatre al Detall ha fet un gran muntatge en el seu nou espectacle L'endrapasomnis, que està inspirat en el magnífic conte, amb el mateix nom, de Michael Ende (autor també de La història interminable i Momo).\nEn el país de la Bona Son la Princesa Dormisona no pot dormir perquè té malsons. Els seus pares, els reis, han fet de tot per solucionar el problema. Cap metge, herbolari o xarlatà té un remei que guareixi el mal de la petita princesa. Potser l'endrapasomnis tingui la solució...\nUna història onírica i màgica que ens parla de la por, el valor terapèutic dels contes i de com busquem solucions ben lluny quan la resposta pot ser dins de nosaltres mateixos.\nAmb música en directe, podrem gaudir d'un espectacle tendre i ple d'humor que parla de la relació pares-fills, de les pors que grans i petits tenim, de la necessitat de sentir-nos acompanyats... tot un viatge que ens acostarà a les persones que més estimem.\nAquí podeu veure un complet dossier sobre l'espectacle.\nUs deixo un vídeo sobre l'espectacle:


Metamorfosi d’un mambo | SETEMBRE\n«Admeto que qüestionar la profunditat i l’eficàcia de les mobilitzacions sobiranistes no és l’empresa més popular del món»\n«No deixa de ser curiós que un moviment que reclama sobirania s’hagi revelat fins a tal punt depenent de les instruccions o decisions dels seus dirigents»\nIsaac Arriaza | 23/10/2017 a les 12:41h\nArxivat a: El Diacrític, independència, independentisme, procés sobiranista, moviments socials\nEl moviment independentista ha demostrat, amb escreix, una capacitat de mobilització de masses difícilment discutible. Durant anys ha aconseguit, de forma consecutiva, aplegar centenars de milers, fins i tot milions, de persones per tal de mostrar al món una determinada voluntat política: el legítim anhel que l’actual comunitat autònoma de Catalunya esdevingui un Estat independent en forma de República. Fins avui, he tingut l’oportunitat de manifestar-me sobre aquest particular en diverses ocasions. Ara, però, escric amb la intenció de reflexionar davant d’un conjunt d’interrogants que, al meu entendre, no han estat formulats significativament en el marc dels espais antagonistes i contestataris. Aquells que la ciència política i les tertúlies (què farien la una sense les altres?) no han pres pràcticament mai en consideració. O no, en cap cas, al mateix nivell que els esdeveniments produïts per la política institucional, separada o espectacular. La qüestió no és una altra que aquesta: com expliquem les eventuals oscil·lacions mobilizadores del procés sobiranista en la seva recta final? Dit d’una altra manera, per quin motiu podem dubtar que es mantinguin les mobilitzacions massives i ininterrompudes per part del conjunt de la població que dóna suport (teòricament –i aquest matís és important-, de forma indiscutible i determinada) a la independència?\nAbans de continuar, m’agradaria esclarir un punt per tal de no propiciar confusions ni generar falses expectatives. El que teniu davant –si em permeteu la llicència del tuteig- no és un text acadèmic. M’he servit d’uns quants elements teòrics que he cregut interessants per abordar un tema intencionalment desplaçat; i també, m’he basat en percepcions subjectives que s’han manifestat com a conseqüència de la lectura de la premsa, el seguiment de l’actualitat política a Internet i l’experiència personal al carrer i amb persones que em són properes. En aquest sentit, sense renunciar a la rigorositat i a la possibilitat de construir un relat mínimament coherent i potencialment verificable, aquestes línies constitueixen l’enèsim esforç militant per tal de repensar les pràctiques antagonistes en un context políticament convuls, com el que vivim aquests dies.\nEl psicoanalista marxista Wilhem Reich, el 1933, va escriure, al seu llibre Psicologia de masses del feixisme, que el fet important per una psicologia de caràcter materialista no era preguntar-se la raó per la qual l’afamat roba o l’explotat es declara en vaga, sinó –en contrast- perquè la majoria de les afamades no roben i perquè, en idèntic sentit, la majoria de les explotades no fan vaga. I, salvant absolutament les distàncies, crec que no podem girar l’esquena a aquest tipus de preguntes. Fer-ho, en canvi, seria instal·lar-nos en una mena d’autoreferencialisme crònic, amb evidents avantatges polítics a curt termini però, que ens allunya de la possibilitat real d’entendre en quin moment ens trobem, d’un procés que alguns han qualificat de revolucionari o –menys èpicament- de potencialment rupturista. Les qüestions formulades més amunt, doncs, agafen la inspiració d’aquest enfocament arrelat en la psicologia social de marcat esperit crític. En aquest sentit, no m’interessa tant saber els motius pels quals certs individus decideixen –lliurement i legítima- prendre els carrers en defensa d’unes determinades aspiracions polítiques; sinó, precisament, per quin motiu no ho fan –o no ho continuen fent en els mateixos termes- si les condicions objectives que propiciaren les mobilitzacions originàries no s’han modificat en absolut. Més aviat, molt probablement, s’han agreujat de forma clara. I, per altra banda, com s’explica la necessitat de provocar, de forma reiterada, situacions carregades d’emotivitat i transcendència (en aquest cas, nacional) que esdevinguin detonants de la mobilització?\nReconec que plantejo una sèrie d’interrogants gairebé impossibles d’abordar amb garanties en un petit article com aquest. No obstant això, crec que em trobo en condicions d’aportar una sèrie d’elements que poden –humilment- contribuir a resoldre els dubtes que n’han motivat l’escriptura. En la línia de les influències teòriques que comentava abans, penso que les possibles respostes, si és que existeixen, només poden veure la llum com a conseqüència d’entendre el tipus de mobilització a la qual ens referim. És a dir, potser cal que entenguem quins han estat els trets generals del procés de politització que ha culminat en la fase final del procés sobiranista i quines han estat, a parer meu, òbviament, les característiques fonamentals d’aquest últim. Sent radicals, anant a les arrels, crec que podem esbrinar les causes de la hipotètica discontinuïtat contestatària, d’una mobilització cada cop menys permanent i més fràgil; i potser demà estem en condicions de picar d’un altre costat quan tornem a caure, per tal de no fer-nos mal a la mateixa ferida.\nD’altra banda, admeto que qüestionar la profunditat i l’eficàcia de les mobilitzacions sobiranistes no és l’empresa més popular del món. Menys encara en el marc d’una certa literatura (auto) considerada transformadora. Dubtar de l’autenticitat de les mobilitzacions de masses –amb més raó si enfonsen els fonaments de les seves reivindicacions en els terrenys de la llibertat, la democràcia i la justícia- s’acostuma a relacionar amb postures reaccionàries i immobilistes. A més, se sol argumentar que produeix un efecte radicalment oposat que acaba afavorint a qui prefereix que res canviï. Molt probablement és cert, però només si pensem en el curt termini i en termes de política institucional, d’espectacle. I, a parer meu, això no té res a veure amb els conceptes d’emancipació i autodeterminació. Quan les mobilitzacions ciutadanes constitueixen veritables posades en escena pensades únicament per produir ressò mediàtic i el seu corresponent impacte a la comunitat internacional, l’episodi en qüestió no es diferenciaria d’una eventual votació solemne al Parlament per mitjà de la qual es proclama unilateralment la independència. Des d’un idèntic enfocament espectacular, totes aquestes situacions, constitueixen la vivència autèntica de la independència mateixa i, òbviament, així és experimentada pels seus protagonistes en cada cas. Són episodis de catarsi i afirmació col·lectiva. Tanmateix, continuo dubtant que això tingui cap relació amb processos emancipatoris que brindin possibilitats de construir experiències de canvi social efectiu. Canvis d’estructura –o reformes no reformistes-, en paraules de l’André Gorz.\nJordi Sánchez i Jordi Cuixart en una de les concentracions independentistes de la Diada Foto: Òmnium Cultural\nSeguint el raonament, només podríem plantejar el no qüestionament de les mobilitzacions quan les pensem com un fi, no com un mitjà. En el moment que el mateix fet de compartir un temps i un espai, una situació, constitueix l’aglutinant necessari per a afirmar-nos col·lectivament com a conseqüència de la concurrència no espúria d’individus políticament conscients. Aquest extrem, però, no té absolutament res a veure amb l’obediència i la submissió al dirigisme que han vertebrat –a parer meu- els darrers cinc anys de l’independentisme. Les mobilitzacions populars –en el context actual- serien idèntiques a la idea d’independència política reclamada en el moment que hagin estat construïdes des de l’autonomia, mai –en canvi- si oscil·len en funció de la voluntat de certes elits. Si s’activen o es desactiven determinades per interessos externs a la mateixa acció mobilitzadora.\nCom acabo de perfilar, i a grans trets, és a dir, excloent el conjunt d’individus que ja estaven organitzats políticament i autònoma abans de 2012-14, el moviment independentista, sobretot pel que fa a la seva capacitat d’exercir la mobilització, s’ha caracteritzat per:\n1) L’heteronomia. És a dir, l’extensió d’un escenari de dependència generalitzada cap als lideratges polítics i els personalismes.\n2) La híper-exposició a les xarxes socials digitals com a ecosistema fonamental de politització (en primera instància) i, en conseqüència com a mitjans de vehiculació dels relats que han conformat l’imaginari contemporani (és a dir, processista) de l’independentisme.\nSegons ho veig, per entendre les possibles variacions en el comportament polític de bona part del suport popular independentista –i la seva potencial capacitat de resposta al carrer- és inevitable considerar el paper central d’un conjunt, relativament petit, de personalitats que han marcat no només el relat sinó el gruix de l’estratègia que ens ha portat des del 2012 fins a la situació actual. Amb això, no nego l’existència d’experiències autogestionàries o relativament autònomes en el si de l’independentisme polític, simplement poso sobre la taula la seva subordinació majoritària –i, els darrers dos anys, sistemàtica- als designis d’uns pocs. També cal, doncs, en aquest punt, arriscar-se amb una distinció tan polèmica com justa des del meu punt de vista. Els comitès de defensa del referèndum (i, després, de la república) –d’ara endavant CDR- sorgits arran de la suspensió de la llei amb el mateix nom, són experiències autogestionàries de primer ordre sense cap mena de dubte. Però això no impedeix que puguin estar subordinades a certes estratègies polítiques marcades a l’exterior dels esmentats comitè. Per una altra banda, les manifestacions sobiranistes dels darrers anys en tots els seus formats, en canvi, i com ja he comentat, no són més que episodis espectaculars, performances. La prova és que, quan finalitzen, la immensa majoria torna a la seva quotidianitat com si res hi hagués succeït. Aquests episodis de masses, doncs, mai poden considerar-se, des del punt de vista d’una pràctica política emancipatòria, al mateix nivell que l’extensió –aparentment espontània- dels CDR.\nCom deia, la praxi dels CDR (i R de República) ha posat de manifest que la composició de l’independentisme és diversa i que dintre de seu conviuen individus i experiències d’organització col·lectiva amb dècades d’experiència auto organitzativa. Però, corregint degudament l’eufòria com factor de biaix voluntarista, des del meu punt de vista no han estat capaços de sumar moltíssima més població que la simple agregació de les militants i simpatitzants (que no votants) de l’EI, la gens menyspreable contribució d’experiències de lluita llibertària i l’equivalent d’efectius corresponent a l’espai Podem-Comuns. Ara bé, és àmpliament compartit que el gruix de persones mobilitzades la setmana del 20 de setembre, l’1O i durant la jornada d’aturada general del dia 3 han viscut un procés de politització simultani al procés sobiranista –que s’accelera a partir de finals del 2014- i són fills i filles del mateix. És per això que la combinació dels dos elements que comentava més amunt ens permet pensar un particular procés de politització. Una politització indiscutiblement permeable als ritmes de la política institucional i que –potser com a conseqüència d’això- s’ha mostrat incapaç d’articular relats i cosmovisions polítiques pròpies i autònomes, enteses com a elements necessaris si volem pensar escenaris d’acció política autònoma i autoorganitzada.\nConcentració independentista per la Diada de 2016 Foto: Òmnium Cultural\nPensem uns segons més en el cas del CDR (i R). No hi hauria d’haver problema en reconèixer l’existència de militàncies múltiples. És una realitat i, d’entrada, no sembla un motiu raonable per desqualificar automàticament a qui la practica. Dit això, i a parer meu, el més rellevant seria plantejar-se per què aquestes experiències d’autoorganització no han generat, paral·lelament i simultània, situacions polítiques significatives no alineades amb les directrius institucionals del sobiranisme. Si l’autoorganització no és capaç de generar experiències que desbordin i esdevinguin –certament- incòmodes per actors que, tot i compartir objectius- presenten ritmes i interessos diferents, és per reflexionar-hi. S’hauria de valorar si ens trobem davant d’una simple retòrica movimentista que pretén fer passar el dirigisme, una espècie de neoleninisme hegemònic, per una altra cosa diferent.\nEn segon lloc, proposo considerar la utilització intensiva de les noves tecnologies com a un altre factor clau per entendre el per què d’una hipotètica desmobilització independentista. L’extensió de la colonització tecnològica ha provocat que les xarxes socials esdevinguin l’escenari fonamental dels actuals processos de socialització política i, això, no ha fet res més que reforçar la dependència envers els lideratges forts. A més, ha sistematitzat dinàmiques de jerarquia i submissió sobre qui ha reduït el seu àmbit d’acció política a la interacció dins de l’ecosistema digital. En aquest punt, tornem a situar-nos davant una fotocòpia de l’experiència indignada del 15-M i la seva posterior petrificació institucional en Podemos i la resta de candidatures del canvi. Les noves tecnologies propicien actituds mercantils –bàsicament de consum- en el marc dels processos polítics (siguin aquests potencialment transformadors o no). Al llarg de les darreres setmanes, a més, no ha estat difícil observar com es desenvolupaven veritables episodis d’abstinència i bloqueig. Per exemple, davant la proclamació fallida del dia 10 d’octubre a les portes del Parc de la Ciutadella. En aquest sentit, no deixa de ser curiós que un moviment que reclama sobirania s’hagi revelat fins a tal punt depenent de les instruccions o decisions dels seus dirigents.\nEn definitiva, les adhesions automàtiques a una causa–per elevada que sigui- poden ser suficients per engreixar una mobilització, però no per produir quelcom autònom i potencialment creador de formes no subordinades d’autoorganització política. Menys encara quan la teva praxi, àmpliament mimetitzada, es redueix a l’obediència i el presencialisme. A canviar la ubicació del teu cos, despullat de la seva condició de subjecte polític autònom, per passar a ocupar ordenadament els carrers en funció de determinades estratègies i interessos de la política separada. A més, la politització fonamentada en el soroll de les xarxes i l’extensió massiva i continua de consignes prefabricades s’ha revelat efectivament molt feble i massa permeable a qualsevol tipus d’influència externa. No és estrany, doncs, que ens trobem immersos en un escenari de pànic al silenci i vertigen davant la possibilitat d’experimentar moments potencialment reflexius. L’Estat Major ampliat ho sap i actua en conseqüència. La crítica i la seva derivada lògica, l’autonomia, s’inhibeix mitjançant l’administració periòdica i eficient d’instruccions per a la mobilització constant. El marxandatge i les selfies catàrtiques fan la resta.


Amanda, escort Marbella amb telèfon 649334312 (649-334-312)\nHola, el meu nom és Amanda, una preciosa escort espanyola elegant i sofisticada, amb un estil molt especial. Si ho desitja, puc ser la teva companyia ideal per compartir vetllades realment delicioses. El meu caràcter rialler i romàntic, converteix qualsevol moment en una cosa única i inoblidable. En la intimitat, descobriràs a una amant natural, ardent, dolç i sensual que sabrà com fer-te gaudir.\ntarifes marbella: 400 €\n20-01-21: Actualitza les seves tarifes\n28-12-20: Deixa Madrid i es trasllada a Marbella\n16-10-20: Un altre cop anunciada a Madrid i amb noves fotos\n13-12-19: Nova anunciant a Madrid\nGBCNescorts presenta a Amanda, una escort independent a Marbella amb telèfon 649334312 (649-334-312) i que realitza els següents serveis: Atenció a parelles, Atenció a senyores, GFE, Lèsbic, Dúplex, Trios, Petó negre, Cubana, Disfresses i fetitxisme, Ejaculació corporal, Ejaculació facial, Fantasies, Joguines eròtiques, Sexe oral natural, Pluja daurada, Massatges, Striptease... Amanda és una escort espanyola d'ulls verds, cabell ros fosc, pits petits naturals, mesures 85-60-85, pell blanca, alçada normal i una edat de 28 anys. La seva nacionalitat és Espanyola i no ens facilita el correu electrònic de contacte. Atén a: hotel, vetllades... També està disponible per a viatges.


Arxius de desembre de 2018 de «An Idiom a Day»\n528) call the shots — tenir la paella pel mànec, tallar el bacallà, remenar les cireres (ex.: He's the one putting up the money, so I guess he gets to call the shots = Com que ell hi posa els diners, suposo que és qui té la paella pel mànec.)\nORIGEN: L'expressió pot referir-se a un jugador de billar americà que ha d'anunciar quina bola vol recollir i a quin forat; això s'anomena calling your shots. Per exemple, podria dir: The 3-ball in the corner pocket = La bola tres al forat del racó.\nCOMENTARI: També call the tune, que ve de la dita he who pays the piper calls the tune = qui paga, mana (lit.: qui paga el gaiter, diu quina melodia ha de tocar).\n529) make a beeline for — anar de pet a, anar directament a (ex.: When I got there I made a beeline for the men's room = En arribar-hi vaig anar de pet al lavabo)\nORIGEN: 1855. Literalment, fer una línia d'abella cap a. Al·ludeix a la ruta de les abelles obreres quan porten el nèctar i el pol·len al rusc.\nCOMENTARI: Recordem també l'expressió as the crow flies = en línia dreta.\nNOTA GRAMATICAL: En anglès es pot referir als lavabos amb els girs men's room, ladies' room, restroms, lavatories i, en anglès britànic, toilet(s).\n530) make a fool of someone/oneself — fer quedar en ridícul algú (ex.: I'm not going to let you make a fool of me! = No deixaré que em facis quedar en ridícul!)\nORIGEN: 1835. Literalment, fer un ximplet d'algú.\nCOMENTARI: Un altre exemple: He'll end up making a fool of himself, as usual = Acabarà fent el ridícul, com sempre. Hi ha també el sinònim make a monkey (out) of someone.\nNOTA GRAMATICAL: Com veiem en el segon exemple, el gir català «acabar + gerundi» correspon a l'anglès «end up + gerund»: la fi d'un acte o d'un estat com a efecte d'un trànsit o mudança: Volíem sortir però ens vam acabar quedant a casa = We wanted to go out, but we ended up staying home.\n531) make a good impression — quedar bé, fer un bon paper, fer-se ben veure (ex.: If you take her flowers you're bound to make a good impression = Si li portes flors de segur que quedaràs molt bé)\nORIGEN: 1837. També es pot dir impressionar favorablement.\nCOMENTARI: El «phrasal verb» blow away també té el sentit d'impressionar fortament; ex.: This new technology just blows me away = Aquesta nova tecnologia m'impressiona molt.\nNOTA GRAMATICAL: Esmentem el gir anglès be bound to = de segur que.\n532) make a pig of oneself — atipar-se com un lladre (ex.: It's embarrassing to go out with him because he makes a pig of himself = Em fa vergonya sortir amb ell perquè s'atipa com un lladre)\nORIGEN: 1942. Literalment, fer d'un mateix un porc\nCOMENTARI: És sinónim del «phrasal verb» pig out; ex.: We bought some chips and beer and pigged out = Vam comprar patates i cervesa i ens vam afartar.\n533) make a scene — fer el numeret, fer-se veure, cridar l'atenció (ex.: What's the matter with you? It's not like you to make a scene, to be out of control = Què et passa? No és propi de tu fer el numeret ni perdre el control)\nORIGEN: 1831. Deriva d'una frase feta més antiga, make an uproar (armar un avalot, rebombori, etc.).\nNOTA GRAMATICAL: Pel que fa a l'expressió perdre el control, observem que l'anglès omet l'article: Va perdre el control del cotxe = He lost control of the car).\n534) make fun of — fer befa de, fer escarni de, fer mofa de (ex.: He gave her a sideways glance to see if she was making fun of him, but she was in earnest = La mirava de reüll per veure si feia befa d'ell, però ella parlava seriosament)\nCOMENTARI: També poke fun at; poke = fer un cop suau amb el dit o el colze.\nNOTA GRAMATICAL: El gir a sideways glance vol dir una mirada de gairell i el mot earnest vol dir franc, honest. És curiós que el títol de l'obra de teatre d'Oscar Wilde, «The Importance of Being Earnest», que fa un joc de paraules amb el nom de pila Ernest i l'adjectiu earnest (es pronuncien igual) es pot traduir en català per «La importància de ser Frank», títol que inclou el nom de pila Frank, que es pronuncia com franc en català.\n535) go (the) whole hog — posar tota la carn a la graella, donar-ho tot, arribar fins al final (ex.: When it comes to dieting, some of us go whole hog, so to speak = A l'hora de fer dieta, alguns de nosaltres posem tota la carn a la graella, per dir-ho d'alguna manera)\nORIGEN: 1842. Literalment, anar el porc sencer. Aquesta expressió pot tenir l'origen en el que diu un carnisser quan demana als seus clients si volen comprar tot el porc, en lloc d'una part.\nCOMENTARI: També es diu go the whole nine yards (lit.: anar a les nou iardes senceres).\nNOTA GRAMATICAL: La locució preposicional catalana pel que fa a es tradueix de diverses maneres, segons el context en què es troba. En el nostre exemple fem servir el gir «when it comes to + gerundi», però una altra possibilitat és «as far as + gerundi/nom is concerned»; ex.: As far as doctors are concerned, we are severely under-staffed = Pel que fa als metges, estem molt mancats de personal.\n536) go along with the crowd — deixar-se dur pel corrent (ex.: Sometimes it's easier just to go along with the crowd = A vegades és simplement més fàcil deixar-se dur pel corrent)\nORIGEN: 1960. Literalment, accompanyar la gentada. En aquest context, el «phrasal verb» to go along with vol dir compartir l'opinió de o simplement, acompanyar.\nSINÒNIM: Esmentem també la locució sinònima go with the flow (lit.: anar amb el corrent).\nNOTA GRAMATICAL: Observem que, en el nostre exemple, l'adverbi just es tradueix per simplement. També vol dir precisament (It's just what i wanted = És precisament el que volia), molt recent (He has just arrived = Acaba d'arribar,) i només (It's just a game = Només és un joc).\n537) go bananas [Am.] — perdre els papers, enfilar-se per les parets, sortir de mare (ex.: When her hard drive failed, she went bananas = Quan li va fallar el disc dur, va perdre els papers)\nORIGEN: 1973. Literalment, anar plàtans. És possible que aquesta expressió al·ludeixi al seu sinònim go ape (literalment, anar simi), ja que els simis i altres primats estan estretament associats amb els plàtans.\nSINÒNIMS: En són sinònims blow a gasket (lit.: petar una juntura) i go berserk (sense traducció literal). A més pot també significar entusiasmar-se: ex.: You'll go bananas over our new cookies = Us entusimasmaran les nostres galetes noves.\n538) go down the wrong way — [menjar] baixar per l'altra banda (ex.: I'm all right; something went down the wrong way = Estic bé; alguna cosa ha baixat per l'altra banda)\nORIGEN: 1985. Literalment, baixar pel camí equivocat.\nCOMENTARI: El gir the wrong way pot voler dir tant el camí equivocat, com en aquest cas, com de manera equivocada; per exemple, You've spelled it the wrong way = No l'has lletrejat bé.\nNOTA GRAMATICAL: Quan pensem que algú s'ha fet mal, en català demanem Estàs bé?, mentre que en anglès hom diu Are you (all right / OK)?\n539) go haywire — [referit a aparells] fer el boig (ex.: Suddenly, for no reason at all, my computer started to go haywire = De cop i volta, sense cap motiu, el meu ordinador va començar a fer el boig)\nORIGEN: 1929. Literalment, anar filferro de fenc. Aquest terme compost (hay = fenc, wire = filferro) al·ludeix al filferro que s'utilitza per a embalar fenc. Aquest fil és difícil de manipular i s'entortolliga fàcilment.\nSINÒNIM: També go bonkers (sense traducció literal).\n540) go to the dogs — anar a mal borràs, fer la fi d'en cagaelàstics, acabar malament (ex.: This business used to be very successful, but lately it has gone to the dogs = Abans aquesta empresa era molt reeixida, però últimament ha anat a mal borràs)\nORIGEN: 1855. Aquesta dita es podria haver derivat de l'expressió for the dogs, que es referia a menjar que no era apte per als humans. Una altra teoria és que al·ludeix a les curses de llebrers, perquè es consideraven problemàtiques, tant des d’un punt de vista moral com econòmic.\nSINÒNIM: Anotem el sinònim go to pot, que es tradueix literalment va a l'olla, al·ludint a talls inferiors de carn que es tiren a l'olla.\nNOTA GRAMATICAL: Observem que el gir «abans + temps imperfet» es tradueix en anglès per la locució «used to + simple infinitive»; un exemple: Abans era prima = She used to be thin.\n541) fat cat — peix gros, home de pes (ex.: He wasn't just any fat cat, but the mayor's brother-in-law = No era un peix gros qualsevol, sinó el cunyat de l'alcalde)\nORIGEN: 1928. Literalment, gat gras, l'expressió va ser inventada per Frank R. Kent en el llibre "Political Behavior" i es referia a una persona rica que donava diners per a influir els polítics. Avui en dia s'usa per a qualsevol persona de pes.\nCOMENTARI: Observem que es pot fer servir com a adjectiu: fat cat bankers = banquers opulents.\nSINÒNIMS: També big shot (lit.: gran tret) i bigwig (lit.: gran perruca).\nNOTA GRAMATICAL: Observem en l'exemple de més amunt un ús especial del mot just: el gir anglès «not just any + nom» correspon al català «article indefinit + nom + qualsevol»: She wouldn't dance with just any man = No ballaria amb un home qualsevol.\n542) feel under the weather — no estar catòlic, no anar fi, estar tou com una figa, estar pioc (ex.: I've been feeling under the weather for three days = Fa tres dies que no estic catòlic)\nORIGEN: 1852. Literalment, sentir-se sota el temps. Aquesta expressió al·ludeix a la idea que el clima pot influir en la salut.\nSINÒNIMS: En són sinònims out of sorts (no té sentit literal) i below par (lit.: per sota la par).\nCOMENTARI: També pot voler dir una mica begut o bé amb ressaca.\nNOTA GRAMATICAL: Observem que les accions o estats que s'inicien en el passat i que duren fins al present s'han d'expressar en anglès amb els temps de present perfect o present perfect continuous, on el català fa servir el temps de present. Exemple: Fa un any que tenim aquest cotxe = We have had this car for a year.\n543) flash in the pan — foc d'encenalls, foc de palla, decepció després d'un començament potencialment útil (ex.: Their early season success was merely a flash in the pan, as they lost eleven of their remaining twelve matches = El seu èxit al començament de la temporada només va ser un foc d'encenalls, ja que van perdre onze dels dotze partits que quedaven)\nORIGEN: 1832. Literalment, flaix al recipient. Els mosquetons de pany de sílex tenien un recipient (en anglès, "pan") on es posava una petita quantitat de pólvora. En prémer el gallet, es creava una espurna que havia d'encendre la pólvora, que al seu torn desencadenava la principal càrrega de la pólvora per a llançar la bola del mosquetó. Però en cas que l'espurna no encengués la càrrega principal, hi havia un flaix al pan, però el mosquetó no disparava. Per tant, una decepció després d'un començament potencialment útil.\nSINÒNIM: També a nine days' wonder (lit.: una meravella de nou dies).\nNOTA GRAMATICAL: Observem que entre els molts sentits de la conjunció anglesa as hi ha because, que es pot traduir, com en el nostre exemple, per ja que. Exemple: I went to bed early, as I was exhausted = Vaig anar a dormir d'hora, ja que estava esgotat.\n544) fly off the handle — perdre els estreps, posar-se com un gall de panses (ex.: You have to handle him with kid gloves because he often flies off the handle = L'has de tractar amb molt de tacte, ja que sovint perd els estreps)\nORIGEN: 1859. Literalment, volar del mànec. L'expressió al·ludeix al cap d'una destral que es desprèn volant del mànec.\nSINÒNIMS: Com és el cas del català, en anglès hi ha moltíssimes expressions que expressen l'enuig: blow a fuse (lit.: fondre's els ploms), foam at the mouth (lit.: treure escuma per la boca) i be beside oneself (lit.: ser al costat d'un mateix).\n545) give up the ship — plegar veles, tancar la botiga, vendre la casa i anar a lloguer (ex.: The museum has many challenges, but backers haven't given up the ship = El museu té molts reptes, però els promotors no han plegat veles)\nORIGEN: 1757. Literalment, cedir el vaixell. En anglès, l'expressió ve de les paraules del comandant James Lawrence, moribund, Don't give up the ship! (No cediu el vaixell!) durant una batalla en la guerra de 1812.\nSINÒNIMS: L'anglès té un llarg enfilall d'expressions que signifiquen moderar-se o cedir a l’adversari, com ara cave in (lit.: esfondrament), cry uncle (lit.: cridar oncle), knuckle under (no té sentit literal) i throw in the towel (lit.: llançar la tovallola).\n546) get down to brass tacks — anar al gra, deixar-se d'històries, tornar la pilota a joc (ex.: Let's get down to brass tacks: how much do you need and when do you have to have it by? = Anem al gra: quant necessiteu i quan ho heu de tenir?)\nORIGEN: 1912. Literalment, baixem a taques de bronze. És possible que l'expressió al·ludeixi a les taques de bronze que es feien servir en la tapisseria, o que sigui un exemple de l'argot en rima dels Cockneys: hard facts (fets durs). Una altra explicació és que les botigues de roba feien servir brass tacks al taulell per a marcar els metres del material que venien.\nSINÒNIM: També es diu get down to the nitty-gritty (tractar-ne l'aspecte més important).


La Conselleria de Medi Ambient i l’ajuntament es reuneixen per a tractar la inundabilitat del Quadro de Santiago amb ecologistes i la CHX - Diari de Benicassim. Diari online\nEl regidor d’Urbanisme, Carlos Díaz, junt amb el portaveu de l’equip de govern, Javier Alonso, s’han reunit amb les diferents administracions implicades en la resolució dels problemes d’inundabilitat i protecció del Quadro de Santiago\nEn la reunió han participat el comissari d’Aigües de la CHJ, Francisco Javier Pérez, i tècnics de la Conselleria de Medi Ambient, Direcció General de l’Aigua, Direcció Territorial de Medi Ambient, Direcció General de Medi Ambient i Espais Protegits, consultors de la Confederació, tècnics municipals i el grup ecologista Gecen.\nLa reunió tenia com a vocació avançar en la recerca de la solució que permeta el desenvolupament de la zona sud del municipi en condicions que garantisquen la resolució dels problemes d’inundabilitat que s’hi donen i que afecta, de manera directa, als més de 800 veïns que hi tenen cases, consolidades de fa més de 30 anys en la zona. Al mateix temps, s’ha posat sobre la taula les diferents opcions de salvaguarda de la protecció de la zona humida i la necessitat de mamprendre una regeneració natural d’eixa zona que ara té una protecció especial, encara que només definida genèricament.\n“En aquests moments, el que més interessa a l’Ajuntament és desbloquejar totes aquestes qüestions, ja que generen una gran inseguretat en els veïns del municipi. Tenim interés que totes les qüestions que depenen de la solució hídrica de la zona sud estiguen perfectament definides perquè comencem també a poder planificar, projectar i resoldre els problemes dels veïns i, alhora, exigir a les administracions superiors que assumisquen les seues responsabilitats en l’execució dels diferents projectes que caldrà dur a terme”, ha apuntat Carlos Díaz.\nEl regidor d’Urbanisme ha destacat també que “hem de buscar solucions per a compatibilitzar l’ús turístic i residencial i traure el màxim potencial a aquesta zona d’alt valor mediambiental. Sabem que hi haurà un perímetre de protecció, però haurem de conéixer els detalls dels usos autoritzats, si permetran construir-hi hotels, si permetran construir-hi dotacionals o serveis, o si podria ser un parc, zona esportiva o quin ús se li pot donar. Al final l’objectiu és que el desenvolupament de Benicàssim no es quede estancat, ja que la nostra economia i la nostra ocupació depén de que siguem capaços de dinamitzar el nostre territori”.\nPreviousMés de 120 expositors estaran presents en el mercat So Llovely Pop Store\nNextMés de 90 establiments d’hostaleria se sumen a la campanya d’arreplegada de vidre aquest estiu


Inscripcions completes en la G2 de les Crèdit Andorrà GSeries 2022\nEls inscrits en la segona cita del 2022, competiran en la versió més tècnica del traçat de les instal·lacions del Port d’Envalira.\nEl domini dels vencedors de la G1 va ser total en tres de les quatre categories, Nil Solans (GIAND), Romain Di-Fante (2RM) i José Roger (SBS) van vèncer tant en la màniga qualificativa com en la final que van disputar. En els Gladiators, Maxime Emery i Cristian España es van repartir el protagonisme.\nQuè passarà una setmana després, en el mateix escenari, però en un traçat diferent? Una incògnita que no es resoldrà fins a la mitjanit del dissabte (dia 15). El que si està fora de dubtes des de l’inici de la G2 és que, els participants posaran tot de la seva part per a mantenir intactes les seves opcions al triomf final i això exigeix lluitar per a aconseguir la victòria. L’emoció està assegurada!\nEstà confirmat que hi haurà canvis en el traçat en el qual es disputaran les mànigues, la qual cosa sembla inamovible, a priori, és l’excel·lent inscripció i l’estat de la pista que, després de la nevada que va caure diumenge passat (dia 9), va deixar molta feina per fer a l’equip de pista del Circuit Andorra. Segons Alex Bercianos no hi ha cap dubte que l’escenari de la G2 estarà en perfecte estat, així ho comentava: Seguint el nostre criteri de sempre, variar el traçat en cadascun de les meetings a disputar és una prioritat. Per a la G2 la variant triada és la més llarga i tècnica del nostre circuit. Així doncs, després de la llarga corba de final de recta, coneguda com la parabòlica, s’enllaçarà amb la zona més revirada del traçat. Estem convençuts, els inputs que ens arriben ens ho confirmen, que variar de traçat en cadascuna de les mànigues és una cosa que agraeixen als participants. Com és habitual treballarem perquè tot estigui en immillorables condicions per a competir.\nNo hi haurà variació en els horaris: Cert, quant als horaris tot seguirà igual, començar a mitja tarda (al voltant de les 16.00 hores) és un fet que agraeix la pista. El pas dels vehicles no té conseqüències greus per al gel i el traçat es manté en perfecte estat, amb lleugers retocs, durant tot el meeting.\nEn la categoria regna del gel en el Circuit Andorra, els pilots de FlashLed (Solans i Gilberga), van aconseguir les places d’honor després d’unes mànigues molt competides, sobretot la Final B, guanyada per Jordi Gilberga. Bona part dels protagonistes de la G1, Christine Giampaoli, Ferran Pujol, Miquel Socías... A més dels joves pilots andorrans, Àlex “Sito” Español i Raul Ferré, repetiran experiència en la G2.\nEn aquesta categoria la novetat serà, la presència del campió del món RX2e, el pilot belga Guillaume de Ridder.\nLa cita és a les 16 hores en les instal·lacions del Port d’Envalira, per a viure en directe el segon capítol (G2) de la present edició de las Crèdit Andorrà GSeries.


Universitats i ajuntaments valencians proposen nombroses activitats per a promocionar el consum responsable\nClients consulten sobre els productes a la Fira del Comerç Just, l´any passat. germán caballero\nQuasi una trentena d'ONG i universitats de la Comunitat Valenciana s'uniran enguany a la celebració del Dia Mundial del Comerç Just el proper dissabte 12 de maig, que es commemora en més de 50 països. Ho faran amb activitats de sensibilització lúdic-festives per a tota la família en ciutats com Alacant, Castelló, València, Alcoi, Oriola i Port de Sagunt, que continuaran durant bona part del mes de maig.\nBaix el lema «Som Comerç Just», les entitats volen mostrar que cada vegada és més fàcil i accessible consumir productes de Comerç Just que garanteixen el respecte als drets humans i laborals, l'absència d'explotació infantil, la igualtat entre homes i dones, i la protecció del medi ambient. Gràcies a la labor de sensibilització de les ONGD de Comerç Just, la facturació d'estos productes va créixer en 2016 un 15 %, el doble de la seua taxa de creixement anual mitjà de l'última dècada- fins a situar-se en els 40,05 milions d'euros.\nLes activitats –que se celebren amb el suport de la Generalitat Valenciana i els ajuntaments d'Alacant, Castelló i València, entre altres institucions– inclouran circ, màgia, tallers i activitats infantils gratuïtes; concerts en directe de grups valencians com VADEBO, Le Dancing Pepa Swing Band i Sombrero de Color; i degustacions i venda de productes de Comerç Just com a xocolates, cafès, begudes, roba, cosmètics i artesania.\n«Volem celebrar que la forma en què consumim pot ser coherent amb la forma en què pensem. Si defensem els drets de les persones, si creiem que els qui produeixen el que consumim han de tenir salaris i condicions laborals dignes, i si creiem que hem de conservar el planeta per a les generacions futures, hem de començar a mirar les etiquetes del que comprem, i exigir un canvi de model», assegura Cristina Ramón, portaveu del Grup de Treball de Comerç Just de la Coordinadora Valenciana d'ONGD, entitat organitzadora dels actes centrals d'aquesta celebració.\n«Enfront de dades que encara ens causen esgarrifances, com el fet que 168 milions de xiquets i xiquetes a tot el món es vegen obligats a treballar o que 25 milions de persones estiguen sotmeses a treball forçós, volem traslladar el missatge que els valencians i les valencianes tenim el dret i el poder de practicar un consum sostenible i responsable que eradique aquestes xacres. Informar-se i actuar és essencial per a ser part de la ciutadania que canvia el món a millor», afig Cristina Ramón.\nConsum mitjà encara escàs\nMalgrat l'increment important en les xifres de venda de Comerç Just en 2016, el consum mitjà en el nostre país se situa en tan sols 0,86 euros per persona i any, enfront dels 13,70 euros de la mitjana europea, segons la Coordinadora Estatal de Comerç Just. Només consumeixen menys comerç just en la República Txeca, Letònia, Lituània i Eslovàquia.\n«Fer un consum més responsable té resultats immediats en la vida de milers de persones. Per exemple, si cada valencià i cada valenciana compraren tan sols un paquet de cafè de Comerç Just al mes, contribuiríem al fet que 60.000 persones dels països empobrits visqueren amb dignitat», explica la portaveu de la Coordinadora Valenciana d'ONGD.


Aconseguir el NIE és un malson per als estrangers\nAna Basanta | dimecres, 17 de abril de 2019\nQuè passa quan un ciutadà estranger troba feina a Espanya i l'Administració retarda els tràmits per regularitzar la seva situació? La indefensió dels que compleixen les normes i no veuen resposta positiva per part del sistema no és una excepció. Passa en matèria laboral i en molts altres supòsits.\nEl Número d'Identificació d'Estrangers (NIE) és un document necessari per a diferents tràmits per a aquelles persones que vulguin viure o posseir una propietat a Espanya, entre ells el pagament d'impostos, obtenir la llicència de conduir, treballar, accedir a serveis de seguretat social , obrir un compte bancari o acceptar una herència.\nLes empreses que volen contractar una persona no espanyola ho necessiten per formalitzar la relació laboral, però què passa quan el NIE no arriba per la lentitud del sistema? Són molts els ciutadans que després de ser elegits per a un lloc de treball, no accedeixen a ell perquè aquest document no arriba a temps. Això els pot portar fins i tot a estar en situació irregular i, tot i realitzar els passos correctes, estar desprotegits davant la llei.\nUna altra polèmica a resoldre és que, a més del que es demana a la pàgina web del Ministeri de l'Interior, algunes comissaries reclamen més documentació, fet que alenteix encara més l'obtenció del NIE.\nLes experiències de ciutadans que sol·liciten el NIE i no ho aconsegueixen, o ho aconsegueixen quan ja és tard, són molt diverses.\nLuiz Caetano és brasiler, té 31 anys i cursa el tercer any del Màster de Comerç i Finances Internacionals a la Universitat de Barcelona (UB): "Com a estudiant estranger i no comunitari, necessito del NIE per poder estar a Espanya legalment i transitar per la UE sense necessitat de visat i realitzar altres tràmits administratius a Espanya. Vaig arribar a Barcelona el setembre de 2016 amb visat d'estudiant per a 90 dies. Dins d'aquest període de 90 dies cal fer els tràmits administratius en Estrangeria i Policia per a obtenció del nombre NIE i la targeta del TIE. Em caduquen a data de 14 de setembre de cada any subseqüent fins que acabi el període de la meva màster, que dura tres anys i finalitza el 2019".\nCaetano va aconseguir pis l'octubre de 2016 i un mes després va presentar passaport, visat, justificants bancaris, antecedents penals, assegurança de salut privada, matrícula del màster pagat, llibre de família (ja que va venir amb la seva dona i els seus dos fills), diplomes, postgraus i tots els requisits per obtenir el NIE. Després d'anar a comissaria per a la presa d'empremtes dactilars, va pensar que "el calvari havia acabat", però un any després, quan va haver de renovar el NIE, aquest es va retardar tres mesos, de setembre a desembre, perquè faltava una fotocòpia del banc.\n"Només havia presentat la documentació del meu banc del Brasil, la qual tenia tot el muntant necessari en equivalent en euros per poder quedar-me més temps a Espanya. Però no, no era suficient tenir l'equivalent en euros en un banc fora d'Espanya. Vaig haver de fer una transferència a un banc espanyol i presentar el meu nou saldo bancari espanyol. El gener de 2018, vaig presentar la documentació que havien requerit i em vaig quedar a l'espera una altra vegada de veure el meu tràmit resolt. La meva espera ja era gran. Sense paciència, a l'abril de 2018 vaig sol·licitar la primera cita disponible per a la presa d'empremtes a la pàgina de la Policia. la vaig obtenir per al maig de 2018, el que per a mi era bo, doncs potser tenia temps de canviar la meva tràmit a 'resolt'. Engany. no havia canviat res fins a la data d'anar a la Policia. Vaig anar a la Policia, com diem al Brasil: a donar la cara i coratge per tenir això resolt", relata.\nDesprés d'anar a l'hora i lloc previst i realitzar una cua de més de 40 minuts, la treballadora que el va atendre li va preguntar per la carta del Govern espanyol en la que deia que tenia el tràmit 'resolt'. "Vaig dir que segur que l'havien enviat perquè ja feia més de cinc mesos que havia lliurat la meva documentació i no podien haver trigat tant. En aquest moment, la senyora, molt simpàtica, es va aixecar de la cadira i va anar a parlar amb una altra senyora que deia que era la seva cap. Ens va dir que no podríem haver arribat fins allà sense la documentació del Govern i que, per un error, havien fet tot el procés administratiu sense comprovar que tenia aquesta carta a les mans ". Caetano desconeixia si sortiria de comissaria sense NIE i amb algun càrrec administratiu. "Vaig tenir por", confessa, perquè no sabia quina era llavors la seva situació a Espanya.\nVan seguir esperant més de dues hores i els van informar que des d'Estrangeria tan sols constaven els tràmits dels dos fills, però s'havia estat desestimat el de la seva esposa. Els van comunicar que es tractava d'un "error" ja que "el Govern no podria desestimar la sol·licitud d'un sol membre de la família que està legal a Espanya i amb fons econòmics que demostren que poden mantenir-se a Espanya". Els van citar per al dia següent prometent solucionar l'error administratiu i, finalment, es va solucionar. Al juliol de 2018 ja tenien de nou la situació regularitzada, però el NIE caducava al setembre de 2018.\nDe nou, a l'agost, va posar en marxa la petició de cita prèvia en estrangeria i una altra vegada va patir els retards i la falta de data estimada de resolució del tràmit. "Aquesta és la meva odissea per obtenir el NIE a Barcelona. Cada any hi ha nous rècords de retard i cap explicació del Govern".\nMiraculosa Okomo va venir des de Guinea Equatorial a Espanya amb visat d'estudiant i després va obtenir el NIE. La complicació va sorgir quan va haver de renovar-lo. "Porto esperant des de l'any passat que em diguin alguna cosa, però segueix igual, en tràmit. Em diuen que esperi, només puc esperar".\n"Jo vaig dipositar tota la meva documentació el 7 de juliol de 2018 i fins a la data em segueixen posant en tràmit. Em dirigeixo a l'oficina d'estrangeria i em diuen que segueixi esperant, com si no hagués esperat prou. Necessito el meu NIE, hi ha coses que ja no puc fer. Un vol fer bé les coses i no els ho permeten, perquè després vinguin i et diguin indocumentada", explica Okomo.\nTot això fa que els estrangers intentin agilitzar els tràmits el més aviat possible i acudeixin a l'ajuda d'algun gestor que els orienti pel que fa a la documentació necessària però, sobretot, en com obtenir la cita el més aviat possible, per escurçar els terminis. La il·legalitat d'haver de pagar per obtenir cita prèvia es produeix, tal com va publicar Catalunyapress al gener de 2018.\nMés d'un any després d'aquell reportatge, aquesta és la situació d'algunes de les persones que van denunciar el cas a aquest diari. Clara L., de nacionalitat francesa, va arribar amb 24 anys a Barcelona al novembre de 2017 i havia de començar a treballar al febrer. Ella va narrar llavors les anades i vingudes per obtenir el NIE, que no va aconseguir a temps per retard administratiu, i es va negar a pagar per tenir cita prèvia a la comissaria, de manera que no va aconseguir-ho a temps.\nQuè va passar? L'empresa, una multinacional especialitzada en assumptes reglamentaris sobre nutrició animal, va decidir esperar els mesos necessaris perquè Clara L. obtingués el NIE, que, confia que no haurà de renovar per ser ciutadana de la Unió Europea. El coneixement del sector, la necessitat de mà d'obra qualificada i la seva experiència van jugar al seu favor, i ara viu i treballa a Barcelona, una ciutat en què espera seguir almenys durant un temps.\nTot i que la història de Clara va tenir un bon final, encara recorda "la pèrdua de temps i diners" perquè l'administració t'atorgui la documentació que per dret et correspon, especialment quan la persona és de la Unió Europea.\nJonn Jackson, procedent dels Estats Units, sí va optar per desemborsar diners a canvi d'agilitar els tràmits quan va arribar a la capital catalana. Va considerar que era el millor per poder empadronar-se i aconseguir un habitatge. Tenia permís per estar al país 90 dies, però no era temps suficient, ja que trigava més en aconseguir el NIE, així que va contractar una advocada.\nCom li va anar a Jonn? Després d'un any a Barcelona, va tornar als Estats Units. Des d'allà, assenyala que volia fer un programa d'Auxiliars de Conversa a la ciutat comtal, però el fet d'haver de realitzar de nou els tràmits del NIE, li van fer fer-se enrere: "Vaig tenir altres raons, però aquesta va ser una d'elles".\nDes del Ministeri de l'Interior, assenyalen que el "col·lapse" per obtenir diversos documents relacionats amb estrangeria no es dóna només amb el NIE ni tampoc passa només en una única zona, sinó que es dóna també a Madrid, a la Comunitat Valenciana i a Andalusia.\nEl NIE, aparentment, hauria de ser dels tràmits més senzills i resoldre en qüestió de dies, però l'escassetat de personal, la càrrega de treball i la manca de coordinació juguen en contra. Així ho explica el delegat de Comissions Obreres al Ministeri de l'Interior, David Ripoll, que reconeix que els tràmits "s'estan demorant" i no preveu que això canviï a curt termini.\nTot i que la normativa vigent estableix un període de cinc dies per contestar al sol·licitant del NIE si compleix o no amb els requisits, la realitat és una altra. A això s'afegeix el fet que "no totes les comissaries demanen la mateixa documentació, i això crea més confusió al ciutadà", segons assenyala Ripoll.\nUna altra de les dificultats és que tampoc totes les comissaries realitzen aquest paperassa, i les de Madrid i Barcelona solen assumir la feina d'altres oficines.\nRipoll afegeix que en el cas dels ciutadans comunitaris, presentant el passaport poden obtenir un lloc de treball, però moltes empreses sol·liciten igualement el NIE.\nLa solució, indica Ripoll, passaria per augmentar el nombre d'efectius a les comissaries. En aquest sentit, els sindicats ja van demanar més personal per agilitzar els tràmits per a l'obtenció del DNI espanyol i, dels 300 treballadors que van reclamar, ja s'han incorporat la meitat d'ells.\nImplementar un millor sistema de cita prèvia que inclogui totes les oficines també ajudaria a millorar la situació, i és que es triga fins a dos mesos per aconseguir una cita. Segons les previsions, "a mig termini es preveu que segueixi el col·lapse".


Quadpack comença a cotitzar en Euronext Growth - Beauty cluster Barcelona\nQuadpack, fabricant i proveidor internacional de packaging de bellesa, celebra la seva arribada al mercat de valors Euronext Growth a Paris, França. La seva admisió directa va ser aprovada a l’octubre i, a través de la cotització, ampliarà els seus recursos per financiar el seu creixement arribant a una mitjana aproximada del 20% en los últims cinc anys.\nAvui en dia, el valor de les accions de Quadpack s’ha vist incrementat fins a quatre vegades el seu valor. En el mateix periode de temps, Quadpack ha més que duplicat el seu negoci, passant d’una facturació de 55 milions d’euros a finals de 2015 a 130 milions d’euros el 2019.\n“El nostre creixement és el resultat d’un desenvolupament orgànic i inorgànic exitós basat en la sostenibilitat. El model bursátil Euronext ens permet aprendre i obtenir finançament de manera progresiva, en un entorn cada vegada más regulat. La nostra cotització a Euronext Growth ens ajudarà a explorar noves oportunitats i continuar progessant de la manera més respectuosa amb les persones, el planeta i els beneficis”.\nTim Eaves – CEO i cofundador de Quadpack\nL’estrategia de negocis de Quadpack combina tant el desenvolupament orgànic com l’inorgànic. L’acord amb Inotech també ha permés assumir el control dels seus negocis cosmètics i inclou una col·laboració en investigació i desenvolupament per aprofitar la tecnologia adquirida. Quadpack seguirà amb la seva estrategia de creixement, la qual l’ha conduit a la seva posició actual com un dels 10 millors fabricants d’Europa de packaging de bellesa.


La UdG recupera la normalitat després dels bloquejos - El Gerió Digital\nEl rector ha demanat als professors que no facin "activitats d'avaluació"\nDimarts, 22 d'octubre de 2019 15:30h\nDues estudiants de la UdG entrant a la Facultat de Ciències després que els membres del SEPC desbloquegessin els accessos dels edificis © ACN\nEls estudiants de la Universitat de Girona (UdG) ja poden accedir lliurement a totes les facultats. Ho han fet després que el rector, Quim Salvi, hagi anunciat que properament convocarà un claustre extraordinari per abordar com cal seguir l'avaluació del trimestre. La portaveu del Sindicat d'Estudiants dels Països Catalans (SEPC) a la UdG, Alba Artés, ha assegurat que volen que el rector implementi "mesures excepcionals" que permetin la "mobilització" de l'alumnat en contra de la sentència de l'1-O. Mentrestant, Quim Salvi ha enviat un comunicat al professorat per demanar-los que fins que no es celebri el claustre "no hi hagi activitat d'avaluació ni d'assistència obligatòria".\nEn aquest sentit, Artés ha apuntat que volen que la universitat aprovi "un mètode diferent d'avaluació" ja que "no tenim normalitat", en referència a la situació política que viu Catalunya. Per això han proposat que s'anul·lin "les classes obligatòries fins que s'aturin les mobilitzacions" i així es donarà llibertat als estudiants per participar-hi.\nLa solució podria passar per una avaluació única, en què els estudiants s'enfrontin a un únic examen a final del semestre, en comptes dels controls parcials que tenen actualment, així com també treballs que s'han d'anar entregant i pràctiques d'assistència obligatòria. Aquest és el model que s'impartia en la majoria de les assignatures abans d'introduir el pla Bolonya\nAquestes mesures es portaran a debat en el claustre extraordinari i s'haurà de votar. Aquest òrgan està format pel rector, el secretari general, el gerent de la UdG i professors, treballadors i estudiants amb una representació diferent. En primer lloc, el 51% dels membres són professors doctorats, un 21% són estudiants, un 14% són persones vinculades a l'àmbit acadèmic i un 12% Personal d'Administració i Serveis (PAS).\nControl del sindicats als compromisos amb el rector\nMentre no es celebri aquest claustre, els membres del SEPC ja han tret les fustes i els cadenats de les portes de les facultats de la UdG i els estudiants poden tornar a entrar lliurement als edificis per assistir a classes amb normalitat. Tot i així, la portaveu del sindicat ha avisat que mantindran piquets informatius que aniran voltant per les aules per garantir que cap professor porta a terme activitats avaluatives com ara pràctiques o exàmens, ni tampoc classes d'assistència obligatòria.\nAquesta decisió ha estat ben rebuda per la resta de la comunitat educativa que des d'aquest dilluns al matí no podia accedir a les aules. La Sara Cerrat és una estudiant d'ADE que ve cada dia de Figueres i ha explicat que respectava "la protesta" que havien iniciat els estudiants i ha celebrat que "busquin un acord amb el rector", però ha agraït que els deixin anar a classe, mentrestant. De fet, una altra estudiant, Gloria Guindos, també ha afirmat que les reclamacions dels alumnes "no són incompatibles amb el dret a l'estudi".\nMés de 24 hores de tancada\nA partir de les 11 del matí, els estudiants han començat a retirar tot el material que hi havia a les portes de la majoria de centres educatius que formen la UdG. Els estudiants van començar aquest dilluns a bloquejar els accessos a totes les facultats. Tan sols es va poder fer classes a l'Escola Politècnica Superior, on els alumnes podien entrar sense problemes. Finalment els impulsors de la tancada van decidir quedar-se a dormir en tres facultats diferents: la de Ciències, la de Medicina i la d'Econòmiques.\nAquest dimarts a primera hora, però, els estudiants han tornat a bloquejar els accessos de tots els centres, tret de l'Escola Politècnica Superior. Això ha comportat que bona part de les classes no s'hagin pogut fer per la falta d'estudiants.\nDes del primer moment, els impulsors de la protesta han obert les portes als treballadors i professors de la UdG fins que al final han accedit a desbloquejar totes les portes de les facultats.


01240 PIS AMB BALCÓ I PATI A CA N'ORIAC - Atic Gestió\nTipologia Pis\tLloguer o venda Venda\tUbicació Sabadell Zona CA N'ORIAC Preu 167.500 € Superficie (m²)78Dormitoris3Banys2Certif. EnergèticaEn tràmit\nPis de 78m² útils situat en carrer Maladeta, envoltat de tota mena de serveis i a tan sols 7 minuts de l’estació d’FGC del Parc del Nord.\nAmpli saló menjador de 27 m² amb sortida a agradable balcó de 6m².\nDisposa de 3 dormitoris amplis, donen al pati interior però aquest rep llum.\nCuina de 9m² amb gran capacitat de magatzematge, amb sortida a safareig i gran pati interior d’11 m² molt lluminós, dotat amb armaris i zona de rentada.\nBany complet amb banyera i aseo de cortesia.\nFinestres exteriors d’alumini amb sistema climalit, les interiors són de fusta.\nAire condicionat en el saló.\nCalefacció elèctrica a través de radiadors emissors tèrmics.\nGas natural per a aigua sanitària i cuina.\nSòls en gres, en els dormitoris parquet natural de roure.\nÉs una primera planta sense ascensor, la finca disposa de terrassa comunitària on l’habitatge té un traster de 2m².\nMolt ben situat i envoltat de comerços, parcs infantils, escoles i transport públic. Al costat de la sortida a través de la C58. CAP del Nord a 6 minuts caminant.\nSi ha pensat en vendre un immoble li oferim una valoració de mercat i una àmplia cartera de clients compradors. Li oferim assessorament financer per a la seva compra.


Antic bloc de la Biblioteca - Escola Sant Jordi Lleida: Dissabtes poesia. Mercurio amb els poetes.\nDissabtes poesia. Mercurio amb els poetes.\nJa hem parlat alguna vegada de la revista Mercurio, editada per la Fundación José Manuel Lara. Volia recomanar-vos especialment les revistes de març i abril. Podeu demanar-les en qualsevol llibreria important i no us costaran ni un cèntim d'euro.També podeu clicar a l'enllaç anterior i llegir-les a l'ordinador.\nEl número 119 és la del març passat i està dedicada a Caballero Bonald poeta del grup del 50 del que també formaven part Ángel González, Claudio Rodríguez, Francisco Brines, José Ángel Valente, Carlos Barral, Jaime Gil de Biedma, José Agustín Goytisolo.... i els lleidatans Alfonso Costafreda i Jaume Ferrán.\nAquest mes d'abril el número 120 porta per títol " Dos poetas, un siglo Miguel Hernández y Luis Rosales". Els dos poetes nascuts l'any 1.910 ( el mateix any que el nostre estimat Marius Torres) formen part de la generació del 36 que va recuperar la poesia clàssica i la quotidianitat.\nA la pàgina 7 tenim uns petits fragments dels seus poemes:\nMiguel Hernández 1933\nSólo la palabra salva\nla memoria y abre\npaso a la esperanza.\nLuis Rosales 1.930\nHan passat una colla d'anys i sembla que els humans encara no hem entès el valor de la paraula...\nEtiquetes de comentaris: poesia, revistes, senyor I


Bon gust arran de mar!\nGlobal icon-chevron-right Espanya icon-chevron-right Barcelona icon-chevron-right Bon gust arran de mar!\nObra les portes el restaurant Xiroi amb un gran ventall de propostes musicals\nData de publicació: dimecres 12 juliol 2017\nA només 800 metres de la platja, acaba d’obrir les portes el restaurant Xiroi, el més jove, fresc i juvenil del grup Ca la Nuri. Aquest restaurant amb terrassa ofereix molt més que tapes, platets i arrossos espectaculars, també música i una zona chill-out per gaudir amb una Moritz fresqueta davant del mar.\nXiroi neix amb la voluntat d’imitar tot allò positiu de l’adjectiu que representa: vol ser alegria, diversió i gràcia. I és que aquest nou local és un espai on es pot gaudir en qualsevol moment del dia. S’hi pot anar a dinar, sopar o simplement a prendre-hi alguna cosa. A més, la seva carta és tan completa que qualsevol comensal, per exigent que sigui, hi trobarà un arròs preparat a la mida dels seus gustos. I, evidentment, també plats de forquilla i ganivet, plats de mossegada ràpida i plats per compartir. Fins i tot hi podeu trobar plats i platets per menjar amb les mans i, al final, us acabareu llepant els dits.\nI si el menjar és el que omple el pap, l’ambient i el ritme que hi trobareu faran el mateix amb l’ànima. Hi ha música en directe els caps de setmana i una àmplia carta de begudes per acontentar tothom. A Xiroi s’han encarregat que no només pugueu relaxar-vos contemplant el mar, sinó que, també, gaudiu de bona música, bon menjar i una Moritz ben fresqueta en un escenari únic!


Festa de Sant Cristòfor | Cultura Popular\nAl voltant de la festivitat de Sant Cristòfor\nDiada: 10 de juliol\nSant Cristòfor, patró dels automòbils i protector dels viatgers, és una figura molt venerada des de fa segles a diversos indrets de la ciutat. Se'n destaca la tradicional celebració del carrer de Regomir, davant la capella dedicada al sant.\nDurant el dia, cotxes, motos i bicicletes passen davant la capella per ésser beneïts i gaudir, així, de la protecció de sant Cristòfor durant tot l’any. El mossèn ruixa amb aigua beneïda els vehicles que s’hi acosten i a cada conductor li lliura un brotet d’espígol, un record commemoratiu i una estampeta del sant.\nLa festa se celebra en honor de sant Cristòfor, personatge amb molta devoció a Barcelona a qui la tradició atribueix el fet d’haver prestat serveis a viatgers i vianants, per la qual cosa en va esdevenir patró. Segons l’hagiografia del sant, va passar l’infant Jesús d’una llera del riu a l’altra. Va ser una feina molt àrdua: el cos del nen cada vegada pesava més perquè portava a sobre tots els pecats del món.\nSegons el llegendari barceloní, cada 10 de juliol al migdia sant Cristòfor arribava a la ciutat amb una barca i amb el nen Jesús a l’espatlla pujava per la Rambla; en arribar al capdamunt, desapareixia. Els qui tenien la sort de veure’l gaudien de bona ventura tot l’any i s’asseguraven de no tenir una mort violenta.\nLa tradició de la celebració de la festivitat al carrer de Regomir de la Ciutat Vella ve de lluny. Antigament els veïns engalanaven els balcons i les finestres de les cases i s’hi feia una fira on es podien comprar panellets beneïts, avellanes tendres, xiulets de vidre i ventalls. Segons una tradició barcelonina del segle XIX, els promesos regalaven ventalls a les promeses i elles els lliuraven un xiulet, amb la qual cosa durant la festa sempre hi havia molt de xivarri.\nAquesta fira es va fer fins el 1906, quan els conductors, que adopten el sant com a patró, comencen a ocupar l’espai amb els vehicles que porten a beneir.\nSant Cristòfor és una de les primeres figures de gegants que coneixem. Les seves sortides en processons barcelonines són documentades des del 1424. Això fa que sigui, juntament amb Goliat, un dels dos gegants festius més antics d'Europa.\nBenedicció de vehicles. La festa en honor de Sant Cristòfor se celebra durant tot el dia davant la capella del sant, on el mossèn beneeix cada vehicle que passa i lliura un brotet d’espígol, un element commemoratiu de la festivitat i una estampeta del sant a cada conductor.\nTrobada de cotxes antics. Des de fa uns quants anys, un grup d’afeccionats als cotxes clàssics i d’època aprofiten la diada de Sant Cristòfor per mostrar els seus vehicles a la plaça de Sant Jaume. Després els porten a beneir a la capella i a fer un tomb pels carrers més cèntrics de la Ciutat Vella.\nEl Volant de Sant Cristòfor és el pastís típic de la festivitat, que es pot tastar aquest dia a les fleques i pastisseries de la ciutat. És un tortell de brioix rodó, farcit de massapà i glacejat, que simbolitza el volant dels automòbils.\nReial Capella de Sant Cristòfol del Regomir\nFesta de Sant Cristòfor. Festes.org


Podem,Valencia,Antonio Montiel,Política,assemblea ciutadana\nEl líder ixent emplaça Podem, davant de la segona Assemblea Ciutadana Valenciana, a “assentar l’organització en la realitat dels territoris”\n14/05/2017 - 15:40h\nAntonio Montiel en la segona Assemblea Ciutadana Valenciana de Podem.\n“Potser ha arribat el moment de pensar que ens va fascinar massa la lluita electoral”, ha assegurat aquest diumenge Antonio Montiel, secretari general ixent de Podem, davant de la segona Assemblea Ciutadana Valenciana, en el que ha estat el seu discurs de comiat. El líder ixent ha recordat que la construcció de Podem no ha estat exempta de dificultats, a causa de les urgències de la faena electoral, la qual cosa va portar que fóra dirigit “per un grup escàs de dirigents; valuosos, però escassos”. Ha apostat, doncs, per superar aqueixa manera de funcionar i ha defensat “assentar l’organització en la realitat dels territoris”.\n“A pesar de tot, no hem assaltat el cel ni al desembre ni al juny”, ha dit en un passatge de la seua intervenció que ha al·ludit als resultats de les convocatòries d’eleccions generals. Però ha matisat: “Hem fet una autèntica proesa històrica, ja que hem construït una alternativa de poder popular”.\nMontiel, que ha indicat que Podem està present en 80 ajuntaments, i també en les Corts Valencianes, on és portaveu, i compta amb 120 cercles organitzats, ha animat els candidats a secretari general a fer de Podem “una eina transformadora”, que pose “les institucions al servei de la gent” i que entenga que “la unitat passa per saber garantir i reconéixer la diversitat”.\nLa segona Assemblea Ciutadana de Podem al País Valencià, a la qual assisteixen aquest diumenge, uns quants centenars de persones en el pavelló esportiu del Cabanyal, a València, obri el procés de votació de què sorgirà la nova direcció de la formació morada i el seu nou secretari general, després de la decisió d’Antonio Montiel, que ha conduït tota l’etapa inicial, de no presentar-se a la reelecció.\nTres candidats opten a la Secretaria General, la senadora Pilar Lima, la diputada autonòmica Fabiola Meco i el també diputat en les Corts Valencianes Antonio Estañ. Si Lima és la candidata de la majoria que va sorgir de Vistalegre II, liderada per Pablo Iglesias, Meco és la continuïtat del sector que representa el dirigent ixent, Antonio Montiel, alineat amb Íñigo Errejón en la segona Assemblea Ciutadana estatal, i Estañ agrupa un sector crític amb la direcció valenciana que ha arribat a un acord amb els anticapitalistes per a optar ara al Consell Ciutadà autonòmic.\nEl líder de Podem dimiteix i força la creació d'una gestora\nLa Inspecció de Treball força a la Generalitat a contractar a 28 periodistes que tenia com a becaris\nCompromís subscriu una declaració amb el PP en la Diputació de Castelló en suport a la Policia a Catalunya i en "defensa de la Constitució"\nFamiliars de presos denuncia "tortures" a quatre reclusos en la presó d'Albocàsser a Castelló


Trasllat al port per embarcar en el nostre vaixell d´expedició. Acomodar-se en el camarot i recórrer el vaixell. Iniciarem la navegació.\nDia 3: Navegació\nDia de navegació. Poden aprofitar per conèixer a la resta de companys que també compartiran aquesta apassionant aventura que acabem de començar. Gaudiu de les instal · lacions del vaixell.\nDies 4-7: Est de Groenlàndia\nDia 8: Sud de Groenlàndia\nNavegarem ja pel sud de Grenlàndia, impressionants penya-segats i la zona la coneixen molt bé els amants de l'alpinisme i els bons escaladors.\nDies 9 al 13: Oest de Groenlàndia\nDia 14: Sondre Stromfjord - Ottawa\nArribada a Sondre Stomfjord i desembarcament. Trasllat a l'aeroport per sortir amb destinació Ottawa. Trasllat al hotel i allotjament.\nDia 15: Ottawa\nDesprés d'acomiadar-nos dels nostres companys de viatge, trasllat pel seu compte a l'aeroport per prendre el vol de retorn a casa, o per continuar el seu viatge.


public space: Piazza Nera Piazza Bianca: Robbiano (Itàlia), 2005\n« TORNAR\tPiazza Nera Piazza Bianca\nRobbiano (Itàlia), 2005\nMENCIÓ ESPECIAL 2006\nRemodelació de l'espai del davant de dues esglésies al centre històric de Robbiano. imprimir\nComenta i vota l'obra\tquè:plaçaon:centre històricPAÍS:ItàliaCIUTAT:RobbianoANY:2005PREMI:2006\tABANS\tImatges (11)\nDESPRÉS\tdescripcióestat anteriorRobbiano és una de les quatre frazzioni [petits nuclis urbans] que componen el terme municipal de Giussano, situat 25 quilòmetres al nord de Milà, a la regió de Llombardia. Tal com és freqüent a la zona, la seva morfologia urbana està formada per un nucli històric consolidat i diferenciat d'un nou creixement urbà perifèric i lligat a l'escala territorial.\nAl centre del poble, l’església de San Quirico i la de Giulitta, tot just separades per un carrer de 6 metres d’amplada, presidien un espai públic de caràcter ambigu, format per un eixamplament de la Via Battisti, sense una identitat específica i mal relacionat amb la resta del teixit urbà.objecte de la intervencióAmb una mínima intervenció promoguda per l'Ajuntament de Giussano, el projecte pretenia convertir aquest espai en un lloc amb significat i fer-lo mereixedor de ser considerat com la plaça del poble. La forta presència de les dues esglésies, erigides l'una al costat de l'altra, donava peu a tractar-lo amb una certa dualitat com a espai vestibular d'accés als temples. D’altra banda, calia resoldre la diferència de nivell topogràfic entre la Via Battisti i les dues esglésies, que es troben gairebé 3 metres per sobre d’aquesta.descripcióLa intervenció, que urbanitza els 2.500 metres quadrats que ocupa la nova plaça, consisteix en la subtil disposició de dues catifes regulars, una davant de cada església, que floten sobre un fons gris i homogeni de panots de granit. Ambdues catifes es configuren amb el canvi de material del paviment i són, per les seves valències cromàtiques, estrictament oposades. La catifa que hi ha davant l'església de Giulitta és negra, mentre que la del davant de l’església de San Quirico és blanca. La catifa negra, pavimentada amb pedra basàltica, és més petita i recollida. S’estén al mateix nivell que l’entrada de l’església de Giulitta i té dos bancs formats per dos grans blocs de basalt que la separen d’una làmina d’aigua amb un sortidor. Sense necessitat de baranes, la làmina d’aigua cau formant una petita cascada a un nivell inferior, on trobem una prunera i un banc de formigó, i que està tractat com un petit recinte per a la meditació. La pedra negra del paviment està formada per peces antilliscants amb baixos relleus en forma de creu que es pleguen i pugen per la façana de l’església fins a l’alçada del sòcol. El mateix paviment de pedra basàltica s’escampa per cobrir el carrer lateral que separa les esglésies, tot i que, aquí, els baixos relleus tenen forma de petjada de pneumàtic de cotxe.\nLa catifa blanca està pavimentada amb pedra de Trani. Cau des del nivell de l’església de San Quirico formant una gran escalinata i, en arribar al nivell inferior, reserva una petita plataforma abans de replegar-se sobre sí mateixa per formar un banc. Aquesta catifa té una escala més monumental i està pensada com a escenografia per a casaments, funerals i processons. L’escalinata permet fer fotografies de grup amb l’església de fons i la plataforma inferior serveix per recollir amb un vehicle una parella de nuvis o un fèretre, sense que mai deixin de trepitjar la catifa blanca.valoracióLa simplicitat minimalista d'aquesta intervenció no es desentén de la necessitat de dotar de significat el lloc per convertir-lo en la plaça de Robbiano. El dualisme de les dues catifes oposades genera una polaritat revitalitzadora i transforma la seva antiga ambigüitat en un espai públic, alhora simbòlic i clarament funcional.\nDavid Bravo Bordas, arquitecte\tComenta i vota l'obra\nValor promig: 3.2 / Vots: 7\tComentaris\nInserirem la teva valoració al web al més aviat possible. Per evitar abusos el teu comentari serà revisat per un moderador. Gràcies per la teva participació.\tFes el teu comentari »\tE-mailNomComentari\tSi us plau, escriu el text que es mostra a la imatge:\t« canviar mapa per imatge »\tfitxa tècnica\nCIUTAT: Robbiano (25.000 habitants)PAÍS: ItàliaDATA INICI DE PROJECTE: 2002DATA INICI D'OBRES: 2003DATA FI D'OBRES: 2005SUPERFÍCIE: 2.500 m2COST: 317.000 €crèditsPROMOTOR:Comune di GiussanoAUTORS:Chiara Toscani, Ida Origgi, Ifdesign\temail: publicspace@cccb.org - Avis legal\nAmb el patrocini de: friv


Un Barça sense direcció (Antoni Bassas)\nANTONI BASSAS 27/02/2013 00:00\n260x366 José Manuel Pinto intentant distreure Cristiano Ronaldo mentre el portuguès plantava la pilota al punt de penal. / JASPER JUINEN / GETTY José Manuel Pinto intentant distreure Cristiano Ronaldo mentre el portuguès plantava la pilota al punt de penal. / JASPER JUINEN / GETTY\nPrimer, el Madrid. Que còmodament que va jugar el Madrid tot el partit. I que fàcilment que va marcar tres gols al Camp Nou: dos contraatacs començats amb puntada llarga des de la defensa i un córner defensat a la figuera. Diguem-ho: Mourinho ha après a adaptar-se al joc del Barça, i l'única manera que les espècies sobreviuen és adaptant-se. El Madrid ha acceptat que no juga millor que el Barça, però ha après a guanyar-lo. El contracop blanc és mortal, i per això avui el Barça està mort a la Copa i el Madrid està classificat per a la final.\nSegon, l'àrbitre. Roura tenia raó: amb Undiano, els percentatges del Barça baixen. Sobretot en penals. Les dues faltes a Pedro dins l'àrea, una a cada part, van ser indiscutibles. Undiano va perjudicar greument el Barça i, en una competició que es decideix per detalls, l'arbitratge d'ahir és una part del resultat. Però no la més important. Però sobretot, el Barça. Ahir no vaig veure el Barça. Ni Messi, ni Xavi, ni Busquets, que ja és dir. Que el gol de l'honor (mai més ben dit) el marqués Alba a passada d'Iniesta no és casualitat. Al Barça que vostè i jo sabem no el derrotaven els àrbitres. Vaig veure nervis i imprecisions, i errors impropis de campions del món. I amb excepció dels minuts amb 0-0, no hi va haver ni rastre d'aquell equip que sortia, gaudia i feia gaudir. El Barça és un equip tocat, que es descompon quan li fan un gol, o, més ben dit, que es descompon així que li fan el gol que entoma amb puntualitat des de fa setmanes. Com si s'hagués evaporat l'autoconfiança, com si el cap donés les ordres tard i malament. I això feia molt temps que no passava.\nNo facin gaire cas de tot el que es dirà els pròxims dies. Encara que el Madrid torni a guanyar dissabte al Bernabéu. Encara que es classifiqui a Old Trafford. Facin com si sentissin ploure davant la propaganda. El problema és a casa: l'equip deu trobar a faltar l'entrenador. Alguna cosa s'ha afluixat, o descompensat, o desordenat. És normal. Si no, els equips no tindrien director tècnic. I a falta de les solucions tàctiques que evitin que l'equip s'estrelli contra sistemes defensius ben plantats com el d'ahir, a Rosell i a Zubizarreta els correspon guanyar la batalla de la confiança, amb una narrativa més fresca que les cames dels seus jugadors. Una temporada amb la Lliga a tocar i amb el Milan eliminable a la Champions no pot ser dolenta. I sí, cada aficionat té la seva alineació. A la meva no hi havia Cesc, i hi havia Villa i Tello.


PROU: de novembre 2014\nLA TROBADA DE PLATAFORMES COMARCALS DÓNA EL SEU SUPORT A LA DEMANDA DE LA PLATAFORMA CREMONA - TOTS SOM CREMONA CONTRA LA RESOLUCIÓ DE CONSELLERIA D'EDUCACIÓ, CULTURA I ESPORT DE 14 DE FEBRER DE 2014\nMembres de la Plataforma Cremona-Tots Som Cremona han presentat el dilluns 10 de novembre una demanda davant el Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana, contra la Resolució de la Conselleria d'Educació, Cultura i Esport de 14 de febrer de 2014, la qual va permetre eliminar l´única línia d'entrada de xiquets i xiquetes de 3 anys al col·legi públic d'Educació Infantil i Primària Ciutat de Cremona d'Alaquàs. Els arguments legals de la demanda han sigut dels següents:\nIncompliment de l'article 6.1 del RD 132/2010 de 12 de febrer, pel qual s'estableix els requisits mínims dels centres que imparteixen els ensenyaments del segon cicle de l'educació infantil, l'educació primària i l'educació secundària.\nFalta d'objectivitat de l'actuació de la Conselleria i desviació de poder.\nNo satisfacció de l'interés general.\nEliminació de l'única línia en valencià.\nDes de la Trobada de Plataformes Comarcals donem el màxim suport, així com el nostre reconeixement a la lluita de la comunitat educativa del col·legi públic Cremona d'Alaquàs en defensa d'un ensenyament públic, de qualitat i en valencià.\nA més a més, fem culpable a la Conselleria d'Educació, Cultura i Esport, dirigida per la Consellera Maria José Català, de la situació d'indefensió que estan patint les famílies i els professionals de l'educació al vore com condemnen el centre educatiu al seu tancament, obligant els seus fills i filles a no poder estudiar amb els seus germans i haver de portar-los a col·legis diferents.\nEl cas del Cremona d'Alaquàs és un dels millors exemples de les polítiques educatives del Partit Popular al País València: alumnes que fan tota la seua escolarització d'infantil i primària en barracons; la promesa incomplida de la construcció d'un nou centre educatiu; la no explicació d'on han anat a parar els més de 300 milions d'euros que va donar el Banc Europeu d'Inversions per al Pla Crea Escola II, i que tenien com a finalitat la rehabilitació i la construcció de nous centres educatius; i, finalment, la coerció i el càstig vers aquells col·lectius que s'atreveixen a alçar la veu, i denunciar el tancament d'escoles i de línies en valencià.\nÉs ètic separar a germans i germanes obligant als pares i mares a desplaçar-se per dur-los a escola? És just tancar una línia en valencià i impedir que l'alumnat puga conèixer la seua llengua? La resposta és no.\nTrobada de Plataformes Comarcals\nPublicat per Unknown a 1:25 Cap comentari:\nAssemblea Plataforma PROU\nDimarts 18 de novembre a les 21h tindrà lloc la propera assemblea de la Plataforma PROU. Seguint la germanor dels sopars de les tancades, farem sopar baix braç.\nParlarem de la darrera Trobada de Plataformes i decidirem quines accions són les properes a prendre.\nConvocatòria: dimarts 18 de novembre de 2014 a les 21h a la seu de Compromís per Ontinyent.\nPublicat per Sílvia a 14:37 Cap comentari:\n15N: Marxes de la Dignitat País Valencià\nPublicat per Unknown a 6:41 Cap comentari:\nLA TROBADA DE PLATAFORMES COMARCALS CONVOCA A TOTA LA COMUNITAT EDUCATIVA A UNIR-SE AL BLOC D’EDUCACIÓ QUE PARTICIPARÀ EN LES MARXES DE LA DIGNITAT DEL PAÍS VALENCIÀ, DISSABTE 15 DE NOVEMBRE\nLA TROBADA DE PLATAFORMES COMARCALS DÓNA EL SEU SU...\nLA TROBADA DE PLATAFORMES COMARCALS CONVOCA A TOT...


Drets de les nenes\nEls drets dels infants són compartits per nens i nenes, però en alguns casos les nenes necessiten més ajuda que els nens perquè hi ha pràctiques que només les afecten a elles pel fet de ser nenes. Caldrà que la mestra expliqui breument la vulneració dels drets respecte a les nenes, sense entrar-hi en molt detall, fins on arribi la comprensió dels infants de l’aula\nEl dret a la vida es vulnera molt més en el cas de les nenes, ja que moren més nenes que nens abans de complir els 5 anys. Això no respon a una qüestió biològica, sinó als costums masclistes i violents que predominen en alguns països. A la Xina, per exemple, es prefereix tenir descendència masculina perquè, per tradició, quan les filles es casen, cal donar la dot a la família del nuvi, i és una despesa molt gran per a la família de la noia, i, en definitva, s’atorga als homes el poder de ser cap de la família i, per tant, la persona de qui depèn tota la família i la família necessita i valoraels Moltes vegades, quan el nadó és una nena, les famílies la repudien o abandonen.\nDret a la mateixa educació\nAls països en desenvolupament, una de cada tres nenes no acaba l’educació primària, principalment perquè dedica vuit vegades més temps que els nens en les feines de casa.\nD’acord amb un informe de la UNESCO sobre l’estat mundial de l’Educació Per a Tots (EPD), les nenes i les dones continuen essent les més excloses del sistema educatiu a nivell mundial,\nInforme de Seguimiento: “Educación para todos en 2015: ¿alcanzaremos la meta?”. UNESCO, 2008\nCom a resultat, 96 milions de noies de 15 a 24 anys a tot el món són analfabetes, enfront dels 57 milions de nens.\nDret al creixement\nCada dia, milers de nenes són víctimes de matrimonis forçats. Les casen fins i tot abans d’acabar l’escola. L’embaràs és la principal causa de mort de les dones entre 15 a 19 anys. A nivell mundial, el 50% de les agressions sexuals inclouen noies menors de 16 anys. La violència física, cops, maltractaments i abusos, és més estesa en les nenes que en els nens.\nAbans dels 5 anys, les nenes tenen 3 vegades més probabilitats que els nens de patir malnutrició. Si hi ha poc menjar, les nenes s’enduen les racions més petites.\nL’extirpació genital femenina\nUna pràctica generalitzada a certs països és la mutilació dels òrgans genitals femenins o ablació. Consisteix en l’extirpació total o parcial dels genitals externs de les nenes. Entre altres conseqüències, les nenes mutilades patiran durant tota la seva vida problemes de salut irreversibles.\nHavies sentit a parlar mai d’aquestes qüestions?\nN’hi ha alguna que t’hagi cridat l’atenció?\nDe quin d’aquests drets en voldries saber més?\nSiguis nen o nena què en penses d’aquestes informacions?\nSabies que hi ha un dia a l’any en què es dedica especialment als drets de les nenes?\nDia de la nena\nEl Dia Internacional de la Nena és un Dia Internacional que se celebra l’11 d’octubre amb l’objectiu de crear consciència sobre la situació de les nenes a tot el món. Estigueu al cas d’aquesta celebració i parleu-ne a l’aula\nCreus que cal un dia especial per a les nenes?\nCom seria el dia del nen?\nPer què creus que es va instaurar aquest dia?\nTenen les mateixes oportunitats els nens i les nenes?\nQuines són les reivindicacions que es poden fer aquest dia especial?


Com controlar la medicació crònica en Nadal | Consumer\nCom controlar la medicació crònica en Nadal\nEn Nadal es fa difícil seguir el compliment de la medicació crònica i no abandonar els hàbits saludables establerts\nData de publicació: Dimecres, 17deDesembrede2014\nImatge: Stephen Dickter\nLes festes nadalenques es caracteritzen per les reunions familiars, les celebracions, els banquets i, també, els excessos. A la meitat de tanta bullícia, descontrol d’horaris i, en ocasions, tant estrès, a les persones que sofreixen malalties cròniques, de vegades, se’ls fa difícil controlar la medicació i seguir el pla terapèutic prescrit pel facultatiu. No obstant això, és de summa importància per evitar mals majors. En aquest article s’aporten alguns consells per assegurar-se un bon compliment de la medicació de les malalties cròniques en Nadal i com evitar les reaccions adverses als fàrmacs.\nA Espanya, les xifres de les malalties cròniques no deixen indiferent: provoquen vuit de cada deu consultes en Atenció Primària i sis de cada deu ingressos hospitalaris. De fet, segons dades de la Societat Espanyola de Medicina Interna (SEMI), es calcula que un de cada sis espanyols majors de 15 anys sofreix una malaltia crònica. S’estima que fins a un 20% dels pacients amb malalties cròniques que ingressen a l’hospital ho fan per un mal control de la dolència. Per això, fins i tot durant el Nadal, per evitar un problema de salut greu, no cal perdre de vista els bons hàbits en alimentació i descans, en la pràctica d’exercici i, per descomptat, no oblidar la importància que suposa el bon compliment farmacològic en el control de la malaltia.\nMedicaments i edat avançada: consells\nDurant el Nadal, no cal perdre de vista els bons hàbits saludables i no oblidar la medicació crònica\nCom a norma general, a partir de certes edats, es fa freqüent l’ús continuat de fàrmacs, sigui per malalties cròniques o dolències agudes. I també és habitual el seu incompliment (oblits de dosis, confusions amb les quantitats, amb l’hora de la presa o, fins i tot, amb altres medicaments) i l’automedicació . Aquests errors poden conduir a una desestabilització de la dolència o al fet que no se solucioni com era d’esperar, a més d’augmentar el risc d’interaccions o reaccions adverses amb altres fàrmacs. Cal tenir en compte que els majors tenen més risc de sofrir efectes secundaris i interaccions que les persones més joves.\nDes del Col·legi de Farmacèutics de la província de Barcelona, COFB, s’ofereixen una sèrie de consells per evitar problemes amb la medicació:\nNo guardar medicaments que ja no s’usen. En cas de tractament de malalties cròniques, no fa falta anar a buscar-los tots d’una sola vegada a la farmàcia, es pot fer en temps successius per evitar, davant un canvi de tractament, haver de tirar els que sobren.\nSeguir el tractament tal com s’ha prescrit en dosi, horari i durada. Davant dolències lleus, com un refredat, no automedicarse: consultar amb un professional de la salut abans, per assegurar-se que no hi ha perill d’interaccions o efectes adversos amb la medicació habitual.\nInformar al professional de salut de referència, si es prenen productes, encara que siguin naturals, com les plantes medicinals, suplements dietètics, vitamines o homeopatia, o no s’ha seguit el tractament previst. Amagar informació solament pot portar conseqüències negatives.\nPortar amb si una llista entenedora de tots els fàrmacs que es prenen ben especificats (para què es prenen, dosis i horaris, la data d’inici i la durada del tractament). Davant qualsevol dubte o possible reacció adversa (vòmits, somnolència, incontinència, erupció cutània, entre altres), cal consultar amb el professional de salut de referència (metge de família, infermeria o farmacèutic). De vegades és perjudicial suspendre de manera brusca un tractament.\nNo manipular medicaments i consultar abans de triturar pastilles o partir comprimits, si hi ha disponibles alternatives (xarops, suspensions, gotes, etc.) que puguin facilitar l’administració de les dosis exactes.\nEn algunes comunitats autònomes, ja està disponible el Sistema Personalitzat de Dosatge (SPD), que ofereix l’oportunitat de tenir tots els fàrmacs que han de prendre’s cada dia disposats en envasos especials que ajuden a disminuir confusions i facilitar el compliment del tractament.\nDurant les festes nadalenques, una recomanació molt útil contra els oblits és assegurar-se de disposar dels medicaments imprescindibles en diferents llocs: al domicili habitual o en la segona residència, a casa dels fills on es van a celebrar les festes de Nadal i en el cotxe o en la bossa de mà, a més de tenir-los en la maleta, per si aquesta es perd.\nReduir el risc de sofrir reaccions adverses als medicaments\nA més dels anteriors consells, Carolina Rovira Algara i Albert Planas Giner, tots dos farmacèutics d’Atenció Primària, expliquen què fer per evitar al màxim les reaccions adverses als fàrmacs, indicacions molt útils no solament en Nadal, sinó extensibles a la resta de l’any:\n1. No prendre cap medicament que no sigui una especialitat farmacèutica publicitària (EFP), sense que ho hagi prescrit el facultatiu o abans de consultar al seu farmacèutic. Les EFP són fàrmacs (per prevenir, alleujar o tractar símptomes lleus) que solament es dispensen en les farmàcies, que també poden provocar interaccions i efectes adversos.\n2. Fins i tot si prenent una EFP els símptomes no reverteixen o empitjoren, cal consultar-ho amb el metge.\n3. Llegir detingudament el prospecte i conservar-ho mentre es tingui el medicament a casa.\n4. Mantenir sempre els medicaments en el seu embalatge original, que a més de conferir-los seguretat, conté informació important sobre la data de caducitat o sobre el seu manteniment.\n5. En embaràs, lactància materna, malaltia crònica o nens, abans de prendre algun medicament -encara que sigui una EFP-, cal consultar sempre amb el professional de salut de referència.\n6. Evitar l’alcohol si es prenen medicaments: afecta a la capacitat de reacció, que pot comportar perill en conduir o realitzar activitats perilloses.\n7. No prendre dosis superiors ni inferiors a les assenyalades pel metge.\n8. No abandonar el tractament abans de l’indicat pel metge, encara que hagin millorat els símptomes, ni tampoc allargar-ho per compte propi si no han remès.\nmedicamento-ca Navidad-ca reacció adversa tractament