Agatha Christie, la immortal reina del misteri - Empordà\nAgatha Christie, la immortal reina del misteri\nDeprés de 125 anys del seu naixement, l'escriptora anglesa continua sent un referent de la novel·la negra\nANTONIO LOZANO 20.08.2015 | 17:37\nAls 81 anys, pocs abans de morir a Wallingford (Oxfordshire), arribat a aquest arquetip que ella mateixa havia perfeccionat en els seus llibres, el de l'àvia pulcra que sota el seu aspecte fràgil amaga una frenètica activitat mental, Agatha Mary Clarissa Miller, coneguda com Agatha Christie, va declarar en una entrevista que la plauria ser recordada com "una escriptora bastant bona de novel·les de detectius".\nEl de "bona" ??és objecte d'opinions enfrontades. No falten les veus crítiques que posen l'accent en el seu esquematisme i en les seves trampes d'antuvi, que va quedar desfasada. Però no hi ha dubte que, a punt de complir-se 125 anys del seu naixement, segueix conservant des del més enllà la corona de l'autora de gènere negre més popular i llegida del món.\n"Li devem ser la precursora de la novel·la de crims, amb una elegància molt crítica amb la frívola societat a la qual ella mateixa pertanyia, infidelitats, cobdícia, la barrera de les classes socials", diu l'escriptora Dolors Rodó.\nEl seu llegat acumula 4.000 milions d'exemplars venuts i la societat limitada que porta el seu nom, de la qual participa el seu nét Mathew Prichard, obté avui uns beneficis superiors a 3,5 milions d'euros anuals en concepte de royalties per la venda dels seus títols.\nAquests es mantenen com el ritus de pas a la lectura adulta per milions de joves; un trànsit cap a models de novel·la negra més crua per a aquells a qui el gènere els desperta un interès d'hora; un retorn nostàlgic per als saturats d'aquests models i, en tots els casos, una forma amable i eficaç d'entreteniment que garanteix el plaer que porten el reconeixement i la manca de sobresalts.\nLa tercera filla d'un matrimoni de classe mitjana alta, Christie va rebre bona part de la seva educació a París. Abans de l'escriptora policíaca d'èxit resplendent, hi va haver una escriptora no policíaca de fracàs rotund. Es va bolcar en relats que van ser sistemàticament rebutjats per les revistes i en una novel·la que no va trobar editor.\nSense sortir de al seva Torquay natal -ciutat al sud de la costa de Devon-, Agatha Christie va entrar en contacte amb la Primera Guerra Mundial fet que suposaria un inesperat punt d'inflexió per la seva estancada carrera literària. Va passar quatre anys en un hospital com a infermera, però el que els seus biògrafs han vist com un regal dels déus de cara a la futura elaboració de les seves trames, va ser el seu ascens remunerat a assistent en tasques farmacèutiques. Així es va familiaritzar amb la natura i l'ocupació de multitud de drogues que després va posar en dosis letals en les desaprensives mans de les seves criatures.\nA més, la invasió nazi de Bèlgica va portar una nodrida comunitat de refugiats a Torquay. No és difícil imaginar-la creuant-se en el seu passeig marítim amb algun belga de negres i oliosos bigotis, primorosament vestit, que segurament la van inspirar per crear a Hèrcules Poirot, l'ex inspector que protagonitzaria la seva primera novel·la negra, El misteriós cas de Styles.\nLa novel·la es va publicar el 1921 i li quedaven per davant altres 32 novel·les i 65 relats per acabar mereixent l'únic obituari que 'The New York Times li ha dedicat a un ésser imaginari.\nEntre els que tenen un deute sentimental, però també d'ofici, amb el policía i la seva mare, figura Alicia Giménez-Bartlett, autora dels relats 'Crímenes que no olvidaré', al voltant de la inspectora Petra Delicado. "Els records són molt bons -afirma-. Em divertia molt llegint les novel·les que hi havia a casa: Deu negrets, El templet de Nasse House ... M'agradava especialment el detectiu Poirot. Com a lectora vaig aprendre que era important la trama, estar enganxat fins al final; també vaig apreciar el seu humor, molt lleuger, molt subtil ".\nQuè oferia la literatura de Christie per guanyar-se el favor dels seus contemporanis i seguir vigent tantes dècades després? A grans trets, en tota ella hi havia una invitació a que el lector jugués a anticipar-se a l'investigador, un esquema intel·ligent i un desemmascarament de prejudicis, un estil transparent que facilitava la lectura, uns ambients refinats o exòtics i escletxes per a l'humor i la sorpresa. Era un entreteniment facturat amb molta competència i fruit d'una preparació minuciosa i un control obsessiu.\nLa metodologia va quedar al descobert en publicar-se el 2010 Agatha Christie. Els quaderns secrets (Suma de Letras), tasca de passar a net, interpretar i analitzar els 72 llibretes escolars, senzills, barats i preferiblement de color vermell on la Reina del Crim -en fins a sis ocasions- va prendre notes durant dècades per les seves novel·les i relats en una cal·ligrafia infernal (també va apuntar horaris de tren, menús per al sopar i altres assumptes més prosaics que van generar un caos per a l'estudiós John Curran).\nVa descobrir que Christie es plantejava en primer lloc l'ambientació de les seves obres i que li donava moltes voltes al reciclatge de continguts. "Tenia -diu Curran- un do per entreteixir variacions gairebé infinites sobre idees en aparença elementals. Les aliances assassines, el triangle etern, la víctima com a assassí, la disfressa? Va utilitzar i reutilitzar aquestes argúcies i estratagemes per confondre al lector i desbaratar expectatives".\nEncara que potser a algunes feministes no els plauria sentir que Christie va declarar que el millor moment per planejar una història policíaca era mentre fregava els plats, va desafiar moltes de les convencions que limitaven a les dones del seu temps. El 1922 va viatjar 10 mesos per territoris de l'imperi britànic (Sud-Àfrica, Austràlia, Nova Zelanda, Canadà i Hawaii), experiència transformadora i plena de nutrients per a la seva carrera literària de la qual va deixar testimoni en unes cartes que l'editorial Confluències va publicar a El gran tour , que inclou nombroses fotos fetes per ella mateixa.\nLa seva càmera també la va acompanyar per Síria i l'Iraq -va ser una enamorada de l'Orient Mitjà que va tenir a Egipte un dels seus destins preferits-, on va viatjar al costat del seu segon marit, l'arqueòleg Max Mallowan, amb qui va participar en les excavacions. Un marit que la va inspirar per una cita tan recordada com alguna de les seves novel·les: "Un arqueòleg és el millor marit que pot tenir qualsevol dona. Com més vella es fa una, més interès mostra en tu". Va ser mare d'una sola filla carnal, Rosalind, però d'un bon grapat de gossos.\nChristie va protagonitzar dos sonats misteris: com va poder sostenir un ritme de producció gairebé sobrehumà. Entre novel·les -també en va publicar sis de romàntiques sota el pseudònim Mary Westmaccot-, relats, obres de teatre i llibres autobiogràfics, la seva producció ronda els 85 títols.\nL'altre misteri va ser el lloc i els motius de la seva desaparició durant 10 dies el desembre de 1926. El fet va mobilitzar a 1.000 policies i 15.000 voluntaris en tasques de recerca, que va portar a un diari a oferir 100 lliures a canvi de pistes, a Arthur Conand Doyle a contractar una mèdium perquè extragués senyals d'un guant de l'escriptora i a l'opinió pública a especular amb una martingala comercial o amb un pla per culpar d'assassinat al seu primer marit, qui li havia sol·licitat el divorci després de confessar una infidelitat.\nEn vida va ser reconeguda amb distincions com el Mystery of America Grand Master Award i l'Ordre de l'Imperi Britànic, i després de la seva mort, amb fets com haver signat la novel·la de detectius més venuda de la història (Deu negrets, rebatejada 'Y no quedó ninguno' en temps de correcció política).\nChristie segurament només lamentaria de la seva excepcional obra que hagués inspirat a malfactors de carn i ossos. Sense entrar en detalls per no aigualir la lectura a possibles curiosos, a Carolina de Nord es va cometre el 1979 un assassinat que seguia fidelment les pautes del descrit a Sleeping Murder. I dos anys després, a Alemanya Occidental, la realitat va imitar de forma pertorbadora un crim similar al d'Assassinat en l'Orient Express.


John Wilkes (1725-1797) fou un personatge excessiu, llibertari, un homenot conegut per les seves aficions mundanes. Ja de ben jove aconsegui arreglar un matrimoni amb Mary Mead, deu anys mes gran que ell, i que li proporciona l'escalada social i els diners suficients per portar una vida llibertina.\nFou membre del Beef Steak Club, pero sobre tot de l'escandalos Sir Francis Dashwood's Hellfire Club. Aquesta confraria es reunia a les ruines de l'abadia de Santa Maria de Medmenham. Els seus integrants anaven vestits de monjos i cada cap de setmana convidaven prostitutes al particular claustre.\nDefensor de les llibertats, politic polemic, es l'autor d'un anonim publicat al diari "The Norht briton" titulat "L'amic incompetent del rei". I tambe "Essay on woman", del tot escandalos.\nHi ha dos llibres sobre el personatge:\n"Lascivious bodies: a sexual history of the 18th century", e Julie Peakman's i "John Wilkes: the scandalous father of civil liberty", d'Arthur Cash, que tot just acaba de sortir\n23-f: Bona nit i tapa('t)\npetons a l'escola\nLa sindrome Phil Collins\nThe lion has roared this night!\n"The lion sleeps tonight": Salomon Linda, Lionel M...\n1. Una endevinalla. Sense clicar el link de sota h...\nMiro, encuriosit, el llistat de les entitats que d...\nCada dret social, un eufemisme\nEl puro de la pau churchil.liana\nla mala fe i la comedia\nRENFE sense fronteres\nGrip aviaria a Espanya\nEm presenten a M., de Fachander segons ella mateix...\nPer mitja del numero 35 de Lletra, que conte les a...\n1. Fotografies dels terribles succesos a Beirut, a...\nU.R.D.A.C.I. a la blogosfera\nEl cristianisme i l'Islam\nLa mala salut de ferro


activitats fora de classe, curs 2014-2015, literatura catalana, llengua i cultura catalana, Maria Carme Roca\nXerrada per a l’alumnat i el voluntariat a càrrec de l’escriptora Maria Carme Roca\nGràcies al programa “Autors a les aules” de la Generalitat de Catalunya, l’escriptora Maria Carme Roca compartirà una estona amb l’alumnat i el voluntariat del SLC de Sant Boi.Maria Carme Roca i Costa és llicenciada en Filosofia i Lletres (Història) i en Filologia Catalana (Literatura), i durant dotze anys es va dedicar a l’ensenyament.\nL’autora ha publicat cinquanta llibres tant per al públic infantil i juvenil com per a l’adult (novel·les històriques, llibres d’assaig històric i diferents relats publicats a llibres de reculls). Ha obtingut diversos premis i guardons literaris i és sòcia de l’Associació d’Escriptors en Llengua Catalana i membre del Consell Català del Llibre Infantil i Juvenil.\nLa xerrada es farà el dimarts 26 de maig, a les 18 h, a la Sala d’Actes de L’Olivera.Per poder assistir a la xerrada cal fer la inscripció prèvia del 4 al 25 de maig:\nInformació sobre l’autora i els seus llibres\nQuarta sessió 2015 del Club de lectura fàcil en català a Sant Boi de Llobregat\nEl dia 27 de maig tindrà lloc la quarta sessió del 2015 del Club de lectura fàcil en català organitzat per la Biblioteca Maria Aurèlia Capmany amb el suport del Servei Local de Català de Sant Boi de Llobregat.El club es reuneix en sessions mensuals, d’una durada aproximada d’una hora i mitja, entre els mesos de febrer i juny.\nEl Club de lectura de llengua catalana de nivell bàsic vol reunir persones majors d’edat interessades a llegir i comentar literatura escrita en català. Es tracta d’una activitat adreçada a persones que coneixen poc la llengua catalana i que volen millorar-ne la comprensiólectora i l’expressió oral. La tria dels llibres està basada en materials de lectura fàcil i obres especialment adaptades per a aquest nivell.\nEl llibre de maig\nEl llibre del mes de maig: El violí d’Auschwitz de M. Àngels Anglada\nEn aquesta nova activitat, nosaltres us recomanem un parell de llibres cada mes i vosaltres teniu un espai per fer el mateix.\nAutora: M. Àngels Anglada\nMaria Àngels Anglada ens trasllada a un petit camp de concentració del III Reich, depenent del temut camp d’Auschwitz, prop de Cracòvia, on un lutier jueu, Daniel, ha de construir, en un termini de temps que desconeix, un violí que soni com un Stradivarius.\nEl violí d’Auschwitz és la novel·la més traduïda i reeditada de Maria Àngels Anglada i la que ha tingut més ressò en la crítica, tant en el nostre país com a l’estranger, com demostra el fet que hagi estat traduïda a catorze idiomes.\nTambé el podeu trobar adaptat a lectura fàcil: Eumo editorial – col·lecció Català Fàcil 17. Adaptació: Elisenda Galobardes i Tuneu\nEl podeu demanar a les biblioteques de Sant Boi.\nSobre l’autora i els seus llibres:\nTercera sessió 2015 del Club de lectura fàcil en català a Sant Boi de Llobregat\nEl dia 29 d’abril tindrà lloc la tercera sessió del 2015 del Club de lectura fàcil en català organitzat per la Biblioteca Maria Aurèlia Capmany amb el suport del Servei Local de Català de Sant Boi de Llobregat.El club es reuneix en sessions mensuals, d’una durada aproximada d’una hora i mitja, entre els mesos de febrer i juny.\nEl llibre d’abril\nSegona sessió 2015 del Club de lectura fàcil en català a Sant Boi de Llobregat\nEl dia 25 de març tindrà lloc la segona sessió del 2015 del Club de lectura fàcil en català organitzat per la Biblioteca Maria Aurèlia Capmany amb el suport del Servei Local de Català de Sant Boi de Llobregat.El club es reuneix en sessions mensuals, d’una durada aproximada d’una hora i mitja, entre els mesos de febrer i juny.\nEl llibre de març\nEl llibre del mes de març: La casa sota la sorra de Joaquim Carbó\nTambé el podeu trobar adaptat a lectura fàcil: Educaula – col·lecció llibre obert (adaptació de Toni Salas)


Viure la mirada: de novembre 2015\nTraballem algunes obres de Paul Klee\nComentem aquesta obra: El peix daurat\n-Són peixos en una peixera per la nit.\n-És la festa dels peixos. El del mig està despentinat, els altres se'n van.\n-És un peix que vigila als altres per la nit.\n-És un riu que té cucs de llum, el peix gran s'ha engolit un i per això brilla i els altres s'espanten.\n-És un peix gran que menja molt i no deixa menjars als altres.\n-Un peix borratxo (té a l'ull una espiral) que arriba a sa casa i els altres s'espanten.\n-Al peix li ha donat la corrent i els altres ixen fugint.\n-El peix està molt malalt i la seua malaltia és contagiosa per això els altres fugen.\n-Un peix hipnotitzats i els altres se'n van.\n-Estan de festa, beuen molt vi i els menuts se'n van perquè la seua mare els crida.\n-Una festa en la discoteca, beuen cervessa i té a l'ull una piruleta de colors.\nFem les nostres obres utilitzant els cartrons dels tetrabriks per la part platejada.\nPintem primer algunes zones amb ceres de colors colors i desprès tapem tot amb cera negra.\nAra amb un bolígraf marquem els dibuixos. Es vorà els colors i la plata.\nTambé es pot fer directament la cera negra sobre el tetrabric de plata, sense colors i fer el dibuix.\nPublicat per Viure la mirada a 16:12 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: Ceres, Klee, Tetrabriks\nEl títol d'aquesta entrada s'ha posat per les impressions que han causat estes obres en l'alumnat\nParlem d'una d'elles:\n-Pareix un quadre en 3D.\n-Es veu borrós.\n-Són quadrats mullats amb aigua.\n-És una pila que s'ha estropejat.\n-És una tele que no funciona l'antena.\n-És una foto moguda.\n-Un dia un ànec es va disfressar d'home fent rap.\n-És una porta per on entra un client.\n-És la foto de mòbils borrosa.\n-L'artista veia borrós perquè estava marejat.\n-El llenç s'ha anat a una classe de pintura i la profe l'ha tirada\n-És una prestageria de llibres de colors, el marc de fusta és negre.\n-És un quadrat que vol eixir.\n-És la foto de una cama d'un megankrat.\n-És un got amb líquids de colors.\n-Les línies negres són la nit i els clars el camp, hi ha una torre de colors.\n-És una botella de colors, el negre és el tap.\n-És un mòbil negre amb tecles de colors.\n-Un got amb begudes diferents amb coca-cola, aigua, cervessa...\nNosaltres anem a fer les nostres obres amb paper de seda, retallem tires, requadres o triangles i desprès enganxem amb cola aiguada.\nPublicat per Viure la mirada a 15:02 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: Cola aiguada, Klee, Paper seda, Segon cicle de primària\nPublicat per Viure la mirada a 13:00 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nObservem aquesta escultura i parlem sobre ella:\n-El cos és d'un gat però més alt i la cara és de Batman.\n-Està format per cossos diferents: té cinc potes, cara de Batman i cua de gos.\n-És l'home mutant, cara d'home, orelles de gat, cos de puma.\n-Té dos cossos i cara d'home.\n-És un home fusionat amb un gat.\n-Un home convertint-se en gat i amb cua de gos.\n-Sembla que està mirant a un cotxe que passa per la carretera.\n-Cos de camell, cua de gos, orelles de gat. Estava anant-se a un circ i s'ha quedat de pedra.\n-Cos d'elefant, cap de gat, cua de gos. Ha afegit potes de persona.\n-Home i gat. El metge li ha canviat els òrgans.\n-El gat baixa el cap i sembla una persona.\n-Un gat ha mossegat una persona i s'ha quedat incrustada.\n-Un gat va a la perruqueria i el transformen en Batman i li posen cinc potes.\n-El gat pareix un parc aquàtic on van les persones a gaudir.\n-El metge li ha afegit una pota per a fer equilibris i li ha canviat la cara.\nAra fem personatges inventats amb paper higiènic i cola aiguada sobre cartró:\nPublicat per Viure la mirada a 19:43 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: Amazones amb pinzell, Animals, Cartró, Cola aiguada, Louise Bourgeois, Paper higiènic, Retrat\nPublicat per Viure la mirada a 19:27 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nAhir dia 5 de novembre, es va inaugurar la IV Exposició d'art infantil, projecte "Viure la Mirada" en la Universitat d'Elx\nEnguany s'ha treballat l'art abstracte\nPublicat per Viure la mirada a 18:47 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: Abstracció, Exposició


‘Sota terra' busca la petjada de les legions romanes\nInici Temes Actualitat ‘Sota terra' busca la petjada de les legions romanes\nAquesta setmana els arqueòlegs del programa ens faran reviure el passat romà d'Oristà\nArqueòlegs de l'equip de 'Sota terra' - Batabat / TVC\nEls romans van deixar una empremta molt important a casa nostra. Però, encara queden vestigis de l'imperi romà per descobrir? Aquest diumenge el programa de TV3 ‘Sota terra' es trasllada a Oristà, al Lluçanès, per analitzar la troballa de material bèl·lic de les legions romanes. Aquesta serà l'excusa per endinsar-se en una època d'inestabilitat a la península Ibèrica, plena de pugnes pel poder que exercia l'emperador Juli Cèsar. Què feien les tropes de l'imperi tan lluny d'on habitualment se les situa?\nL'equip d'arqueòlegs liderat per Eudald Carbonell també analitzarà unes ceràmiques romanes aparegudes recentment a l'antic assentament de Puig Ciutat, a Oristà. ‘Sota terra' intentarà descobrir si les restes pertanyien a una vil·la o a una ciutat i si, realment, el passat d'Oristà va ser més important del que fins avui pensàvem. Aquest diumenge a les 22.30 h ‘Sota terra' s'enfronta a una nova descoberta per aprofundir en la història romana de Catalunya.


Amb la mostra “El dibuixat” i l’obra homònima concebuda expressament per a l’IVAM, Paco Roca, un dels referents estatals i internacionals del còmic del segle XXI, reformula els límits d’aquest llenguatge artístic: l’autor crea un personatge, un dibuixant, que dibuixa al seu torn una figura que abandona els marges de la vinyeta i de la sala de l’exposició per visitar diferents espais del museu. Un exercici de metallenguatge i una reflexió al voltant del procés creatiu de gran poder metafòric, que desborda els límits espacials i conceptuals.\nEl déu dibuixant i creador\nEl còmic creat expressament per Roca per a l'IVAM.\nMetallenguatge que aborda el procés creatiu des de diferents plànols i perspectives. Amb un missatge, resumit per Pons: “La religió és la creació de l’home però també la seua presó”. “Aquesta història no es pot contar en un còmic: ací tenim les línies paral·leles, que són molt llargues, un audiovisual... El que fem amb aquesta exposició és entrar dins del còmic. El personatge de la silueta el que fa és posar en un mateix plànol creador, personatge i lector. Una dinàmica que en el paper no es pot expressar”, remata el comissari.


La tria de l'homenatge al president nord-americà és al simbòlic Mur de les Lamentacions\nVista aèria del Mur de les Lamentacions, a la ciutat vella de Jerusalem. AMMAR AWAD / REUTERS\nJerusalemIsrael vol anomenar una estació de tren Donald Trump per agrair-li el reconeixement de Jerusalem com a capital. El ministre de transport, Israel Katz, ha anunciat que el president nord-americà donarà aquest nom a la parada de metro propera al Mur de les Lamentacions, just al centre de la zona que els palestins reclamen com a capital pròpia.\nLes autoritats preveuen construir una estació subterrània que servirà d'enllaç amb la línia d'alta velocitat entre Tel Aviv i Jerusalem. L'anunci ha rebut el rebuig dels líders palestins, ja enutjats per la decisió del 6 de desembre de Trump de revocar dècades de política dels Estats Units sobre l'estatus de la ciutat.\n"El govern extremista israelià intenta competir contra el temps per imposar fets sobre el terreny a la ciutat de Jerusalem", ha afirmat a Reuters Wasel Abu Youssef, membre del comitè executiu de l'Organització per a l'Alliberament de Palestina (OAP).\nTrump ha justificat el trasllat de l'ambaixada nord-americana a Jerusalem afirmant que simplement ha reconegut la realitat sobre el terreny, però els palestins i la majoria de les potències mundials han criticat que el gest trenca amb la posició de llarg termini que l'estatut de Jerusalem estableix.\nUna portaveu del ministeri ha explicat que l'estació proposada i l'extensió subterrània encara requereixen l'aprovació de diversos comitès de planificació governamental, i, de moment, no s'ha determinat d'on vindran els 700 milions de dòlars previstos per a l'execució de l'obra.\nDonald Trump conflicte àrabo-israelià Jerusalem


TROBALLES MON-RA-MON: "EN ESTOS TIEMPOS POR VENIR"\n"EN ESTOS TIEMPOS POR VENIR"\nAute és, per a mi, dels cantautors que ha escrit més lletres impactants i potents.\nUn exemple: el seu àlbum "Alas y Balas" de l'any 2002 que he escoltat amb gust moltes vegades.\nLa cançó "En estos tiempos por venir" forma part d'aquest àlbum i avui, dotze anys després de la seva publicació, em segueix fascinant per la seva frescor, les seves metàfores rebuscades i intel·ligents i aquestes gotes de surrealisme que gairebé sempre apareixen en les obres d'aquest poeta, músic, cantant i pintor.\nEn estos tiempos por venir by Luis Eduardo Aute on Grooveshark\nCuriosament, ahir una drag-queen va guanyar l'esperpèntic festival d'Eurovisión; i entre altres coincidències, els diaris i telenotícies del que més parlen és de mercats, banderes i futbol...\nJosep Lluis 12 de maig de 2014 a les 23:08\nCoincideixo amb tu en el punt lleugerament canalla alhora que humanista de l'Aute.\nNo m'ha acabat mai de fer el pes, potser sigui per les seves evidents limitacions com intèrpret.\nOpino en canvi que cançons seves en veus d'algù altre tenen molt de mèrit.\nCom a persona i com artista global ja no opino.\nM'ha agradat trobar-me'l en el teu post. El que escric és solament el que jo penso.\nRamon 13 de maig de 2014 a les 9:31\nDoncs a mi, la seva manera d'interpretar, barreja de narrador, rapsoda i cantant m'agrada. Influeix molt el contingut de les seves lletres i la seva dicció clara i entenedora. Recordo que el vaig descobrir a finals dels seixanta a través de la serva versió de "Rosas en el mar" que també cantava Massiel. Interpretada per ell la vaig sentir complagut una pila de vegades.


Crònica de la visita de Xavi Sarrià al Casal Popular Tio Cuc – Casal Popular Tio Cuc\nCrònica de la visita de Xavi Sarrià al Casal Popular Tio Cuc\nCrònica de la visita de Xavi Sarrià al Casal…\nAlacant necessita una cançó\n“València necessita una cançó, per a recuperar el vell somriure, de quan senyoreja sobre el món amb una ment desperta, alerta i lliure”, Feliu Ventura.\nLa necessita València, la necessita el nostre Alacant i la necessita un País que vol parlar, pensar, escriure i cantar en la seua llengua. Fruit d’aquesta necessitat ens vàrem trobar el passat dijous 14 de març una setantena depersones al Casal Popular Tio Cuc, amb la ilusió de qui vol gaudir de les lletres i la veu d’un dels màxims exponents en l’actualitat de la música en Valencià, Xavi Sarrià (Obrint Pas). I amb altra il·lusió afegida: la d’observar que amb aquesta empenta neixen nous grups com La Caixa de Gel, un grup jove d’Alacant, un grup que amb la seues lletres denuncia i amb la seua llengua normalitza allò que no hauria de ser anormal, expresar-se en valencià a la nostra ciutat.\nAprofitant el seu pas pel sud de les arrels per a col·laborar al primer disc de La Caixa de Gel, el cantant d’Obrint Pas va recordar que els seus inicis van ser iguals als del grup alacantí, oferint concerts a instituts i casals, quan aquells que estudiaven en els centres amb línia en valencià eren observats com a estranys. A més, durant l’hora i mitja que va durar aproximadament l’acústic, Sarrià s’enrecordà també de les autores del documental “El valencià a Alacant: una història amagada”, a qui volgué dedicar una de les seues cançons.\nLluna de Plata, La vida sense tu, o Del Sudvan ser alguns dels temes més corejats per un públic que s’animava més a mesura que avançava el concert. Aquest últim tema, Del Sud, el va dedicar Xavi Sarrià especialmente a les persones que dia rere dia treballen al Casal Popular Tio Cuc, “perquèajuden a construir el poder popular” i perquè malgrat les derrotes “tenim eixes ganes sempre de continuar, de batallar i de plantar cara. De dir sí, estem fotuts, però resistim”.\nVídeo editat per DiàniaTV: http://www.diania.tv/musica/xavi-sarria-viure\nEncara no t’has apuntat a la Macromona 2013?!?!


Podem començar a viatjar: a quins països i amb quines condicions? | Adolescents.cat\nPodem començar a viatjar: a quins països i amb quines condicions?\nper Cèlia Forment i Bori, el 21 d'abril de 2021 a les 06:00\nAquestes últimes setmanes, comencem a veure molt instagramer que viatja… que si roba d’estiu, que si platges, que si palmera... i no és precisament la Costa Brava, ni la Costa Daurada…\nUn bon exemple en són la Dulcedia, i l’Alba Paul, la seva parella, o la Paula Gonu, que han passat una maravellosa setmana a les illes Maldives. La plataforma PassaporterApp, per compartir tips de rutes amb amics, ha organitzat aquest viatge per promocionar-se, i les ha convidat, entre altres influencers i creadors de contingut.\nTenint en compte que les restriccions actuals no ens deixen sortir de la comarca, veure aquestes imatges pot sobtar.\nQuines són les restriccions actuals per viatjar?\nActualment, l’entrada i sortida de persones del territori de Catalunya no està permesa com a mínim fins al 25 d’abril si no és per les excepcions a la mobilitat. Quines són aquestes excepcions? Doncs per exemple:\nCompliment d'obligacions laborals que no es puguin desenvolupar mitjançant teletreball o telemàticament\nPresentar-se a exàmens o proves oficials\nUna cosa és sortir de Catalunya, però una altra qüestió és l’entrada al país de destí. Perquè si una cosa té la Covid, és que cada país s’ho ha gestionat de la seva manera. Cadascú les seves pròpies restriccions i totes diferents.\nHi ha dos escenaris que pots trobar-te quan viatges a l’estranger.\nPaïsos que demanem una PCR\nEl primer és que has d’acreditar que no ets positiu en Coronavirs. Això pot fer que et trobis que et demanin els resultats d’una PCR feta les últimes 72 hores. Ara mateix ho demanen a Alemanya, Àustria, Costa Rica,, Egipte, Grècia, Itàlia, Kenya, el Sudan i Turquia. Entre d’altres.\nPaïsos que demanen quarantena de 14 dies\nSegon escenari. Que al país de destí demanin 14 dies de quarantena quan hi arribes. Actualment ho exigeixen a les Bahames, Bèlgica, Corea del Sud, l’Equador, Finlàndia, Irlanda, Noruega, els Països Baixos (aquí la quarantena és de 10 dies), Regne Unit, Suïssa o l’Uzbekistan, per exemple.\nUn exemple pràctic, si us pregunteu “puc viatjar a Londres”? La resposta és que sí, però que sàpigues que quan arribis t’hauràs de sotmetre a una quarantena de 14 dies. Això significa que durant 14 dies hauràs d’estar aïllat en algun lloc –domicili, residència d’amics, hotel– del qual hauràs d’informar les autoritats britàniques quan arribis al país. També els has de donar les teves dades de contacte perquè les primeres 48 hores et van fent seguiment.\nPotser el millor és que si has de fer un viatge, miris l’ambaixada del país, o a la web del govern en qüestió a veure què demanen. En parlem amb el degà de la Facultat de Turisme de la URL, Ricard Santomà.


Un veí de Can Capes salva la dona i la filla de morir intoxicades a la seva casa\n18 abril 2021 17:21\nPedro Cruz evità una tragèdia en tornar «de marxa» de matinada i trobar les dones\nJ.J. | 28 novembre 2007\n«Perquè després diguin que sortir de marxa és dolent», fa broma Pedro Cruz. De la nit al matí s'ha convertit en l'heroi del carrer Màlaga, a la barriada palmesana de Can Capes. La seva dona, Custodia Escalona, de 40 anys, i la seva filla, Luisa Cruz, de 18, estan ingressades després de resultar greument intoxicades per una xemeneia defectuosa, però cap de les dues oblida que l'arribada del cap de família, de matinada, els salvà d'un final més tràgic.\nA les onze de la nit de dilluns Pedro, un venedor ambulant, sortí a prendre una copa. A casa es quedaren les dues dones, amb la xemeneia encesa. «És una xemeneia del tipus closca d'ametlla, un tub. El combustible no cremava bé i anava sortint fum i monòxid de carboni», relata. Tanmateix, a la nit Pedrosortí tranquil, pensant que la seva dona i filla estarien en perfecte estat.\nLa realitat era molt diferent. La mala combustió anà intoxicant a poc a poc les dues dones, fins a deixar-les semiinconscients. El cap de família tornà passades les quatre de la matinada i trobà la casa coberta pel fum. «Vaig intentar despertar la meva filla, però començà a vomitar. Obrírem totes les finestres perquè s'airejàs la casa i això les salvà», diu.\nAmb tot, Pedro no era conscient del grau d'intoxicació de les dues dones i es va ajeure al llit. «No podia dormir perquè estava nerviós i després em vaig adonar que la meva dona també estava molt malament. Demanàrem ajuda i sortírem al carrer, esperant les ambulàncies» . Les dones quedaren inggressades a Son Llàtzer i al matí ja estaven fora de perill.


ca:minho:indice [Municipios Pospetróleo]\nMesures per un Miño postpetroli\nAquestes mesures han estat definides pel Centro para a Resiliencia Pousadoira, prenent com a base les prèviament existents en el wiki Municipios.Pospetroleo.com.\nAl contrari d'altres municipis, en aquest cas no estan organitzades per àrees:\nAccions d'informació i formació a la població explicant la realitat dels límits del creixement, de la problemàtica del canvi climàtic i el pic de la producció d'energies fòssils i de moltes altres matèries primeres.\nCreació d'una empresa públic-privada per produir energia elèctrica a partir de la microgeneració en molins dispersos pels rius del municipi. Intentar implicar els ajuntaments més propers, Vilarmaior, Paderne i Irixoa.\nPromoure i incentivar la producció d'energia per l'autoconsum en els habitatges.\nPotenciar el transport públic eficient interurbà i amb els caps de comarca Betanzos i Pontedeume.\nPromoure i incentivar la producció d'aliments i la seva comercialització en mercats de proximitat.\nCrear una moneda complementaria.\nElaborar un mapa de recursos materials i humans del municipi. Qui, on i què sap fer.\nCrear un centre de formació sobre autosuficiència i vida sostenible (bioconstrucció, agroecologia i permacultura, oficis i sabers tradicionals).\nCrear boscos d'aliments i potenciar hortes per l'autocomsum en terrenys públics.\nCrear un centre pel tractament de les deixalles generades al municipi, selecció i posterior reutilització i reciclatge evitant els costos de desplaçament i tractament en Sogama i generant llocs de treball de manera directa.\nModificació del Pla General d'Ordenació Municipal orientant aquest cap a les necessitats d'una societat postpetroli.\nFomentar la implicació dels habitants del municipi en l'autogestió.\nDifondre la cultura de la transició postpetroli i el necessari canvi d'una economia de costos i beneficis a una altra de satisfacció de necessitats, manteniment de la vida humana i cap a les relacions personals basades en el diàleg i el respecte.\nAigua i sanejament mitjançant energeia solar.\nca/minho/indice.txt · Darrera modificació: 2017/02/17 07:28 per argelaguerentransicio


DISCMEDI\t(DM 5392 02)\nDespertar és un projecte íntim de cinc cançons de pop costumista, que van enllaçades entre si, per tal de configurar un cicle que va de la foscor a la llum.\nMaria Castell Margenat, cantant i compositora d’aquest trajecte emocional, vol traspassar la idea que totes i tots som natura, i que per tant, tot el que ens passa ens ajuda a créixer, és natural.\nLa cantautora granollerina presenta el seu disc debut, fruit d’aprenentatges que ha interioritzat després d’haver viscut una mort propera. S’adona que per pal·liar l’angoixa i el patiment, té la necessitat de cantar històries esperançadores.\nÉs doncs, un elogi a la naturalesa en tots els sentits, que parteix de l’acceptació i convida a la introspecció. Amb veu dolça i emprant un llenguatge poètic, procura que el seu consol, també pugui servir als qui l’escolten.\nDe la mà del cineasta Enric Vilageliu Arnella, autor dels videoclips, aconsegueixen fer de la Cerdanya, el paisatge idoni per retratar les idees que recull cada cançó. L’arrelament a la Terra, sigui entesa com a sòl, o bé com a lloc on han nascut els avantpassats, és el que va inspira a Maria Castell Margenat a situar el relat a Martinet de Cerdanya. És el poble on van néixer la seva besàvia i àvia, molt proper al paratge natural del Cadí Moixeró.\nLa producció de Regala-li Música, és el que aconsegueix donar a les cançons el to fresc però alhora nostàlgic de les melodies. Despertar és un clam als nostres orígens, tal com indica el nom, “un despertar” interior.


TEMPS DE FUTBOL - Jornada 2 - 2 de setembre 2018 by CD Olímpic de Xàtiva - Issuu\n2 de setembre 2018 - Jornada 2 - CD Olímpic de Xàtiva - Orihuela CF\nNous temps És el cofundador de Sudeva. Un jove emprenedor i advocat de professió.\nAnuj Gupta President\nEx alumne del prestigiós Col·legi de Comerç de Shriram. Va establir la seua pràctica com a advocat d’èxit a Londres abans de tornar a les seues arrels en 2009 amb la intenció de contribuir al món dels esports.\nDesprés de tornar a l’Índia, va fundar una exitosa firma d’advocats, ANM Global Solicitors & Advocates, que té 6 oficines a Índia, incloses oficines en Mumbai, Delhi, Bangalore i Gurugram. El seu amor pels esports i el seu desig de fer un canvi positiu en l’ecosistema existent el van portar a crear Sudeva. Va jugar com a migcampista i va ser capità de l’equip de futbol SRCC amb el qual va arribar a la victòria universitària. Ara de la mà de SUDEVA i del CD Olímpic afronta un bonic i apassionant projecte per a portar a l’equip de Xàtiva el mes alt possible. Tot açò sense deixar de la costat el seu compromís amb l’esport, es crearan programes internacionals en els quals els joves es formaran futbolísticament a Espanya amb la finalitat d’algun dia poder jugar en les millors lligues.\nPróxim partit a La Murta CD Olímpic\nPrimera batalla a La Murta El CD Olímpic afronta la segona jornada amb la intenció de seguir sumant per consolidar el nou projecte en un inici de calendari exigent. Hui visita La Murta un dels equips més forts del Grup VI amb un planter pensat per lluitar per l’ascens com és el Orihuela CF. Ambdós equips van guanyar els seus partits de la primera jornada i busquen ja començar a distanciar un rival directe. Per a aquest partit, Jero López no podrà comptar amb Banegas i Íker, ja que es van lesionar a Silla en el primer partit de lliga. Per a suplir aquestes baixes, els juvenils han guanyat protagonisme als entrenaments i també a la convocatòria. Aquest és el primer partit oficial a casa amb el nou projecte de SUDEVA i esperem que a poc a poc tota la família de l’Olímpic puga anar guanyant en il·lusió per a junts lluitar per tot.\nD’altra banda, cal recordar que demà dilluns a les 19:30 h torna el nostre Juvenil A a la Lliga Nacional a La Murta contra el Alboraya B.\nJosé T. Andrés Alemany\nDesprés de estar fora del club els últims tres anys, assumeix la responsabilitat de la gestió de la ma de Sudeva, per a intentar recuperar l’estabilitat i millorar la actual situació de l’Olímpic. Molt vinculat al club com a jugador i després com a responsable esportiu, en una de les seues millors etapes, aconseguint l’ascens fins la seguna B, desde la preferent i la permanència cinc anys consecutius en la categoria de bronze del futbol espanyol. Siguent un dels principals responsables , junt al cos tècnic i jugadors, d’un dels partits més importants de la història de l’Olímpic, en la Copa de SM el Rei contra el Reial Madrid. Esperem poder recuperar els millors moments de la història de l’Olímpic, en aquesta nova etapa.\nEncarrégat de material\nJ. E. Laurent\nSorteig de la setmana El posseïdor de aquets fullet amb el número corresponent amb el sorteig que durant el descans del partit es realitzarà, serà premiat amb:\nTEMPS DE FUTBOL - Jornada 2 - 2 de setembre 2018


FUSTA ÉS HISTÒRIA HUMANA I FUTUR ESPERANÇADOR:\nSense la fusta, tu i jo no seríem aquí. Segurament encara seríem al paleolític...\nNo s’hauria pogut fer foc per cuinar o per fondre els metalls, no hauríem desenvolupat l’agricultura ni la navegació, no hi hauria ni art, ni grans edificacions.\nLa fusta ens ha acompanyat en tota la nostra història humana com el material més honest.\nTextures, colors, calidesa, evolució controlable... la fusta segueix viva cada cop que la toquem amb les nostres mans.\nLa fusta es toca, es pot olorar, permet records entranyables, connecta la tradició més antiga amb el futur més sostenible.\nContra el canvi climàtic, més fusta!\nCent per cent reciclable. El bosc fabrica O2 i la fusta emmagatzema CO2 (balanç de CO2 i energètic en la fabricació i ús dels principals materials de construcció:\nPer incrementar les conductes socials de vinculació positiva i respectuosa amb la natura, cal cooperar.\nTreballem junts per assolir projectes complexos, integrant cadenes de valor amb diversos sectors.\nLa cooperació d’actors diversos en un mateix projecte és la millor manera d’innovar.\nLa fusta permet des del tractament més senzill i clàssic fins l’ús més sofisticat.\nEl camí de la creativitat associat a la fusta continua amb la il·lusió de les persones que innoven, dissenyen i inventen noves aplicacions de la fusta, o entre les mans dels fusters que cada dia la treballen.\nLa fusta i la infinitat de professions lligades a la seva producció, transformació, distribució, instal·lació, disseny, formació, manteniment o restauració, etc., és un dels principals recursos disponibles per activar l’ocupació en el nostre país.\nEstem treballant per desenvolupar el SEGELL CONSTA, el registre d’empreses compromeses amb les bones pràctiques comercials i l’ocupació legal i transparent.\nLa fusta possibilita un dels marges més amplis de desenvolupament de negoci i de feina en el futur immediat en tot el nostre territori.\nTreballem per la FUSTA CATALANA Km 0 (proximitat, traçabilitat, sostenibilitat)\nEl 67% del territori de Catalunya és boscós amb totes les categories de qualitats, usos i possibilitats.\nEn els darrers 10 anys, el bosc a Catalunya ha crescut un 7%, i segueix en expansió.\nEls boscos que no es gestionen adequadament poden ser el millor escenari de grans incendis forestals.\nCal conscienciar tota la societat d’aquesta realitat i proporcionar coneixement a les persones que viuen de la fusta; oferint-los una formació de qualitat i actualitzada.\nExcel·lents professionals que recullen i canalitzen el talent dels joves que volen treballar amb la fusta en les seves múltiples aplicacions i possibilitats.\nDiàleg entre tradició i innovació. Entre experiència i creativitat.\nTant la formació professional inicial com la formació continuada i el reconeixement de les competències dels grans professionals del nostre país formen part de l’estratègia per impulsar un bon futur del sector de la fusta.


Coneixem… Thomas More | El Xarrup\nPer tal d’aconseguir despertar aquestes inquietuds en els joves i la creació de l’espai de debat respectuós dins de la Universitat, organitzem activitats diverses. Per una banda, les culturals, que es caracteritzen per la realització de conferències en diferents sectors. Per exemple, en l’econòmic es va fer una sobre la possibilitat de tenir una economia que pensi en les persones; o en relació amb el dret s’han fet sobre els presoners de guerra, dins del dret dels conflictes armats, i l’avortament, incloent també en aquesta el punt de vista mèdic i biològic, a més del jurídic. També hem organitzat conferències de formació personal sobre la gestió de les emocions, la pròpia personalitat i com pot hom conèixer-se millor.\nVoluntariat fet per un conjunt de persones que formen part de l’associació estudiantil. THOMAS MORE.\nD’altra banda, l’associació té una vessant solidària sostinguda per tres pilars. Primer, per les campanyes de recollida fetes durant el curs: de motxilles, aliments i joguines, entre d’altres. Segon, per col·laboracions amb el Banc de Sang i Teixits, Càritas o el Banc d’aliments ajudant-los a promocionar les seves campanyes. Tercer, per les visites setmanals a un asil de Barcelona.\nPretenem transmetre amb aquestes activitats valors que tothom pugui compartir. La Thomas More, totalment apolítica, té una base d’arrels cristiana fonamentada en la dignitat i la llibertat de la persona humana. En altres paraules, és una associació que comparteix les idees del humanisme cristià. Per això, en el nostre nom tenim a Sir Thomas More, un dels principals representants del humanisme cristià.\nText cedit per la seva difusió per l’associació Thomas More\nEtiquetes: economia, Thomas More, Universitat Pompeu Fabra


estoig escolar petit SUMMITS by BUSQUETS\nestoig escolar petit SUMMITS by BUSQUETS 21,0 x 6,0 x 5,0 cm.\nestoig escolar petit SUMMITS està decorada amb un fons de color verd i estampada amb una sanefa horitzontal amb formes de muntanya de colors blaus i verds que et transporten a la natura. Decorada amb el logotip de Summits. Els tiradors de les cremalleres són de color verd metàl·lic.\nestoig escolar petit SUMMITS té un sol compartiment amb tancament de cremallera per poder portar el material d'escriptura essencial. Material: polièster impermeabilitzat.


[VÍDEO] On van els impostos dels molletans? - somMollet\n[VÍDEO] On van els impostos dels molletans?\nL'Ajuntament posa en marxa un espai web amb les dades econòmiques municipals amb un format més entenedor\nDilluns, 31 de maig de 2021 | 17:25h\nAmb el nom On van els meus impostos?, el govern de Mollet ha posat en marxa un espai sobre informació econòmica de l'Ajuntament explicada d'una manera més entenedora i clara. El pressupost del Consistori, quan es recapta en impostos, quins són els ingressos que percep la institució d'altres administracions, a què es destinen els diners... tot un seguit d'indicadors que des d'avui es poden consultar al web municipal.\nLes consultes es poden fer mitjançant tres grans apartats. D’una banda, la visió global, que permet fer-se una idea general dels ingressos i despeses de l’Ajuntament, de l’altra, les polítiques concretes, on es pot triar quina àrea en concret interessa consultar (educació, cultura, habitatge, serveis socials...) i finalment, l’apartat I què aporto jo?, on, a partir d'una calculadora, la ciutadania pot saber a quan ascendeix la seva factura fiscal i de quina manera es distribueixen els seus diners i en quines àrees s'inverteixen. Per aclarir el funcionament de la plataforma, també s'ha editat un vídeo.\nAquest dilluns, l'Ajuntament de Mollet ha presentat l'eina, que s'ha elaborat amb la col·laboració de la Fundación Ciudadana Civio, una entitat independent i sense ànim de lucre que té com a objectiu informar la ciutadania i pressionar els poders públics per aconseguir una transparència real i eficaç de les institucions.\nL'eina desenvolupada, que s'ha treballat en els darrers set mesos per part de Civio i diversos departaments municipals, principalment el d'Economia, ha tingut un cost d'uns 15.000 euros. L'objectiu principal ha estat presentar de manera entenedora la informació econòmica de l'administració local. "Malgrat que l'Ajuntament ja publicava tota aquesta informació econòmica, accedir-hi i entendre-la era complicat", admet el regidor d’Administració Digital, Xavier Buzón.\nEn el mateix sentit, la regidora d’Economia, Mireia Dionisio, afegia: “És una informació complexa que sovint no és comprensible. Per evitar aquesta situació, amb aquesta eina es fa servir un llenguatge més proper al de l'economia domèstica perquè sigui una informació més comprensible i per tant més accessible”, ha dit Dionisio.\nA la presentació també ha assistit el director de la Fundación Civio, David Cabo, qui remarcava la importància que la informació econòmica sigui entenedora per a la ciutadania perquè si no "no serveix de res", assegura. "A vegades hi ha missatges molt negatius sobre les administracions públiques, per ignorància o de manera malintencionada, però si s'explica bé a quins serveis es dediquen els impostos es pot generar més confiança entre els ciutadans i fer disminuir aquests discursos negatius", apunta Cabo, qui concloïa: "En impostos, el cost per a la gent és molt clar, però el benefici és molt difús".\nA la plataforma estarà disponible la informació econòmica municipal des del 2015, unes dades que, segons la regidora d'Economia, serviran com a "rendició de comptes" de l'últim mandat complet del govern local.\nPer a l’alcalde de Mollet, Josep Monràs, "la transparència forma part de l’ADN d’aquest govern municipal" i aquesta eina fa "un pas més en aquesta direcció". Per a l'alcalde, la plataforma també servirà "per combatre i lluitar contra les notícies falses i oferir la informació d’una forma més clara i entenedora”.


El Quadis Mataró arrenca amb un empat davant el Jadran Split la segona fase classificatòria de la LEN (8-8) - Esport3 - TV3 i Catalunya Ràdio\nEl Quadis Mataró arrenca amb un empat davant el Jadran Split la segona fase classificatòria de la LEN (8-8)\nEls catalans han suat de valent per recuperar-se d'un mal primer quart\n13/10/2017 - 20.58\nL'equip del Quadis Mataró (@cnmataro)\nEl Quadis Mataró ha empatat a 8 contra el Jadran Split, de Croàcia, en el seu primer partit de la segona fase de classificació de l'Eurocup LEN masculina de waterpolo que es disputa a Budapet, amb un gol d'Àlex Codina 47 segons abans del final.\nL'equip mataroní ha anat sempre a remolc en el marcador després d'haver encaixat un parcial de 4 a 1 en el primer quart. En el segon, però, els catalans han reaccionat fins empatar a 5 en el tercer període. Els croats han aprofitat les seves situacions de superioritat per tancar aquest quart guanyant 7-5. I una vegada més el Quadis Mataró ha reaccionat per acabar empatant.\nDissabte, el conjunt català s'enfrontarà al seu segon rival en aquesta fase, el Primorac Kotor, de Montenegro. Els dos primers classificats dels dos grups passaran a quarts de final de la Copa LEN, on s'enfrontaran amb els quatre perdedors de l'última eliminatòria prèvia de la Lliga de Campions.\nEl CN Sabadell passa ronda a la Lliga de Campions


Què és el brànding i per què és tan important?\nMai havíem tingut a la nostra disposició tants canals de comunicació. A més dels convencionals, internet i les xarxes socials han accelerat la globalització fins a dibuixar un escenari que no podíem imaginar fa uns anys. És per això que les empreses han de definir la seva estratègia comunicativa i cuidar cada detall per aconseguir diferenciar-se i destacar per sobre dels seus competidors.\nLa gestió d'una marca amb l'objectiu de despertar sensacions i crear connexions positives amb el consumidor és el que denominem en el món de la comunicació com brànding, i va molt més enllà d'obtenir vendes. Per a diferenciar-se de la competència, és necessari decidir com ens mostrarem enfront dels clients: el disseny, el discurs, la tipografia, els colors... són alguns dels aspectes a tenir en compte per a construir la personalitat de la marca.\nLa gestió d'una marca amb l'objectiu de despertar sensacions i crear connexions positives amb el consumidor és el que denominem com brànding.\nA internet, és necessari disposar d'una identitat visual i respectar-la en tot moment. Fer ús d'un eslògan potent, uns colors que comuniquin els sentiments amb els quals volem que ens associïn i un logotip que s'adapti a les diferents plataformes. També és important disposar d'un manual de marca que reculli la imatge desenvolupada i les seves aplicacions per mantenir aquesta unitat en l'estil i desenvolupar-lo correctament.\nEvidentment, no és necessari ser present a tots els canals de comunicació, però sí dur a terme una estratègia comunicativa en aquelles en les quals puguem arribar a tenir un bon impacte mediàtic a través d'un contingut de qualitat. De la mateixa manera, no hem d'intentar vendre sempre: Oferir entreteniment o informació didàctica també ens ajudarà a millorar el nostre posicionament a internet i a establir els valors pels quals volem que ens reconeguin.\nPerò, qui s'encarrega de gestionar tota l'estratègia de marca? El Brand Manager. És aquella persona que investiga el mercat, la competència i el consumidor per definir la comunicació de l'empresa i aplicar-la. Entre altres coses, també està dins de les seves competències involucrar als empleats garantint una bona comunicació interna, analitzar els resultats de les campanyes i gestionar la reputació de la companyia.


AL PAPILLOTE CON AMOR: TÈCNICA CULINÀRIA "AL PAPILLOTE"\nAquí va l'explicació de la tècnica culinària que dóna nom a aquest blog: AL PAPILLOTE...\nLa vaig descubrir en estudiar dietètica, no sabia que existia fins aquell moment... i em va encantar, inicialment, el seu nom i, en saber en què consistia, em va enamorar (per la seva facilitat, qualitat organolèptica i qualitat alimentària).\nPrimer de tot, t'explicaré com aplicar-la. És una tècnica senzilla. Allò important, i potser allò més problemàtic del tema, és escollir els ingredients que necessiten el mateix temps de cocció i cuinar-los amb aquesta tècnica. Perquè els hauràs de tallar a la mateixa mida i els couràs conjuntament embolcallats en paper de plata (d'alumini) o d'estrassa.\nAquest és el "quid" de la qüestió: embolcallar els aliments en paper d'alumini o estrassa de manera que no es pugui obrir i coure'ls al forn a uns 180º, generalment uns 15-30'.\nPensa que si els aliments que utilitzaràs tenen diferents "tempos" de cocció, o bé hauràs de tallar-los a diferents mides segons el seu temps (això és "maestría culinaria"!!), o bé hauràs d'escaldar o sofregir un pèl aquells que siguin més durs (necessitin més cocció), prèviament a ajuntar-los amb els altres. Això, per exemple, pot ser necessari amb les carns. Ara bé, jo recomano aquesta tècnica especialment per peixos i verdures de tot tipus (tot i que, com veus, pots fer-ho amb carn).\nUna altra cosa: la tècnica clàssica els embolcalla en alumini/estrassa, com he dit, però també hi ha variants que ho fan en fulles vegetals (enciam, parra...), pots provar per saber quina t'agrada més (això si: ha de ser resistent a la calor!).\nQuè "guanyes" amb aquesta tècnica??\nPrimer punt a favor: no perds tants nutrients com quan utilitzes el bullir (a no ser que utilitzis l'aigua d'aquesta ebullició per fer-te una bona sopa!).\nPer què? Perquè amb "al papillote" no hi ha contacte del menjar amb aigua o altres líquids i perquè es couen amb el seu vapor i suc. Mira, l'embolcall s'inflarà degut a la pressió del vapor per això es couran amb el seu propi vapor i suc el qual tu et menjaràs també. Per això és important que tanquis hermèticament el contingut.\nSegon punt a favor: més intensitat en sabor i aroma. Perquè les molècules aromàtiques no es volatilitzen en estar "tancades". Les sals minerals, que són les que donen el sabor, es conserven totalment. Així doncs, en principi, no serà necessari afegir-hi posteriorment salses.\nIgual que amb la tècnica de l'ebullició, utilitzes poc oli, per tant, menys greix (que, tot i que sigui necessari, no abusem tampoc! Recorda: "de todo un poco"). Bé, això és discutible, en un principi s'untava l'embolcall amb mantega!! Però és totalment opcional, així era com ho feien tradicionalment.\nA més de ser una tècnica ràpida, en mitja horeta, aproximadament, pots tenir el plat a la taula, que bonic queda quan el serveixes just sortit del forn, amb la "bosseta" que cada un pot obrir-se!\nÉs deliciós cuinar peix amb herbes aromàtiques com la farigola (m'encanta!!), nou moscada (també!! Però bé "a gustos, colores") o pebre. També queda molt bo si prèviament remulles el peix o la verdura amb salsa de soja. Personalment, el millor: salmó al papillote.\nAquesta tècnica és una de les grans a la cuina francesa de principis del segle XIX. Inicialment, es feia servir paper amb diferents formes (per exemple, de "cor". També pots fer-ho, només recorda ser generós en retallar el paper per poder tancar hermèticament el menjar). I, com t'he dit, l'untaven amb mantega o oli i, posteriorment, es posaven els aliments dins.\nUna altra diferència, no ho posaven al forn directament sinó que abans d'això ho fregien perquè s'inflés (més oli que "s'emportaven" al cos).\nUna recomanació: no obris el paquet un cop al forn ja que podrien sortir els sucs i vapor d'aquest, trencant així la cocció.\nTalles els ingredients a mida similar i, amb una mica d'oli al paper d'alumini, els tanques dins. Forn 15-30 minuts a 180º i ja podràs menjar!\nDeixa que busqui una recepta i te la passo!!\nPublicado por Eulàlia en 3:45


EL PSC signa l’acord per entrar al Govern - L'Eco de Sitges\nEL PSC signa l’acord per entrar al Govern\nLuismi García i Aurora Carbonell, després de signar l’acord, avui al matí\nEl Govern municipal incorpora al PSC i s’assegura majoria absoluta i l’estabilitat per a la resta de legislatura. L’acord s’ha signat aquest matí, a primera hora, a l’Ajuntament, per part de l’alcaldessa, Aurora Carbonell; el portaveu del PSC, Luismi Garcia, i els de Sitges Grup Independent, David Martínez, i Guanyem Sitges, Xavier Salmeron, després que les assemblees de les respectives formacions avalessin ahir el preacord, del qual va informar L’Eco en la seva edició d’aquesta aquesta setmana.\nL’acord signat avui suposa l’aprovació del Pressupost, la incorporació de propostes del PSC al Pla d’Actuació Municipal (PAM) i l’entrada dels tres regidors socialistes –a més del d’El Margalló– a l’executiu municipal. Aquesta incorporació es farà abans d’un mes, un cop negociïn el repartiment de carteres.\nL’acord subratlla polítiques orientades a avançar cap a un model de transició energètica i d’economia circular, la recuperació de drets socials i l’aposta per un turisme totalment sostenible que treballi per l’equilibri entre turistes i residents i que impliqui la participació dels sectors públics i privats del municipi, així com la promoció del sector comercial.\nLa signatura de l’acord s’ha fet aquest matí, després que les assemblees d’ERC, Guanyem i PSC aprovessin ahir el preacord tancat la setmana passada. El principal focus informatiu es va situar a l’Ateneu Popular, on la gent de Guanyem s’hi van pronunciar favorablement, però després d’un intens debat, en què es va posar de manifest que aquesta no era l’opció preferida de la seva militància, però que constitueix l’única via per aprovar el Pressupost i executar el programa, en el qual han dipositat bona part de els seves esperances. La proposta d’acceptar el preacord entre el Govern i el PSC va obtenir tretze vots a favor, quatre en contra i vuit abstencions.\nAssemblea de Guanyem Sitges, celebrada ahir\nEl posicionament final de la majoria dels militants de Guanyem va ser l’opció pragmàtica, en una doble línia: per una banda, perquè sense la suma del PSC perilla el Pressupost (i, per tant, executar el seu programa) i, per una altra, perquè la via dels socialistes era la preferida per ERC i SGI. Algunes veus van lamentar no haver aprofitat l’opció de Nou Horitzó, que els permetia igualment aprovar el Pressupost, encara que fos amb un Govern en minoria.\nPer la seva part, Esquerra Republicana també va reunir la seva militància per avalar el preacord amb el PSC. El to, en aquest cas, va ser totalment diferent, ja que els vint afiliats van donar suport a la proposta d’acord. A l’assemblea també hi havia tres simpatitzants més sense dret a vot. L’alcaldessa, Aurora Carbonell, va exposar que l’entesa amb el PSC aportarà estabilitat al Govern després de set mesos de tensions amb l’oposició.\nLa gent de Sitges Grup Independent ja va avalar la setmana passada el camí empès per ampliar el Govern.\nA la plaça de l’Hospital, els militants socialistes també es van reunir ahir per donar el vistiplau al preacord, del qual ja havien estat informats dijous passat a través d’un whatsaap intern, que publiquem en l’edició de L’Eco d’aquesta setmana.\nEl Carnaval de Sitges, una festa en constant modificació


Primer | Escola Doctor Samaranch i Fina | Pàgina 6\nCom ja sabeu l’últim dia abans de les vacances de Nadal, tots els nens i nenes de cicle inicial vam cagar el nostre Tió.\nPerquè tingueu el record d’aquell dia us deixem amb l’enllaç a les fotos d’aquell dia.\nLes tutores de cicle inicial\nLa pictoescriptura a primer\nA l’escola ja està en marxa el projecte de pictoescriptura.\nEls nens i nenes de primer ja hem començat el nostre conte amb l’ajuda de l’il·lustrador Artur. Va ser una experiència molt interessant, divertida i creativa perquè tot el que ens imaginàvem i desitjàvem es feia… Llegeix més»\nPictoescriptura, Primer curs 2017/2018 0\nViatjant per l’espai vaig descobrir un planeta…\nEl conte viatger s’ha enlairat i viatja per les cases cercant aventures i nous planetes que l’omplin de fantasia i creativitat…\nJa has estat capità astronauta de la nostra nau?\nDoncs clica aquí i podràs veure algunes fotografies.\nSi encara no has estat, estigues atent perquè anirem actualitzant la pàgina.\nEmpesca’t la deixalla!\nEl passat dimecres van venir a fer una activitat a les classes de primer proposada per la Mancomunitat que es deia ” Empesca’t la deixalla”.\nDes de l’inici de la sessió vam estar molt engrescats. Primer amb el conte que ens va fer entendre la importància de no embrutar i de reciclar per tenir cura del medi i dels animals de la natura.\nUn cop explicat el conte, a partir de dibuixos de diferents deixalles vam construir un joc per posar en pràctica tot el que vam aprendre d’una manera lúdica i divertida.\nVam acabar la sessió gaudint tots junts del joc que havíem creat.\nPodeu veure algunes fotografies de la sessió clicant a sobre de la imatge\nLes maletes viatgeres tornen carregades d’il·lusió!\nJa han tornat les maletes viatgeres del seu primer viatge!\nEn aquest apartat us anirem penjant les fotografies amb qui ha estat al llarg d’aquella setmana, el llibre que ens recomana de la biblioteca municipal i totes les sorpreses que ens tinguin preparades.\nLa Laia i el seu pare ens expliquen un conte inventat!\nEl passat dijous, ens va fer una visita el pare de la Laia, va venir a explicar-nos un conte que ha inventat amb l’ajuda de les seves filles.\nVa ser una estona molt divertida i la història ens va agradar molt.\nGràcies per haver compartir amb nosaltres el vostre conte!\nLa nostra escola va participar en la mostra artística del municipi. Els alumnes Patricia Jimenez, Marwa Ajroud i Jordi Plana van guanyar el tres primers premis de la categoria petits; Dani Martin i David Guilera van guanyar el primer i segon premi de la categoria mitjans; Maria Diaz va guanyar el primer premi de la categoria grans i el seu dibuix ha estat l’escollit per la mascota.\nUs presentem el personatge que s'ha escollit per informar els nens i les nenes de Santa Margarida i els Monjos de les activitats que es fan al municipi per a infants. És obra de la Maria Díaz i l'acabem de conèixer al lliurament de premis de la Mostra Artística sant Raimon de Penyafort.\nPublicado por Santa Margarida i els Monjos en viernes, 19 de enero de 2018\nP4, P5, Primer, Quart 0\nEns visiten els pares de la Maria i la Paula\nLa setmana abans de l’inici de les festes, els pares de la Maria i la Paula de 1r van voler venir a compartir amb els nens i nenes un taller nadalenc molt original.\nEl van preparar molt bé i el resultat va ser preciós. Vam gaudir d’un matí diferent, amb sorpeses, manualitats, nadales,…\nPodeu veure les imatges clicant a continuació:\nUs deixem l’enllaç als vídeos que hem gravat a la festa d’aquest matí. Volem donar les gràcies, un cop més, a la Carme Vilanova per la seva dedicació com a directora dels Pastorets, als alumnes pel seu treball, als mestres per l’organització i a les famílies per la vostra assistència.\nCinquè, Nadal, P3, P4, P5, Primer, Quart, Segon, Sisè, Tercer curs 2017/2018 0\nbeacarpio@escolasamaranch.cat evaruiz@escolasamaranch.cat hectorlull@escolasamaranch.cat


Perquè no signo cap manifest de suport electoral? | Malgrat tot\nPerquè no signo cap manifest de suport electoral?\nTenim les eleccions ben a la vora. I, com en anteriors ocasions, alguns partits m’han ofert de signar un manifest de suport electoral. Com sempre, he declinat de fer-ho. Per mi és tant obvi, i fa tant de temps que ho tinc clar, que cada cop dedico menys temps a explicar-ne els motius. Però, potser no està de més, aprofitant el bloc, fer-ho de nou. I, compartint-ho, segur que el debat s’enriquirà. I vés a saber si canvio d’opinió! 😉\nÉs clar: he impulsat, redactat i signat molts manifestos. La majoria, centrats en els meus àmbits de militància i feina d’aquests anys (pau, desarmament, drets humans, justícia social, etc.).\nAlgunes vegades, menys, també he signat manifestos sobre altres temes quan, per la importància del tema o per la plena coincidència, m’ha semblat important dir-hi alguna cosa. En aquests casos, és clar, ho he fet a títol personal.\nCertament, com a politòleg i periodista he fet reflexions i escrits sobre política i eleccions. Els que seguiu el bloc ho haureu vist. I ho continuareu veient, en breu.\nI, el que és més important, com a ciutadà interessat en la cosa pública, tinc inquietud, opinió i passió per la política. I, després de pensar-hi molt, sempre voto.\nPerò, explicitar el suport a un partit i demanar que la gent el voti, és una altra cosa. Em refereixo, és clar, per a una persona implicada en una entitat de la societat civil i amb una certa dimensió pública, com és el meu cas. Em sentiria incòmode fent-ho. Que hauria de ser possible tenir una activitat social i poder donar suport públicament a un partit (i fins i tot militar-hi) sense que això es barregés i suposés un problema? Potser sí. Però, ara per ara, som lluny d’aquest escenari. Demanar el vot per a un partit, inevitablement, comprometria la imatge d’independència d’una entitat social que lògicament, i saludablement, és plural.\nFundiPau (fins fa poc, Fundació per la Pau: aquí en trobareu l’explicació) ve de lluny: l’any que ve complirà 30 anys. El capital fundacional de l’entitat es va obtenir a partir de la implicació econòmica de moltes ciutadanes i ciutadans. Avui, compta amb 500 socis i 4000 simpatitzants. Al llarg d’aquests anys, més de 100 persones han col·laborat voluntàriament en l’organització d’activitats i campanyes. Cinc persones hi treballen i dotze són al Patronat. FundiPau, per tant, no és un projecte de 4 amics o un think tank aïllat de la societat.\nL’entitat existeix gràcies al suport de moltes persones que han cregut i creuen en la necessitat d’una ONG catalana activament compromesa amb la sensibilització i la incidència a favor de la resolució de conflictes, el desarmament i la pau globals, i que sigui radicalment independent de tot poder polític o institució religiosa. Són persones que, de ben segur, comparteixen moltes coses. Però, de ben segur també, tenen sensibilitats ideològiques diferents i, encara més, diferents postures sobre les eleccions (anar o votar o no; votar un partit o un altre, etc.).\nTenint en compte tot això, a mi se’m fa molt difícil pensar que pugui implicar-me en un partit polític, militant-hi o demanant-hi el vot. Encara que ho volgués fer. Encara que a vegades pugui tenir moltes ganes de dir que aquesta opció és la millor i més necessària. Encara que, com ara, m’estigui votant a sobre! 😉 Però cau fora de les meves atribucions. És més: en certa manera seria trair la confiança –abusar-ne- d’aquests milers de persones que creuen en la necessitat de l’existència de FundiPau.\nNo visc aquesta decisió com un lleig als partits polítics: malgrat les crítiques que pugui fer al sistema de partits actual crec que de moment no en podem prescindir. Ni, encara menys, voldria que s’entengués com un menyspreu cap a la gent que es compromet amb un partit polític. Tinc amigues i amics molt estimats en diversos partits i em semblen, totes, persones dignes de lloança: pel compromís que prenen, per la honestedat amb el que el duen a terme i per la generositat en la seva dedicació. Algunes d’elles, fins i tot, combinen les dues militàncies: político-partidària i político-social.\nPerò, pel que fa a mi i tal com ho veig, mentre estigui vinculat en la projecció pública d’una entitat social, crec que haig de quedar al marge de la lluita partidista i abstenir-me de signar cap manifest electoral.\n« Exèrcit català? Una fotografia més precisa d’un país complex o 8 reflexions post-electorals »\nRoger Buch (20:49:03) :\nVeus, Jordi, enguany per primera vegada he signat un manifest partidista. També, per primera vegada en 20 anys…, no formo part de la junta directiva de cap entitat! Evidentment no és cap casualitat, Una abraçada!\njordiarmadans (11:00:13) :\nHo vaig veure sí!! Però, com dius, les condicions són diferents. Pel que fa a tu, en tot cas, com deies en una piulada, hi hauria el tema de la teva ‘indepe’ analítica 😉\nPerò ni tenia ni tinc cap dubte de la teva pulcritud social i de la teva honesteda intel·lectual!!\nQuico Gusi (10:11:43) :\nNo signes cap manifest partidista, però el teu compromís es clar i explícit,i crec que alguns partits malgrat no tenir la teva signatura, en el fons agraeixen postures com la teva.


El Nacional Foto: GTRES Barcelona. Dissabte, 18 de març de 2017\n1 minut Qui vol engreixar 12 quilos en poques setmanes? Segurament pocs mortals, excepte quan t’estimes tant la professió... que no pots fer el contrari.\nCal dir, pel contrari, que Casas no ha acudit al prestigiós festival malagueny en qualitat de protagonista d’aquest film, sinó d’El bar, que dirigeix Álex de la Iglesia. L’exactor de l’exitosa sèrie Los Hombres de Paco no es va separar de la seva companya de repartiment Blanca Suárez en aquesta nit del cinema.\tFamosos\nCinema Mario Casas famosos Les altres notícies\nQuè vol dir "qui vol engreixar 12 kg...?"\nSerà "qui es vol engreixar 12kg...?\nSi us plau PROU CATANYOL!!!\nNo teniu lingüístes a El Nacional?\nMarçalFa 6 dies\n... i? És que El Nacional s'està convertint en premsa groga? Fins i tot com a tema de societat o de pàgines salmó, em sembla horrorós tractar la panxeta d'un actor


Quan la catalanofòbia i la incultura es barregen: Atacats per una bandera valenciana que confonen amb la catalana La República\nL’agressió va començar amb un “Viva España, cabrones” i va acabar amb els agressors llençant maons\nDiverses persones han atacat un grup de joves a Málaga en confondre la bandera valenciana amb la catalana. L’agressió -segons ha denunciat l’Associació de Veïns del Centre Antic de Màlaga (on se celebra aquests dies la seva tradicional fira)- va començar amb un “Viva España, cabrones” i va acabar amb els agressors llençant maons.\n“En els habitatges turístics de davant tenien una bandera i van venir uns borratxos i es van posar a tirar coses, maons i altres al crit de ‘Viva España, cabrones’. Volaven els trossos de dalt a baix i de baix a dalt”, han explicat a través de les xarxes socials. “Va ser horrorós, acabo de trucar a la policia, estic histèrica, són com 8 o 9 homes grandots”, ha afegit una veïna, que explica que la baralla va acabar quan va amenaçar de trucar a la policia”, que finalment va acudir al lloc dels fets.\n“´Fue horroroso, acabo de llamar a la policía, estoy histérica, son como 8 o 9 tíos grandotes”


la meva maleta: Sort!\nCrec fermament en aquella sentència que diu, que els diners no fan la felicitat, però que tampoc són un greu impediment per aconseguir-la. Per això, avui, sóc una més de les que prestarà una relativa, però constant atenció al sorteig de la Loteria.\nMoltes són les petites il.lusions, o les grans esperances que es dipositen en una combinació numèrica i està clar que no seré l'única persona, que creuarà els dits o conjurarà la sort amb supersticions innocents, esperant resultar ser tocada (ni que sigui una miqueta) per la mà de la Fortuna.\nPotser en aquestes alçades, ja estareu pensant que sóc molt materialista, però permeteu-me que us digui que jo crec que és tot el contrari: Abandonar les preocupacions econòmiques que em turmenten (com a la majoria de mortals), és probablement la via més ràpida per desenvolupar la meva espiritualitat.\nPerdoneu-me la filosofia barata i no em prengueu massa seriosament avui...el póster que en Misteral em va regalar pel meu aniversari fa una mica més d'un mes, m'ha fet rumiar més del comte...la Bruixa que en Garbayo va dibuixar l'any 1971 pel concurs de Cartells promocionals de la Loteria Nacional, amb el seu gat negre i la carta de l'As d'Oros de la baralla espanyola, m'han semblat avui, la millor manera de desitjar-vos Sort a tots.\nLa bruixa, ja va servir d'Amulet almenys una vegada...doncs el Póster d'en Garbayo, va ser escollit guanyador.\nAixí doncs...que Déu o la Bruixa, reparteixin Sort, especialment a aquells que més la necessiten.\nRendint culte a la Bruixa de Garbayo a la cuina de casa.\nCreo firmemente en aquella sentencia que dice, que el dinero no da la felicidad, aunque tampoco es un grave impedimento para conseguirla. Por eso, hoy seré una más de las que prestará una relativa, pero constante atención al Sorteo de la Loteria.\nMuchas son las pequeñas ilusiones o las grandes esperanzas que se depositan en una combinación numérica y está claro que no seré la única persona, que cruzará los dedos o conjurará la suerte con supersticiones inocentes, esperando resultar tocada (aunque sólo sea un poco) por la mano de la Fortuna.\nQuizás a estas alturas pensareis que soy un tanto materialista, pero yo opino todo lo contrario: Abandonar las preocupaciones económicas que a la mayoría de mortales nos atormentan, es probablemente la vía más rápida de desarrollar mi espiritualidad.\nPerdonadme esta dosis de filosofía barata y no me tomeis demasiado en serio hoy...el póster que Misteral me regaló por mi cumpleaños hace un poco más de un mes, me ha hecho pensar más de la cuenta...la Bruja que Garbayo dibujó para el concurso de carteles promocionales para la Loteria Nacional de 1971, con su gato negro y el As de Oros de la baraja española, en la mano, me parece hoy la mejor manera de desearos Suerte a todos. La Bruja, le sirvió de Amuleto al menos a su autor...ya que su diseño fué elegido ganador.\nAsí pues...que Dios o la Bruja repartan Suerte, especialmente entre aquellos que más la necesiten.\nEtiquetes de comentaris: disseny gràfic, garbayo, posters, publicitat\nAna, princesa del guisante 22 de desembre de 2010, a les 8:30\nMisteral! Quan em vas fer aquesta foto, no sabia que la penjaríeu al bloc! ;-)\nJiji, jo tampoc sóc materialista, i si be agraeixo la meva fortuna en la salut, l'amor, la feina, i totes aquestes valuosíssimes coses immaterials, un bon pessiguet no em faria cap fàstic. Un petonet, i molta merda per avui\nMr. Aris 22 de desembre de 2010, a les 8:47\nSi, si, jo penso com tu, millor tenir diners que no tenir-ne, sempre podràs ajudar a algú. Ara, me sembla que amb un dècim no es suficient, crec que per treure una bona suma tens que tenir 10 bitllets i aleshores et pots dedicar només a dibuixar, despreocupante de pagar col'legits i hipoteca.\nMolt bo el poster del Garbayo i molt maca l'habitació\nvinga, que segurament t'emportaràs la panera i tindreu un pernil (menys don una pedra)\nAlyebard 22 de desembre de 2010, a les 9:15\nI si no, molta salut!!!\nAnònim 22 de desembre de 2010, a les 9:22\nDoncs, creuem els dits, a veure si esgarrapem alguna coseta... ;D\nUna bruixa molt original la d'en Garbayo i llueix molt en aquesta cuina tan maca ;)\nClidice 22 de desembre de 2010, a les 9:24\nUn cartell preciós :) i ves, que vols que et digui, que passi com la majoria d'anys i surti "molt repartit". Ara si m'ha de tocar a mi que no faci escarafalls eh! que jo em deixo :D Sort!\nLa meva maleta 22 de desembre de 2010, a les 9:49\nANA PRINCESA DEL GUISANTE: Bruixa tu? Com a molt, com a molt...Follet entremeliat, i para de comptar! ;-p\nEstaria bé que ens arribés un pessiguet, oi? Ni que sigui per veure què se sent...\nARIS: Has posat el dit a la nafra...això vull jo: una hipoteca pagada i dibuixar, dibuixar, dibuixar...\nI si, una bona panera, també em faria força feliç!\nALYEBARD: Si...que en falti, que això els diners no ho poden pas comprar!\nLYN NEWHOUSE: A casa, ja li tenim molta estima i presideix tots els nostres àpats desde fa una temporada!\nA veure, si esgarrapem alguna cosa...has vist la Bruixa quines ungles que té? Són precisament per això...\nPetons i Sort per a tu també!\nCLÍDICE: M'ha agradat molt això de que, tu et deixes...i tant: que toqui, que toqui tan com vulgui!\nSort de la bona!\nAnònim 22 de desembre de 2010, a les 10:03\nMolta sort a tots per aconseguir el que demaneu! Salut, diners... tot!!!\nQue no falti de res!!!\nGalderich 22 de desembre de 2010, a les 12:18\nEp, a tu ja t'ha tocat la loteria amb aquest cartell!\nLa meva maleta 22 de desembre de 2010, a les 16:39\nTIRANTLOBLOC: Doncs brindem perquè així sigui! Et desitjo el mateix\nGALDERICH: Jo ja em sento força afortunada de tenir la bruixa a casa...esperem que el manyo de la Festa del Pernil que hi havia al seu lloc fins ara, no agafi gelos! ;-p\nAlberich 22 de desembre de 2010, a les 18:16\nLa vertadera loteria és tenir talent per dibuixar i crear motius com els que ens dediqueu habitualment... Envejós de mena que soc!\nòscar 22 de desembre de 2010, a les 20:21\nEspero que l'hagi repartit allà on més calgui. Està clar que jo, al menys per avui, m'hauré de conformar amb la salut i l'amor.\nLa meva maleta 22 de desembre de 2010, a les 21:48\nALBERICH: Si és enveja sana...rai! I si, el talent, en qualsevol de les vertents és com tu dius una Loteria; a alguns els toca la grossa i d'altres ens toquen els reintegraments ;-)\nÒSCAR: Jo, que avui sóc tan rica com ahir, et puc assegurar que amb el què tinc també em sento molt feliç.\nMolta salut i molt d'Amor, per tots, doncs!\nmOnTy 23 de desembre de 2010, a les 0:38\nBruixeta, ets una caixa de sorpreses. Avui he vist la teva carona i el teu llapis i el teu llibre. Petons!\nmeloenvuelvepararegalo 23 de desembre de 2010, a les 1:16\nJo ho he de mirar però crec que no m'ha tocat res de res :( Què bé que tinguem salut i amor!!!\nPer cert, quina xulada de cuina! Primer he pensat que la foto l'havies agafat casualment d'algun altre lloc, però quan he vist que posava "la cuina de casa", oh! quina sorpresa.\nM'agrada aquesta bruixa presidint els vostres àpats; jo tinc la nevera amb els imans, he, he...\nLa meva maleta 23 de desembre de 2010, a les 9:42\nMONTY: Dec ser una bruixeta bona, doncs, si estic plena de sorpreses\n:-) Espero, que t'hagi agradat el què has vist!\nMELOENVUELVEPARAREGALO: A mi, em falta verifcar el tema "paneres" , perquè de calerons...res de res!... Ara, si els que han estat afortunats amb la grossa, els feia falta, me'n alegro molt!\nEl que més m'empipa, és quan plou sobre mullat :-(\nI sí, la Bruixa no ens ha fet més afortunats, però ens vigila, si ens acabem tota la sopa del plat! jajaja!\nMr. Aris 23 de desembre de 2010, a les 10:35\nsnif snif, no em tret res, ni panera, ni na de na. Bé, avui diuen que es el dia de la salut, bona slaut doncs! :(\nLa meva maleta 23 de desembre de 2010, a les 19:13\nARIS: Snifff...Bona i duradora!


Ara és el torn de puntbarra.com\nEl Gilug ja comença a fer ressó a tota la comunitat de Internet, si bé fa uns dies mencionàvem la primera notícia sobre el nostre grup, ara és el torn de PuntBarra.\nPer RpJ el 12/03/2003 - 16:25\nApuntar-se a la llista de correu del gilug\nAmb el canvi de web crec que malauradament s'ha perdut la informació de com apuntar-se a la llista de correu del gilug... hauríem de mirar de posar-la un altre cop. Per mirar d'omplir una mica el buit la poso a continuació:\nPer jmones el 12/03/2003 - 01:26\nDes de fa un parell de dies està disponible a drac.homelinux.org la versió en espanyol d'un MINI HOWTO de URPMI. URPMI podria considerar-se com un anàleg del sistema APT de Debian i els ports de FreeBSD de la distribució Mandrake Linux. Aquestes eines serveixen, a grans trets, per instal·lar, gestionar i actualitzar els paquets de programa en el sistema\nEn breu, la traducció en català serà disponible en aquesta mateixa plana.\nPer toniher el 11/03/2003 - 23:35\nGilug a elsud.org\nAvui el portal ElSud.org ha fet una petita menció sobre la passada reunió on explica el petit projecte que tenim entre mans.\nTal com diuen :\n"...es tracta d'equipar a La Maquia (centre social del C/Olivera 11 - Girona) de manera que sigui el primer local públic de Girona amb conexió wireles a internet (quasi sense fils), de manera que d'aquí a pocs dies (unes tres setmanes) podreu anar a fer un cafè mentre navegueu des de la vostra taula."\nPer RpJ el 11/03/2003 - 19:56\nTasques pendents a la Web.\n@@ltimament s'ha vist un gran impuls a la pàgina web de GiLUG. No obstant, al trobar-se als seus inicis encara falten molts detalls per millorar.\nTot seguit procedeixo a exposar les coses que crec que s'haurien de dur a terme i invito a tohom que hi digui la seva.\nPer tomcat el 11/03/2003 - 19:51


Avui us ensenyar de una forma molt fàcil com posar el ocellet de twitter volant pel teu blogg.\nPrimer vas al apartat de teu blogg que posa format. Allí cliques a afegeix un gadget.\nDesprés elegeixes el gadget que es diu: HTML/Java Script.\nAmb aquesta aplicació podràs afegir el codi HTML següent:\nvar twitterAccount = 'http://twitter.com/USUARI';\nAixò farà que el ocellet voli i quan el cliquis vagi directament al teu twitter.\nQuan hagis posat el HTML guarda la aplicació i el canvis del format.\n2:04 Robots No comments\n2:15 canviar color No comments\nPer canviar el color agafes el pot de pintura i despres selecciones un color. Cliques sobre la zona que bols pintar i aquella zona canvia de color.\n2:03 clonar No comments\nPer clonar imatges amb pixelr nomes cal copiar una zona de la imatge que bols copiar amb el tampo de clonació. Si fas control clic copies la zona que tens sota el tampo de clonacio i si despres fas clic enganxes la zona que has copiat.\ncom posar el ocell del twitter volant pel teu blog...


Un entrenador de futbol infantil de Múrcia acumulava 50.000 arxius pedòfils\nEstà en llibertat\nL’acusat de tres delictes d’abusos a menors i cinc d’elaboració de pornografia per gravar-lo s’enfronta a 50 anys de presó\nLa seva dona va destapar el cas després de la troballa casual del material en un ‘pendrive’\n27 de d’agost del 2021. 18:05\nL’anàlisi detallada dels pendrives intervinguts a l’entrenador de futbol de categoria infantil d’un municipi de la comarca murciana d’Horta detingut el desembre del 2019 per presumptes abusos sexuals a menors, després que la seva exdona descobrís per casualitat el material de pedofília en un dels ‘pendrive’, és aclaparadora. Els investigadors del Grup de Menors (Grume) de la Policia Nacional van trobar més de 50.000 fotografies i vídeos de pornografia infantil i entre elles hi havia contingut que ell mateix va elaborar, en el qual es reconeixen nens del seu entorn, també familiars, dels quals abusa mentre estan adormits o drogats, i a tres d’ells fins i tot els ha arribat a tocar.\nEl presumpte pederasta, militar de professió, s’enfronta a una pena de 50 anys i mig de presó per tres delictes continuats d’abusos sexuals a una persona menor de 16 anys, cinc d’elaboració de material pornogràfic amb nens i un altre de tinença de pornografia infantil, segons la petició del Ministeri Fiscal, que exerceix l’única acusació.\nRenúncia a interposar denúncia\nDe fet, la mare dels tres germans que apareixen als vídeos, entre els quals hi ha el fillol de l’acusat, que tot just tenien en el moment dels fets vuit, set i cinc anys, va renunciar a interposar cap denúncia per recomanació d’un psicòleg que va tractar els nens, ja que ells no són conscients de l’ocorregut a l’haver patit els abusos en estat de somnolència i creu que un procés penal podria ser contraproduent per a ells.\nPer aixòc la Fiscalia ha estimat que no sigui necessari l’exploració dels menors, ni tan sols la pràctica d’una prova mitjançant càmera Gesell, i que la contundència del material gràfic intervingut al processat –en el qual se l’identifica plenament– sigui prova suficient per condemnar-lo.\nEl seu cosí, també\nDe la mateixa manera, una altra de les víctimes reconeguda a les imatges és cosí de l’acusat, que era menor en el moment dels abusos, però que ara, que ja és major d’edat, també ha optat per no acusar el seu familiar. Finalment, en la causa figuren 38 arxius d’un altre adolescent despullat que aparenta menys de 16 anys, a qui el processat li realitza tocaments i fel·lacions, i que no ha pogut ser identificat per la policia.\nEls fets, dels quals va informar en exclusiva Levante-EMV –diari de Prensa Ibérica– al seu dia, van ser destapats la nit de Nadal del 2019, quan la dona de l’acusat, entrenador d’un equip de futbol infantil d’Horta en el qual entrenava nens d’entre 10 i 15 anys, va alertar la policia perquè acudissin al seu domicili després d’haver trobat per casualitat imatges de contingut pedòfil explícit a l’obrir a l’ordinador un ‘pendrive’ que hi havia a la motxilla del seu marit.\nMaterial trobat per la seva dona\nLa dona ja sospitava que passava alguna cosa estranya –tot i que ni de bon tros s’esperava que fos tan greu– a l’haver trobat roba interior de nen entre les pertinences del seu marit unes setmanes abans. Era només la punta de l’iceberg de la seva depravació. Perquè quedés constància de la troballa en cas que el seu home volgués eliminar les proves, la dona va gravar amb el seu mòbil el moment en què obria la motxilla del seu marit, trobava la roba interior de nen i un pot de xiclets amb sis dispositius d’emmagatzematge, on posteriorment la policia ha localitzat més de 50.000 arxius de contingut pedòfil.\nEl pederasta està en llibertat\nLa fiscalia considera que l’acusat, que s’ha acollit al seu dret a no declarar des que va ser arrestat i durant tota la fase d’instrucció, es va aprofitar de la seva «situació privilegiada» com a entrenador d’un equip d’infantil per «gravar els menors quan es trobaven nus als vestuaris, conservant les gravacions per al seu ús i il·lícit gaudi».\nLa Policia va evitar un assalt al Museu del Prado contra la cimera de l’OTAN\nDetingut un menor de 16 anys a Valladolid per matar la seva mare\nAixí mateix, també està acusat d’abusar de tres fills d’una amiga seva aprofitant la seva relació d’amistat, en dates no determinades de 2014, quan es quedava a soles amb els menors, de cinc, set i vuit anys, tant al domicili familiar com al seu pis de solter. Per aquests fets, com que hi va haver accés carnal, se li imputa un delicte continuat agreujat d’abusos a persona menor de 16 anys.\nPer tot això s’enfronta a 50 anys i mig de presó i 83 anys més de llibertat vigilada, i se l’inhabilita de qualsevol professió relacionada amb menors per un termini de 43 anys. Malgrat la gravetat de les penes, l’acusat es troba en llibertat a l’espera de judici.\nEducació a Catalunya La recepta dels pares dels trigèmins excel·lents de Cabrils\nSentència a Barcelona La caiguda mortal d’un malalt d’ELA arriba als tribunals\nComerç Shein obre la seva botiga efímera a Barcelona per promocionar el seu model ‘online’\nBlanca i en ampolla La ruta de l’or blanc: les 10 millors orxates de Barcelona\nEmpreses Abacus ven la seva planta logística per 31,5 milions\n14:11h Declarat un incendi forestal a Castell d’Aro\nEconomia social 13:59h Ajuntament i Generalitat inverteixen 13,5 milions en el ‘hub’ de cooperatives de Can Batlló\nViatge a Catalunya 13:18h Elionor visitarà per primera vegada Girona per veure el Museu Dalí\nMÉS PERIÓDICO 13:00h Kate Bush: hi ha nova estrella a TikTok (encara que no li agradi i per ‘culpa’ de ‘Stranger things’)\nConcurs de creditors 13:00h L’hotel Fairmont Juan Carlos I està a tocar de la fallida i perillen 300 llocs de treball


Es confirmen nous concerts del 41 Festival Jazz Terrassa\nL’organització anuncia un doble concert de Carme Canela & Jurandir Santana i el projecte “Migra” liderat per la Marta Garrett i la Irene Reig.\nMica en mica es va coneixent el gruix de la programació artística del 41 Festival Jazz Terrassa entre el 9 i el 27 de març a diferents escenaris de la ciutat i comarca.\nLa Nova Jazz Cava acollirà el doble concert marca de la casa del Festival amb la presentació del nou àlbum “Celebrating La Fusa” de Carme Canela & Jurandir Santana i una estrena absoluta, la de “Migra” protagonitzada per Marta Garrett & Irene Reig Quintet.\nA Celebrating La Fusa (FreshSound, 2021), Carme Canela i Jurandir Santana revisiten totes les cançons del llegendari àlbum “Vinicius de Moraes a La Fusa amb Maria Creuza i Toquinho” (Trova,1970) del que se’n commemoren els 50 anys. Enfoquen el tribut amb una mirada renovada de l’obra preservant la mateixa naturalitat musical i tota l’emoció. El resultat és una delícia.\n“Migra” és el nou projecte a quintet de la Marta Garrett i la Irene Reig. Una aposta innovadora i focalitzada en la veu i el saxo com a instruments melòdics protagonistes. La proposta representa un nou pas endavant en l’evolució artística d’aquestes dues creadores en efervescència, que ja han coincidit en d’altres projectes, com The Bop Collective.


Dues de les vies catalanes més transitades pels andorrans, entre les més perilloses - FÒRUM.ad\nDues de les vies catalanes més transitades pels andorrans, entre les més perilloses\nOn: 20/12/15 14:07\nDues de les carreteres catalanes més transitades pels andorrans estan entre els 10 trams amb més risc d´accident a Catalunya. Es tracta de la C14 entre Ponts i Bassella i de la carretera N260 a Alp, prop de la frontera entre Catalunya i França. Aquest darrer tram, per cert, és l´únic considerat dels més perillosos de Catalunya situat a la província de Girona.\nEl consorci europeu que persegueix la millora de la seguretat viària en carretera, l’EuroRAP, acaba de donar a conèixer el 14è informe que posa l’accent en els trams més perillosos de la xarxa viària catalana.\nDels deu trams amb més risc d’accident a Catalunya, vuit pertanyen a la província de Barcelona. Els dos restants, situats concretament en els llocs 6è i 9è respectivament en el rànquing de perillositat, se situen a les províncies de Girona i Lleida. I tots dos trams són dels més transitats pels ciutadans d´Andorra. Es tracta dels sis quilòmetres i mig de la Nacional 260 entre Alp i la frontera francesa, i dels 17 quilòmetres de la C14 entre Ponts i Bassella.\nLa sinistralitat a Catalunya ha baixat de manera molt considerable els últims anys. De fet, els accidents greus i mortals han disminuït un 2%. L´objectiu, seguint l´europeu de reduir els morts per accidents de trànsit a la meitat, és que el 2020 la xifra de morts a Catalunya estigui per sota dels 191.\nPrevious Post: Carles Fortuny-Carles Jiménez s’imposen a l’Andorra Winter Rally\nNext Post: Vila 5a i Esteve 9è a l’última jornada de la Copa d’Europa júnior\nMes perilloses i amb mes controls de radar…\nRuben Calvo a Facebook


El duc de York visita Turkmenistan i altres països de l’Àsia Central | eKonomicus\nBy Guifré Ballesté, Abril 24, 2010\nEl duc de York ha visitat recentment Turkmenistan com a representant del Regne Unit en matèria de comerç i inversió internacional. La visita s’emmarca en un “tour” que està fent el membre de la Casa Reial Britànica per la zona i focalitzada sobretot en la visita a Kirguizistan, degut al recent cop d’estat del país.\nEl representant britànic ha destacat el gran interès del seu país a l’Àsia Central i el fort potencial com a soci que veu a Turkmenistan. Segons fonts oficials, el president turcman, Kurbanguly Berdymukhamedov, i el duc van parlar també de temes com la cooperació en temes humanitaris, de la ciència i de l’educació.\nVa bé recordar que Turkmenistan, al igual que molts països de l’Àsia Central, presenta grans reserves de gas i petroli. El país també és un gran productor de cotó a nivell internacional, segons la National Cotton Council of America és el 9é productor mundial. Com també la majoria d’ex-Repúbliques Soviètiques, el gas que s’exporta de Turkmenistan a altres països està comercialitzat per l’empresa russa Gazprom.\n(1)\tArticle al Telepgraph Britànic sobre la visita del Duc de York:


El film de Chloé Zhao tanca la competició de la Mostra de Venècia\n4 min. Venècia 11/09/2020 21:59\n651x366 Frances McDormand a la pel·lícula ‘Nomadland’ / FESTIVAL DE VENÈCIA Frances McDormand a la pel·lícula ‘Nomadland’ / FESTIVAL DE VENÈCIA\nDesprés d’anys rebent crítiques per l’escassa presència de dones cineastes a la seva Secció Oficial, la Mostra de Venècia ha ofert aquest any una programació ben poblada de mirades femenines. Vuit dels divuit títols que han format la Competició Oficial han estat dirigits per dones, i l’última en presentar el seu film –només un dia abans de l’anunci del palmarès– ha sigut la cineasta d’origen xinès Chloé Zhao, que ha deixat embadalida la crítica i premsa acreditada amb Nomadland, pel·lícula produïda i protagonitzada per Frances McDormand. Directora i protagonista, que no han pogut assistir a la Mostra per culpa de la pandèmia del coronavirus, han portat a la pantalla una versió semificcional del llibre Nomadland: Surviving America in the twenty-first century, en què la periodista Jessica Bruder va estudiar l’aparició d’una comunitat itinerant de gent gran que va veure destruït el seu modus vivendi en la gran recessió que va colpejar els Estats Units entre els anys 2007 i 2009.\nCom ja proposava en els seus anteriors films – Songs my brothers taught me (2015) i The rider (2017)–, Zhao construeix Nomadland com un híbrid de documental i ficció, reunint en la pantalla una actriu de Hollywood amb un conjunt d’actors no professionals que ofereixen testimonis reals de com la vida a la carretera els ha permès esquivar els deutes, el consumisme, l’atur... “Fer Nomadland ha sigut una experiència fílmica inusual per a mi. Per una vegada, la prioritat no era treballar pensant en la pel·lícula, sinó honorar la vida de les persones a qui estàvem retratant”, ha explicat McDormand en una roda de premsa feta per videoconferència.\nSobre el substrat verista de Nomadland, Zhao construeix una ficció en què McDormand dona vida a Fern, una dona que, després de la mort del seu marit i la desaparició literal del seu poble, es llança a la carretera i aconsegueix subsistir gràcies a feines temporals no qualificades. Arrossegant en el seu rostre el pes de la pèrdua, però sense caure en la desesperança –un sentiment gairebé sempre aliè a la personalitat actoral de McDormand–, Fern troba en el seu viatge per l’altra Amèrica un conjunt de persones honestes, autosuficients i amigables. Per a McDormand “el personatge de la Fern no és tan diferent de la Mildred de Tres anuncis als afores": "Totes dues són dones valentes sorgides de la classe treballadora. Jo també vinc d’una família de classe treballadora, suposo que això m’ha portat fins a aquests personatges”.\nSeguint l’estela de cineastes independents com Robert Kramer i Kelly Reichardt, Zhao despulla Nomadland de tot artifici i aposta per un minimalisme transparent tant en l’àmbit narratiu com visual. Així, no és la història, en un sentit tradicional, la que determina l'odissea de la protagonista, sinó que són les vivències de Fern –els llocs que visita, les persones que coneix, els records que l’assalten– les que van donant forma a un relat el·líptic i fragmentari. En relació amb l’austeritat del film, McDormand ha volgut destacar la “humilitat” del projecte: “Érem un equip de només vint-i-cinc persones, i vam viatjar durant cinc mesos per set estats diferents. Funcionàvem com un organisme i ens movíem ràpid. Això ens va permetre improvisar i integrar-nos de ple en la comunitat de nòmades”.\nPer acabar, val la pena destacar el moment de glòria actoral que travessa la protagonista de Fargo. El seu aparent hermetisme gestual no podria ser més expressiu, mentre que la seva inclinació a l’escepticisme i la ironia no podria resultar més empàtica. Refugiada en un laconisme defensiu o pronunciant una de les seves frases lapidàries (els seus personatges no saben reaccionar d’una altra manera davant el descontentament), McDormand crea un personatge fascinant i melancòlic, una figura femenina que fa de la coherència i la integritat les seves principals banderes.


PORTAFOLI 21C (16-17): QUÈ FAIG EN BATXILLERAT?\nPortem ja la mitat del curs i encara hi ha gent que té dubtes sobre el seu futur, no sap qué carrera fer o ni tan sols sap qué assignatures elegir per al següent curs. Per això cal que tots fem una reflexió : què estic fent a batxillerat?\nActualment existix, per desgràcia, un gran nombre d'estudiants que no sap qué fer en el futur però ja te una petita orientació, per aquesta raó han volgut elegir el batxillerat i no un cicle formatiu, un grau o deixar els estudis. Però hi ha una altra reflexió que també caldria fer: per què no tenen les idees clares? A mi se m'ocorren tres raons:\n1) Falta de vocació\n2) Falta d'interés\n3) Falta de motivació\nAquesta setmana m'agradaria tractar l'últim factor ja que normalment sempre li tira la culpa a l'estudiant però també cal que ens parem a pensar en els professors. És molt possible que l'estudiant no tinga les idees clares però i pot ser per això tinga més dificultats en aconseguir notes altes, però es pot complicar encara més si tens algun professor que et presione massa i et recorda en quasi totes les clases que no pot entendre què fas a classe i l'inútil que pots arribar a ser.\nLa meua conclusió és que encara que l'alumne no tinga molt interés en una assignatura el que hauria de fer el professor és tractar que al final li agafe gust en lloc de fer que l'odie més.\nPublicat per alex saurat a 0:18


Ana Obregón, trencada de dolor després d'acomiadar definitivament al seu fill\nper Miguel Cuartas dimecres, 1 de juliol 2020 - 12:14h\nAna Obregón va viure aquest dimarts 30 de juny un moment molt dur | GTRES\nAna Obregón està travessant un dels pitjors moments de la seva vida des de la pèrdua del seu fill Álex el passat 13 de maig. Álex Lequio va morir amb només 27 anys després de molt temps lluitant contra el càncer, i amb l'estat d'alarma per la pandèmia del coronavirus, la família encara no s'havia pogut acomiadar d'ell.\nL'actriu va dir adéu al seu fill en comú amb Alessandro Lequio aquest dimarts 30 de juny. La missa es va celebrar a la parròquia de Nuestra Señora de la Moraleja de Madrid, on hi van assistir diverses personalitats del país com Pablo Casado, Ramón García o Terelu Campos, a més a més de la família i els amics més íntims del jove. Després d'aquest comiat, s'ha disparat la preocupació per l'estat anímic d'Ana Obregón.\nLa mare d'Álex Lequio ha volgut rendir un sentit homenatge al seu fill portant una mascareta on hi havia gravada la inicial del jove. Sens dubte, però, el moment més intens per a l'actriu ha estat quan ha dedicat unes emotives paraules a Álex que gairebé no ha pogut acabar a causa de les llàgrimes. Ana Obregón confia la seva fe en Déu per superar aquest tràgic episodi de la seva vida, i confessava que «vull abraçar el meu fill com més aviat millor».\n«Com a bon fill que sempre ha estat, us seguirà cuidant des del cel»\nSegons ha donat a conèixer 'El Confidencial', Ana Obregón no ha deixat de plorar ni un moment en tot el temps que ha durat la cerimònia d'acomiadament del seu fill. L'actriu estava trencada de dolor, i encara s'ha emocionat més en sentir al sacerdot, que li ha dedicat unes tendres paraules: «Ana, tu ets la seva mare a la terra. Ara l'Álex té a la Mare de Déu, que el bressola com ho feies tu quan era petit. No oblideu mai que com a bon fill que sempre ha estat, us seguirà cuidant des del cel».\n«Has estat la meva vida i ho seguiràs sent. El millor fill, nét, germà, amic... Mai vas abandonar el somriure ni el sentit de l'humor. Ets gran, ens has ensenyat a tots amb el teu exemple a ser millors persones. Em diuen que ara tu ens tindràs cura. Fill meu, espero el dia que pugui abraçar-te», deia una Ana Obregón molt dolguda. Malgrat les seves ganes de tirar endavant, el dolor que té l'actriu és tan gran que fins i tot ha confessat al seu íntim amic, el presentador Ramón García, que «no sé què faré ara».