Frannia: marzo 2010\nMe'n vaig uns dies. A dintre meu, una estona; a casa, una altra; i a Holanda, un parell de dies més. Tot plegat, potser estigui 2 o 3 setmanes fora guaitar per aquesta finestrona. És ben just i necessari, com deia l'oració. Hi sereu quan torni? M'agradaria.\nPublicado por Frannia en 20:16 9 comentarios:\nEstratègies de supervivència de l’ego: lluita injustificada, evasió infantil i congelació de moviments.\nAixò era i no era, un titella mostatxut que vivia manejat per les mans d’un poderós rei, el Gran Ego I. El petit teatret que habitava tenia bells colors, blaus turqueses pel cel i els rius, verds maragdes pels arbres i els granots, grocs elèctrics pel sol i les pedres, vermells intensos pels insectes i les flors. Era petit, però acollidor, aquell regne de cartró. L’únic problema és que el titellaire rei Ego no deixava en pau al pobre titella mostatxut i el feia barallar-se seguit seguit contra dracs, genis i animals, o el feia volar nit amunt encalçant la lluna plena o, pitjor fins i tot, perseguint el reflex de la lluna dins l’aigua, o el deixava al racó d’una cova, mort de por. Les històries sempre eren les mateixes: una guerra, un amor, una pena. El públic seguia, fidel, els contes, no perquè els hi agradassin massa, sinó perquè tenien por al Rei Ego i perquè tampoc coneixen gaire cosa més i això els entretenia. Un dia, però, el titella mostatxut es va rebel·lar. Tallà les cordes invisibles que l’unien al Rei Ego i botà de l’escenari de cartó. N’hi ha que diuen que va caure per l’aubelló de la pica i es va ofegar. Altres, però, diuen que no, que cansat de vendre la seva ànima perquè es beneficiàs l’ego, va pegar el bot que el transformà de titella en ànima. A partir de llavors l’Ego va restar al servei de l’ànima i s’acabà el teatre. FIN.\nPublicado por Frannia en 21:09 No hay comentarios:\nAhir matí, a la feina, i mentre jo escoltava per internet "L'ofici de viure", en Mates, petita flor silvestre dins aquesta selva política mallorquina, declarava davant un jutge. Molts havien perdut la son per això: els afins, per angoixa; els contraris, pel plaer de veure'l imputat. Jo, sincerament, em centrava en les petites flors que em regalava el programa de ràdio i pensava que si tots haguéssim estat educats dins els valors que l'equip radiofònic divulgava, potser els casos de corrupció serien inexistents.\nAhir horabaixa, il·lusionada, em reunia amb tres floretes més per parlar i despullar-nos l'ànima. Difícil tasca. Ens rentàrem una a l'altra, en un joc un poc cruel i un poc eròtic. I molt necessari. Veurem què passa.\nAhir capvespre, ja tombat la nit, parlava amb una altra amiga que té pau d'ànima, sobre les flors mortes i així jo feia una passa más cap a l'acceptació de les coses.\nAhir vespre, quan vaig arribar al cotxe, energèticament xuclada i físicament cansada, ja eren les 21:3oh. Em vaig trobar una flor silvestre de color lila enganxada al "neteja-parabrises" del darrera. Tot i saber, que possiblement va ser un fet casual, em va agradar imaginar que algú l'havia col·locada allà per a mi, conscient i clarament per a mi, la morena del C3 color de cirera madura i, per primer cop en tot el dia, vaig somriure de debò.\nPublicado por Frannia en 7:49 6 comentarios:\nNo puc imaginar-me un món en el que el contacte físic sigui impossible. Sols els contes de ciència ficció contemplen aquesta possibilitat. També la vida pública a indrets i a moments històrics on la religió ha manat sobre el sentit comú i ha ofegat a tots els altres sentits. Podria imaginar-me un món sense besades, però mai un món sense abraçades. I, en canvi, això és el que els hi passa als malalts de la desconeguda i, afortunadament, raríssima, Síndrome de la Sensibilitat Química Múltiple, una malaltia crònica inmunològica que fa que les persones que la pateixen reaccionin exageradament davant qualsevol objecte no-natural, amb episodis de fotofobia, extrema sequedat, espasmes pulmonars i problemes digestius. Podeu imaginar que algú no pugui abraçar-te perquè t’has dutxat al matí amb un sabó, el de sempre, compost per productes químics? I perque t’has perfumat abans de sortir de casa i t’has posat aquell jersei amb un 20% d’acrílic? Us imaginau que si ho fa s’arrisca a quedar ceg, a quedar-se sense pell com les serps o a morir per culpa d’una aturada pulmonar o multiorgànica? Doncs hi ha persones que ho pateixen, que viure és per elles romandre en terra hostil, que estimar i comunicar-se també ho és, que estan condemnades a morir perquè tot, gairebé tot, està avui en dia, compost per substàncies químiques. Ni parlar cara a cara, perquè tota la química que emana el cos, els mata, ni escriure cartes perquè el paper i la tinta són química, ni escriure davant un ordinador perquè el plàstic del pc els pot ofegar, ni parlar per telèfon perquè els mòbils o els auriculars també contenen substàncies químiques en la seva composició...\nPensar que els que tenim la immensa sort d’estar sans ens autoaïllam, a vegades, fins el punt de passar dies sense tocar a un altre, em fa fredat.\nTocar, punyir, acariciar, estrènyer, abraçar, covar, sostenir…quina sort i quina bellesa. No fer-ho, tenint la possibilitat, quin pecat.\nPublicado por Frannia en 20:55 6 comentarios:\nLa casa encantada ens habita els budells. Creix i es ramifica per tota la nostra còrpora i envaeix els dubtes i els racons. La casa encantada, ara que és primavera, ens omplirà les finestres de flors.\nPublicado por Frannia en 7:57 3 comentarios:\nCercava un llibre per regalar. Tenia quinze minuts per triar-ne un entre els centenar que apareixin davant seu, durant la Setmana del Llibre en català. Entre tots ells, el llibre la trià a ella: va veure una branca de cirerer florida i una noia japonesa adormida i, entre ambdues imatges, un títol: “El silenci”. Curiosament la persona per a qui era el llibre li havia parlat molt i darrerament del silenci, primer capgir de cor. Girà el llibre per llegir-ne la contraportada: “En una habitació de Formentera, un home parla suaument, durant tota la nit, a una noia adormida, despullada. Ella és Umiko, una jove japonesa que fa classes de meditació i que creu en el poder de la curació espiritual. Està malalta de càncer, i no dubta ni un segon a desafiar la medicina convencional…”, segon capgir de cor, i ara la seva ment d’una amiga a l’altra, la que ara restava, feta cendre, dins aigües de Formentera precisament. Cercà qui era l’autor: Gaspar Hernàndez, tercer batec, l’autor que havia descobert poc temps després de la seva mort i que llegia –enlloc d’escoltar-lo que hagués estat alló lògic ja que conduïa un programa de ràdio- des de llavors al seu blog “L’ofici de viure”. No s’ho pensà. Comprà un llibre per a la primera amiga, ja que la novel·la parlava del poder de la confiança, dels límits i de les situacions extremes, i tot i que el silenci de l’amiga era un silenci diferent del narrat, pensava que li podria servir. I en comprà un altre per a ella.\nA mesura que llegia, trobava totes les converses i reflexions que havien sortit aquells darrers anys, acompanyant el procès de la malaltia de l’altra amiga: la devastació del càncer, l’intent per guarir-se a si mateixa fent-se també responsable de la malaltia –quelcom terrible per a un malalt, que l’últim que necessita és sentir-se culpable-, el desafiament i allargament de la vida, davant les expectatives mèdiques, i la constatació del poder del cos per curar-se a si mateix, tot i que no sempre i del tot, el dolor com a objecte de meditació, l’estat elevat de la consciència, l’acceptació de la tristesa, el Jodorowsky –que l’amiga també venerava i a ella li semblava un xarlatà-, l’intent per trascendir aquell tràgol tan difícil…\nLa seva amiga, després de gairebé 5 anys de lluita, s’anà, com també partí Baltasar Porcel –continuament citat a l’obra-, a pesar de les seves extraordinàries forces vitals, però aquest silenci deixat amb les seves morts, amb les seves absències, era en ell mateix un espai ric, com ho eren els silencis que l’autor deixa al seu programa de ràdio. Diu l’escriptor “anam per la vida pensant la realitat”. En canvi, dins el silenci la vida simplement esdevé. Per això, l’importància de la meditació. Va pensar que ara mateix, els morts meditaven, a punt per tornar a la vida ben aviat i aquesta creença, certa o no, pensada o intuïda, li va donar conhort. Com també ho va fer l’anècdota del monestir budista i les fulles vermelloses i grogues que el mestre va tornar escampar per tot arreu, després del poderós esforç de recollir-les: “El resultat no té cap importància. Allò important és el treball que has fet. I jo te l’agraeixo”. De sobte, s’adonà de com li agraia a l’amiga haver-la acollit dins aquell procès. Era veritat que s’havia sentit molt frustada quan va morir, però ara, passat ja 1 any, podia agrair-li aquells anys. A vegades pensava que potser no havia après tot el que calia. S’havia barellat feia poc amb una altra amiga ("jo també ho he passat malament aquests darrers dies, no per un amor sinó per una amistat, però, bé, al cap i a la fi, també és amor. I m'he sentit enganyada. I m'he sentit impotent. I m'he sentit sola. I m'he sentit ofesa. I m'he sentit maltractada. I m’he sentit incompresa. Però també m'he posat en la pell d'ella, encara que no ho vegi, i pensat que tal volta ella també s'ha sentit exactament igual i enlloc de trascendir-ho, a baixat als inferns, ha connectat amb aquest monstre o animaló que duim a dins (alguns més que altres) i ho ha embullat encara tot més. Ella diu que està tranquil·la, però no ho crec. I saps per què? No perquè m'hagi fet mal i jo n’hagi fet a ella, sinó perquè no és ella qui viu ara. Va disfressada. I no s'hauria de disfressar si s'estimàs. Estima't. I comença de nou. Com em deia un amic meu fa uns dies...és que no sabem estimar. Supera-ho si no hi ha volta enrere, però no amb ràbia o resignació sinó plenament conscient que això que ha passat és el millor que podia passar, i si no ho és, com a mínim n'has de treure un aprenentatge. Crec que no ens queda altra, davant els desencontres i entrebancs que ens trobam en la vida. Perquè això també és la vida, més vida que no aquest estat ideal i perfecte cap al que que correm constantment i que només es troba dins el nostre cervell”, això havia escrit) i no li agradava aquesta nova mort que implicava la seva ruptura fraternal, però veia aquest moment com un moment crucial, l’espai en que el cos i la ment s’havien esforçat al màxim pera conseguir una cosa diferent, l’estat en definitiva, de consciència, del qual tan parlaven amb l’amiga malalta. I per això restava en la postura esforçadament triada. I potser és que no importava tan el resultat i sí tot el que havia esdevingut mentre el cercaven.\nReflexionà sobre tot plegat, aquell matí primaveral, de nou plugós; col·locà el llibre a la prestatgeria, en un lloc visible, fácil de trobar, i es disposà a continuar vivint, mentre el seu cos i la seva ment i el seu Déu volguessin.\nPublicado por Frannia en 10:08 7 comentarios:\nAquest cop, l'inici de la primavera -i l'any nou persa- és especial. Primer i principalment perquè el persa no és a casa i després perquè la taula que he acabat muntant és una versió ben estranya: els jacints encara no han florit per culpa de les pluges, la neu i el fred; no tinc peixos vius -cansada de que se'm morin a les poques setmanes- així que els he pintat; no tenia pomes a casa i n'he hagut de posar una de marbre; he oblidat posar l'ou; el vinagre és de mòdena i fa una pudorada i com que tot ja era una versió massa lliure i surrealista, he decidit col·locar una postal amb una imatge de Chagall, uns dibuixets perses que tenia penjats a la galera quan vivia sola a l'apartament i un Sant Pancraci, ole! Tindrà tot això conseqüències devastadores per al 2010? Em caurà una maladicció més cruenta que les de les piràmides egípcies? O per el contrari m'instal·laré dins l'harmonia i la bona sort? Ara ja està fet...Feliç primavera!\nPublicado por Frannia en 12:23 8 comentarios:\nResultat: Poema núm. 1: Home (Lluís Servera); poema núm. 2: dona (Àngels Cardona)\nRecompte: 2 persones han encercat plenament, Albanta i Filadora. Llum i Pere han encertat parcialment. Els altres 3 han errat.\nConclusió: evidentment la mostra és massa reduïda (anant al blog de Carme, trobareu una mostra més acurada i àmplia, i una prova que personalment m'ha encantat: un home va escriure un poema amb la paraula ventre!). Tot i així continua guanyat la tendència que resulta impossible definir el sexe del poeta pels seus escrits. Dels que ho han encertat, Albanta diu haver-ho fet per intuició. La resta d’argumentacions han estat ben il·lustratives, sobretot les que relacionen vocabulari violent amb gènere masculí. Crec que la conclusió final és, com ja defensàvem, que tots, homes i dones, mentre tinguem sensibilitat poètica, podem escriure de qualsevol tema i que l’única mirada que destaca no té nom de sexe sinó de COR. Gràcies!!!\nPublicado por Frannia en 7:52 6 comentarios:\nI ara mira el món des del darrera d'una finestra, ben protegida. Tanmateix, però, el forat que la connecta amb l'exterior continua sent el cor i, per allà, tot s'hi escola. Pensa en com mirava les pel·lícules de terror quan era petita, la cara ben tapada amb les dues mans, però els dits ben oberts per entreveure-hi. Pensa com ara, el seu fillol de 10 anys també mira d'igual manera, les escenes d'amor que veu per la televisió. I pensa que potser no vagi ell tan errat, i l'amor pugui arribar ser, a vegades, la pitjor de les pel·lícules de por.\n(Demà tindreu el resultat de l'experiment del post anterior. Qui no hagi participat, encara ho pot fer, així com també al blog de Carme Rosanas, "Col·lecció de moments". Animau-vos que és ben interessant)\nPublicado por Frannia en 7:38 No hay comentarios:\nPublicado por Frannia en 22:23 14 comentarios:\nEl Cafè "El Velódromo", a l'Eixample de Barcelona, és un local que data de la passada dècada dels 30, gran, d'alts sòtils, grans vitralls i amb una escala de fusta i estora de vellut vermell. S'hi reunien, antany, republicans i intel·lectuals de tota mena i sembla que una revista amb tan de pes com "L'avenç" s'hi va gestar. En aquest ambient especial, tastant un menjar inèdit per a mi: pa amb oli, xocolata i sal, (així, tot junt) el meu home em digué una gran veritat: "És un pecat regalar a un altre la llum que manca a casa teva". Aquesta frase, que deu ser un proverbi oriental, tal volta persa o tal volta del món musulmà, va sorgir arran d'una conversació intrascendent sobre política, sobre la doble moral de molts països europeus, que regalen ajuts a altres països necessitats mentre mantenen la seva pròpia gent dins la pobresa i les penúries, però jo la vaig aplicar a una conversació més personal sobre l'amistat i les relacions en general, i així vaig aconseguir entendre moltes coses de mi mateixa. Ni PNL, ni reflexions, ni lectures, ni discusions, ni voltes i més voltes, sols una frase tan senzilla com aquesta em va encendre l'enteniment. I és que no és possible voler protegir un altre si un mateix no sap protegir-se; no és possible estimar un altre, si un mateix no sap estimar-se; no és possible guiar un altre, si un mateix no sap cap on ha de fer les passes. Per això la meva manera d'estimar, difícilment s'ha entès i tot el que per a mi era donar, en realitat era rebut com una exigència, com un mandat. Em preguntava per què sovint em sento decebuda envers els que m'envolten. No m'ha passat un sol pic i ja diuen que les situacions que es repeteixen en la vida, tenen un sentit i cerquen una superació i un aprenentatge. Crec que és per què esper d'ells el que jo mateixa no em don, és a dir, si no tinc prou llum a casa meva, què faig regalant-la als altres? Així només trobaré foscor i quan l'altre marxi ben il·luminat, cap a altres paranys, em sentiré enganyada i usada, a les fosques, sense llum. No puc canviar els altres, no puc pensar que voldran millorar espiritualment i créixer constanment, com jo intent dia a dia, ni tan sols que voldran restar al meu costat, com jo al seu exactament durant el mateix temps i amb la mateixa atenció i intensitat. La meva lluita ha de ser meva i he de deixar de perllongar-me en els altres, de reflectir-me, d'esperar-me en els seus rostres i els seus gestos, d'emparar-m'hi. Aquesta és la meva part de responsabilitat dins tanta incomunicació. M'agradaria que l'altra part també fos capaç de treure'n un aprenentatge, però si no, ja no m'importa: m'he instal·lat un complex sistema de plaques solars sobre la cocorota :)\nPublicado por Frannia en 7:49 5 comentarios:\nFa uns dies, vaig anar a veure una obra de teatre que es titulava "Pes zero", una obra tòpica i típica, però interessant i divertida, amb pretensions didàctiques i que ens mostrava de manera clara l'esclavitud de la moda actual, el miratge d'una bellesa anorèxica, i la dualitat entre dona magre i amargada i dona grassona i alegre (dualitat amb la que discrepo, això sí), explicat amb un llenguatge podríem dir tragicòmic, no mancat de veritat. L'obra acabava en un missatge sa i recomanable, el de dir-nos cada dia "guapa" sigui com sigui el nostre aspecte i les nostres circumstàncies.\nDissabte no vaig poder evitar fer aquesta foto i ara dic doblement "guapa!", a les formes arrodonides i plenes de l'esculptura i a totes les dones que així les tenim, i a la meravellosa ciutat de Sitges, desdibuixada al darrera.\nTot i a la subjectivitat de la mirada, àmpliament tractada aquests darrers dies, hi ha belleses, hi ha veritats irrefutables, com aquesta, no ho trobau? (Admeto que em digueu que no, és una frase feta :))\nPublicado por Frannia en 17:46 8 comentarios:\nNo sé si aquest post d'avui parla de "la ment" o del "lament". Tal volta del lament de la ment...\nEstic cansada. Vull dormir. Sé que el paó, per a la cultura cristiana, simbolitza la resurrecció, l'eternitat i la saviesa. No sé si aquesta imatge l'he pressa avui matí per pura casualitat. No sé si simbolitza res en especial. Tinc massa son. Demà serà un altre dia per imaginar i creure...\nPublicado por Frannia en 22:03 7 comentarios:\nAixò era i no era una papallona petita, d’ales de paper groc com els cels de l’albada, una papallona temorenca que vivia en terra de ningú i que creia, per aquelles coses extranyes de la vida, que era una lluerna. Volava, doncs, només de vespre, no massa lluny, i com que no era massa ambiciosa, qualsevol petit raig de llum li bastava, així que de dia dormia i s’entretenia dins un vell piano de cua i, de nit, voleiava com una lluna entorn de la bombeta de l’entrada de la casa, sempre encesa. En comptades ocasions, quedava emmirallada per la llum que sortia de dintre la nevera, al fons del passadís, sense aconseguir mai arribar-hi. Moltes vegades, havia esperat aquell resplandor tènue, a mitja nit, i s’havia esforçat per arribar-hi volant amb totes les seves forces, però sovint quan creuava el llindar de la porta de la cuina, la claror desapareixia i molts de pics havia estat a punt de xocar amb la persona que tocava diariament el piano i que veia de rampallada, talment la llum misteriosa. Evidentment ella no sabia que la llum venia d’una nevera, com tampoc sabia que girava constantment al voltant d’una simple bombeta, ni que el seu únic amic, el piano, no era res més que un vell instrument, inservible sense unes mans humanes que el tocassin. Però la ignorància de les grans veritats, no les absolutes (que no existeixen), sinó les grans, era cosa habitual entre pràcticament tots els éssers vius d’aquell planeta.\nVivia, com deia, dins la panxa d’un senyor piano de cua, un poc remugador i molt irònic, que s’havia resignat a ser tocat en privat, a pesar que fou fabricat amb l’ambició de ser escoltat pel públic més selecte i tocat pels músics més virtuosos. Tenien una bona relació, fins i tot podríem dir que s’estimaven i, si més no, es feien companyia, que ja era molt en aquell món de solituds.\nLa papallona que es creia lluerna somniava sovint que era una papallona africana, que algú li havia contat –potser una oronella- que era com de coure amb les puntes blanques i que volava i volava sobre els daurats camps de la sabana. Somniava que ho feia en companyia d’una esplèndida papallona Rei, majestuosa, atigrada i càlida. No sabia si hi podia haver incompatibilitats entre dues papallones tan diferents, però què importava! Ningú havia dit que els somnis haguéssin de tenir rigor científic. Aquestes coses li contava a l’amic piano i ell escoltava, amorós, ben segur que somniar no feia mal si no dificultava les pròpies passes.\nEl piano sabia que la papallona que es creia lluerna, era una papallona ben especial. Potser no tant com una africana, però el suficientment bella com per començar a volar de dia. El camí va ser dur. A la papallona li costava molt creure-ho. Ella es delia amb la música que cada dia, quatre o cinc hores, sortia dels budells del piano i ambdós s’ajudaven, compartien, creixien. Poc a poc, el piano passà de la resignació a l’acceptació i, a pesar, que continuà tan caga-ràbies com sempre, interiorment guanyà amb serenor i saviesa. Poc a poc, la papallona que es creia lluerna, s’adonà que era una papallona real. Estava tan contenta de ser papallona que començà a sentir-se malament en aquella casona i amb tot el que li recordàs la vida nocturna i les voltes sacrificades i infructuoses envers els llums encisadors. Els consells de l’amic piano li resultaven insoportables i malinterpretava tot el que li deia. Deixà de volar al voltant de la bombeta, evidentment; deixà d’escoltar la música del piano; deixà de parlar amb el piano i fer-se’n companyia; però no deixà de desitjar volar cap a la llum de la nevera, el seu somni secret.\nCada cop que el piano li advertia que no ho fes, la papallona li recriminava. “No siguis pesat, piano, no em tractes com un igual. Vull fer el que sent. Som un ésser nou. No vull estar de nou esclavitzada. Tu no tens la veritat”, li deia. “Però, papallona estimada, no m’entens, pas pena per a tu, no vull imposar-te res, però m’estic cansant de que em tractis així…” “Tu ja no ets el mateix, piano, em canses, m’asfixies, sempre vols tenir la raó”. “Però què dius? Som el de sempre. Més cansat. Més vell, això sí. Tu no m’escoltes. T’entestes en entendre les meves paraules com a imposicions. Escoltes el que vols creure. No puc deixar-te que em faltis el respecte. Si la lluerna era respectuosa, també ho ha de ser la papallona. Per què estàs tan a la defensiva? Quina és la por?”\nNi la música, ni les paraules, ni els records serviren per a res. El piano tancà els ulls, es trencà un parell de tecles, ben conscient de que les trencava, i deixà de sonar. Mai va saber si la papallona acabà la boja aventura d’arribar fins la llum de la nevera. Tampoc importava. Ell romput i la papallona congelada, trist final per a una amistat tan especial envoltada de somnis.\nPublicado por Frannia en 18:04 3 comentarios:\nQuan algú s’entesta a pensar que el fet d’explicar les emocions sentides no és un lliure exercici d’expressió sinó un judici, un intent d’imposar les pròpies idees i la negació de que tots tenim un punt de vista diferent igualment vàlid, no queda altra que reconar les paraules i deixar pas als silencis.\nQual algú pensa que l’altre usa les paraules per jugar o per atacar, enlloc de per expressar (que és el seu dret), no queda altra que deixar pas al silenci. Saps què és de fácil mirar les pròpies paraules com una visió de les coses i, en canvi, les dels altres com un atac. És curiós constatar com, sovint, les paraules van per un vent i les actituds per un altre i com els que es defensen de fantasmes també ataquen al mínim entrebanc.\nHi ha persones que tenen tendència a fer reflexions en veu alta i conten coses de la seva vida, interior i exterior, no frívolament ni egocentricament, sinó com necessitat vital, com qui necessita respirar o riure o somniar i ben convençudes de que són pols (que ni la gent que es suposa que t’estima i et coneix sigui incapaç de veure això és una gran decepció). Davant els que contemplen aquest fet com un intent d’imposar la seva veritat o les seves coses i no com una necessitat de comunicació, només resta deixar pas al silenci.\nQui està constantment comparant o buscant culpables és perquè necessita, precisament, un judici de valor per seguir endavant. Resulta bastant curiós també com, normalment, aquestes persones que s’han de recolzar sovint en la opinió dels demés no toleren, en canvi, les valoracions suposadament negatives i troben en els altres inflexibilitat, a partir de la seva pròpia mirada inflexible.\nCom que darrerament no em trobó bé devora persones així, com que he intentat per activa i per passiva demanar respecte i no l’he trobat, ara només em queda passar un temps de silenci. És necessari. M’he cansat de donar (o pensar que don) i no rebre. Que ningú pensi que aquesta actitud meva, ve perquè em crec en posessió de veritats absolutes i no tolero les veritats dels altres. Aclareixo: no és el contingut de tot plegat el que m’ha dut a prendre aquesta decisió; és el que jo sento com una manca de respecte, són les formes que m’han acabat tocant els nassos. Entre la meva multitud de defectes, un d’ells és tenir molta paciència, tota la que em permet la fe i l’estimació en l’altre, però, malauradament, al perdre-la i sentir-me decebuda, em radicalitzo, ara sí, i marxo. Necessitava respecte cap a la meva persona i les meves emocions i no n’he trobat. Ara necessit espai i inaugur, per tant, amb qui ha tensat tant la corda que l’ha rompuda, l’etapa dels silencis.\nPublicado por Frannia en 8:10 7 comentarios:\nEl cossiol compliria 100 anys el 4 de maig de 2010. Li havien dut a la padrina Magdalena de Barcelona com a regal de nuviatge, juntament amb un altre de bessó, ambdós col·locats sobre dues columnes d’idèntic disseny. Els va posar a l’entrada de la tenda de mobles del carrer Sant Miquel, perquè tothom els veiés i els admiràs, però contrariament del que desitjava eren ben pocs els que els admiraven, car aquell estil tan floral semblava a l'illa, encara, poc elegant.\nL’any 1922, quan la casa del Molinar va estar enllestida els traslladà allà, sota l’arc que separava el rebedor de la sala i dins aquella ombra restaren fins l’any 1983. Després ocuparen el racó d’un traster i es feren malbé a causa de l’humitat i el pas del temps.\nAra, la filla de la fillola, n’ha aconseguit salvar un i l’ha col·locat a la nova llar, massa plena d’absències encara. Recorda, curiosament, que quan la padrina morí i desferen el contingut de la casa, ella, de vuit anys escassos, descobrí que dins aquells cossiols no hi havia terra ni plantes, sinó arena. Arena blanquíssima de la platja del Portitxol, i dins l’arena, un grapat de pastilles blanques i petites, que la padrina s’hauria d’haver près diariàment per evitar perdre el capet, o si més no, per tenir-la adormida mentre el perdia. Recorda aquest detall i que va pensar, tot i ser una nena, que la padrina era molt valenta. També recorda les arracades d’atzabeja, la colònia verd-blavosa que comprava a betzec, el quadre de l’Àngel de la Guarda que li feia molta por, la vaixella guardada dins el cantarano i embolicada amb paper de diari devora la trunyella de pèl natural de la repadrina i, com no, la figura de fallera que treia fum pel cigarr i que era, en realitat, un objecte per cremar encens.\nMira el cossiol ara, i sap que ha contemplat moltes llàgrimes i molts riures i se n’alegra de tenir-lo a casa perquè continui la nissaga de vida.\nI en aquests dies hivernals de reflexió i serenor, tres o quatre idees obsessives que em ronden pel cap i no deixen que els ocell prenguin el vol: per què ens costa tan comunicar-nos, per què hi ha mirades tan diferents davant els mateixos fets, per què la incomunicació em dol, per què algunes mirades em deceben...\nSi és veritat que ja no he de canviar-me el rostre, si és veritat que practico el poder de la consciència i l'acceptació, si és veritat que puc expressar el que hi ha dins el meu cor, per què estic tan trista?\nA vegades em passa que no sé caminar cap on m’agradaria fer-ho. Tinc ben clar que és el camí del mig el que vull seguir i, de cop i volta, em trobo caminant per un altre indret. Ni m’he adonat de com he arribat allà i desfer el camí ja no és possible. A vegades em passa que veig clarament com els meus actes no s’han entés i poc a poc les paraules s’han trunyellat amb els fets i tot ha esdevingut el contrari del que volia. A vegades em passa que no aconsegueixo explicar res. No suporto la idea que algú cregui que em fic on no em correspon. Hauria de ser més diplomàtica, ja ho sé, ulls, oïda i boca tancades, però aquesta passió que me’n dur aquí i allà i em fa opinar i em fa posicionar-me i em fa reflexionar i em fa comunicar i em fa comportar-me com la mare que no som, aquesta passió, ja dic, em condueix sense fre, em du cap a paranys difícils de conquerir. La meva sensibilitat té ales urticants, la meva energia té cames veloces i nervioses, la meva capacitat de reflexió té aspecte de tiburó martell, el meu cor guerrer em surt, seguit seguit, per la boca. I és que, com deia la cançó, no es pot anar per aquesta vida sent “un cor estés al sol”. Lamento que alguns no m’entenguin. M’obsessiona la incomunicació. Si avui pogués ser inventora, inventaria l’interruptor de la consciència, la màquina de la veritat, el llenguatge sense metàfores i l’escrit sense “entre línies”. A vegades em passa que les flors pesen molt.\nPublicado por Frannia en 23:22 7 comentarios:\nEs mou per la xarxa la idea de recordar una cançó dels anys 70. Com que vaig guaitar a aquest món l'any 1974, difícilment puc incloure cançons d'aquelles que sonaven als saraos o al tocadiscos de l'habitació, així que us poso la banda sonora de la meva infantesa. A que ara enteneu millor algunes coses?\nPublicado por Frannia en 13:22 2 comentarios:\nCau dins les meves mans un article que es titula “Sobre el pesimismo activo” i que m’il·lustra de manera molt clara el que em ronda aquests dies pel cap i, en canvi, em costa tant expressar. Parla, aquesta reflexió, sobre dues maneres oposades d’entendre la vida: l’optimisme infantil o síndrome del neci (i cito: “la improvisación, la negación descarada de sus propios actos, la queja victimista que echa la culpa a otros, la afirmación de que “no pasa nada” o al menos nada grave”) i el pesimisme tràgic, clarament hereu de tota una filosofia occidental antiquíssima que no és més que por a la mort, transformada, en conseqüència, en por a la vida, entesa aquesta, sols, com un seguici de sofriments. La resposta conductual varia clarament des d’orient a occident. La no-acció oriental xoca clarament amb l’ímpetu occidental. Però no vull escriure avui en aquests termes tan amplis i tot i que l’article es recolza clarament en aquestes premisses per fer-ne una crítica política i sociològica d’Espanya, jo el que vull és utilitzar aquesta dualitat de visions per parlar de persones concretes.\nNo hauria de ser un problema que dos necis -un absurdament optimista i un altre injustificadament pesimista- poguessin conviure i compartir. De fet, pens que no sols no hauria de ser un problema, sinó que hauria de ser un incentiu per aprendre un de l’altre, però el que passa és que normalment qui es creu obert de pensament és el més inflexible, qui sent una opinió com una crítica és el primer que jutja, qui vol demostrar llibertat és el que més sofreix quan es sent desvinculat, qui pensa que els altres es mouen per cops de lluna és el que manco seré i cabdal és, i llavors la comunicació i el reencontre es fa difícil, per no dir impossible. Em pregunto com així aquestes diferències són per a algunes persones energia que els atreu i en canvi, per a altres, sols és energia que repel. Potser sigui perquè n’hi ha que sols cerquen el seu propi reflex en els altres, i una energia egoísta –la del propi plaer- els guia arreu. Ho puc entendre, puc veure que la por a morir, a envellir, a sofrir els aboqui dins una espiral aparentment vital en la que l’únic objectiu és atresorar. El que sigui. Dones. Vivències. Experiències. Admiracions. Reptes. Límits. Hores. Però…s’apren alguna cosa de tot això o només es consumeix frenèticament? Tot el que es consumeix sense mesura s’acaba esgotant. Quan s’esgoten il·lusions pròpies, o experiències úniques, se’n cerquen de noves. Però què passa amb les persones? Amb aquells altres éssers, a vegades iguals a vegades diferents? La paraula amistat també es pot atresorar, però els amics, no. S’han d’estimar, s’han de cuidar. Ficats dins una capsa només es fan malbé. Llançats a l’aire també desapareixen.\nJa no t’agrado perquè penses que som diferent a tu. Ja no t’agrado perquè t’expresso el que sent. Ja no t’agrado perquè et poso un mirall davant la cara. Ja no t’agrado perquè molest. Ja no t’agrado perquè no et serveixo. Així ho sent. I tot a saber utilitzar tan bé la paraula, els dos necis erram i parlam en llengües diferents. No oblidis, amic, que a pesar de ser tots siurells diferents, estam fets del mateix material i ben igual ens acabarem rompent.\nPublicado por Frannia en 18:12 2 comentarios:\nLa iniciativa de Jesús M. Tibau de rescatar un escrit seu dels 9 anys, m'ha dut a cercar els dos únics quaderns que tinc guardats de la meva infantesa. Tenia 6 anys i escrivia coses com aqueta: "Dia 23 de marzo de 1981\n¿Cómo se hace una pelota de trapo? Con trapos\n¿Qué te gusta coleccionar? Dibujos\n¿Lees historietas? Sí. ¿Cuáles? Fatin\nCuenta la última historia que has leido\nDe el padre de zipi i zape que pesaba ciento vinte kilos y sus hijos le regalaron una balanza y hacia Futin y se adelgazó y para celebrarlo corrieron toda la familia pero padre de zipi i zape se cayo y lo llevan a son dureta y cuando se peso estava gordo y regañó ha los niños".\nTambé dibuixava aquestes altres.\nEscriptora o dibuixant? Filòloga anglesa està clar que no.\nPublicado por Frannia en 17:33 11 comentarios:\nTreballar amb les mans i fer que un objecte vell agafi el blau de la mar. És això acció? Per actuar no és necessari ser inconscient. Tampoc per trobar-se. I molt manco per guanyar-te l’estimació dels altres.\nActuar pausadament, passa a passa, assaborint les hores, això faig, això he fet avui…\nPublicado por Frannia en 16:59 6 comentarios:


Els magistrats catalans del TC consideren que "l'A por ellos" no té "transcendència constitucional"\nLa Sala Segona inadmet el recurs d'ampara interposat per un col·lectiu d'advocats de Vic\nper Quico Sallés 23 de gener de 2019 18:38\nFinalment, el Tribunal Constitucional evita analitzar si "l'A por ellos" pronunciat per integrants de les forces i cossos de seguretat de l'Estat quan es dirigien a Catalunya pel Primer d'Octubre es pot jutjar com a delicte d'odi. La Secció\nTercera de la Sala Segona del Tribunal ha acordat no admetre a tràmit el recurs d'ampara interposat per un col·lectiu de 17 advocats de Vic que consideraven que la negativa dels jutjats d'instrucció a investigar els fets vulnerava el dret a la tutel·la judicial efectiva. La interlocutòria, de 14 de gener i comunicada el 21, està signada pels magistrats Encarnación Roca Trías, Juan Antonio Xiol Ríos -tots dos catalans- i Pedro José González-Trebijano.\nLa decisió dels magistrats s'argüeix en "no apreciar especial transcèndencia constitucional" que requereixen els fets per admetre a tràmit el recurs. L'empara neix després que els jutjats d'Instrucció de Vic i l'Audiència de Barcelona van arxivar la causa. Els lletrats vigatans van recórrer el mes de juliol davant el TC en considerar que l'arxiu va ser precipitat, sense prou argumentació jurídica i sense practicar cap mena de prova.\nEl recurs es fonamentava en la falta de tutel·la judicial efectiva reconeguda a l'article 24.1 de la Constitució. Els advocats entenien que tant el Jutjat d'Instrucció número 5 de Vic com l'Audiència de Barcelona van vulnerar un procés amb les degudes garanties i al dret a tenir una resolució motiva i a la pràctica de prova proposta i pertinent.\nEls lletrats consideraven que la motivació, en especial de la interlocutòria del 3 de maig de l'Audiència de Barcelona, era "inacceptable jurídicament" perquè no donava cap raó de pes ni argumentació jurídica per descartar la instrucció d'un delicte d'odi perpertrat per aquells que proferien l'expressió "a por ellos". De fet, recorden que els magistrats de l'Audiència van rebaixar l'expressió a un "cant esportiu".\nEls advocats entenien que es complien tots els requisits d'un delicte d'odi perquè fou una expressió "realitzada en un context social i per i davant de membres de la policia, cossos degudament armats, i amb conseqüent capacitat real i físicament de donar compliment a la finalitat que perseguien les expressions denunciades". Concretament interpretaven que els destinataris de les expressions denunciafes era un "grup de persones i a més plenament identificat, tant per la seva ideologia com per la seva ubicació territorial". Unes expressions "aplaudides i amb el suport dels propis cossos de seguretat de l'estat i pels propos responsables polítics del govern".\nEl recurs retria a la justícia ordinària que titlli l'expressió de cant esportiu atès el context amb què es va pronunciar. "No és el mateix dir que algú va agafar un ganivet mentre estava agafant una altra ersona amenaçant-la de mort, que dir que algú va agafar un ganivet per tallar una barra de pa", descrivia el recurs. "El fet d'agafar el gavinet és el mateix. Això és evident. Però també ho és que jurídicament el fet no es considerarà igual en un o altre cas, sembla també més que evident", conclouen.\nAixí mateix remarcaven el "context especialíssim que es va viure a Catalunya" i lamentaven que no s'haguès practicat cap mena de prova i s'haguès vulnerat així el dret a la tutel·la judicial efectiva. A més, es queixaven que les interlocutòries d'arxivament no havien fet cap mena "d'anàl·lisi substantiu" i sí "degradació de la importància de l'expressió" sense més valoració que la personal.\nUna imatge de l'A por ellos | youtube


Vilalta veu "molt difícil" arribar a un acord amb el PSOE abans del 19 de desembre Vilalta veu "molt difícil" arribar a un acord amb el PSOE abans del 19 de desembre\nVilalta veu “molt difícil” arribar a un acord amb el PSOE abans del 19 de desembre\nLa secretària general adjunta d'ERC afirma que activar la via política implica "desactivar la via repressiva"\nLa secretària general adjunta d’ERC, Marta Vilalta, ha assegurat que és “molt difícil” que hi hagi un acord amb el PSOE abans del 19 de desembre. En una entrevista a l”Ara’, Vilalta ha afirmat que tant el congrés que celebren els republicans el cap de setmana del 21 de desembre com, i especialment, el pronunciament del Tribunal de Justícia de la Unió Europea (TJUE) sobre Oriol Junqueres afecten el calendari i que actualment s’està “lluny de l’acord”. En tot cas, ha dit que caldria “un moviment molt ràpid” del govern espanyol per fer-ho possible però ha insistit que ERC no té pressa i que “l’important no és un acord ràpid sinó que sigui ferm i amb compromisos clars”. D’altra banda, ha afirmat que activar la via política implicar “desactivar la repressiva”.\nVilalta ha afirmat que en les negociacions amb el PSOE han pogut constatar que “van seriosament” i que “hi ha una certa voluntat d’anar avançant”. Ha reconegut que no esperaven aquest escenari després de la campanya del 10-N que va portar a terme el líder socialista Pedro Sánchez però ha explicat que l’aritmètica els ha donat aquesta oportunitat. “I, per tant, l’hem d’aprofitar”, ha afegit.\nLa republicana ha assegurat que “és possible construir un instrument per canalitzar la solució” tot i que reconeix que no es conformaran amb un intent. La secretària general adjunta ha reclamat una taula de negociació amb un compromís explícit amb quatre potes: “que sigui bilateral entre governs, que es pugui parlar de tot, que hi hagi un calendari i unes garanties de compliment”.\nA més, ha assegurat que cal que vagi acompanyar de desactivar la via repressiva: “Només que cessi na mica la repressió valdrà la pena. Volem que cessi del tot, però hem d’activar aquesta via política”.\nSobre les discrepàncies amb JxCAT, Vilalta ha assegurat que ERC va a Madrid per “pactar una solució democràtica, per posar-la al servei del país” i ha assegurat que no s’està parlant de pressupostos en les negociacions. “Nosaltres no som aquí per pactar investidures o facilitar governs sinó per ser útils i activar la taula de negociació. Si som capaços de fer-ho després ja parlarem de la resta”, ha declarat.\nPer últim, ha reconegut que els agradaria “una votació coordinada i consensuada” de l’independentisme.


Pàgina inicial > Materials acadèmics > Resultats de la cerca: Pineda i Herrero, Pilar\nMaterials acadèmics 43 registres trobats 35 - 43 anar al registre: La cerca s'ha fet en 0.01 segons.\n4 p, 29.6 KB Pedagogia laboral  / Pineda i Herrero, Pilar (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Pedagogia Sistemàtica i Social) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències de l'Educació\n5 p, 30.3 KB Economia de l'Educació  / Pineda i Herrero, Pilar (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Pedagogia Sistemàtica i Social) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències de l'Educació\n2 p, 20.3 KB Pedagogia del Lleure  / Pineda i Herrero, Pilar (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Pedagogia Sistemàtica i Social) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències de l'Educació\n4 p, 19.9 KB Pedagogia laboral  / Pineda i Herrero, Pilar (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Pedagogia Sistemàtica i Social) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències de l'Educació\n3 p, 18.1 KB Pedagogia laboral  / Pineda i Herrero, Pilar (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Pedagogia Sistemàtica i Social) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències de l'Educació\n3 p, 16.6 KB Pedagogia laboral  / Sarramona, Jaume ; Pineda i Herrero, Pilar (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Pedagogia Sistemàtica i Social) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències de l'Educació\n4 p, 18.6 KB Pràctiques I  / Pineda i Herrero, Pilar (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Pedagogia Sistemàtica i Social) ; Casal, Quin ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències de l'Educació\n2 p, 13.5 KB Pràctiques I  / Pineda i Herrero, Pilar (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Pedagogia Sistemàtica i Social) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències de l'Educació\nMaterials acadèmics : 43 registres trobats 35 - 43 anar al registre:


Bloc de l'AMPA de l'Escola Napoleó Soliva: Assamblea General Ordinaria 26/01/2012\nde l'Escola Napoleó Soliva\nAssamblea General Ordinaria 26/01/2012\nEl passat dijous dia 26/01/2012 es va celebrar una Assemblea General Ordinària de AMPA de l'Escola Napoleó Soliva, que va tindre lloc a les 19.15 h a l'aula d'audiovisuals. Els temes a tractar van ser els següents:\n2. Estat de comptes i memòria d'activitats.\nEs va adjuntar un full amb les quotes dels llibres socialitzats. Aquests diners es previst invertir en renovar els llibres que estan en molt mal estat i crear un stock de llibres socialitzats per als nous alumnes que s’incorporin a l’escola.\nTambé es podien veure els moviments del compte de l’AMPA; el saldo inicial al curs 2010/11 els ingressos i despeses i el saldo per aquest curs 2011-2012.\nDes de l’any passat, en que es va crear la nova junta de l’AMPA, s’han organitzat i/o complementat diverses activitats a l’escola, com la festa de Carnestoltes, la festa de fi de curs, el llapis d’or i d’altres, i com que totes aquestes van tenir una gran aprovació per part dels nens/es, pares i mares i escola, la idea és tornar a organitzar-les enguany, a part de activitats organitzades anteriorment.\nAmb els diners d’aquest any s’ha pensat invertir en: Festes a l'escola; Subvencions d'excursions; Subvenció del curs de natació dels alumnes de 3er.; Subvenció d'agendes dels nens de primària; Orles dels alumnes de 6è; Llapis d'Or.\nEs va portar a votació una proposta per part de l'AMPA de invertir en més compra de llibres amb els diners estalviats que té l'AMPA. Aquesta proposta va ser posposada per poder fer una enquesta de caràcter general a tots els pares de l'escola mitjançant una notificació/votació per escrit.\n3. Proposta horari intensiu i sisena hora.\nL’escola recentment a fet arribar a tots els pares un full per fer un sondeig per aconseguir o no una jornada intensiva ja que a totes les escoles de Blanes se’ls a suprimit la sisena hora, excepte al nostre centre, i aquestes, ja que fan 5 hores, les volen fer intensives. Es va fer aquest sondeig per recolzar a les demés escoles del poble. Aquestes mesures no es poden portar a terme a la nostra escola degut a que som un centre CAEP i no tenim el mateix règim que el reste d'escoles de Blanes.\nPer altra banda la FAPAC (Federació d’Associacions de Pares d’Alumnes) està fent també una recollida de signatures per què a tots els centres es concedeixi la sisena hora per no discriminar cap nen/a.\nDe moment no se sap que passarà, però el més probable es que es segueixi amb els horaris que tenim actualment.\n4. Actualització Estatuts de l'AMPA.\nEs van aprovar els nous estatuts de l'AMPA, que segons el FAPAC es tenien que actualitzar en diversos punts.\n5 . Informacions diverses i torn obert de paraules.\nEs va demanar que es presentessin les persones involucrades a l'AMPA i al Consell Escolar.\nEs va preguntar si hi ha la possibilitat que els pares puguem anar a les excursions dels nostres fills. Es va comunicar que l'escola no deixa, però que podien fer la proposta.\nEs va preguntar sobre les colònies, que hi ha nens que no les han tingut. Varen dir que el fet de fer colònies només depent del professorat, si vol o no agafar aquesta responsabilitat, ja que ells no estan obligats.\nPublicat per AMPA Napoleó Soliva a 21:19\nAdreça electrònica: ampa.napoleosoliva@hotmail.com\nHorari d'atenció als pares:\nDimarts de 9:30h a 11:00h\nFESTA CARNAVAL 2012\nFesta de Carnestoltes 2012


Els estudiants procedents de la Unió Europea van generar l'any passat nou milions d'euros al mes per al mercat del lloguer. Són dades de Uniplaces, que sosté que el 2015 van arribar al nostre país 30.000 estudiants europeus, una xifra que es manté estable amb el pas dels anys i que permet mobilitzar el lloguer durant els mesos acadèmics.\nPer regions, Madrid, Catalunya i la Comunitat Valenciana van ser les comunitats que més estudiants van rebre, prop de 18.000. Per volum de negoci, Madrid va obtenir tres milions d'euros, Catalunya una mica més de dos i València mica més d'un. L'immoble més sol·licitat per aquests estudiants van ser els habitatges de tres habitacions en els casos de Madrid, Barcelona, Granada, Sevilla, Saragossa, Múrcia i Còrdova.


Actualizada 13/02/2017 a las 17:37\nAl Lliure de Gràcia\ns’hi ha representat l’obra\ndel dramaturg austríac Thomas Bernhard. A escena, Mercè Arànega fa el paper de Vera, una dona vella en cadira de rodes que manté una sublim sobrietat gestual: parla amb les mans, amb els ulls; manté una lucidesa pugnaç. Al seu costat, Marta Angelat representa una germana xerraire que sempre té una dita de son pare als llavis. Atresora el llegat patern. Desa, oculta el passat nazi del germà gran.\nDividida en tres actes, (el segon conclòs amb un vídeo extremat de Lukask Twarkowski, amb música estrident) l’obra, d’inconfusible estil, introdueix l’espectador pacient –la representació és d’una gran lentitud– en l’opressiu clima familiar de tres germans. El tercer, i principal, és el senyor Rudolf, president de l’Audiència a punt de jubilar-se. El pretext és una efemèride secreta, clandestina i anual: la commemoració de Heinrich Himmler, un dels capitostos del nazisme.\nLa gràcia de l’obra és la creixent comprensió del que s’esdevindrà: dos germans d’antiga filiació nazi conviuen una bombolla mental closa i autocomplaent en què les relacions amb els altres, que pensen distint, s’ha fos. O, si més no, la magnífica escena final ho subratlla amb deliberada intenció.\nés una mostra mot fina de la tasca dels actors –magnífic Pep Cruz tentinejant en una borratxera metafísica!\nUna de les crítiques més sagaces apunta cap a la suposada sensibilitat musical dels comandants nazis, cosa que es desmentida per Vera, i et fa somriure. Pot ser llegida com una crítica a l’amnèsia històrica que propugnen els moviments totalitaris –el feixisme de diversa coloració i matisos; també pot ser llegida com una forma de relació psicològica tòxica de dependència verinosa i sentimentaloide. Es dedueix que les dues germanes, tant Vera, postrada en una cadira de rodes des dels darrers bombardeigs americans, com Clara, la germana parladora, la que s’encanta davant les foteses i no sap mirar de fit a fit l’horror dels camps de concentració, són dependents de Rudolf, el flamant jutge impecable, i d’un passat nazi florit però esborrat, paradoxalment, a les carboneres de la clandestinitat durant deu anys per tal d’ocultar-se als judicis .\nMirada a una família nazi alemanya, des del moll de l’os de la derrota. Una fotografia que mostra una ciutat alemanya assolada pels bombardeigs i que, a la vegada, es torna un emblema familiar en què miren tots dos amb posat boví i la mirada buida.


El Centre Històric de Manresa engega una campanya per reivindicar els seus atractius - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEl Centre Històric de Manresa engega una campanya per reivindicar els seus atractius\n"Al Centre Històric tenim de tot. Qui en dóna més?" té per objectiu contribuir a capgirar una percepció esbiaixada sobre la realitat de la Manresa antiga\nredacció | manresa 13.07.2016 | 15:56\n5.650 veïns i veïnes, 68 carrers i 25 places... Però també 3 teatres, 26 restaurants, 43 botigues de menjar, 60 botigues de roba i 87 establiments d´altres tipus, 25 apartaments turístics, un hospital, un alberg, 21 perruqueries, 9 farmàcies... A banda dels principals elements de patrimoni històric i monumental de la ciutat. Tot això es troba físicament al Centre Històric de Manresa, i totes aquestes dades, entre altres, apareixen a la campanya "Al Centre Històric tenim de tot. Qui en dóna més?", que posa en marxa l´Ajuntament de Manresa.\nL´alcalde de Manresa, Valentí Junyent, juntament amb el Comissionat del Centre Històric de Manresa, Adam Majó, que ha ideat la proposta, n´han fet la presentació aquest migdia a l´Ajuntament.\nLa campanya neix per explicar, tal com ha fet el Comissionat des que va començar a treballar, que aquest àmbit de la ciutat, que consta del Barri Antic, un tram de les Escodines i un tram de Vic-Remei, no tant sols és el més monumental, el més bonic i el més icònic de la ciutat, sinó que és, també, el que disposa d´una oferta cultural, d'equipaments i comercial més extensa i variada.\nAmb aquesta campanya, l´Ajuntament vol posar dades sobre la taula que demostrin que cap altre sector de la ciutat pot competir en atractius amb el Centre Històric. Perquè el què sí que es constata és que hi ha una percepció esbiaixada sobre la realitat de la Manresa antiga i que aquesta visió injustament negativa és el principal obstacle a l´hora de solucionar alguns del problemes reals i a l´hora de reforçar el paper central del barri vell a la ciutat i a la comarca.\nLa campanya se centra principalment en l´edició de cartells, que es col·locaran en establiments de la ciutat, en cartelleres municipals (mupis) i altres espais publicitaris i mitjans. La imatge mostra una ruleta i xifra el nombre d´equipaments de tota mena de què disposa el Centre Històric. La voluntat no és fer una radiografia exacta i amb precisió absoluta, però sí fer obrir els ulls sobre la quantitat d´atractius que concentra el Centre Històric, potser sense que els propis manresans en siguin del tot conscients.\nEl Centre Històric té problemes singulars, i per això l´Ajuntament considera s'han d'abordar de forma singular, però aquests problemes tenen més a veure amb el potencial, amb allò que podria ser i encara no és, que amb la realitat objectiva que és, ara ja, molt potent.\nEn la presentació d´aquest migdia, l´alcalde de Manresa, Valentí Junyent, ha assegurat que la campanya reforma "l´aposta que ha fet aquest govern pel Centre Històric, ja des de l´anterior mandat, però en l´actual encara més, amb la figura del Comissionat". Per a l´alcalde, accions d´aquest estil serveixen per posar en valor el Centre Històric, "refermant tot allò que de fet ja s´ha començat a capgirar". Junyent creu que cal seguir treballant per millorar el barri i la percepció que en tenen els seus propis habitants i també la resta de ciutadans.\nL´alcalde ha recordat actuacions estratègiques que ja s´han començat a fer o es faran properament, com les obres al Museu Comarcal i l´entorn, i les dels Antics Jutjats per acollir dependències de la Generalitat. També ha esmentat les obres en carrers com Sobrerroca i Joc de la Pilota i entorn, i actuacions de menys abast però importants per a les persones que viuen al barri i que contribueixen a "reforçar el canvi de tendència que es va notant i que ha de tenir encara més força i contundència".\nPer la seva banda, el comissionat Adam Majó ha afirmat que "el Centre Històric no és un malalt terminal, com diu algú", sinó que és una zona que té problemàtiques però alhora és "la més dinàmica i viva de la ciutat". Majó considera que els problemes del barri són producte justament de la seva història: "el parc d´habitatges, els espais són antics i cal fer un sobreesforç per adaptar-lo a les necessitats del segle XXI, però alhora aquesta història és un signe de distinció i un gran potencial". Per tant, el Comissionat creu que el Centre Històric és "un diamant en brut, que si el treballem lluirà més".\nEn aquest context, ha afirmat Majó, la campanya neix per posar en valor que "el Centre Històric és viu, amb una oferta cultural o comercial de gran rellevància. Ho hem explicat amb números, fàcils d´entendre, i que estem convençuts que en alguns casos sorprendran, perquè sovint no som prou conscients de la xifra d´equipaments que concentra el Centre Històric". El Comissionat ha remarcat el fet que la campanya "no pretén ser una radiografia exacta del que hi ha al barri, que a més és viu i canviant. Si hi ha aportacions seran benvingudes. Hem mirat de ser exhaustius, però poden faltar-hi coses, perquè hi ha molta diversitat".\nLa pretensió és també, segons ha explicat Majó, és "provocar debat i reflexió", i també contribuir a "recuperar l´orgull de viure o treballar al rovell de l´ou de la ciutat".\nSessions monogràfiques sobre diverses temàtiques del Centre Històric\nParal·lelament a aquesta campanya, el Comissionat del Centre Històric ha començat a organitzar sessions monogràfiques sobre temàtiques diverses vinculades amb aquest sector de la ciutat, obertes a la ciutadania, i amb la participació de tècnics municipals i experts o persones coneixedores dels diversos àmbits.\nLes primeres sessions d´aquest cicle seran:\n-Enllumenat al Centre Històric: Els diversos sistemes d´enllumenat que conviuen al barri, normatives, característiques, percepció dels veïns, propostes de millora... Hi participaran responsables polítics i tècnics municipals de l´àrea de Xarxes i Eficiència Energètica. Tindrà lloc a final de setembre.\n-Cooperatives d´habitatge. Amb exemples de diverses experiències d´aquest tipus. Tindrà lloc a final d´octubre.\nD´altra banda, també per al setembre s´està preparant un Itinerari poètic per terrats del Centre Històric, espais de gran valor però lògicament lluny de l´abast de la gent pel fet de ser majoritàriament privats. Igualment, s´està començant a gestar la idea de crear una Fira de Joieria d´Autor al Centre Històric.\nComissionat, cinc mesos de feina\nEl nou Comissionat del Centre Històric va prendre possessió del càrrec l´1 de febrer passat. Es tracta d'una figura de nova creació, de lliure designació, prevista en els acords entre els grups polítics que actualment formen el govern municipal. La creació d´aquesta figura era una prioritat de l'equip de govern municipal i responia a la voluntat de fer actuacions adreçades a continuar recuperant el Centre Històric de la ciutat.\nLa feina d´Adam Majó té com a principals eixos de treball l´habitatge, l´activitat econòmica, la situació social i l´espai urbà. Majó ha començat a treballar de manera transversal, en contacte amb totes les àrees, i també en col·laboració amb les entitats i agents que treballen per millorar les condicions del Centre Històric.\nEl Comissionat treballa en projectes en diverses línies i en la roda de premsa d´avui també ha aprofitat per fer balanç de la feina:\n-Omplir buits. Es tracta de buscar i donar ús a edificis buits, començant pels que estan situats en punts estratègics i que tenen caràcter singular i valor patrimonial. Destaquen en aquest àmbit les obres iniciades al Museu Comarcal, i les que hi ha previst iniciar als Antics Jutjats. El Comissionat ha explicat que "al llarg d´aquest mandat esperem també donar bones notícies per a sectors com la reforma, l´Anònima o la Fonda de Sant Antoni, entre altres".\n-Millores en l´espai públic. Promoure actuacions com enderrocs, creació i esponjament de l´espai públic, etc. Destaquen l´obertura d´un nou espai públic a la Muralla, la nova plaça que s´està obrint en aquest moment entre els carrers Mel i Urgell, "molt ben rebuda pels veïns"... intervencions "que no llueixen tant però són necessàries" al paviment en sectors com la plaça Gispert, Valldaura o carrer Sant Francesc, i la intervenció en fase d´estudi per obrir el passatge Aiguader, a les Escodines.\n-Potenciar els itineraris comercials i de passeig del Barri Antic, sobretot als sectors de carrer Sant Miquel, Sobrerroca i Alfons XII. Amb millores a la il·luminació, definició d´itineraris escolars, potenciament de les activitats a la Plaça Major, etc. El Comissionat destaca en aquest sentit l´auge de noves activitats a la plaça i també en l´eix que forma amb el Parc de la Seu, un sector (plaça i parc) en què "totes les activitats que s´han organitzat han tingut un èxit notable". També ha esmentat les prop de deu obertures d´establiments comercials dels darrers dos mesos al Centre Històric, cosa que demostra una certa revifalla de l´activitat comercial al sector.\n-Habitatge. Sobretot pisos vells que necessiten rehabilitació, a través de fórmules diverses (masoveria urbana, intervenció pública directa, acords amb propietaris...). En aquesta línia, Adam Majó explica que s´ha percebut cert interès darrerament pe part del sector privat, que es treballa per incentivar la creació de cooperatives d´habitatge, i que s´està estudiant crear ajuts a la rehabilitació, en funció del pressupost disponible.\n-Percepció. El Centre Històric té un problema de percepció negativa i el Comissionat treballa per revertir-la de dues maneres: generant notícies positives, i destacant els avantatges de viure o treballar al Centre Històric. La presentació de la campanya d´avui o el concurs de guarniment floral als balcons que va tenir lloc aquesta primavera són exemples d´aquesta línia de treball.\nA el Centre Històric


Llorenç | Voltant pel món\nArxiu de l'autor: Llorenç\nS’apropava un nou Bailando entre montañas, així que amb la Enora, la Gea i en Miguel vam quedar el dia de Reis per anar a Braojos, aquest cop per resseguir finalment la via del tren. Arribàvem a Braojos amb un dia assolellat … Continua llegint →\nUna nova edició del Bailando entre montañas s’apropava, així que vaig voler anar de nou pels voltants de Braojos per trobar una bona ruta. Aquest cop, però , vaig seguir uns pocs kilòmetres amb el cotxe fins a La Acebeda. Al poble vaig … Continua llegint →\nLa Inés havia organitzat un concert d’uns portuguesos a Salamanca: Cinda Zunda. Des de Madrid vam organitzar dos cotxes per anar a conèixer la gent que es comença a iniciar en el bal folk i de pas descobrir la ciutat … Continua llegint →\nAmb el David havia quedat pendent seguir el Camino. Aprofitant de nou els dies de la Setmana Santa vam voler continuar uns dies més, aquest cop acompanyats d’en Raul i en Toni. Dia 0: Ens vam reunir els quatre a … Continua llegint →\nCurs d’alpinisme bàsic a Navacerrada i Cotos\nDesprés d’un temps donant-li voltes vaig inscriure’m a un curs d’alpinisme bàsic. Aquí aprendria a utilitzar el piolet i els crampons i conèixer gent que com jo començava en aquest “mundillu”. El dissabte anterior havíem intentat fer el curs però la meteorologia no ens ho … Continua llegint →\nFolqué? organitzava un cap de setmana de ball folk i senderisme. Vaig tenir el plaer d’encarregar-me de la part de senderisme, definint les excursions a fer dissabte i diumenge. Divendres havíem arribat a la casa i després del sopar vam estar … Continua llegint →


La Ribera d'Ebre participa en un seminari per fomentar la igualtat dels immigrants\nTècnics del Consell Comarcal de la Ribera d'Ebre han participat en el primer seminari transnacional del Projecte Equal Incat Urbà-Rural, d'igualtat d'oportunitats de famílies immigrants a Catalunya. El primer seminari transnacional del Projecte Equal Incat Urbà-Rural va comptar amb la participació de tècnics italians, anglesos i catalans, responsables de diferents estudis, investigacions i línies d'actuació en matèria d'integració d'immigrants.\nEl tema del seminari va ser "Les estratègies de comunicació per visualitzar el fenomen de la immigració" i va fer especial esment en la necessitat de transmetre valors i missatges positius d'aquest fenomen a través dels mitjans de comunicació. En el decurs de les intervencions es va posar de manifest que la imatge que transmeten dels immigrants i de la immigració els mitjans de comunicació dels països esmentats sovint destaca factors que provoquen el rebuig de l'immigrant entre la població autòctona. El Projecte Incat Urbà-Rural, d'igualtat d'oportunitats per a famílies immigrants en zones urbanes i rurals de Catalunya, disposa de finançament de la iniciativa europea Equal i es fixa objectius com la integració sociolaboral de les persones immigrants a través d'un dispositiu d'inserció. El programa pretén afavorir un marc de desenvolupament de les empreses d'economia solidària en el món rural i un clima d'opinió favorable respecte als valors de pluralitat i diversitat cultural que ajudin a la cohesió social del territori. A més, també vol desenvolupar una acció transnacional que faciliti la creació de productes comuns per a l'impuls de l'economia solidària i la integració de persones immigrants.


pep brocal: 2011\nAra mateix, l'Olaf és a Taiwan! Però va venint amb pas segur..., i si fa no fa a mitjans d'abril arribarà a casa nostra. Us en mantindrem al dia!!!\nSinopsi: un matí, l'Olaf i tres amics conills surten de pícnic, alegrement, cap al bosc. Però un caçador terrible i sense pietat se n’emporta tres per menjar-se’ls. Sol, trist i desemparat, l'Olaf no sap què fer, i la nit l’enxampa lluny del cau. De sobte, veu caure del cel un objecte en flames i tot dóna un gir inesperat: es desplegarà una aventura plena de sorpreses, naus espaials, robots, raigs làser, inundacions, cops de puny i truites de patates!\nHo publica MAMUT, el segell de Bang Ediciones per a més petits.\nat 5:29 5 comments\nJa no teniu excusa!!! Fins a finals de juliol podr...


Malgrat Turisme > Blog > Noticies > Festes d’estiu a Malgrat de Mar\nL’origen de la Festa Major de Sant Roc l’hem de buscar al segle XVII quan la pesta bubònica feia estralls entre la població que no trobava recursos per guarir una malaltia tan greu i contagiosa. Així que, com que res funcionava, es van encomanar a Sant Roc, i per guanyar-se el seu favor, el poble va instaurar les seves festivitats en honor a Sant Roc. D’aquest origen religiós i històric, les festes de Sant Roc només en conserven una recreació històrica al Casc Antic anomenada La Festa dels Empestats, organitzada per diverses entitats del poble i per l’Ajuntament de Malgrat de Mar. Consisteix en una visita nocturna guiada i dramatitzada sobre els anys de la pesta bubònica i encomanament a Sant Roc.\nEnguany, la Festa Major de Sant Roc s’inicia el dia 9 d’agost amb la Tabalada, cercavila i repic de timbals a càrrec de la Colla de Diablesratpenatsinfernals, que també s’encarregaran de fer el pregó, juntament amb l’Agrupació Sardanista Malgratenca La Barretina i la Colla de Geganters de Malgrat de Mar.\nLa Festa Major de Sant Roc seguirá l’endemà amb la Cercavila de Gegants i el Concurs Infantil de Dibuix i Pintura. El dia 11 d’agost, els malgratencs acolliran una encantadora Trobada de Motos antigues i per la nit, una de les cites més esperades de l’estiu a Malgrat de Mar: La Cantada d’Havaneres i rom cremat a càrrec dels Havàname, Les Anxovetes i Els Cremats, a la Platja del Centre.\nI no serà per concerts! Durant la Festa Major de Sant Roc a Malgrat de Mar, s’han organitzat nits musicals de diferents estils i registres. El dia 13, l’estil serà jazzístic amb els Men in Swing Jazz Band; el dia 14, és el torn del Country Folk amb The country revival farmers; el 16, serà el dia de l’Orquestra Selvatana, i a Barraques, Gertrudis, Zoo i Sr. Peix; i el dia 18, per arrodonir les nits musicals, tindrem, d’una banda, el concert de la Coral Atzavara de Malgrat de Mar, i de l’altra, la Gumbo Jass Band al vespre, amb els que podràs demostrar les teves habilitats pel Swing. Tot això sense anomenar les activitats musicals infantils, que també tenen la seva importància a la Festa Major de Sant Roc.\nEt sembla un bon programa de Festa Major? Doncs encara falten un munt d’activitats i events que la població de Malgrat de Mar organitza per la festivitat de Sant Roc. Tindrem la Segona pedalada infantil el dia 18, els Focs d’Artifici el dia 16, la Jornada dels Maduixots (els Castellers de l’Alt Maresme), el Cinema a la Fresca a Can Campassol, el dia 15… i moltes més activitats! Ah, i per posar-hi la cirereta, aquest any, s’organitza un Concurs Instagram a Malgrat de Mar: només cal que et facis una fotografia a la Festa Major de Sant Roc amb #strocmalgrat19 i podràs guanyar un Ipad!\nVine a Malgrat durant la Festa Major de Sant Roc i veuràs un poble actiu, emocionant i que et farà sentir viu!\nTags: barraques, castellers, concurs de dibuix, festa major, festes, gegants, gertrudis, malgratdemar, nits musicals, orquetsra selvatana, sant roc, sardanes, senyor peix, summer moguda, tradicions, zoo


Vorejant els limits, premi Carlemany de foment de la lectura 2015 | Sala infantil i juvenil Biblioteca Joan Triadú de Vic\nVorejant els limits, premi Carlemany de foment de la lectura 2015\nL’autor barceloní Jordi Ortiz ha estat guardonat amb el 5è Premi Carlemany de foment de la lectura per la seva obra Vorejant els límits, un recull de 29 contes que exploren possibles futurs propers. L’autor vol reflexionar cap a on va la societat d’avui en dia i per això pren situacions habituals de present i imagina cap a on poden evolucionar en un breu espai de temps.\nAquest premi l’organitza el govern d’Andorra i està dotat amb 10.000 euros i la publicació de l’obra a l’editorial Proa. El que fa característic aquest guardó és la manera com es decideix l’obra guanyadora. Un comité selecciona tres obres finalistes d’entre les presentades al premi i un jurat format per nois i noies de catorze a setze anys que estudien a escoles andorranes decideixen finalment l’obra guanyadora. Enguany s’hi han presentat 26 originals.\nJordi Ortiz és un autor molt prolífic que ha escrit per a diversos públics. Entre els seus llibres hi ha contes infantils, novel·la juvenil i novel·la d’adults i també ha explorat diversos gèneres com el policíac o la ciència ficció.\nTagged: Jordi Ortiz, Premi Carlemany de foment de la lectura, Vorejant els límits\n← Laboratori d’experimentació lectora: Avui és un bon dia per canviar el món\nBusquem l’home dels nassos en imatges →


Altafulla salda la millor diada de les Cultures\nEls verds revaliden la torre de 9 però fan llenya amb el pilar de 8. La Vella s’ha apuntat la tripleta màgica, els Xiquets de Tarragona el primer castell de 9 descarregat i la colla local, la clàssica de 7. Tot plegat després que la diada ha començat amb retard per culpa de les ambulàncies.\nUna hora i mitja. Aquest és el retard amb què s’ha donat el tret de sortida de la diada de les Cultures d’Altafulla. Els serveis sanitaris contractats no s’hi han presentat i han acabat comptant amb dues altres ambulàncies a corre cuita. Cares llargues i desencís pel futur de la diada entre els castellers, però finalment l’espera ha valgut la pena.\nEls verds descarreguen la quarta torre de 9 amb folre i manilles de l’any (Foto CDV)\nAixò sí, els Castellers de Vilafranca han descartat l’estrena del 3de9 amb folre i agulla i els ha obligat a canviar de plans. Han obert amb un 3de9f que servia per prendre el pols a la colla després de tanta espera, i el castell, amb aliniació del de 10 pisos, ha acabat obert a terços i quarts, controlat de dalt a baix però un pèl remenat. Els vilafranquins no han renunciat a la torre de 9, que avui ha exhibit molt millor cara tant a nivell de folre i manilles com de tronc, malgrat treballar-la durant la baixada però conservant bones mides. El 4de9f, força lleuger de pes i amb algunes estrenes, ha tancat la seva tercera ronda, i malgrat el cansament acumulat, han apostat pel pilar de 8 amb folre i manilles. Un pilar que fins l’aleta s’ha hagut de defensar, com és habitual, però a la baixada ha acabat abocat i finalment ha cedit. És la primera llenya d’uns verds en aquesta temporada quan havien enllaçat ni més ni menys que 16 pilars de 8 descarregats consecutius, l’últim carregat va ser precisament fa 2 anys a Altafulla.\nLa Vella s’apunta una altra tripleta màgica\nSumen castells de 9 pisos en els seus màxims compromisos, i sinó, també, com dissabte passat a l’interior d’un hotel. Els rosats han apostat per la tripleta màgica, iniciant la diada amb un 3de9f que també fa olor a 3de10, tant per la lleugeresa del castell com pels components del segon pis, que podrien ser perfectament els terços d’un hipotètic castell de 10. El 3, si bé en algun moment s’ha treballat, s’ha descarregat sense problemes. Han completat l’actuació amb el 4de9f i el 5de8 amb facilitat, i per acomidar-se han completat el primer pilar de 7 amb folre de l’any, que recordem només va ser coronat per Sant Joan.\nNo volem acabar de comentar l’actuació dels rosats sense esmentar la prèvia gens encertada que havíem pronosticat, nosaltres i altres mitjans, malgrat advertíem que no hi havia (com és habitual) cap anunci oficial per part dels seus responsables tècnics.\n3de9f de la Colla Vella dels Xiquets de Valls (Foto: CVXV)\nEls Xiquets descarreguen el primer castell de 9 de l’any\nEls Xiquets de Tarragona arribaven amb la moral de la colla tocada i necessitaven una diada com la d’avui. Segurament encara no estan en la seva millor versió però han estat efectius amb els seus castells. D’entrada amb el 3de8, que necessita rodar pels canvis introduïts en els darrers dies abans de tornar a encarar-lo de 9. En segona ronda han portat a plaça el 4de9f per primer cop en aquesta temporada, que s’ha mostrat nerviós de principi a fi. S’ha anat desquadrant a mida que avançava l’execució i els ha obligat a defensar-lo al límit, però finalment l’han completat. Un altre 2de8, amb folre reduït, ha servit per completar la seva actuació, que podrien haver arrodonit amb el pilar de 6 que han desmuntat amb el quart col·locat, ja que no s’han trobat còmodes des de l’inici amb un mal encaix entre la pinya i el segon.\nEl 4de9f dels Xiquets de Tarragona és el primer castell de 9 descarregat de la seva temporada (Foto XdT)\nClàssica de 7 de la colla local\nLa colla local, els Castellers d’Altafulla, han brodat la primera clàssica de 7 de l’any, gràcies a uns solvents castells de 7, un 3de7 molt segur per començar i el primer 4de7 descarregat del curs que si bé s’ha treballat no ha ofert cap tipus de resistència a la colla. En tercer lloc ha arribat la torre de 6 però el pilar de 5 de comiat els ha quedat en intent.\nPrimer 4de7 de l’any dels Castellers d’Altafulla\nArticle anteriorUn grapat de castells de 8 per celebrar el quart aniversari dels Castellers de Berga\nProper articleAltafulla, Torredembarra i el Poble Sec al Va de Castells


Abisko Tours - Cristina Masferrer\nDesenvolupament de pàgina web per un marketplace de tours i activitats a Suècia\nAbisko Tours és un portal web on es poden reservar activitats i tour per fer a Abisko, Suècia. Diferents proveidors poden entrar els seus tours al marketplace i aquests, segons la temàtica, es classifiquen en diferents llistats totalment automatitzats.\nEn aquest projecte hem centrar la majoria d’esforços en el posicionament a Google i les conversións per tal de poder competir amb webs que porten més de 5 anys en funcionament. El SEO tècnic ha tingut un paper molt important a l’hora de desenvolupar el codi i els textos de la web.\nPer millorar el posicionament a Google hem utilitzat els Rich Snippets de Google, que mostren la valoració que els clients deixen a Google i a TripAdvisor. Per aconseguir més opinions, hem dissenyat targetes de visita amb un QR per redirigir els clients a les webs per deixar la seva opinió just després de fer el tour o activitat.\nElementor PRO · Rank Math Pro · JetEngine PRO · WP Reviews Pro


Balaguer començarà aquesta setmana les vacunacions a la població general | Lleida.com\nAquesta setmana començaran a Balaguer les vacunacions contra la Covid-19 a la població en general. Es faran els dies 24 i 25 de febrer, és a dir, aquest dimecres i dijous, es començarà per les persones de més edat a menys i hi podran anar totes aquelles a les quals el CAP hagi avisat prèviament. En concret, les primeres a vacunar-se seran les persones majors de vuitanta anys i amb problemes de mobilitat reduïda.\nPer facilitar les vacunacions i l'aparcament de cotxes a les persones o acompanyants els dies de vacunació, la Paeria habilitarà la plaça de darrere del Teatre. El control d'aquest aparcament es farà en forma de targeta que l'usuari haurà de posar en un lloc ben visible al cotxe.\nAquesta és una mesura inicial perquè tenint en compte que les vacunacions s'allargaran fins a l'estiu, la Paeria de Balaguer i el CAP de Balaguer estan valorant d'ubicar el lloc de vacunacions a un altre indret diferent al Teatre Municipal. Mentre no es prengui una decisió, però, les vacunacions tindran lloc al vestíbul del Teatre, segons ha confirmat a Ràdio Balaguer el paer en cap, Jordi Ignasi Vidal.\nEl paer en cap també s'ha mostrat molt satisfet perquè ja comencin les vacunes a la població en general a la ciutat de Balaguer. Ha dit que és "un motiu d'alleujament" i que "anem avançant després de tenir totes les residències vacunades". Així mateix, s'ha mostrat satisfet perquè es comenci per la població més vulnerable perquè seria, diu, possiblement el grup que podria necessitar més atenció en cas d'un possible repic de la pandèmia a causa de les "noves soques que estan arribant".


El Consell Comarcal del Montsià guardonat com administració capdavantera a Catalunya | Consell Comarcal del Montsià\nEl Consell Comarcal del Montsià tona a ser guardonat per l’AOC, el Consorci de l’Administració Oberta de Catalunya, com una de les administracions capdavanteres a Catalunya en la transformació digital i el govern obert en la seva relació amb la ciutadania i en la seva gestió interna. És l'única administració local de les Terres de l'Ebre reconeguda per l'AOC. Ha sigut reconegut en segona posició en la categoria dels ens comarcals d’entre 20.000 i 50.000 habitants. «Rebre aquest premi és tot un orgull, i és que només 8 consells comarcals dels 42 que hi ha a Catalunya, hem aconseguit aquest reconeixement. Des de l’inici del mandat millorar els índexs de transparència han estat una prioritat i rebre aquest guardó ens corrobora que ho estem fent bé», ha apuntat satisfet el president del Consell Comarcal del Montsià, Joan Roig.\nHa estat la VII edició dels Reconeixements Administració Oberta que es fa als ajuntaments i consells comarcals de manera anual. Aquest reconeixement s’atorga valorant l’Índex de Maduresa Digital (IMD) de cada institució pública. L’objectiu és valorar i reconèixer la implantació i l’ús dels serveis d’administració electrònica i la seva conseqüent transformació digital en la seva relació amb la ciutadania i en la seva gestió interna i el govern obert.\nL’acte s’ha celebrat a Llinars del Vallès i ha comptat amb la participació del secretari de Polítiques Digitals, David Ferrer, el president de Localret, Jaume Oliveras, l’alcalde de Llinars del Vallès, Martí Pujol i la directora de l’AOC, Àstrid Desset, que ha explicat en què consisteix l’Índex de Maduresa Digital, la metodologia que es fa servir per puntuar els ens.


L'Horòscop de juny: energia per a l'estiu\nde Dona Secret\t el 1 juny 2018\nMoment molt important en què la conjunció dels planetes potenciarà les teves relacions sentimentals i sexuals. Prepara’t, també, a negociar i a enfortir les relacions personals i socials, ja que t’aportaran grans èxits. Si ets intel·ligent i afrontes els problemes amb determinació, experimentaràs un canvi molt positiu en la teva vida.\nJúpiter t’ajudarà a desenvolupar la creativitat i imaginació. És un bon moment per iniciar coses noves, per estudiar i, perquè no?, per fer el viatge que havies somiat. Tindràs sort en tot allò que facis i també serà un excel·lent moment per solucionar possibles problemes familiars.\nÉs un moment de renovació, i no només a nivell personal, sinó també material. Si havies pensat a canviar de d’habitatge, aquest és el moment més adient. Si tens algun tema legal pendent, alguna herència o alguna negociació a nivell institucional, aquest és el moment de resoldre’ls satisfactòriament, sempre que controlis la teva impulsivitat.\nEntres en una etapa molt positiva i de creixement personal, que t’afavorirà en tots els àmbits de la vida: material, econòmic, sentimental i sexual. Malgrat tot, hauries de controlar la teva impulsivitat. Aprofita aquesta energia per donar un impuls als teus desitjos, ja que és un bon moment per refermar els teus projectes.\nSens dubte, comences una etapa que fa molt temps esperaves, tindràs els astres a favor en tots els àmbits de la teva vida. Malgrat tot, de les diferents opcions que tindràs, hauràs d’agafar la bona; per tant, afina la teva intuïció. D’altra banda, evita endeutar-te i utilitza el sentit comú en totes les decisions que hagis de prendre.\nPer als nadius del vostre signe, és bona època, no només en l’àmbit de la salut, sinó que també pel que fa als moment més materials. Seria interessant poder fer una reflexió sobre el vostre passat i valorar el que voleu pel vostre futur, ja que podeu deixar enrere molts obstacles.\nÉs moment d’afrontar amb determinació els teus objectius, però també amb equilibri, ja que tens davant teu la possibilitat d’obrir un nou cicle professional, marcat per la fortuna. Renova la teva vida social i aprofita les sinergies amb els teus col·laboradors.\nBon moment per desenvolupar el teu vessant intel·lectual i espiritual. Si tens previst viatjar, aquest és el millor moment per fer-ho, ja que t’obrirà la ment a nous plantejaments, que t’ajudaran a afrontar el futur amb més optimisme i il·lusió. Mira de solucionar tots els temes financers o que tinguin a veure amb documents oficials.\nHa arribat l’hora de mostrar-te a la gent d’una manera molt diferent, de ser més amable, més divertida i més dinàmica, ja que et queden pocs dies d’influència positiva. Aprofita-les relacions per obtenir avantatges en l’àmbit de les finances o els temes oficials. Fes una mica més d’esport, t’anirà bé.\nSi has de crear alguna societat mercantil, ara és el moment de fer-ho. Però ves amb compte amb qui fas els tractes, ja que una mala elecció et pot perjudicar en els teus objectius. Si has de signar contractes, estudia molt bé la lletra petita i assessora’t bé sobre el tema, és molt el que està en joc i no val la pena arriscar-se.


S’inicien les proves per a la cobertura de deu places per a la plantilla de Policia Local - Portal de Xàtiva\nInicio Economía Empleo S’inicien les proves per a la cobertura de deu places per a...\nS’inicien les proves per a la cobertura de deu places per a la plantilla de Policia Local\nAquest dilluns va tindre lloc la primera de les proves per a la cobertura en propietat de deu places d’agent de la Policia Local, vacants en la plantilla de personal funcionari de l’Ajuntament de Xàtiva, de les quals huit són mitjançant el sistema d’oposició per torn lliure i dues mitjançant concurs.\nLa convocatòria es va publicar al Butlletí Oficial de la Província de València en juliol de 2019, i a finals d’agost es va activar la presentació de sol·licituds, que van sumar un total de 353 de les quals finalment es van estimar 324 (305 en torn lliure i 19 en torn de mobilitat).\nAquesta primera prova, que va tenir lloc ahir dilluns a les 9 del matí a la sala de formació de l’edifici de la Policia Local de Xàtiva (en l’Avinguda Cavaller Ximen de Tovia), va correspondre a la cobertura de les dues places per torn de mobilitat, i va consistir en exercicis i proves psicotècniques. Demà dimecres, al llarg de matí i segons l’hora de convocatòria establerta en el tauló d’anuncis de l’Ajuntament, tindrà lloc la segona de les proves, que consistirà en una entrevista personal i en la qual participaran un total de 17 aspirants.\nFinalitzat aquest procediment s’iniciarà el torn lliure, de forma que les places que no van ser cobertes pel torn de mobilitat incrementaran les de torn lliure. Els exercicis s’anunciaran al tauler d’anuncis electrònics de l’Ajuntament de Xàtiva.\n«La provisió d’agents per a la Policia Local de Xàtiva és una prioritat en aquesta legislatura. Volem una Policia al servei dels ciutadans, i això implica la corresponent dotació de recursos humans», ha manifestat el regidor de Personal Ignacio Reig. El regidor de Policia Local, Juan Giner, ha expressat per la seua part que aquest procediment servirà per reforçar la plantilla i contrarestar la manca de professionals en el servei.\nCal destacar que totes les proves s’estan duent a terme seguint les mesures sanitàries i de seguretat establertes pel Ministeri de Sanitat i per la Generalitat Valenciana, garantint la distància de seguretat, a més de l’aplicació de gel hidroalcohòlic, l’ús de la mascareta i la mesura de la temperatura per a accedir a la sala.


Començar el curs amb els deures per fer - Aquí Berguedà\nComençar el curs amb els deures per fer\nL’estiu ha acabat. Tornen a bullir les aules de la comarca i, com sempre, hi ha alumnes que no han fet els deures que els tocava fer aquest estiu. El Pla de Reactivació Econòmica del Berguedà —aquella estratègia de desenvolupament comarcal pactada entre agents econòmics, partits polítics i administracions comarcals— es va aprovar al ple del Consell Comarcal a ultimíssima hora… Com aquell alumne que aprova al juny les assignatures pendents que li permetran passar de curs. Sense haver treballat durant tot l’any i amb un cop de colze d’ultimíssima hora i forçat per les circumstàncies. Ens va fer patir, però aquelles hores d’estudi a l’Estany Clar van acabar de permetre una “notassa” a l’examen final. Màxima unanimitat. Tothom content!\nPerò era evident que si volíem començar bé aquest curs ens tocava fer els deures a l’estiu. Posar-hi els colzes. Aprovar a última hora vol dir que t’has de preparar bé pel nou curs que, segur, serà molt més exigent. Tocava desenvolupar el pacte i, com va quedar molt clar, atorgar un primer pressupost i trobar la persona encarregada d’agafar el timó. Aquests eren els deures per fer aquest setembre. Per afrontar el curs amb garanties és imprescindible assolir aquests objectius com més aviat millor.\nNo volem anar amb presses, però està clar que la demora en assolir un acord ens fa començar amb molt retard respecte als alumnes avançats de la classe. Com per exemple: Osona. I és necessari recordar que aviat farà un any —l’inici del curs passat— que l’Associació d’Empresaris del Berguedà (ACEB) posava l’embrió de l’acord amb la presentació de la Visió ACEB.\nEls comerciants hem fet els deures quan tocava i estem al dia. Ens hem pres molt seriosament la carrera i fa cursos que volem ser els primers de la classe. Vam analitzar la situació, vam detectar problemes, vam fer recerca de possibles solucions, les vam contrastar amb especialistes i administracions com la Diputació de Barcelona o la Generalitat de Catalunya, i vam definir una estratègia a seguir, inclosa dins el Pla de Reactivació Econòmica del Berguedà. Fins i tot, vam anticipar algunes de les qüestions en les primeres Taules de Reactivació Econòmiques organitzades per l’Agència de Desenvolupament i el Consell Comarcal.\nEl que sorprèn és que, per exemple, quan falten pocs dies per finalitzar la primera convocatòria d’ajudes dels “famosos” Next Generation, ni l’Agència de Desenvolupament ni el Consell Comarcal han mogut fitxa per fer-hi entrar alguna de les nostres propostes. Cap ni un dels punts acordats i aprovats al Pla de Reactivació Econòmica del Berguedà. O, si més no, això sembla. Passarà el primer tren d’ajudes i encara estarem amb la ressaca de les vacances o prenent el sol.\nI això, no només és criticable i exigible als que ostenten el govern en les institucions comarcals, sinó a tots els regidors i consellers que en formen part. Només Junts per Berga ha alçat la veu per dir “Ep! Que d’aquí a 5 minuts passa un tren que va en la direcció que volem anar!”. Els altres, regidors, consellers de govern i oposició de tots colors, segueixen asseguts a classe, escoltant el professor. Però veiem que el missatge no els està entrant. No l’estan entenent o, simplement, fan que sí amb el cap, per no ser acusats de mals alumnes.\nLa Federació de Comerç Berguedà està a punt per afrontar tots els reptes que el sector necessita de forma urgent: la modernització, la digitalització, ser atractius per als nostres veïns i veïnes per satisfer les seves necessitats, incrementar el consum intern i créixer. En definitiva, oferir més servei, més ocupació i fer que la comarca no perdi, de nou, més oportunitats. Ho tenim tot clar. I, mentre seguim recollint les engrunes que ens pot donar l’Agència de Desenvolupament, esperem un curs acadèmic —per continuar amb el símil— de qualitat, amb molts continguts… Que ens permeti créixer. On ningú deixi els deures per última hora i es vagi aprovant les assignatures quan toqui. Només així podrem afrontar, amb garanties la gran revàlida de juny. Aquella que ens diu que s’acaben les carències dels préstecs ICO que ens van salvar fa un any i mig i que haurem de començar a tornar. La que ens dirà com afectarà tota aquesta crisi al consum. L’acabament dels ERO i ERTO. Aquella que ens dirà si el Berguedà està preparat per guanyar competitivitat i desenvolupar-se o si, per contra, serà aquella que ens fotrà una bufetada de realitat a la cara, ens farà suspendre tots els exàmens, assenyalar amb els dits als alumnes irresponsables i ens farà dir la frase de moda: “Es lo que hay!”.\nERC obre al Berguedà el seu primer punt d’atenció ciutadana a la Catalunya central\nTroben mort el veí de Vallcebre que buscaven des de feia dues setmanes


Inici | coeducacio\nCoordinació Coeducaciói PERSPECTIVA de gènere\nEl que vols saber\nVisibilitat de les dones\nDones com tu\nPassa el cursor\nÉs una acció a l’àmbit educatiu que parteix del principi d’igualtat entre els diferents sexes.\nAquest principi d’igualtat va més enllà del gènere binarisme conegut fins ara, és reconèixer les potencialitats i individualitats de tot l’alumnat\nCap gènere ha de ser prioritari, sinó que hi ha d’haver el mateix tractament a tots i totes i veure la diferència com un plus en enriquidor.\nLa coeducació proporciona tant a l’alumnat com al professor i tota la comunitat educativa estratègies per canviar les relacions de poder, abús i de les limitacions estereotipades per cada gènere, esdevenint veritables agents de transformació i puguin ser el màxim de lliures possibles.\nLa coeducació ha de tenir en compte crear un ambient a nivell de centre, aula i entorn de prevenció masclista, i LGTBIfòbica, per reduir conductes de rics i facilitar la detecció prematura de les relacions abusives.\nSensibilitzem el claustre sobre la importància d’una acció educativa que potenciï la igualtat d’oportunitats entre noies i nois\nCompartir la necessitat de treballar en la prevenció de la violència masclista o per motius d’orientació afectivosexual\nIncorporem la coeducació i la prevenció de la violència masclista o homòfoba als diferents documents de centre.\nDisposem d’una estructura organitzativa que afavoreixi el treball de la coeducació en el centre\nFem servir els protocols per a la millora de l convivència elaborats pel Departament d’ensenyament.\nPlanifiquem estratègiques de prevenció de les desigualtats de gènere i relacions d’abús.\nPotenciem la participació de tot l’alumnat en igualtat de condicions i d’oportunitats.\nGarantim un ús no sexista dels espais del centre\nFormen la comunitat educativa en coeducació i en la prevenció de la violència masclista o de caràcter homòfob\nRecollim i divulguem les bones pràctiques realitzades en coeducació\nAvaluem el funcionament dels processos i actuacions del projecte coeducatiu i ho recollim en la memòria anual del centre\nNo es neix dona, s'arriba a ser-ho.\nCap destí biològic, psíquic o econòmic defineix la figura que reverteix en el si de la societat la femella humana; és el conjunt de la civilització el que elabora aquest producte intermedi entre el mascle i el castral al qual es qualifica de femení.\nCoordinadora de Coeducació\nPili López i Sans\n© 2023 by Maria Pilar López i sans. Proudly created with Wix.com


nebuloses: "...perquè m'estic escrivint a sobre"\nPublicat per Núria Talavera a 10:40\nCuriós això de començar novel·les sense plans... però si li surten així de bé, cap problema!\n19 d’abril de 2010 a les 11:53\na menor escala em passa una cosa semblant amb els contes: rarament sé el final quan començo a escriure'ls; rarament sé el final al final\n19 d’abril de 2010 a les 17:29\nQuin goig escoltar Cabré!! Jo fa anys el vaig escoltar en una conferència i ja esplcava que no sap MAI com acabarà els llibres. Mentre llegia LES VEUS DEL PAMANO em preguntava si aquella història tan ben trenada podia deixar-se sense resoldre tal com es ca escrivint. Si és així, un mèrit més per aquest MGISTRAL escriptor.\n21 d’abril de 2010 a les 15:37\nÉs molt curiós com cada escriptor/a explica una manera diferent de creació. La Isabel-Clara Simó, per exemple, ens va dir que ella tenia l'estructura bàsica al cap abans de començar.\nEm va agradar molt, també, el que va transmetre sobre la necessitat que té d'escriure (amb la frase que fa de títol d'aquesta entrada, "escrivir-se a sobre").\n22 d’abril de 2010 a les 11:06\nM'agrada aquesta manera de pensar, jo començo ara en el mon de la novela, per aixó admiro a tots aquells escriptors que compartiexien amb tothom les seves exeriencies alhora d'escriure una novel.la.\nLa veritat és que m'ha fet il.lusió llegir-ho perquè a mi també em passa aixó; a vegades començo a escriure sense saber que serà el que en sortirà.\nEncara dirè més, a mi em passa amb els quadres; jo quan pinto un quadre no el faig per penjar-lo, sinó que és com un experiment per coneixer la meva imaginació.\n23 d’abril de 2010 a les 16:28\nLlàstima no haver estat (em cau una miqueta lluny, PV).\nM`agrada el teu bloc, t`enllace\n25 d’abril de 2010 a les 22:03\nHola Francesc, què bé tenir alumnes voltant per aquí ;) endavant amb l'escriptura i els quadres, és important gaudir del que es fa, oi?\nBenvingut Estonetes, gràcies, ens anem llegint, doncs!


SEGON CONCERT DEL SONAPROP – El Centre\nInicioSEGON CONCERT DEL SONAPROP\nDiumenge 11 de març de 2018 – 19 h Guillem Roma ens presenta Connexions (Sulawesi Records, 2017), el seu tercer àlbum. L’osonenc aconsegueix una convivència espontània entre vitalitat, optimisme i esperit crític. Una proposta fresca que viatja per influències que van des dels ritmes balcànics als sons mediterranis o llatins. Complicitat garantida!\nINFORMACIÓ ENTRADES: Com l’any passat, hi ha la possibilitat de que els socis puguin comprar les entrades online anticipadament (a preu rebaixat, tant les d’adult com infantils respecte el preu de públic general). No cal cap document acreditatiu per fer-ho, nosaltres farem les comprobacions pertinents. Enllaç aquí: https://goo.gl/SUUJFw De totes maneres, a taquilla, també en podreu comprar al mateix preu, sembla que en quedaran.\nUs afegim uns enllaços per anar fent boca:\nEns veiem a Heretat Sabartès diumenge!


Festa Major, vi i Joel Joan: les activitats d'aquest cap de setmana al Baix Empordà • Ràdio Capital de l'Empordà\nFesta Major, vi i Joel Joan: les activitats d’aquest cap de setmana al Baix Empordà\nAquest cap de setmana el Baix Empordà està de festa!\nAquest cap de setmana el Baix Empordà està de festa, i és que durant tot el cap de setmana, a Calonge i Sant Antoni se celebra la Festa Major de Sant Martí i Festa del Vi Nou. El vi i la cultura són els principals protagonistes d’una festa que vol posar en valor les qualitats del vi de Calonge, i també oferir activitats lúdiques i divulgatives.\nEl dissabte 13 de novembre s’han organitzat una gran varietat de visites guiades i tastos a diversos cellers del municipi, com són el Celler Viníric, el Celler Clos d’Agon-Mas Gil, el Celler Mas Eugeni i el Celler i Hort de Can Ribot a Sant Daniel. A banda, també s’han programat el III Torneig d’Escacs per a Adults, l’explicació del projecte “Calonge, poble de llibres” i la primera cursa popular d’obstacles. Dos concerts posaran fi al dissabte: The Others i Diamond Stick i “Homenatge a la sarsuela – veus i cobla”, a càrrec de la cobla Ciutat de Girona i els artistes Beatrice Jiménez, soprano, Albert Deprius, tenor, i Joan Torras, percussió, sota la direcció de Jesús Ventura.\nEl diumenge 14 de novembre hi haurà el mercat del vi de Calonge, la caminada a peu des del Celler de Can Pereclara fins a la vinya del pla, el Visensitive que posarà música dels anys vuitanta i noranta als vins de la conca del Tinar de Calonge, i el concert a càrrec de Litus 3, entre altres activitats. Podeu consultar el programa sencer aquí.\nEl divendres i dissabte també se celebra la Festa Major de Jafre: dissabte a la tarda es farà la Festa de l’oest, un partit de futbol i un concert d’adrià puntí a la Sala del Local Social. El diumenge, a la Plaça del Castell es farà un vermut musical amb Down Light XXL i sardanes amb la Cobla Ciutat de Girona a les 17h.\nAquest cap de setmana arriba al Teatre Municipal de Palafrugell el teatre ‘Les irresponsables’ de Javier Daulte. Dins del festival Temporada Alta, podreu veure la història de la Núria, la Lila i la Fabi, que es disposen a passar un cap de setmana juntes, fora de la ciutat. La història parteix de la següent pregunta: “Què passaria si, un dia, de cop, comencéssim a dur a terme tot el que ens passa pel cap? Quins són els límits del que està ben fet i el que està mal fet?” Serà divendres 12 a les 20 h. L’entrada és entre 25 i 36€.\nA Palamós, podeu fer una visita guiada de la subhasta del peix: es farà una explicació en directe del seu funcionament, les característiques de la flota, les espècies venudes, el paper dels compradors… Val 1’5€ i es farà a les 16:30, 17:00 i 17:30h.\nEl Museu d’Història de Sant Feliu de Guíxols acull la III Jornada de Recerca Etnològica de la Costa Brava. El Museu de la Pesca de Palamós, el Museu de la Mediterrània de Torroella de Montgrí i el Museu d’Història de Sant Feliu de Guíxols presenten les recerques que han dut a terme. És d’entrada lliure i gratuïta, i serà d’11 h a 14 h. Hi ha recerques sobre l’arquitectura anònima de les Gavarres, els allotjaments per a estiuejants dels anys 50 de Sant FEliu, les nanses i els nansaires, els prodcutes pesquers, la història del Montgrí o un projecte literari sobre les converses de Taverna.\nTambé a Sant Feliu de Guíxols, a les 19 h es farà la inauguració de l’exposició #corTada de Antoine Chuecos, a la Casa Irla. Antoine Chuecos és un artista multidisciplinari que treballa sense complexos i segons el seu humor el dibuix, l’escultura, la música i l’escriptura\nA les 19 h, a l’Espai Ter de Torroella de Montgrí hi podreu veure El Gran Comediant, amb el Joel Joan. Una competició desquiciada d’amics i d’egos que arribarà a ser literalment una qüestió de vida o mort. Les entrades van entre 19 i 38 €.\nA Sant Feliu de Guíxols, com sempre hi ha el Mercat Municipal de cada diumenge de 9 a 14h a la Plaça del Mercat i al Passeig Marítim.\nArticle anteriorFila Indie 1×06 – 11 novembre 2021\nArticle següentDivendres ennuvolat i precipitacions febles al matí