Quina és la relació entre usabilitat i posicionament web? - GestinetQuina és la relació entre usabilitat i posicionament web? - Gestinet\nQuina és la relació entre usabilitat i posicionament web?\nHi ha molts factors que influeixen en el posicionament web d’una pàgina. Un dels més importants, és la usabilitat o experiència de navegació.\nActualment els usuaris coneixen molt bé el món on-line i es mouen fàcilment per diferents webs, cercant la informació que necessiten.\nPer això, si entren a la seva pàgina però no se senten còmodes, tarda molt a carregar-se o no mostra els resultats de manera correcta, marxaran ràpidament.\nEls algoritmes de Google ens indiquen que, tot i tenir una estratègia enfocada en la selecció idònia de les seves paraules clau, serveix de poc si els usuaris en clicar no s’hi troben a gust dins la web.\nÉs important que, quan un visitant entri al seu portal, interactuï amb el seu contingut i, per a fer-ho, ha de facilitar els seus moviments.\nPer tant, el SEO ha de comprendre una estratègia global, on cuidar cada detall. I, com veurà en aquest post, la usabilitat web adquireix gran rellevància.\nAnem a analitzar-ho…\nLa usabilitat web té gran relació amb el disseny d’una pàgina, ja que està altament vinculada.\nConsisteix a facilitar l’ús d’una web amb l’objectiu que els usuaris puguin utilitzar-la correctament, sense entrebancs i que la seva navegació sigui senzilla, intuïtiva i agradable.\nLa usabilitat, doncs, inclou, entre altres, tenir una bona estructura web, un disseny amigable i que tots els enllaços dirigeixin on pertoca, sense errors.\nAquesta mesura tres factors rellevants:\nEficàcia: els usuaris aconsegueixen els seus objectius un cop dins la seva web, és a dir, poden posar-se en contacte amb vostè, ordenar els productes, utilitzar el menú, etc.\nRapidesa: quant de temps tarden a fer tot allò que volen? Si és massa, és probable que abandonin la web i afectarà el seu SEO.\nSatisfacció: els seus visitants han de sentir-se a gust un cop hagin abandonat el seu portal.\nEn què consisteix el posicionament als cercadors?\nPer altra banda, trobem el posicionament web, concepte que s’ha de tenir molt present dins una estratègia de màrketing digital.\nL’objectiu del SEO és aparèixer als primers resultats de cerca de manera orgànica. Aquests resultats es realitzen gràcies a la indexació que fan els robots de Google per a donar una resposta a les necessitats dels usuaris.\nEl Search Engine Optimization consisteix, per tant, en un conjunt de tècniques enfocades a millorar el posicionament d’una pàgina als principals cercadors.\nTenint un bon SEO, una web pot aconseguir:\nTràfic qualitatiu i més probabilitats de venda\nTenir més visibilitat a internet\nAconseguir una estratègia de màrketing clara i fiable, sempre que es treballi de manera periòdica\nPer a pujar posicions a Google, el principal cercador, i estar als primers llocs, segueixi aquests passos:\nTingui un disseny cuidat, actualitzat i molt intuïtiu. A més, ha de ser responsive i adaptar-se a tots els dispositius.\nCreï contingut de qualitat, únic i fet per a vostè. Ha d’anar dirigit als seus possibles clients.\nInsereixi imatges i vídeos a la web, ja que són molt atraients pels usuaris.\nTingui enllaços interns i externs que funcionin correctament i que aportin informació d’interès.\nPer què tenen relació aquests dos conceptes?\nPer tant, la usabilitat està molt vinculada al posicionament d’una pàgina, ja que l’experiència de navegació és un punt molt important pels cercadors.\nSi una pàgina té bona usabilitat o facilitat d’ús, aquesta serà més atractiva per Google.\nEn el cas de les botigues on-line, és encara més important, pel fet que els usuaris necessiten moure’s més fàcilment i trobar amb rapidesa tot allò que cerquen. I tenen pocs segons d’oportunitat per demostrar-los que el seu disseny és senzill i poden trobar fàcilment els productes i comprar-los.\nHa de pensar que Google, amb els anys, s’ha adaptat a les necessitats dels internautes i, si anteriorment li donava més importància a altres aspectes com les keywords, ara el punt fort a l’hora de ranquejar una web és la seva usabilitat, tot i que les paraules clau també són importants.\nEl SEO té en compte un conjunt d’aspectes i, per això, s’ha d’estar molt a sobre.\nQuins beneficis li aportarà el posicionament web?\nEls beneficis de comptar amb un bon posicionament web són moltíssims. Els més rellevants són:\nInversió molt rendible, en tractar-se d’una estratègia orgànica o natural.\nPosicionament a llarg termini si ho treballa adequadament.\nTenir accés al seu públic objectiu i, per tant, hi ha més probabilitat d’èxit.\nAconseguir més visibilitat de marca i obtenir una imatge més actualitzada i moderna.\nMés visites que es tradueixen en més conversions i vendes.\nCom veu, els beneficis són molt gratificats i, amb un bon SEO, pot aconseguir-los. Tenir presència on-line és un canal de publicitat perfecte, obert tots els dies de l’any i a totes hores. Per què no aprofitar-ho?\nFaci que la seva pàgina sigui més usable i serà més visible digitalment.\nÉs important, no obstant, tenir al seu costat a professionals del sector que li indiquin com procedir en cada cas per a fer els passos correctes en aquest sentit.\nA Gestinet, empresa referent en posicionament web, creem estratègies a mida dissenyades perquè les empreses aconsegueixin tots els seus objectius i obtinguin més notorietat a internet.\nContacti amb nosaltres i tindrà la millor posició.


L'Ajuntament convoca la subvenció per a llibres - Altea Digital\nL’Ajuntament convoca la subvenció per a llibres\nDe l’1 d’octubre al 2 de novembre estarà obert el termini per a materialitzar la sol·licitud d’ajudes econòmiques per a la compra de llibres i material escolar; així ho han indicat la regidora d’Educació, Pepa Perles i l’edil d’Hisenda, Eloy Hidalgo que han comunicat que els requisits que cal complir per a realitzar la petició a l’Oficina d’Atenció al Ciutadà municipal és estar empadronat a Altea, acudir a un col·legi públic del municipi i aportar la factura de compra dels llibres en un establiment alteà.\nSegons les dades aportades per la responsable municipal d’Educació, les ajudes convocades són per a alumnes d’Infantil, i Educació Secundària Obligatòria, “ja que el Bonollibre de la Generalitat ja cobrix les ajudes a l’Educació Primària”. “Els alumnes d’Infantil que no utilitzen llibres, per a optar a les ajudes, hauran de presentar el justificant del banc on s’haja ingressat els diners per al material escolar”, afig Pepa Perles.\nCom a novetat en la sol·licitud, el model inclourà tots els fills del sol·licitant, no serà necessari omplir una instància per cada fill que es tinga i “després del termini de presentació de la instància s’obrirà un nou termini de 10 dies per a esmenar qualsevol error que continga la mateixa”, ha puntualitzat la responsable municipal d’Educació.\nPer la seua banda, Eloy Hidalgo parlava de la baremació i requisits que han de complir els sol·licitants perquè els siga concedida l’ajuda. “Per a sol·licitar l’ajuda, fonamentalment, els requisits seran dos, que estiguen empadronats a Altea i que presenten les factures degudament omplides -han d’aportar un titular i el CIF de l’establiment alteà on s’hagen adquirit”, puntualitza Hidalgo.\n“També els sol·licitants hauran de firmar una autorització a l’Ajuntament per a demanar les dades de l’Agència Tributària per a conéixer les dades de renda i saber si complixen els barems necessaris per a optar a l’ajuda. Si hi ha famílies monoparentals han de justificar esta situació”, detalla el Regidor.\nEloy Hidalgo ha comentat que el barem que es va a utilitzar és el que marca la IPREM, Indicador Públic de Renda d’Efectes Múltiples, que enguany està en 6.326€. “Llavors tots aquells que no tinguen la renda familiar superior a l’IPREM l’Ajuntament subvencionarà la despesa total de la compra de llibres. En el cas que la renda supere l’IPREM però no en dos vegades, se li subvencionarà al primer fill el 50%, al segon fill el 60% i al tercer el 70%”, exposa el responsable municipal d’Hisenda; i, per a famílies la renda del qual supere dos vegades l’IPREM, no es poden acollir a les dites ajudes.\nDes del consistori s’ha destinat una partida de 50.000€ per a cobrir tals subvencions. Respecte a esta partida, l’edil d’Hisenda ha incidit que és una partida inferior a la de l’any anterior però que cobrix les necessitats; “cap sol·licitud que complisca els requisits que marquen les bases es va a quedar fora de la subvenció”, ha matisat Hidalgo.\nSegons les dades aportades per l’edil d’Hisenda, l’any passat van ser més de 400 les ajudes que el consistori va concedir per a la compra de llibres.


Afedeco defensa que la inspecció dels comerços ha de ser "exactament igual" en tota la comunitat autònoma\nActualizado 17/6/2010 21:17:11 CET\nEl president de la Federació d'Empresaris de Comerç de les Balears (Afedeco), Bartomeu Servera, ha defensat avui que la inspecció dels comerços de Palma i dels productes que distribueixen ha de ser "exactament igual" en tota la comunitat autònoma, ja que "per a això el Govern té assumides les competències". Així es va pronunciar en relació amb la voluntat de l'Ajuntament que els seus nou inspectors de Consum tinguessin competències plenes en aquesta matèria, tal com estableix l'ordenança municipal aprovada a aquest efecte el passat 29 de març.\nLa direcció general de Consum de l'executiu autonòmic ha instat aquesta setmana mitjançant un requeriment al consistori palmesà a anul·lar els punts d'aquesta normativa que al·ludeixen a aquesta mena d'inspeccions, de manera que si Cort complís l'esmentada petició els seus inspectors haurien de limitar el seu treball única i exclusivament als mercats municipals.\nSegons Servera, "no és possible" que Palma tingui un tipus d'inspecció i que Marratxí, situat en la "frontera" de la població, tingui "un altre diferent".\nEn aquest sentit, el president de Afedeco ha recordat que la patronal ha criticat aquesta ordenança municipal en reiterades ocasions, ja que es va informar "per activa i per pasiva" i mitjançant informes de la direcció general de Consum del Govern a la regidora de Relacions Institucionals, Turisme, Comerç i Consum de l'Ajuntament, Joana Maria Borràs, que "no podia atribuir-se aquestes funcions".\n"Avui tenim un altre front obert, però esperem que es tanqui ràpid", ha assegurat el portaveu dels comerciants de les Balears en relació amb aquest conflicte.\nLA "BONA NOTÍCIA" DELS COMERÇOS D'ALIMENTACIÓ\nD'altra banda, Servera ha reiterat que l'augment dels comerços dedicats a l'alimentació durant els últims mesos a Palma és una "bona notícia" tant per als consumidors com per als empresaris "perquè es creen noves empreses".\nSegons el president d'Afedeco, les botigues que ara mateix estan aflorant són establiments que s'especialitzen, alguna cosa que, ha assegurat, "no trobem quan anem a comprar a una gran superfície".\nEn aquest sentit, Servera ha explicat que el factor que ha fet possible aquest augment dels comerços alimentaris, especialment als afores de Palma, és la baixada del preu de lloguer dels locals, fet que permet un increment d'establiments que, "en la mesura que sigui possible", s'implantarà també a l'interior de la ciutat.


Txarango amplia la seva gira de comiat després d’exhaurir totes les entrades - RAC105\nTxarango amplia la seva gira de comiat després d’exhaurir totes les entrades\nLa banda catalana també ha anunciat que la gira s’allargarà fins al maig del 2021, però no detalla on serà el concert final\nTxarango amplia la seva gira de comiat. El grup ha anunciat noves dates després que la majoria de concerts que havia programat fa només dues setmanes hagin penjat el cartell d’entrades exhaurides. La banda també ha anunciat que allarga la gira fins al maig del 2021. L’acabarà amb un concert final, tot i que encara no ha detallat on es farà.\nEntre les ciutats que tindran una nova oportunitat per veure el grup hi ha Vic, Calafell, Girona, Lleida, Mataró, Terrassa, Valls o Manresa. La gira començarà al mes de juny, just després que publiquin el que serà el seu últim disc.\nTxarango anuncia una gira europea\nTxarango també ha anunciat una gira fora dels Països Catalans que farà entre el març i l’abril de l’any que ve. Passarà per mitja dotzena de ciutats europees: Bilbao, Àmsterdam, Madrid, Brussel·les, Londres i París.


Des de Lleida...: de febrer 2016\nPublicat per Babunski a 8:18 a. m. Cap comentari:\nNo sé per quin motiu quan tenia quatre o cinc anys vaig anar a petar a fer pàrvuls -el que ara s’anomena Educació Infantil- als Maristes de Lleida. A casa mai no hem estat pas de conviccions religioses i servidor es regeix més pels axiomes d’”Els Elements” d’Euclides que no pas per les taules de la llei que diuen rebé Moisès de forma una mica paranormal. En aquest col·legi hi vaig estar fins als disset anys quan vaig acabar COU.\nCom suposo els deu passar a tots vostès tinc bons records d’alguns professors i no tan bons d’alguns altres. En recordo alguns d’inhumans en classes d’educació física a l’EGB que te tractaven com si allò fos un entrenament militar. Avui dia impensable. Però els bons records guanyen. Penso en el Paco Pérez, el primer profe que a setè d’EGB me va despertar la curiositat per la ciència; el Jordi Souto -ara senador- que tot i que la literatura no era el que més m’interessava sempre era capaç de trobar algun llibre que m’enganxés; la Maria José Atienza que me va fer aficionar a la història de Catalunya; el Rebu, la Pili i el Salvador que explicaven la llengua catalana no com un compendi de normes ortogràfiques sinó com part de la cultura del nostre país; el Ramon Masbernat una molt bona persona amb qui encara mantinc converses; i el gran Paco Clavera. El Paco, que quan guanyava l’Espanyol es vestia una corbata blanc-i-blava, era el meu profe de mates a BUP, i de qui puc dir que fou el culpable que acabés estudiant la llicenciatura en Matemàtiques. Gràcies Paco.\nDesprés d’aquests anys d’alumne vaig continuar-hi vinculat fent de monitor en l’esplai durant nou anys més. Només acabar la carrera me van fitxar per anar a treballar als Maristes de Sabadell gràcies a la confiança dels germans Felip Gallifa i Enric Carreras. La seua bonhomia va fer que m’oferissin allotjament a la comunitat on vivien durant els mesos que vaig ser-hi. Posteriorment vaig estar treballant també als Maristes del Passeig de Sant Joan fins que gràcies a la direcció de l’escola on ara treballo vaig poder tornar cap a Lleida. Amb el germà Enric Carreras hi he continuat mantenint amistat ja que ara viu aquí i està fent una gran tasca social al barri de la Mariola. Des de fa un parell de dècades la comunitat marista de Lleida es dedica a treballar pels més pobres, primer al Casc Antic i ara amb el Centre Obert Pas a Pas de la Mariola.\nJa veuen, una vinculació de molts anys amb el món marista. Amb tot això no és d’estranyar que m’estigui produint molt mal tot el que està sortint dins del col·legi dels Maristes de Sants-les Corts. Si els delictes es poguessin classificar segons un grau de repugnància, el d’abusos sexuals a menors seria el que més. Hi ha denúncies que s’estan investigant, un exprofessor confés, explicacions molt confuses, uns portaveus que crec no estan deixant l’aigua gaire clara i un Tribunal Superior de Justícia de Catalunya acusant la direcció de l’escola d’amagar informació. Al·lucino. No es pot estar impassible davant tot això. No sé si sortiran dos, tres, quatre o cinc casos, però haurien de sortir tots els que hi ha hagut. No pot ser que al segle XXI es puguin repetir les situacions que TV3 ens va mostrar amb “Els internats de la por” i que tots pensàvem que això era de l’època del blanc-i-negre només. I vull que surtin per així poder fer-ho pagar als culpables i d’aquesta manera deixar treballar en pau la gran quantitat de gent honrada que es dedica a aquesta meravellosa feina d’educar i ensenyar.\n(Article publicat al Nació Lleida el 17 de febrer de 2016)\nPublicat per Babunski a 4:15 p. m. Cap comentari:\nLa llibreta d'Einstein\nL'any 1915, Albert Einstein deixava escrit amb boli en un paper la seua teoria general de la relativitat on se'ns presentava un espai-temps 4-dimensional que no era pla sinó que es deforma davant la presència d'objectes de gran massa com el Sol.\nEquacions d'Einstein de la Relativitat General\nPerquè es facin la idea, l'espai-temps es deforma com si per sobre d'un llençol aguantat a l'aire per les puntes s'hi posa una pilota. La pilota corba el llençol com les grans masses corben l'espai-temps. però, i si aquest objecte tan gran que pot deformar l'espai-temps es mou molt ràpid? Podria aquest moviment d'objectes massius provocar ones com les que es produeixen quan llencem una pedra dins d'un estany d'aigua en repòs? La resposta està en les ones gravitacionals que Einstein postulà. D'això ja fa 100 anys perquè aquestes suposades ones gravitacionals són molt difícils d'observar ja que és molt difícil sacsar masses enormes per poder-les provocar i més si s'intenta fer un un laboratori. De fet, el mateix Einstein, l'any 1936 pensava que aquestes ones eren simplement un mer fenomen matemàtic sense cap mena de gràcia des d'un punt de vista físic.\nDeformació de l'espai-temps\nDeformació de l'espai-temps mitjançant ones\nLes ones gravitacionals es formen en l'espai, per exemple, per violentes interaccions entre estrelles i aquestes es propaguen en totes les direccions (com quan llença una pedra a l'aigua i les ones es van propagant en circumferències concèntriques) a la velocitat de la llum. Aquestes ones poden arribar tranquil·lament a la Terra i podríem detectar-les d'alguna manera o altra. A diferència de les ones formades en l'aigua, en què si vostè està damunt d'un matalàs inflable a la platja li provocaran un moviment harmònic amunt i avall, les ones gravitacionals poden passar a través d'un cos i produir-li un estirament i contracció a causa de la deformació de l'espai-temps que provocaria. Si una ona gravitacional arriba a l'espai-temps que envolta el seu croissant d'esmorzar provocaria que una de les banyes s'allargués i l'altra s'escurcés.\nDeformació de l'espai-temps per culpa de les ones gravitacionals.\nAquestes ones gravitacionals quan arriben a la Terra són tan i tan petites que no notem els seus efectes. S'imaginen unes ones contraent els tigres de la gàbia del zoo? Clar, i això fa que els físics portin 100 anys intentant detectar aquestes ones gravitacionals. Com podríem detectar-les? Amb aquest estirament i contracció provocat podríem usar dos barres perpendiculars, així quan una s'estirés l'altra es contrauria. Doncs bé, els físics s'han inventat una cosa similar a aquesta però enlloc de dos barres han fet servir un làser que es descompon en dos parts que són enviades en direccions perpendiculars per ser reflectides en miralls situats al final d'una distància concreta (4 km en aquest cas). Aquesta tècnica s'anomena interferometria. I això és el que es va fer en l'observatori LIGO (Laser Interferometer Gravitational-wave Observatory) a Hanford (EUA).\nObservatori LIGO de Hanford.\nJa fa anys que s'intenta mesurar l'existència de les ones gravitacionals. L'any 1974, els físics Russell Hulse i Joseph Taylor van intuir-les a causa d'una pèrdua d'energia en un sistema de púlsars després de 30 anys de recopilació de dades. Aquest fet els suposà el Premi Nobel de Física l'any 1993.\nObservacions de Russel i Taylor\nDoncs bé, aquest dijous 11 de febrer, LIGO ha anunciat en roda de premsa l'esperada observació d'ones gravitacionals. Segons la portaveu, l'argentina Gabriela González, els detectors de LIGO han mesurat les ones gravitacionals a partir de la col·lisió de dos forats negres fa mil tres-cents milions d'anys, dels quals també s'han entretingut a mesurar-ne la massa i la distància. Aquesta mesura de LIGO arribà a la Terra el 14 de setembre de 2015, però els científics s'ho tenien callat fins ara després d'haver fet totes les comprovacions pertinents. Les masses dels forats negres eren de 36 i 29 masses solars, i el forat negre resultant tenia una massa de 62, així que les 3 masses que faltaven van ser emeses com a ones gravitacionals. Però i els braços de llum? S'han encongit i allargat? Segons explica @pmarsupia en el seu bloc, el braç A mesuraria 3,999999999999999999999 km i el braç B 4,000000000000000000001 km... Les mesures han estat realitzades amb un error absolut de 10-21. Brutal! Des de la infinitat dels forats negres fins a l'error absolut més petit. Són les matemàtiques. És la ciència.\nAra se'ns obre tot un nou món interessantíssim. Quan el 1887 Henry Hertz descobrí les ones electromagnètiques no tenia ni idea per a què servien. Ara gràcies a les ones electromagnètiques pot estar llegint aquest article.\nP.D: Compte no confondre les ones gravitacionals amb les ones de gravetat, que es formen quan es produeix una pertorbarció en un fluid en un camp gravitatori.\n- Les ones gravitacionals explicades per LIGO.\n- "On gravitational waves" d'Albert Einstein (1936).\n- 100 anys d'ones gravitacionals en imatges a Nature.com.\n-"¿Cómo explicarle las ondas gravitacionales a tu abuela?" de Principia Marsupia.\n-Les ones gravitacionals en còmic.\n-El monologuista científic Javier Santaolalla explica en 3 minuts les ones gravitacionals.\nPublicat per Babunski a 8:24 a. m. 1 comentari:\nAra fa uns dies publicava l'article sobre la mort de Glenn Frey, fundador i cantant dels Eagles. Davant aquesta pinta de nens tranquil·lets que no han trencat mai un plat amb camisa de quadres d'indumentària country hi ha teories que demostren que l'"Hotel California" és una cançó que invoca el satanisme.\nLa portada del disc "Hotel California" (1976) té la seua història. El disseny va anar a càrrec de John Kosh, -que havia treballat en "Abbey road" de The Beatles i en el "Who's next" de The Who- i el bateria del grup Don Henley, les fotos eren de David Alexander i Norman Seeff.\nSegons Henley la portada del disc volia simbolitzar els sentiments de la població americana després de conèixer l'escàndol Watergate. En paraules seues és una al·legoria de faded glory i loss of innocence. Aleshores, segons David Alexander no hi havia millor imatge que la llum crepuscular sobre l'elegant façana del Beverly Hills Hotel, una foto que ha passat a la història i amb la qual Kosh i Alexander es jugaren el físic emparrant-se a un arbre per poder fer-la.\nA l'interior del disc hi ha un retrat del grup al lobby de l'hotel Lido de Hollywood, envoltats d'amics i coneguts disfressats de gent de tota condició social. Aquest foto interior és de Norman Seef. El disc fou acusat de seguida des del moment de la seua publicació de contenir referències satàniques en les lletres, el grafisme i les fotos: és l'hotel California l'Església Satànica fundada per Anton Le Vey a la California Street de San Francisco? Hi ha en un balcó de la portada una misteriosa figura que només es pot apreciar en la versió elapé? Hi ha un personatge calb que representa Anton LaVey, fundador de l'església de Satan?\nPerò, i la cançó? Què té la cançó "Hotel California" per haver estat interpretada en sentit demoníac? Don Henley ha deixat clar en moltes entrevistes que el tema principal de la cançó és l'abús de les drogues, més concretament de la cocaïna: "La cançó Hotel California parla en contra de l'excés de cocaïna." I Glenn Frey afirmava el 1979 "Nosaltres no sempre hem fet les coses amb moderació, però ens estàvem imaginant com et cremes lentament, el llarg termini. Si consumeixes cocaïna com la consumeixen els indis -quan has de fer-ho, però no sempre- no t'intoxiques. Dono gràcies a Déu perquè tinc amics íntims que, si estigués desaprofitant la meua vida, m'ho dirien." Segurament això sigui cert perquè fou l'època que Glenn Frey caigué en la moda de les drogues tal i com comentava en l'article.\nEl problema és que, quan comences a fotre tants símils i metàfores tens la possibilitat que no s'entengui res del que es vol dir. Analitzem una mica la lletra:\nand I was asking to myself\n"This could be Heaven or this could be Hell".\nThen she lit up a candle ans she showed me the way.\nI throught I heard them say...\nany tome of year, you can find it here.\nAquí hi ha alguns que en la dona que espera de peu a l'entrada hi veuen una referència a la cocaïna i altres veuen que és la sacerdotessa encarregada de la iniciació a un nou adepte. La frase "això podria ser el Cel o podria ser l'Infern" pot fer referència a les dos cares de les drogues a les quals es referia Aldous Huxley en la seua obra "Las puertas de la percepción: cielo e infierno" (per cert, obra d'on Jim Morrison va treure el nom, per al seu grup The Doors). Finalment el protagonista de la cançó accedeix a prova la cocaïna o a ingressar a l'Església de Satan, segons ens miri. Les voices down the corridor poden ser d'altres addictes o la dels fidels.\nUna altra estrofa que analitza Jota Martínez Galiana en el llibre "Satanismo y brujería en el rock" (Ed. la Máscara 1997) és la següent:\nAquí sorprenen les al·lusions a la famosa joiera Tiffany's i a la marca Mercedes Benz. Les dos lectures que poden extreure's és que la cocaïna resulta molt atractiva sobretot per als rics o bé que qui és atractiva és la sacerdotessa i atreu adeptes pretty boys.\nLa següent és...\nHe said "we haven't had that spirit here since nineteen sixty nine"\nAhhhh, i aquí és on més gaudeixen los conspiranoics, qui és aquest misteriós Captain? Pot ser Anton LaVey? O es refereix a un camell? I el vi? Protagonista dels rituals de les misses catòliques? I la referència a 1969, any clau en l'estudi del satanisme (la mort de Brian Jones, el concert de The Doors de Miami, els assassinats de Charles Manson, les nou afirmacions satàniques d'Anton LaVey...).\nI ja hi tornem a ser amb les voices que criden. Representen la temptació de tornar a caure en l'hàbit del consum de drogues o representen les greus seqüeles psicològiques que queden en l'individu que pertany a una secta?\nA Don Henley sembla ser que, fart de desmentir els fonamentalistes cristians que veien diables per tota la cançó, se li va acudir seguir el joc i l'any 1995 en el seu disc "Actual miles" recupera la tradició de l'"Hotel California" en la cançó "The garden of Allha". Aquest jardí fou una finca que es convertí en un complex hoteler on s'hi hostatjà Aldous Huxley.\n- EfeEme.com "La cara oculta del rock: Satanás se aloja en el hotel California".\n-Taringa "Leyenda urbana del hotel California"\n-Rock Pop Gallery: Cover story "The Eagles" - Hotel California\nPublicat per Babunski a 4:53 p. m. Cap comentari:\nEscoltant el ple de la Paeria on es debatia la moció presentada per ERC i la Crida per Lleida-CUP sobre l'eliminació del nomenclàtor de tots aquells personatges vinculats a la dictadura franquista, em va semblar sentir que algú parlava de posar el nom de Marie Curie a un carrer. A mi em semblaria molt bé si no fos perquè aquest carrer ja existeix tocant a aquest gran centre neuràlgic del vespre lleidatà que és la rotonda del Mestre.\nSi volen noms de científics per poder posar al carrers els puc proposar Isaac Newton, Albert Einstein, Leonhard Euler, Karl F. Gauss o Euclides. El carrer Galileo Galilei ja el tenim pujant a Gardeny. I de senyores científiques els proposo Sophie Germain, Lise Meitner, Maria Agnesi o Emmy Noether. I si en volen de més a prop també en tenim, des de l'astrònom Ricard Cirera d’Os de Balaguer, l'uròleg Manuel Serés d’Alpicat o qui fou president de l'Acadèmia de les Ciències de Barcelona Joan Agell.\nAnem al món carrincló, si Lo Parrano i el Mestre Tonet tenen lloc als carrers de Lleida, a què esperem a dedicar-li un al Marquès de Pota? I el Manolo Calpe? Com pot ser que el fundador de la festa més grossa i més internacional que té Lleida no tingui no només un carrer, sinó una avinguda? I què els semblaria un carrer per a l’històric president de la Unió Esportiva Lleida i que posà el nom de la ciutat arreu gràcies a un equip de futbol a la primera divisió? I tant que sí, un carrer dedicat a Mario Duran. O a la mateixa Unió Esportiva Lleida, que ja farà quatre anys que li vam donar l’extremunció. O als mítics futbolistes lleidatans Enric Ribelles i Enric Gensana per exemple com a referents internacionals en el món del futbol.\nDesprés tenim els carrers que hi ha per Cappont amb noms de rius: Ter, Besós, Llobregat, Sió, Cinca, Ebre, Flamicell… tots rius molt respectables. Però i la Noguera Pallaresa i la Noguera Ribagorçana? Pobrets, si són els que ens porten el turisme! També he comptat una vintena de comarques en el nomenclàtor de Lleida, però ens hem descuidat l’Alta Ribagorça i el Solsonès. A més m’he fixat que Torrefarrera, Alguaire, Almenar i Alfarràs tenen carrer, així que de la ruta de la N-230 només falta Rosselló, un descuit de l’alçada d’un campanar (amb perdó). De per aquí la vora tampoc figuren al nomenclàtor Alcoletge, Benavent, Vilanova de Segrià, Torre-serona o Montoliu.\nEs parla molt d’alcaldes que han de tenir carrer i d’alcaldes que no, però el primer alcalde que va fer un nomenclàtor de Lleida com déu mana fou Marià Olives l’any 1836, i el pobre home no té ni un carrer. Ja se sap, en casa del herrero… I se m’acudeixen els noms d’altres personatges notoris com Josep Espasa i Anguera de la Pobla de Cérvoles i fundador de l’editorial Espasa-Calpe o Andreu Costafreda d’Alfarràs fundador de la Panificació Ribera Costafreda, és a dir, Panrico.\nCom aquest article vol ser un servei públic i per tal d’estalviar feina a tota la comissió encarregada de dur a terme la tasca d’estudi del nomenclàtor els ajudo amb unes quantes propostes per si els hi convé. Si el motiu pel qual no canvien el nom dels carrers relacionats amb el franquisme és per falta d’idees agafin totes les que els convingui... perquè jo no em vull creure que no els volen canviar, no?\n(Article publicat al Nació Lleida el dimecres 3 de febrer de 2016)\nPublicat per Babunski a 4:24 p. m. Cap comentari:


«La música ens ajuda a ser més feliços» - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\n«La música ens ajuda a ser més feliços»\nLa pedagoga Eulàlia Subirà defensa la importància de l'educació musical universal i sense limitacions. Des de fa anys Forma alumnes amb diversitat funcional i dificultats en l'aprenentatge\nEulàlia Subirà Arxiu Particular\nEulàlia Subirà és professora de violoncel des de fa més de vint anys. Ha estat pionera del mètode Suzuky a Catalunya i treballa amb infants a partir de 3 anys amb l'objectiu de formar a totes les persones que tenen ganes de tocar el violoncel. A la seva aula hi ha alumnes molt diversos, «des de nois amb alguna discapacitat o amb dificultats en l'aprenentatge fins a joves que adquireixen els coneixements molt ràpidament».\nL'aula de violoncels de l'Escola Municipal de Música de Manlleu creada el 1998 i que Subirà coordina ha ofert recentment un concert a Avià conjuntament amb l'aula de cant coral i amb la participació d'alguns alumnes de l'Escola Municipal de Música de Berga. Subirà ha viscut la música des de ben petita i va començar a fer classes de violoncel als 12 anys. Va decidir que es dedicaria a la pedagogia musical als 17, quan va passar per les mans d'un professor «molt dur que ens va dir que els alumnes catalans mai podríem ocupar les places de les millors orquestres. Jo vaig decidir que lluitaria per posar fi a això i demostrar que els alumnes catalans són tan vàlids com els de la resta d'Europa per tocar en orquestres de renom».\nTot i que afirma que vivim en un país on la música sempre «ha estat una assignatura de segona categoria a les escoles», Subirà creu que tothom ha de tenir l'oportunitat de gaudir de la música i de poder rebre coneixements musicals. «Alguns acabaran dedicant-s'hi professionalment i d'altres no, però com a mínim s'ha de donar l'opció a tothom de poder-hi accedir», explica. Defensa la importància de la música com a única disciplina que «activa a la vegada la part emocional i intel·lectual del cervell» i recorda que «molts científics importants o genis d'altres disciplines han tingut formació musical. Això deu voler dir alguna cosa, no?», es pregunta.\nDes de fa molts anys els alumnes que passen per les seves classes treballen amb el mètode Suzuky, un sistema que defensa i amb el qual ha obtingut bons resultats. «De la mateixa manera que els nens aprenen un idioma de manera natural també poden desenvolupar el seu talent musical i aprendre el llenguatge musical siguin quines siguin les seves capacitats», relata Subirà. Aquesta és la base de la metodologia que crea un triangle entre els pares, l'alumne i el professor. «En aquest procés d'aprenentatge hi entra el protagonisme de la família. Els pares formen part de l'educació de l'infant i participen en l'estudi diari i de les classes, s´integren en aquesta rutina», afegeix.\n«Tothom toca bé»\nLa professora assegura que el més important és transmetre a l'alumne les ganes de tocar l'instrument partint de la base que «tothom toca bé, però cadascú amb les seves capacitats». Té clar que «la música es basa en l'expressió, per tant, algú no pot dir si expresses bé o malament».\nSubirà defensa el seu mètode i es mostra satisfeta: «pràcticament tots els alumnes que tinc estudien cada dia». Això, afirma, «és una sorpresa per a molts professors, però és la base perquè, si estudien tenen ganes d´ensenyar que han estudiat, i per tant, volen continuar millorant».\nDefensa de la pedagogia\nSubirà es declara una fan dels seus alumnes i una apassionada de la pedagogia. «No sóc una solista frustrada, com algú podria pensar», afirma amb contundència. Per a ella, «ser mestre és molta responsabilitat i només podrien accedir-hi els que estan més ben preparats i els que es formen constantment». Des de fa uns anys Subirà també es formadora del mètode Suzuky, però ella no para de fer cursos i ampliar la seva motxilla de coneixements. «Hi ha professors que només esperen les vacances i em diuen que sóc estranya perquè els caps de setmana o a l'estiu, en lloc de descansar, em continuo formant», lamenta. Subirà ha impartit cursos en diversos conservatoris i escoles del territori i també d´Europa i ha rebut classes de professionals de renom.\nFa temps que defensa que «tothom pot aprendre a tocar un instrument». Tot i que assegura que hi ha molt bons professors del mètode tradicional, també té clar que el seu funciona. «Tinc alumnes que si els haguessin fet una prova d'accés mai haurien estudiat música, però tots poden tocar perquè tots tenen alguna cosa per explicar i són vàlids», diu.\nAssegura que la música és «plaer» i que «és un plaer efímer. Els concerts i la música en directe tenen una potencia que no tenen els enregistraments. Tots els alumnes gaudeixen quan toquen un instrument, i això és el que cal buscar, sense resultats concrets ni objectius, perquè interpretar una cançó els fa feliços». Això és el que creu que manca a la nostra societat, «utilitzar la música com a eina per viure millor, per ser feliços». «És una llàstima que no l'aprofitem com una eina terapèutica per sentir-nos millor», afirma.


sara navarro | una empenta artística\n02 ca sa mestra majora, artistes, audiovisuals, sara navarro\nSovint diuen que d’una experiència traumàtica viscuda durant la infantesa sempre en queda quelcom al nostre subconscient.\nSara Navarro evoca els seus fantasmes en una instal·lació audiovisual on una sèrie d’individus, aïllats baix l’aigua, s’ofeguen lentament i indueixen a l’espectador a reflexionar sobre la dualitat de sensacions entre la calma i la tensió.\nUtilitzant les noves tecnologies com a mitjans d’expressió, Navarro, no fa sinó posar més èmfasi en l’aïllament actual que sofrim, per voluntat pròpia, gràcies a aquestes eines del segle XXI.\nLa no-violència és un concepte clau en aquesta peça, contemplem una asfixia tractada de forma sublim , quasi bella, de la qual l’espectador se’n sent immediatament partícip.\nTots hem parlat alguna vegada amb amics o família, de la bellesa que desprèn l’època de la nostra infància. Tots ens hem plantejat en algun moment de les nostres vides tornar a ser nens. L’eterna joventut, la innocència, la despreocupació… Encara que clar, la vida és dura per a tots en ocasions i ni de petits ens lliurem de passar alguna mala estona. És en aquest punt de la conversa peterpànea quan apareix la meva ment apocalíptica i diu ‘tornar a ser nen significa també haver de tornar a passar per tot el ja viscut…’ I ja se’m lleven les ganes de ser-ho, d’innocències, de jocs de poal i pala a la platja, nu i empastifat per la teva mare en protecció 50.\nEls mals moments de la infància es graven a foc en la nostra ment i ens condicionen per a tota la vida. Pots acudir a psiquiatres, hipnotitzadors, xamans, però estan aquí, reprimits per orfidals o no, estan aquí i ens acompanyaran sempre en la nostra forma d’actuar i de viure. La veritat és que sona aterridor però, si ho pensem bé, és cert. En veritat la nostra ment no fa més que recopilar i aprendre del viscut. Sí, he dit aprendre del viscut. Aprendre a seques és alguna cosa que ens costa més, som humans i al final cometem els mateixos errors (alguns ens passem la vida cometent els mateixos una vegada i una altra…)\nDoncs bé, la nostra identitat es forja en aquests anys i els traumes infantils, per tant, generaran una part important de la nostra personalitat adulta, de la nostra forma de veure la vida i actuar.\nSara Navarro ens posa l’accent en la seva obra Swallow sobre aquest tema. En ella parla del trauma que li va generar un accident que va tenir quan era petita en una piscina en la qual a punt va estar d’ofegar-se. Ens submergeix en els seus pensaments profunds, els seus somnis (o malsons), perquè comprenguem què se sent en aquest estat i en aquesta situació. Swallow és una videoinstalació fosca, calmada, gairebé inerta si no fós per les gotes que ressonen al voltant dels personatges submergits en aigua que apareixen en les pantalles de televisió. És com si, per un moment, ens introduíssim en la ment de l’artista. En la seva al·lucinació interna.\nEls personatges apareixen assossegats, immersos en una pau que em desconcerta. Semblen viure el moment després de la lluita del cos per buscar oxigen per respirar en l’aigua. Aquest moment en el qual el cos es relaxa i es rendeix, intentant buscar una connexió amb el mitjà aquàtic. Sara explica en les seves investigacions per realitzar Swallow, que gens té a veure la forma d’ofegar-se pelicul·lera que veiem al cinema amb la realitat. Tot és molt més tranquil, sense esquitxades, sense drames. Per això, pels quals no hem tingut aquesta classe d’experiència propera a la mort ens és una miqueta difícil comprendre aquest assossec. Ja he dit que a mi m’inquieta, ja que no és com un s’imagina en realitat aquest moment.\nLes gotes que escoltem dins d’aquesta onírica instal·lació també generen una sensació estranya en l’ambient. Els ofegats ens atrapen, ens retenen. Però aquestes gotes ens mostren una sortida, un punt d’inflexió en un moment de veritable angoixa. Hi ha una sortida, podem salvar-nos.\nSwallow ens parla d’un trauma infantil. Un trauma del que Sara Navarro va escapar físicament, encara que la seva ment ho invoqui en somni i li faci recordar-ho tota la seva vida. Perquè això pretenen els nostres maleïts traumes: que mai ens oblidem d’ells.


El cònsol dels EUA a BCN calla boques sobre la suposada fuga d’empreses pel procés ! directe!cat\nPolítica Última actualització Dimarts, 2 de febrer de 2016 10:25 h\nMarcos Mandojana recorda que les inversions a Catalunya no s'aturen\nGuifré Jordan @enGuifre - El cònsol dels EUA a Barcelona, Marcos Mandojana, ha deixat sense arguments una de les llegendes urbanes que ha alimentat més l’unionisme en els últims anys: la suposada fuga d’empreses a causa del procés i la possible independència de Catalunya. En una entrevista a RAC1 i preguntat sobre quines són les debilitats del Principat per atraure empreses, ell ha respòs que en aquest sentit, “li va molt bé a Catalunya” i ha recordat que “continuen” entrant inversions al país.\namazon, catalunya, empreses, estats units, eua, marcos mandoj, prat de llobregat\nLes grans inversions no s'aturen\nEl cònsol nord-americà a la ciutat comtal ha explicat que “hi ha 700 empreses nord-americanes” a Catalunya i les grans inversions no s’aturen, com ara la d’Amazon amb el seu nou centre logístic al Prat de Llobregat. Mandojana ha explicat que als EUA els agrada molt “l’emprenedoria” catalana i l’acolliment i integració del país a gent d’arreu del món.\nCap por a la independència\n“Estan oberts a la inversió estrangera i hi ha història d’això, tenim convenis entre universitats i empreses”, ha comentat el diplomàtic nord-americà. En especial, ha recordat els “pols emprenedors” en matèria de bioquímica, tecnologia, farmàcia. Tot i que el cònsol no s’ha mullat sobre el procés, no s'ha mostrat espantat en cap moment i sí que ha callat boques així sobre la presumpta fuga d’empreses estrangeres per por a la independència.\n5 d'abril de 2016, 18.42 h\n4 de febrer de 2016, 10.55 h\n#21. Una altra multinacional que inverteix més a Catalunya que a apaÑa...... Ho veus Aragoneses ?... les teves manipulacions i intoxicacions no arriben a les multinacionals... Ara pots marcar paquet apaÑol ? Vinga, que tot el món està pendent de tu ...\n3 de febrer de 2016, 17.39 h\nNoi, ets colossal. Ara resulta que tu saps més dels interessos econòmics de les empreses nord-americanes que el mateix Cònsol. No t'adones que fas el ridícul. Ah, ja ho entenc, és el destí dels unionistes com tu. Així doncs endavant, com més actueu, més independentistes. Per tant, quan siguem independents, ben aviat, us farem un monument agraint-vos fervorosament la vostra contribució a la llibertat de Catalunya.\n3 de febrer de 2016, 15.23 h\n3 de febrer de 2016, 12.01 h\n#18 Gràcies per les teves puntualitzacions estadístiques. Són abastament més fiables que le d'altres desinformats que colaboran, mort de ràbia, amb aquesta finestra oberta de llibertat.\nVisca la República Catalana! Visca Catalunya lliure!\n3 de febrer de 2016, 11.58 h\nAlgú ha sentit parlar altre vegada del "sofflé", del "trecament" dels separatistes, de la "falta de govern", d'en "Pujol"?\nAra resulta que el souflé era Espanya, el trecament el tenien ells, la falta de govern és el d'ells i han demandat criminalment al PP volent-ho ilegalitzar per grup mafiós.\nSiempre el ladrón creyó que todos eran de su condición.\n3 de febrer de 2016, 09.22 h\nAviam, noi. Et faré un parell de puntualitzacions. El què diu Interviu del letó no és exacte. Jo sóc l'encarregat de subornar-lo i eren exactament mil milions de dòlars anuals durant deu anys. I també, ves per on, sóc l'encarregat del suborn al cònsul americà i és encara una mica més: 1.200 milions de dòlars l'anyl Els hi pago en efectiu per mesos (100 milions al mes) que acostuma a ser durant la última setmana de cada mes. Si vas per allà prop del consulat, que em veuràs en... Llegir més\n2 de febrer de 2016, 19.54 h\n#7 #8 #13 #14\nEp! POBRE bejota, oblidava donar la referència de la teva IGNORANTADA DE SUBNORMAL SEMIANALFABET i PRETENSIÓS :\ncomentari 7 de http://www.directe.cat/noticia/441577/varoufakis-si-madrid-el-que-vol-es-enfortir-el-moviment-independentista-no-ho-podria-fer-m .\n2 de febrer de 2016, 19.50 h\nPerò, POBRE bejota, com que has DEMOSTRAT REPETIDAMENT que ets més RUC que una dotzena de rucs, i que no t'importa anar repetint les teves esrtupideses pròpies de SUBNORMAL ANALFABET mil vegades seguides, t'adverteixo que jo també et repetiré el mateix cada vegada que tu insisteixis.\nI a més et recordaré la divertida IGNORANTADA que vares cometre intentant parlar amb Varoufakis EN GREC CLÀSSIC, i amb un error super-còmic:\n2 de febrer de 2016, 19.45 h\n#14 altrs vegada, POBRE bejota? ... altra vegada repetint les teves MENTIDES copiades d'Interviu ? a més de tonto del poble, ets el PESAT del poble?\ndoncs jo també et repetiré el que ja t'he dit arreu:\nPOBRE bejota, tontet i curt com una marmota:\nSé que no saps llegir i encara menys entendre allò que llegeixes, i això t'excusa de no haver entès el que ja t'he dit en una altra notícia on tu, com un subnormal pesadet, has penjat aquest mateix comentari que ara tan ESTÚPIDAMENT ... Llegir més


La troballa d'última hora dels Mossos d'Esquadra a l'habitació del violador d'Igualada\nLes analítiques de les mostres han donat positiu\nper Arnau Peláez 26/04/2022 11:33h\nEls Mossos d'Esquadra han trobat l'ADN de la noia d'Igualada que va patir una violació la nit de la Castanyada a l'habitació del noi de 21 anys detingut.\nD'aquesta manera, la policia catalana, la qual porta al capdavant d'aquesta investigació durant més de cinc mesos, de la mà de la policia científica, va posar en marxa, dijous passat, l'anàlisi d'unes mostres localitzades durant l'escorcoll del domicili del noi.\nHan donat positiu\nFinalment, les analítiques de les mostres han donat positiu. Així ho ha confirmat el comissari en cap dels Mossos d'Esquadra, Josep Maria Estela, a 'El món a RAC1'.\n«La satisfacció és enorme. Ho és per mi, per l’organització i pel grup de treball que han treballat de forma intensa», ha declarat al mitjà.\nEl detingut per l'agressió sexual es troba en constant vigilància al centre penitenciari de Brians per risc de suïcidi.\nD'aquesta manera, s'ha activat el protocol per evitar autolesions o suïcidis a causa d'un informe psiquiàtric, després que professionals de l'àmbit el visitessin a la mateixa presó i determinessin la necessitat d'activar aquesta mesura preventiva.\nA hores d'ara encara està per conèixer si l'autor dels fets serà ingressat a l'Hospital Psiquiàtric Penitenciari o a un altre mòdul del mateix centre.\nLa causa segueix oberta per agressió sexual i assassinat en grau de temptativa i continua sota secret de sumari.\nLa nit de la Castanyada\nEl jove va ser detingut per agredir sexualment una noia al polígon industrial Les Comes d’Igualada, quan la víctima es dirigia a l’estació de tren després de sortir de la discoteca Epic la nit de la Castanyada.\nL'agressor, que té antecedents policials per abusos sexuals, va ser arrestat al pis on vivia al centre de la capital de l’Anoia.\nEls Mossos d'Esquadra van escorcollar el seu habitatge durant vuit hores, amb ell al davant, des d’allà se’l van emportar a la comissaria d’Igualada, i aquest dissabte passat el van portar davant del jutge.\nFinalment, el jutjat número 4 d’Igualada el va enviar a presó sense fiança per violar una menor de 16 anys.\nEl noi només va respondre les preguntes del seu advocat.\nCrida dels Mossos per trobar una noia desapareguda en les últimes hores a Catalunya\nDol al món del futbol per la mort de Johan, de només 30 anys


Carles Alberola i Ortiz | enciclopedia.cat\n(Alzira, Ribera Alta, 21 de gener de 1964)\nTitulat per l’Escola Superior d’Art Dramàtic i Dansa de València (1983-86), el 1994 fundà, juntament amb Toni Benavent, la companyia Albena Teatre, amb la qual muntà les seves pròpies obres.\nD’entre la seva producció, fonamentalment de caràcter humorístic, destaquen les obres Viu com vulgues (1989), coescrita amb Alfred Picó; O tu o res (1991) i Nit i dia (1993), feta a quatre mans amb Ferran Torrent; Curriculum (1998), de la qual és coautor amb Pasqual Alapont, que obtingué el premi de les arts escèniques de la Generalitat Valenciana i el de la crítica teatral de Barcelona; Estimada Anuchka (1995); Per què moren els pares? (1996, premi al millor text teatral del 1998), i Mandíbula afilada (1997, premi Cavall Verd de l’AELC), una comèdia agredolça, suggeridora i ben dialogada. Les obres Joan el Cendrós (1998), Besos (1999), L’any que ve (1999), 23 Centímetres (1999) i Spot (2002) foren coescrites amb Roberto García, amb qui també col·laborà en guions televisius com Càsting i Happy House. Posteriorment ha publicat Almenys no és Nadal (2004), 13 (2006), Que tinguem sort! (2011), M’esperaràs? (2014), Ficció (2014), amb Pasqual Alapont, i L’aneguet lleig (2015), amb Ernest José Sorrentino.\nTambé ha dirigit, entre d’altres, Paraules en penombra (2001), de Gonzalo Suárez, premi Arts Escèniques de la Generalitat Valenciana i de la Crítica de València al millor director; Artefactes, de José Antonio Portillo (2003), i La teua vida en 65 minuts, d’Albert Espinosa (2003).\nEls darrers anys ha desenvolupat una intensa carrera televisiva a Canal 9 i À Punt Mèdia amb sèries com Autoindefinits (2005-07), Maniàtics (2006) i Socarrats (2007-8), entre d’altres, totes produïdes per Albena Produccions, de la qual és director.\nL’any 2022 fou guardonat amb el premi Narcís de l’Associació d’Actors i Actrius Professionals Valencians.


A més, ha remarcat que "hi ha molt marge per avançar en polítiques en què podem arribar més fàcilment a un acord".\nEspadaler ha considerat que el document presentat per PSC-Units "pretén impulsar l'acció de govern des del realisme" i es tracta "d'un exercici de responsabilitat cap allò que hem de fer els diferents grups parlamentaris: cercar àmbits i espais transversals per avançar".\nIceta ha recordat que hem insistit "una i mil vegades que sense diàleg no trobarem solucions" i ha lamentat que la reunió de demà comenci ja "amb un handicap molt gran" després que PP, C's i CUP hagin decidit no participar. Ha recordat que aquesta convocatòria "és un mandat parlamentari" i ha alertat als partits que no hi assistiran que "no poden exigir al Govern que compleixi el mandat del Parlament i ells desentendre's de complir-lo". A més, ha afegit: "malgrat que hi hagi temes en què estem molt distants n'hi ha d'altres que podrien ser objecte d'aproximació i d'acords".\nEspadaler i Iceta han considerat que en aquests moments el Govern de la Generalitat "està paralitzat, desorientat i dividit" i que Catalunya "es troba en una cruïlla". En aquest sentit creuen que "és molt diferent una aproximació "Otegi" que una aproximació "Urkullu" que ens situaria en el pragmatisme, el respecte a les institucions, diàleg i en aprofitar la finestra oberta que ha suposat el canvi polític a Espanya.\nEn el següent enllaç trobareu el vídeo de la roda de premsa completa.


S’estén darrerament -a les tertúlies, a les xarxes, a llocs on es discuteix de política- l’expressió “els egos personals”, que és una d’aquestes construccions que fan riure perquè són redundants. “Els egos personals” pertany a la categoria de “les persones humanes” o, en el seu moment, “les antigues pessetes”. En el primer cas, la insistència en allò “humà” com a sinònim de bondadós ha dut a autèntiques atrocitats del llenguatge, com aquest “humanisme digital” amb què s’anuncia una empresa tan poc “humana” com una gran entitat que, en el camí d’una fusió, fa un ERO sagnant que deixa milers de persones al carrer mentre els seus directius s’apugen obscenament el salari. En el segon, és còmic parlar de “les antigues pessetes” quan sabem del cert que no n’hi haurà de noves.\n“Els egos personals” fa riure perquè l’ego no pot ser més que una qüestió personal: si hem d’imaginar-nos “egos” col·lectius aleshores ja hem de parlar sobre nacionalisme, xenofòbia, supremacisme i altres deliris generats per la massa i pels demagogs que cerquen aprofitar-se’n. Però d’un temps cap aquí, el fet és que “els egos personals” han entrat dins les anàlisis polítiques com un factor a tenir en compte. Són citats sovint quan es parla de les sulfuroses negociacions per a la investidura de Pere Aragonès, però també quan es debat sobre política espanyola (o madrilenya, que és el mateix): “Tal cosa passa perquè aquests dos partits competeixen pel mateix espai polític, i pels egos personals”. O bé: “Això s’explica per la divisió entre partidaris i detractors de tal estratègia o de tal líder, i també pels egos personals”. En realitat, “els egos personals” és un eufemisme de la vanitat, que és allò a què realment es vol fer al·lusió. Podríem dir que tals o quals converses han quedat encallades, o que tal altra reunió ha fracassat, a causa del xoc de les vanitats dels que hi prenien part. S’entendria millor i ens estalviaríem aquests “egos personals” que tornen a ser una d’aquestes ventositats del llenguatge que alguns periodistes i comunicadors s’entesten a utilitzar i a difondre.\nLa vanitat, per cert, ha existit sempre, però em fa l’efecte que la seva incorporació explícita com a element a calibrar dins l’anàlisi política és una novetat d’ara. Infantils, aviciats i consentits, creguts i arrogants en una proporció equivalent a la seva ignorància i la seva futilitat, els polítics de l’actual generació (de la cinquantena en avall) hauran aportat, a la ciència i l’art de la política, la necessitat de sospesar unes vanitats inflades fins al deliri i la caricatura involuntària. Les coses no tiren endavant perquè els meus estimats i estimades no estan disposats a passar per ser menys que l’altre. L’adamisme -la idea que la comunicació i la política van començar el dia que un mateix es va fer un compte a Twitter- va a l’alça entre polítics i periodistes. I no tan sols és risible, sinó que té conseqüències greus, com aquesta obstrucció que fa pensar en una nova, insensata i capriciosa repetició electoral, aquesta vegada a Catalunya.\nPolítica sebastià alzamora\nAquella ascensió prodigiosa


Nom: CONJUNT CARRER ANGULO\nAdreça: c/ Angulo\nConjunt de cases de planta i un pis, construïdes possiblement entre els segles XVI i XVIII, però sobre una base més antiga.\nPer la seva proximitat física i estilística i similitud de materials amb les veïnes cases del carrer Major de l'Hospitalet, les suposem de la mateixa datació.\nTípiques cases d'arquitectura popular entre mitgeres, amb teulada vessant aigües a la façana i ràfec de teula àrab. Murs de pedra i, molt incidentalment, algun maó, arrebossats i pintats, amb una única entrada d'arc rebaixat i, a les plantes nobles, algun balcó, sempre molt petit. Eren cases dels que anomenaven "comparets", és a dir, els més pobres, ja que no llueixen cap dels trets de les cases que es van construir els artesans i botiguers del carrer Major proper, de carreus ben tallats a les finestres, entrada de carros o celler i una altra, més petita, per a la vivenda, i gran balcó presidint el primer pis. Conjunt de cases de planta i un pis, construïdes possiblement entre els segles XVI i XVIII, però sobre una base més antiga.\nTípiques cases d'arquitectura popular entre mitgeres, amb teulada vessant aigües a la façana i ràfec de teula àrab. Murs de pedra i, molt incidentalment, algun maó, arrebossats i pintats, amb una única entrada d'arc rebaixat i, a les plantes nobles, algun balcó, sempre molt petit. Eren cases dels que anomenave...\nDonat que el carrer Angulo és un carrer fronterer (l'altra vorera pertany a l'Hospitalet i es diu carrer Famades), cal suposar que la seva creació i desenvolupament han estat més lligats a la ciutat veïna que a Cornellà, molt més llunyà en aquells anys. Creiem, doncs, que aquest conjunt de cases, presidit pel casal dels Famades, es va construir al mateix temps que la revifalla del segle XVII omplia de botiguers i artesans el carrer Major de l'Hospitalet que era, no cal oblidar, el camí ral, i per tant, l'eix de comunicacions i de l'economia de la zona.


Abans del bany - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nart de gènere i retrat\n72,5 ( ) × 60 ( ) cm\nAbans del bany és una pintura a l'oli realitzada per Ramon Casas el 1894 a Barcelona i que actualment s'exposa al Museu de Montserrat de Montserrat.\nLa delicadesa amb què Casas representa determinades obres de caràcter intimista, habituals en la seva obra a partir de 1893, es posa de manifest molt especialment en les escenes de toilette. No es tractava d'un tema innovador, ja que alguns pintors francesos, com ara Degas, havien representat aquest assumpte de manera insuperable. La visió de Casas era menys atrevida i menys sensual que la d'altres pintors coetanis, potser perquè el nostre artista coneixia les limitacions que, per raons d'ordre moral, imposava el mercat artístic català. Així doncs, Casas opta per donar una visió més idealitzada de la realitat, intentant potenciar la bellesa de les escenes més anodines de la vida quotidiana. En aquest sentit, no hi ha dubte que obres com la que ens ocupa mostren la seva capacitat per envoltar la realitat d'un halo misteriós, a partir d'una atmosfera que embolica i integra tots els elements diferents de l'escena. Tanmateix, l'atractiva figura de la dona desvestint-se adquireix una dimensió especial no solament pel blanc intens de la seva roba sinó també per l'aurèola de llum que entra tamisada a través de la persiana i que embolica el seu rostre i el seu clatell.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Abans_del_bany&oldid=22757340»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 19 feb 2020 a les 11:30.


2014 0610. CDA prepara l'autonomia aranesa dins l'estat català - Gironès per la independència\n2014 0610. CDA prepara l'autonomia aranesa dins l'estat català\nCDA prepara l'autonomia aranesa dins l'estat català\nConvergència Democràtica Aranesa referma el suport al procés sobiranista\nAssenyala com a principal objectiu polític aconseguir una autonomia avançada dins d'un estat català plurinacional\n10/06/14 00:00\t- VIELHA E MIJARAN - DAVID MARÍN\nJosep Rull , secretari d'organització de CDC, diumenge amb Àlex Moga –esquerra– i Carles Barrera, síndic d'Aran Foto: ACN.\nConvergència Democràtica Aranesa-Partit Nacionalista Aranès (CDA-PNA), primera força política a la Val d'Aran i partit associat a CDC, no només vol que l'Aran no es despengi del procés d'autodeterminació iniciat a Catalunya, sinó que s'ha fixat com a objectiu polític treballar activament perquè el futur estat català que pugui resultar del procés tingui caràcter plurinacional i l'Aran disposi d'una autonomia moderna i avançada. “L'aranesisme està cridat a fer front a un dels majors reptes que hem viscut com a identitat en els darrers segles i a aprofitar l'oportunitat històrica”, ha explicat Àlex Moga, secretari general de CDA i alcalde de Vielha, que diumenge va presidir la convenció nacional del partit aranès durant la qual es va aprovar un document de 10 objectius polítics que renoven el múscul ideològic del partit per als anys vinents.\nEl document Camí de l'aranesisme modern, aprovat durant la trobada, manifesta el seu suport al posicionament de CDC sobre el dret a decidir i aposta per un doble oc –sí, en aranès– en el referèndum. En el seu desè punt, el treball conté l'estratègia que, segons CDA, hauria de seguir el nacionalisme aranès davant la consulta del 9-N i el procés iniciat per Catalunya cap a la possible constitució d'un estat independent. CDA veu aquest possible estat català com una oportunitat per “enfortir els nostres drets, les nostres institucions, projectar la nostra identitat i expandir el nostre sentiment”, cosa que es vol aconseguir a través d'una “entitat territorial autònoma” moderna i avançada, amb capacitat legislativa i executiva, amb una major capacitat econòmica i financera, amb estructures internes independents i també amb capacitat exterior per relacionar-se amb Espanya i amb la Unió Europea, especialment amb la resta de pobles d'Occitània.\nEl document proposa apostar pel catalanisme com a “identitat nacional que millor ens ha entès i que ens ha retornat allò que era nostre”, en referència al restabliment de les institucions araneses a partir de l'Estatut del 79”. És per aquest motiu que aposta per “saber estar al costat del poble català, tal com ja vam decidir fer fa uns segles”. Segons CDA, el procés català ha de conduir finalment també a un nou pacte entre Catalunya i l'Aran.\nCDA governa el Conselh d'Aran i l'Ajuntament de Vielha i és la primera força política a la vall per davant de l'altre partit aranesista, Unitat d'Aran (UA), associat al PSC i que davant del procés català manté una posició més ambígua, exigint una consulta pròpia per a l'Aran si Catalunya finalment fa la seva.\nL'aranesisme ha estat fins avui una resistència de segles, i ara la Catalunya-estat ens dóna una gran oportunitat per fer un gran pas endavant\nPodem assolir una autonomia avançada\ni moderna, amb capacitat financera i projecció exterior, res a veure amb les de l'Estat espanyol\nEl document aprovat refà l'escala de valors aranesista i fa una nova proposta democràtica\nSECRETARI GENERAL CDA\nDarrera actualització ( Dimarts, 10 de juny del 2014 00:00 )


Una bona proposta per començar l'any. Si us interessa l'alimentació saludable i la sostenibilitat, us encantarà aquest projecte: "Soy de temporada"\nAquest simulador per fer origamis ens permet anar veient, pas a pas, a la velocitat que vulguem, i des de tots els angles possibles, com es va creant la figura, abans de fer-la\nLa nova web de TMB\nAquesta setmana s'ha presentat la nova web de Transports Metropolitans de Barcelona. Totalment adaptada a tota mena de dispositius i accessible a tots els usuaris\nParlem ara d'una aplicació que pot ser un autèntic salvavides de butxaca. Es diu Cardiocity112 i s'ha de fer servir en cas que veiem que algú pot estar tenint un atac de cor\nBricolatge a l'abast de tothom\nCom es poden eliminar les velles juntes de silicona? Com s'arregla la tanca del jardí? Com es repara una fuita d'aigua? Aquestes i moltes altres preguntes\nViquipèdia, 15 anys, 500.000 articles!\nAmb aquest article dedicat a Oda Krohg, una de les principals pintores noruegues, que va viure fa un segle, la Viquipèdia en català ha superat els 500.000


VÍDEO | La Paeria enderroca la casa del Secà que ha patit un esfondrament\nActualitzada 05/02/2020 a les 18:45\nA primera hora del matí s'ha ensorrat el cobert de l'immoble, que estava abandonat, sense que cap persona hagi resultat ferida\n© La Paeria ha decidit finalment enderrocar la casa que aquest dimecres al matí ha patit un esfondrament al cobert.\n© L'immoble està situat al barri del Secà de Sant Pere de Lleida.\nL'Ajuntament de Lleida enderrocarà de forma subsidiària els edificis situats al número 30 i 32 del carrer Oliver del barri del Secà de Sant Pere, després que aquest matí s'hagi produït l'esfondrament parcial de la teulada del número 30, que estava deshabitat. Els serveis tècnics municipals han recomanat el seu enderrocament immediat perquè el seu estat de conservació és molt deficient i l'actuació s'ha iniciat aquest mateix dimecres a la tarda. L'esfondrament ha provocat també danys a l'immoble confrontant, el número 32, i en una inspecció s'ha comprovat que es troba en mal estat i no compleix les condicions mínimes d'habitabilitat. Hi residien tres persones, que han estat desallotjades i adreçades als serveis socials per rebre allotjament d'urgència.\nEl primer tinent d'alcalde i regidor d'Urbanisme de la Paeria, Toni Postius, ha visitat al migdia el carrer Oliver i ha explicat que la causa de l'esfondrament han estat les pluges de les últimes setmanes, que han provocat que acabés col·lapsant l'estructura de l'edifici del número 30, que és de fusta i tova, i estava ja molt deteriorada, ja que no s'havia rehabilitat mai. Arran del succés, Postius ha afirmat que "seria una bona oportunitat per enderrocar aquesta illa de tres cases i solucionar una zona que està degradada".


José Bordalás: «M'agraden moltes coses dels equips de Setién» - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nJosé Bordalás: «M'agraden moltes coses dels equips de Setién»\nL'entrenador del Getafe va parlar sobre Quique Setién en la roda de premsa\n| europa press 14.02.2020 | 19:04\nL'entrenador del Getafe, José Bordalás | REUTERS\nL'entrenador del Getafe, José Bordalás\nL'entrenador de l'Getafe, José Bordalás, va assegurar aquest divendres que li agraden "moltes coses" dels equips que entrena Quique Setién, tècnic amb què ha viscut alguna disputa que ja té "més que oblidada", i va recordar que guanyar a l'FC Barcelona al Camp Nou "és una cosa que es dóna poques vegades" i que el seu equip, malgrat la seva sorprenent tercera plaça en Laliga Santander, només pretén "gaudir del moment".\n"M'agrada el futbol en general i espero molt de tots els entrenadors perquè ser entrenador és una cosa molt difícil. M'agraden moltes coses dels equips de Setién", ha afirmat Bordalás en roda de premsa sobre la seva relació amb el càntabre que no sembla ser la millor.\nEn aquest sentit, ha reconegut que no li van agradar "alguns qualificatius" que li va dirigir el tècnic blaugrana. "Però no per mi, que no tinc cap tipus de rancor, la respecto i tinc experiència i no m'afecten ni els elogis ni les crítiques, sinó pels nois, que es van queixar perquè tirava per terra l'esforç i dedicació d'un equip que és exemple de tot. Ho tinc més que oblidat ", va admetre.\n"No ho sabem, mai és bon moment per jugar contra el Barça i guanyar-lo al seu estadi, sabem que és dificilíssim, que es dóna poques vegades i per al que cal fer un gran partit. Encara no ha perdut aquesta temporada a casa i això demostra el difícil que és, som conscients. Tenim un percentatge baix de guanyar, però esperem que es decanti al nostre favor ", va opinar l'alacantí sobre la visita a Camp Nou.\nA més, ha remarcat que guanyar allà sigui una "assignatura pendent". "Sembla que estiguem al nivell del Barça o dels equips grans, però estem molt per sota en possibilitats i pressupost, i el que volem és fer bons partits i gaudir de el moment", ha subratllat Bordalás.\nEl tècnic 'blau' no signa l'empat perquè "mai" ha afrontat un partit ni ha "dit" a un jugador que aquest seria "un bon resultat". "Treure un punt al Camp Nou és difícil, però anem amb tota la confiança del món i els jugadors volen demostrar que tenim capacitat per fer bon partit", va afegir.\n"El Barça té pocs punts febles, però tots els tenim i s'intenta atacar-los. Més que buscar els seus, volem enfortir les nostres virtuts, que són bastants, i intentar neutralitzar un equip boníssim que té Messi, que tots sabem que és el millor ", va remarcar de l'equip blaugrana.\nEl partit estarà marcat per la possible participació d'Ángel, un dels que sona per substituir el lesionat Dembélé si Laliga dóna el seu vistiplau. Ángel Torres, president de l'Getafe, va reconèixer que era complicat dir "no" a l'Barça si vol un jugador, però Bordalás no creu que hi hagi obert "les portes" al canari.\n"El que digui ho respecto, però he parlat amb ell i no vol dir això. Del Getafe no s'en va ningú amb facilitat. Àngel és un jugador important i encara que ara tingui menys minuts, ens ha ajudat molt i ens va a ajudar molt. No penso en què pugui marxar, en els mitjans he vist molts candidats ", va opinar el d'Alcoi.\nD'altra banda, ha confessat que, "sincerament", no esperava estar tercer en la taula a hores d'ara de la temporada, sobretot per les prestacions de l'any passat i la dificultat que comporta jugar tres competicions. "És una cosa molt meritori, però queda molt campionat. Ara se'ns valora per la temporada passada i es generen moltes expectatives", ha puntualitzat.\n"És agradable que es reconegui la feina dels nois, però cal estar amb humilitat perquè els elogis debiliten i ja he tingut alguna experiència en aquest sentit. Arribaran mals resultats i el que avui és elogi es converteix en crítica", va avisar.\n"No hem parlat absolutament res de l'Ajax", va replicar Bordalás sobre la visita el dijous del campió de l'Eredivisie a la Lliga Europa. "Jo sempre parlo als jugadors del partit immediat, sóc una persona que he pensat sempre que el més important és el moment i que no serveix res de el passat ni de el present", ha sentenciat.


Desenes de persones van netejar les platges de Xàbia després del pas de Glòria\n10 de febrer de 2020 - 14: 29\nAquest passat diumenge, desenes de voluntaris es van unir per netejar les platges de Xàbia. Des de primera hora del matí, els set punts convocats per a la neteja de litoral agrupaven un gran nombre de persones, de totes les edats, per retirar la gran quantitat de residus que el mar va treure a la platja amb el temporal Glòria fa una mica més de dues setmanes.\nVoluntaris a la Jornada de neteja a l'Arenal\nA aquesta iniciativa van col·laborar diferents col·lectius voluntaris (Xàbia neta entre tots, Jávea.Te vull neta, Xàbia en moviment i Xàbia for future), personal municipal i veïns de la zona amb l'única finalitat de condicionar les cales i poder gaudir de la seva bellesa sense residus.\nNeteja a la platja de la Granadella\nCañas, troncs d'arbres, plàstics, taps de suro, poriespan, suro comú, microplásticos, taulers, canonades de conducció d'aigua, taulons, sabates, tovalloletes higièniques i bastonets de les orelles van ser la gran quantitat de residus que es van recollir.\nDes dels col·lectius agraeixen a l'departament de serveis el facilitar les borses i convocar aquesta macro neteja, ja Creu Roja i Protecció Civil per facilitar la tasca de recollida de les bosses amb una zodiac per no haver de pujar-les a la part superior de les cales.\nfebrer 11, 2020 a les 8: 54 am\nCom a membre del grup de voluntaris de Xàbia et quiero.Limpia vull agrair-vos la publicació de la tasca de neteja realitzada, tant pel nostre grup com pels altres participants, durant la jornada de diumenge passat, 9 de gener.\nMoltes gràcies a l'equip de javea.com!


I Congrés de seguretat i control alimentari en parasitologia, probiòtics i al·lèrgies. Agència Catalana de Seguretat Alimentària\nI Congrés de seguretat i ...\nI Congrés de seguretat i control alimentari en parasitologia, probiòtics i al·lèrgies\nEls dies 19 i 20 d’octubre de 2018 se celebrarà el “I Congrés de seguretat i control alimentari en parasitologia, probiòtics i al·lèrgies“, organitzat pel CRESCA-UPC, al Campus Universitari de Terrassa (Barcelona).\nEn aquest Congrés s’aprofundirà en el paper clau dels probiòtics, així com el dels paràsits que podem afectar-la. També s’abordaran les al·lèrgies alimentàries que, en els darrers anys, es produeixen en major freqüència.\nEl comitè organitzador convida a professionals de la salut, biòlegs, veterinaris, experts farmacèutics i tècnics de la industria alimentaria a participar en aquest congrés que es un compendi amb rigor científic de tres temes de total actualitat en la salut.\nPot accedir a tota la informació a través de: http://cresca-upc-events.cat


FE CCOO PV consultem a l’afiliació respecte al Decret d’Orientació\nEl sindicat ens tornem a adreçar a la nostra afiliació per polsar la seua opinió respecte a la proposta de Decret d’Orientació Educativa i Professional.\nLa FE CCOO PV hem estat en constant contacte des del primer moment amb personal educatiu i direccions de centres atenent les seues demandes.\nConsulta Decret d'Orientació\nUna vegada més, la Federació d’Ensenyament de CCOO PV ens adrecem a la nostra afiliació per consultar la seua opinió respecte a la negociació d’un Decret, com és el d’Orientació Educativa i Professional, de gran afectació per al sistema educatiu valencià.\nRecordem que la setmana passada se’ns envià l’esborrany del Decret amb sols dos dies per al seu tractament en mesa sectorial i el nostre sindicat demanàrem el seu ajornament per considerar que la convocatòria de negociació havia estat precipitada i sense temps per al seu estudi i valoració amb la comunitat educativa. Aquest decret té incidència en les etapes que van des de l’Educació Infantil fins a la Secundària, així com Educació Especial, Ensenyaments Artístics Professionals i la Formacio Permanent d'Adults, capgirant el model actual d’atenció psicopedagògica organitzada des dels SPEs.\nLa consulta fou enviada ahir dilluns de vesprada i ja compta amb centenars de respostes de personal educatiu de tots els àmbits, nivells i especialitats. A més a més, el sindicat hem estat en constant contacte des del primer moment amb personal educatiu i direccions de centres atenent les seues demandes.\nAquesta participació és primordial per a la FE CCOO PV, ja que aporta una visió global del Decret i ajuda a perfilar les millors propostes de cara a la seua negociació, a fi de treballar el model que millor resposta done a les necessitats del nostre alumnat més vulnerable.


ESPIRITUALITAT - www.servitesdemataro.es\nCARISMA DE L'ORDE\nEn el panorama de la vida religiosa i en particular dels ordes mendicants , l'Orde dels Servents de Maria es caracteritzaper unsentit fortde comunió fraternal,un esperitde servei envers Déu i els germans i una constant referència a la benaurada Verge Maria, Senyora dels seus Servents.\nEl Servei als demés és un element essencial del carisma de l'Ordre. Aquest esperit de servei té les seves profundes arrels en les Sagrades Escriptures . En el seu ideal els Servents de Maria s'inspiren primer de tot en l'exemple de Crist, que va venir "per servir donar la pròpia vida en rescat de tots". Després, en la humil actitud de la benaurada Verge Maria que, cridada per Déu a col·laborar en el projecte salvador del seu Fill, es va declarar "esclava del Senyor".\nPer als Servents de Maria l'àmbit del servei és molt ampli: Déu, la Verge, l'Església, l'home, l'Orde i els altres congregants de la pròpia comunitat... El Servei és la participació a les aspiracions i inquietuds de l'home, la promoció de genuïnes formes de vida cristiana que podríem sintetitzar de la següent manera:\n- Servei vol dir en primer lloc hospitalitat i acolliment dels germans, especialment els més humils, l'assistència als ancians, als malalts, i a les persones necessitades d'ajuda física i espiritual.\n- Servei vol dir també les múltiples formes de compromís apostòlic, en particular el catequètic i el missioner.\n-Servei finalment és l'estudi per poder ajudar als demés, l'exercici de l'autoritat per corregir i fer millorar a aquells que estimem i el compromís de tenir amb tothom relacions de pau, de misericòrdia, de justícia i amor constructiu.\nEn el text de les Constitucions dels Servents de Maria és clara la importància de la comunió fraterna per a la vida . La pregària de Jesús al Pare perquè els seus deixebles fossin una sola cosa com Ell i el Pare són una sola cosa ; el testimoni de la primitiva comunitat cristiana en el qual la multitud dels que havien vingut a la fe , tenien un sol cor i una sola ànima ; el precepte de sant Agustí que els Servents de Maria visquin " unànimes en la casa" i tinguin " tot en comú" entre ells i finalment l'exemple dels Set Sants Fundadors transmès pel gran document antic "L egenda de origine Ordinis" fan que la comunió fraterna sigui element essencial de la vida dels Servents de Maria . Sense aquest element no seríem Servites .\nLa comunió fraterna caracteritza la manera de testimoniar l'Evangeli, de manera que ho transmetem al nostre entorn d'una manera palpable. En la nostra comunitat, ja sigui la familiar, la laboral, amb les nostres amistats, hem de donar noticia del nostre estil de vida , de la nostra feina i la nostra pregària .\nEn la comunió fraterna reconeixem una font d'amistat i una ajuda per assolir, tot caminant amb els nostres parents i amics, un millor comportament cristià, una millor imitació de Jesucrist.\nLa dedicació total a la Benaurada Verge, "especial refugi, mare singular i pròpia Senyora" dels Servents de Maria és un altre dels elements essencials de la vida de l'Orde.\nAquesta dedicació té les seves arrels en les primeres accions dels nostres primers Sants Pares fundadors, a l'inici del seu camí espiritual: ells tement la seva imperfecció, pensant rectament posar humilitat en ells mateixos i en els seus cors, amb tota devoció, es van postrar als peus de la Santa Maria , perquè Ella, com a mediadora i advocada, els reconciliés i els recomanés al seu Fill, i suplint amb la seva caritat plena la seva imperfecció, intercedís per ells la fecunditat de mèrits. Per això posats, amb honor de Déu, al servei de la Verge Mare seva, van voler des de llavors ser anomenats "Servents de Santa Maria".\nL'Ordre en efecte, sempre ha estat convençuda d'una particular presència de santa Maria en la seva vida: a l'hora difícil dels orígens, al llarg dels segles, en el temps actual.\nJa en l'època dels set sants Pares i de Sant Felip Benici, els Servents de Maria veuen amb clara consciència que en l'origen de l'Ordre estava la figura materna i misericordiosa de Santa Maria.\nAl llarg dels segles l'Ordre ha sentit sempre a prop la Benaurada Verge Maria, i la venerava amb devot servei com a Dona de l'anunci joiós, de la misericòrdia real i de la compassió salvadora.\nL'ha sentit a prop sobretot en els moments en que les dificultats havien amenaçat amb l'extinció de l'Orde, i es corria el perill de desaparèixer part del seu patrimoni espiritual. En aquests moments la consciència de ser una família dedicada al servei de Santa Maria va constituir per l'Ordre un motiu d'esperança i una força especial per a la renovació del seu compromís evangèlic.\nEls Servents de Maria ens fixem sempre en Maria per a la contemplació i l'obsequi, però segons la secular tradició de l'Ordre, alguns aspectes són posats en relleu:\n- L'Encarnació del Verb, l'Anunci de l'Àngel, esdeveniment en el qual els Servents de Maria contemplem plens de veneració la Santíssima Verge de l'Anunciació, la dona del "fiat", humil i plena de fe: i d'ella aprenem a acollir la Paraula de Déu i a estar atents a les indicacions de l'Esperit.\n- L'associació de la Mare a la passió salvadora del Fill, que determina la particular pietat dels Servents de Maria cap a la Verge dels Dolors.\n- La maternal intercessió de la Verge, Reina i Mare de Misericòrdia, a la qual els Servents de Maria confiats s'abandonen i a la qual misericòrdia es proposen prolongar en la seva vida.\n- La seva glorificació al cel al costat del Fill, pel qual Ella resplendeix com la Gloriosa Senyora, a la qual els Servents ofereixen el seu devot servei i sota el qual patrocini es refugien.


#Narració: 366 històries en imatges que sempre perduraran\nQuè passa quan passes tot un any publicant històries diàries en imatges que s'han deixat a la història?\nImatge i història és una combinació guanyadora\nImatges pioneres, els que van obrir un camí\nImatges icòniques… prefabriquen\nImatges incompletes amb una història incorrecta\nQuan la bellesa amaga el drama\nNatura nua, les imatges més impressionants\nEls nous fotògrafs\nLa imatge i la marca personal, punts finals\nBé, en mirar cap enrere t'adones el poder de la imatge i la seva capacitat per explicar històries.\nEntre els 2 Març 2019 i a la 1 Març 2020 He estat publicant la sèrie #GRelatos al meu perfil d'Instagram cada dia. No hi ha cap benefici per obtenir beneficis en absolut., tampoc té a veure amb la meva professió com a analista i consultor en marca personal. És la meva passió per la història i la imatge que em porta aquí. Ara veuràs per què.\nSi vas curt de temps, aquí és un resum de vídeo.\nHi ha imatges que menten la nostra atenció per la seva bellesa. Retrat de Mona Lisa, per Leonardo Da Vinci. Una fotografia de les aurores boreals. Una imatge d'una balena que respira a la superfície…\nLa sorpresa de Harold Whittles. Joan Salvat-Papass, 1974\n#GRelatos publicat a 20 Maig 2019\nPerò de vegades, sense una petita història que aclareixi el que està passant, la imatge és bonica, però no és una història, Com aquest, Capitalitzat.\nMira aquesta imatge d'aquest nen: és bonic, Veritat? Per descomptat, però l'interessant és saber que era la primera vegada que aquest nen sentia un so. I el fotògraf Jack Bradley va ser-hi per immortalitzar aquest moment únic. Això converteix la imatge en una altra cosa, en una història real capaç d'emocionar-se.\nAquesta frase, més típic de l'adulteri, defineix bé la diferència entre el que una imatge sembla transmetre a simple vista i el que realment compta quan coneixes la història.\nÉs el cas d'aquesta extraordinària fotografia del fotògraf Rocco Morabito a 1967. A primera vista pot pensar que és una imatge d'un dos home besant a la feina. Res més lluny.\nEl petó de la vida. Rocco Morabito, 1967\n#GRelatos publicat a 25 Abril 2019\nDos treballadors de la línia elèctrica, Campió Randall i JD Thompson, manteniment rutinari quan Champion va pasturar una de les línies d'alta tensió a la part superior. El seu cor es va aturar a l'instant.\nEl seu arnès de seguretat va evitar una caiguda, i Thompson es va atrapar amb ell ràpidament i va realitzar la seva respiració boca a boca. No va poder realitzar reanimació cardiopulmonar, en les circumstàncies, però va continuar respirant en els pulmons de Champion fins que va sentir un lleuger pols. A continuació, va descordar el seu arnès i va baixar amb ell sobre l'espatlla.\nThompson i altres treballadors van realitzar la RCP sobre el terreny, i Champion va ser reviscut abans de l'arribada de l'ambulància que va ser cridat pels propis moments del fotògraf Rocco Morabito abans de fer aquesta foto. La fotografia va ser publicada en diaris de tot el món.\nLes fotos també mostren històries que avui ens resulta impossible. Imatges de guerres, els pares que venen els seus fills perquè tothom pugui sobreviure. I aquest, una de les imatges més icòniques de la igualtat de gènere, en un moment en què les dones no podien participar en una marató. No, no va passar al segle XIX, va ser el 1967.\nMarató Kathrine Suïssa. Harry Trask, Anunci de Boston, 1967\nL'oficial de cursa Jock Semple va intentar forçar el corredor Kathrine Suïssa Marató de Boston a 1967, simplement perquè era una dona. Afortunadament per Switzer, el seu xicot li va donar un cop de mà i ella va ser capaç d'arribar a la línia de meta. Suïssa es va inspirar en l'incident per crear esdeveniments esportius per a dones de tot el món i va ser líder en portar la marató femenina als Jocs Olímpics.\nLa vida quotidiana forma part de les nostres vides, encara que sigui tan excepcional com el de la fotògrafa Alyona Kochetkova, incapaç de prendre el seu plat favorit a causa dels efectes de la quimioteràpia. Un autoretrat que va obtenir una World Press Photo a 2019.\nQuan estava malalt. Alyona Kochetkova, 2018\nGRelatos publicat a 14 Maig 2019\nHi ha moltes imatges que han obert nous camins. Com el primer selfie o la primera imatge presa des d'un telèfon mòbil (1997). Imaginem com seria la fotografia ara sense selfies o sense imatges captades amb els nostres smartphones.\nEl primer selfie. Josep Byron, 1920\nGRelatos publicat a 6 Maig 2019\nPrimera imatge enviada per telèfon mòbil. Philippe Kahn, 1997\nGRelatos publicat a 12 Març 2019\nAlgunes de les imatges més reproduïdes al món, com "Le Baiser de l'Hétel de Ville" de Robert Doisneau no van ser casualitats, però planejat. Que, en la meva opinió, no treu bellesa de la imatge, però potser falsifica la seva història. En aquest cas, era una fotografia publicitària per promocionar París com a destinació d'un amant.\nGRelatos publicat a 28 Abril 2019\nManipular és fàcil. Simplement reestructurar una imatge per eliminar informació que "molesta". És el cas de la icònica imatge d'Einstein que li surt la llengua, que no respon a un retrat simpàtic del científic, respon a una actitud enfadada després de "fugir" dels paparazzi en un cotxe d'amics. Juntament amb un detall, va ser l'aniversari del geni, als afores d'una festa que estava preparada. Estava cansat..\nLlengua Einstein. Arthur Sasse, 1951\nGRelatos publicat a 6 Abril 2019\nLes zones de conflicte són llocs assidus per als fotògrafs més atrevits. El professional grec de l'agència Reuters, Yannis Behrakis, va aconseguir un Pulitzer amb aquesta impressionant imatge d'una multitudinària bassa de refugiats sirians que fugien de la guerra i la fam a l'Egeu.\nCrisi migratòria. Yannis Behrakis (Reuters), 2015\nGRelatos publicat a 16 Octubre 2019\nSovint només necessita una bona càmera i la paciència per esperar un moment que pot significar moltes hores d'observació. Com aquesta increïble sèrie d'imatges de Daniel Biber d'estornells creant formes d'aus a Sant Pere Pescador, i que li va valer un Sony World Photography Award en 2018.\nEls impressionants dibuixos d'estornells a Sant Pere Pescador. Daniel Biber, 2016\nAconsello veure la sèrie completa: GRelatos publicat a 7 Juny 2019\nLes xarxes socials han estat el bressol dels nous fotògrafs, alguns d'ells utilitzant telèfons intel·ligents per fer la seva feina. Han trobat el seu propi estil, una manera d'explicar les seves històries. Em crida l'atenció el treball de dos fotògrafs.\nMaria Marie, tonalitats pastel\nGRelatos publicat a 20 Febrer 2020.\nD'una banda, El mexicà amb seu a Londres Mayoli Vázquez (Maria Marie), les imatges de les quals han estat magníficament estudiades en tons pastel han creat.\nCristina Otero (Galícia), autoretrats únics\n#GRelatos publicat a 15 Febrer 2020.\nI d'altra banda Cristina Otero (Pontevedra, 1995), que amb només 15 anys va fer la seva primera exposició individual, convertir-se en l'artista més jove d'Espanya en fer-ho en una galeria d'art. El nostre estil és colorista, Dur, Directe, Molt interessant.\nAcostumo a comptar en les meves formacions que les imatges que publiquem de la nostra vida quotidiana no són innocents. O almenys, no són conscientment innocents. Diuen molt de nosaltres..\nSiguem francs, és difícil explicar els nostres valors. És millor transmetre'ls, d'una manera natural. Explicar qui som és important. I crec que avui en dia és encara més important i valuós transmetre com som. Què ens mou, el que ens motiva.\nVeure algunes imatges en un perfil d'Instagram, Puc arribar a esbrinar com és una persona, I crec que això és meravellós.\nSi no fas res més que repetir frases d'altres, Sabré que és algú amb poques idees pròpies., o potser té por d'expressar-los. Si vostè genera les seves pròpies reflexions que ajuden a altres a fer front a la seva existència, Sabré que és una guia, una xerpa. Si ens dones imatges boniques, Sabré que es tracta d'algú sensible, d'aspecte ampli. Si publiques curiositats que trobes en la teva rutina diària, Sabré que és algú curiós., amb sentit de l'humor.\nLes persones que comparteixen les seves imatges esportives ens transmeten el seu caràcter planificador, Disciplinat, Esforç, Resistència. Si comparteixes imatges familiars, passen el seu orgull i amor pels seus éssers estimats. Si comparteixes només selfies, sabrem que pot haver-hi alguna privació emocional. Tot comunica. Tot deixa marca. I les nostres imatges tenen el poder de dir molt sobre nosaltres.\nSi vols veure la meva 366 històries publicades, feu clic a #GRelatos.\nCategories #GRelatos, Recomanacions, Narració Etiquetes #GRelatos, imatges que expliquen històries, Instagram, marca personal, Narració, valors que es transmeten Navegació de post\n1 pensar en "#Narració: 366 comptes en imatges perpètues”


El Solsona continua amb la bona dinàmica i amplia la seva ratxa de victòries (1-2) - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEl Solsona continua amb la bona dinàmica i amplia la seva ratxa de victòries (1-2)\nEl Solsona continua amb la bona dinàmica i amplia la seva ratxa de victòries (1-2) Regió7\nEl Solsona va aconseguir una nova victòria després d'imposar-se per 1 a 2 al Balaguer. Els solsonins continuen amb una bona dinàmica de 9 jornades consecutives sense perdre, fet que els ha permetés col·locar-se en la segona posició de la classificació. Els blaus van mostrar un bon nivell de joc i es van imposar a un rival que físicament era molt superior. El Solsona va dominar la possessió de la pilota i no va trigar a generar ocasions de gol. Al minut 21, Pérez va aprofitar una bona centrada lateral per avançar els blaus en el marcador. Abans d'arribar al descans, els visitants recuperarien una pilota a prop de la porteria local perquè Tripiana fes el segon.\nA la segona meitat, el Balaguer va sortir a per la victòria, va avançar les línies de pressió i va tractar de reduir la diferència de gols amb el Solsona. Les millors ocasions dels locals venien precedides de jugades a pilota aturada. Al minut 65, els balaguerins van combinar ràpidament per plantar-se a l'area solsonina i fer un gol esperançador per intentar capgirar el partit.\nTot i que els últims minuts van resultar un setge constant, el Solsona es va defensar amb ungles i dents per fer valer el gol de diferència que els permetia sumar una nova victòria.


Sant Joan de Binissaida: experts en esdeveniments que arriben a l’ànima - Sant Joan de Binissaida • Blog\nDe les mans increíbles del nostre equip especialitzat en celebracions dignes de pel·lícula, portem més de 50 casaments en els darrers 3 anys. Cuidem amb tot l’afecte del món cada detall del nostre Envelat, la capacitat del qual és d’un màxim de 200 persones. Aquest espai, amb la seva gran pèrgola delicadament il·luminada que cobreix un exquisit jardí privat, ens permet dur a terme celebracions intimes, minimalistes i recollides on la naturalesa que ens envolta és el millor decorat, les oliveres el millor perfum i l’aura mediterrània, la millor mestra de cerimònies.\nA Sant Joan de Binissaida ens encarreguem absolutament de tot perquè només estigueu pendents dels convidats, que els vestits de gala lluïn perfectes, que els peus no parin de ballar, la ment de somiar i el cor de bategar de pura felicitat. Aquest dia serà per a tota la vida, així que millor centra’t en el que realment importa i del demés, ens ocupem nosaltres: el menjar, els cocktails, la decoració, el tracte de tots els que treballem aquí i un llarg etcètera.\nA més, i com a cada festa que organitzem, comptem amb el talent dels mestres de Ses Forquilles, qui preparen uns banquets per xupar-se els dits. Ja saps que bons que són darrere els fogons i mesclant sabors, així que sempre deixem aquesta part en les seves mans, perquè sabem que no ens decepcionaran. Gràcies, Ses Forquilles per fer-nos la boca aigua a cada esdeveniment i per, sempre, adaptar la carta a les necessitats i preferències que cada ocasió requereix.\nAquests genis de la cuina també van estar presents a la Bini Night el passat 14/08, te’n recordes? Brillava una nit estrellada on nens i grans van gaudir de la vertadera essència de l’estiu a Menorca. Entre les delícies locals produïdes directament en el nostre hotel rural, els cocktails que van donar per molts brindis i la música que tant ens va fer ballar, no se’ns podia ocórrer un millor 15è aniversari per a Sant Joan de Binissaida.\nHas acudit a algun esdeveniment organitzat en el nostre petit racó menorquí? És perfecte si busques un espai amb encant que desprengui personalitat, si ets amant del turisme rural, de la pau de l’illa, la bona taula i el bon oli d’oliva. Si encara no s’ha presentat l’ocasió, et recomanem qui hi vagis el 14/08/2020 i t’ho apuntis al teu calendari: Bini Night, III edició.\nCom cada any, ens volem superar i organitzarem les celebracions més especials que puguis imaginar. Si estàs pensant en Sant Joan de Binissaida com a un lloc màgic on portar a terme el teu esdeveniment, escriu-nos el més aviat possible per guardar-te el dia, que ja queden pocs buits. Ens veiem aviat! Gràcies per tot, amics i amigues.


BENIARRÉS AL DIA: Silenci consentit\nEl dijous 29 de setembre a les 19:30 hores es celebrarà a l’Ajuntament de Beniarrés la primera sessió plenària de caràcter ordinari d’aquesta legislatura, es a dir, es podran presentar propostes i fer preguntes als actuals components de l’equip de govern del consistori ( els 5 representants del Partido Popular).\nAquesta convocatòria que es deuria donar la major publicitat per tal de que la gent assisteixca a la sessió plenària i s’informe de primera del que ocorre al nostre Ajuntament, de quins projectes està previst realitzar, de com està l’estat financer del consistori i moltes altres qüestions que poden interessar als veïns i veïnes, es silenciada per els qui li deurien donar aquesta publicitat.\nNi a la megafonia municipal ( que jo haja escoltat), ni al tauler d’anuncis del consistori, ni a la web municipal de l’Ajuntament de Beniarrés, que cal recordar és la web de l’Ajuntament de Beniarrés i no del Partido Popular, hi ha rastre de la convocatòria de la sessió plenària ni molt menys dels punts que es van a debatre i votar. Silenci, silenci consentit.\nJo soc un veí del poble de Beniarrés i vull estar assabentat de com es gasten els diners dels meus impostos, vull saber quin futur tenen pensat els nostres dirigents per al nostre poble, com pensen traure al nostre poble de la crisi econòmica, quines polítiques tenen `pensades per tal de reactivar l’economia local i crear llocs de treball, quina és la situació econòmica del nostre Ajuntament i molts altres afers més o menys importants.\nNo sols vull ser veí de Beniarrés per anar a votar cada quatre anys a l’opció que trie. Vull estat assabentat del que ocorre al meu ajuntament, al meu poble però amb aquest silenci consentit per part de l’equip de govern del consistori, sembla ser que no vullguen que els veïns i veïnes s’assabenten del que ocorre en la casa del poble.\nJo tinc aquesta informació gràcies als meus companys de l’Ajuntament però quants veïns i veïnes voldrar estar al dia del que ocorre al consistori i no tenen cap informació pel simple fet de que els qui li han de donar publicitat no li la donen. Quants de vosaltres conegueu que es va a debatre demà a la sessió plenària? Igual t’afecta directament a tú i ho desconeixes.\nDes d’aquestes línies a la xarxa, aprofite per a fer la tasca que deuria fer l’equip de govern de l’Ajuntament de Beniarrés i vos convide a assistir a la sessió plenària que demà dijous 29 de setembre a les 19:30 hores es celebrarà a l’Ajuntament de Beniarrés.\nPublicat per Beniarres al dia en 19:05\nMantenir el poble ignorant és la millor manera de controlar-lo i perpetuar la dominació sobre ell.\nVergonya em dóna de tenir l'equip de govern municipal que tenim.\n29 de setembre de 2011 a les 10:27\nPero jo mai he escoltat un bando diguen que hi habia plenari en la epoca de MVC. Ni anaba la gent ni res de res, no se perque ara et sorpren\n29 de setembre de 2011 a les 11:59\nA què et refereixes "en la epoca de MVC"?\n29 de setembre de 2011 a les 16:55\nAl segon comentari: Segur que el teu iaio anava amb burro i tu ara viatges amb cotxe. Vues com les coses canvien i evolucionen? Et sorpren aquest canvi?\nSimplement es falta de voluntat per part de l'equip de govern el fer públic a la gent el que es celebra una sessió plenària: Està Internet, la megafonia municipal, el tauler d'anuncis, i altres mitjans per tal de fer publica aquesta convocatòria i que no suposen ni un minut de temps.\nSi vols sempre mirar cap enrere, crec que vas pel camí equivocat.\n29 de setembre de 2011 a les 19:14\nO en Beniarrés som gilipolles o tu estàs desquiciat. No pot ser que un alcalde tant roïn traga majoria absoluta. Federico, t'ho deuries fer mirar.\n3 d’octubre de 2011 a les 22:15\nI al de l'oli dir-li que si no li apanya el que hi ha que es presente les properes eleccions i tindrem més on triar.\n3 d’octubre de 2011 a les 22:18\nEfectivament, el poble evoluciona. No podem dir el mateix del pensament dels votants. Girant cap a la dreta conservadora augmentarem els casos de mamoneig administratiu i d'opacitat en el tema d' €.\nAl penúltim anònim: sincerament trobe que hi ha una majoria absoluta de gilipolles al meu poble. O de gent que no pot deixar de votar a qui vota pel tema del "vot cautiu". O que voten sense seny. O que simplement no voten. I així guanya qui guanya...\nA l'últim anònim: m'estime més fer la punyeta (o la crítica constructiva) que no presentar-me a un càrrec que trobe que no està fet per mi. Que per cert pense que deuria de realitzar-se DE BADES (manutenció pagada això si) o amb un sou raonable. I no les fortunetes que reben per fer el que fan, majorment passetjar-se en processons i/o a l'hora del mercat. Perquè coses pal poble... ja em direu que han fet.\nPer cert Frede, reconda'ns quant cobra elsenyoralcalde. I que la gent li exigisca sol·lucions als seus problemes JA.\n4 d’octubre de 2011 a les 10:24\naixó que en beniarres som gilipolles....... si li han donat la majoria absoluta es pq no volen que altres paguen els pecats ...que no te saber si li ve alguna cosa que pague\n4 d’octubre de 2011 a les 12:56\ndeuries de canviar la foto dels membres de l'ajuntament, gran part ja no estan ahí, entre ells tu,gràcies al vot acertat del poble.\n4 d’octubre de 2011 a les 22:10\nUna aclaració pa l'anònim: "aixó que en beniarres som gilipolles....... si li han donat la majoria absoluta es pq no volen que altres paguen els pecats ...que no te saber si li ve alguna cosa que pague"\nHe dit que a Beniarrés TROBE que hi ha majoria absoluta de gilipolles, no que a Beniarrés som gilipolles.\nHi ha una subtil diferència.\nPer altra banda el gilipollisme és reversible. Es cura pensant per un mateixa. Llegir ajuda.\nI les dues últimes frases, sincerament no les entenc.\n6 d’octubre de 2011 a les 9:52