Amics arbres · Arbres amics: de febrer 2007\nS'hi parla de nosaltres\nAhir, dimarts, acabava el Fòrum mundial per a la sobirania alimentària, que s'ha celebrat aquests dies passats a Sélingué, al sud de Mali, amb la participació de 600 representants d'organitzacions pertanyents al que, de manera un poc massa ambigua, en diríem altermundisme. Per visualitzar una mica aquests moviments, diríem que són formats per persones que només assoleixen una certa visibilitat quan la seva misèria habitual assoleix un marc d'hecatombe: aleshores guanyen uns quants titulars, uns minuts als informes setmanals, i tornen a submergir-se en el nostre oblit i la seva misèria, brutalment vigilada per l'FMI, l'OMC i el Banc Mundial.\nDarrerament, la necessitat de posar experiències en comú els ha reunit en vistosos fòrums que una certa premsa ha volgut associar a les trobades folklòriques. Però, gràcies a la globalització informativa, sabem que les coses van molt d'una altra manera. Just que cerqueu a Google per «sobirania alimentària», comprovareu com aquests moviments no sols fan aflorar noves esperances i transiten vies alternatives practicables, sinó que tenen experts en les tècniques de la comunicació, imprescindibles per obrir-se camí de cap a la redefinició de la globalització. Què és la sobirania alimentària? Definida pel moviment Vía Campesina, «la sobirania voluntària és el dret dels pobles a definir les seves pròpies polítiques d'agricultura i alimentació, a protegir i a regular la seva producció i el comerç agrícola interior per assolir els seus objectius de desenvolupament sostenible, a decidir en quina mesura volen ser autònoms i a limitar el dumping de productes en els seus mercats». Us preguntareu si aquests drets, tan elementals, els eren negats als pobles del Tercer Món, i la resposta no la trobareu enlloc que no sia en els moviments de reacció a les noves tècniques de depredació dels països pobres mitjançant l'agricultura i el comerç. Quan aquests pobles, a esquena quasi sempre dels seus governants, màxims beneficiaris de la cooperació internacional, exigeixen la sobirania alimentària, ens diuen que la seva agricultura i el seu comerç estan severament determinats per estratègies que s'han dissenyat al marge dels seus interessos. La irrupció dels transgènics en aquestes agricultures n'és una evidència escandalosa, però les patents tenen tant de poder i tants d'interessos que la lluita per reprendre els cultius tradicionals es preveu difícil, dura, fins i tot luctuosa. Però allò que servidor no acab d'entendre és la imatge que tenim tots plegats sobre aquestes coses, perquè passen tan lluny d'aquí. Quan la realitat no és aquesta. Cada dia ens topam pel carrer dotzenes de persones que són part d'aquesta situació. La seva presència entre nosaltres ens hauria de fer comprendre que el Fòrum mundial de la sobirania alimentària tractava, també, de nosaltres, de les nostres vides. Però és segur que ens estimam més pensar en altres coses.\nPosat per Joan Vicenç a les 20:14 0 comentaris\nPosat per Joan Vicenç a les 21:04 0 comentaris\nInútil lament per uns arbres perduts\nLes carreteres de la meva infància estaven flanquejades per solemnes plàtans. Els cotxes aleshores no anaven gaire de pressa i, naturalment, no tenien pas aire condicionat, de manera que aquells arbres formidables, a l’hivern, deixaven passar l’escalforeta solar i, a l’estiu, servien no solament per decorar les carreteres, sinó també per refrescar el trànsit, per fer més amables els desplaçaments. Agraïen l’ombra, particularment, els ciclistes i els caminants, que no transitaven amb afany esportiu, sinó per pura necessitat: no podien pagar o no tenien accés a un mitjà de transport més còmode i ràpid.\nEls arbres, aleshores, tenien, primordialment, una funció, una utilitat. Ombrejaven les places o donaven fruit, servien per fer fusta o pasta de paper, permetien construir mobles o portes, mànecs o bastides. També servien per informar. Un xiprer solitari, en una casa de pagès, indicava que el pobre passavolant seria ben rebut, que tindria un plat de sopa i podria dormir a la pallissa. Els xiprers del cementiri també tenien una funció. Acompanyaven els difunts i simbolitzaven, elevant-se, l’aspiració celestial de les ànimes enterrades. A l’Empordà, una filera de xiprers tenia la funció de protegir l’hort o el camp de la fúria de la tramuntana; mentre que, segles enrere, a la Toscana són uns pujols baixets que s’estenen, d’ací i d’allà, com amables onades. Els camps, els prats o les vinyes ocupen sense esforç aquests dolços promontoris, la rodonesa dels quals només queda alterada per l’austera verticalitat dels xiprers, que flanquegen els camins o coronen les crestes.\nAmb el temps, els nostres arbres van deixant de tenir interès productiu. Els resta, encara, la funció toscana. Solemnes, elegants o coloristes, ajuden a fer suportable un racó urbà massa lleig. D’això s’encarregaven precisament, uns ginkgos que aquest hivern han estat destruïts sense contemplacions a la ciutat on visc. Les seves prodigioses fulles de tardor il·luminaven un carrer sense cap gràcia arquitectònica. Transformaven la grisor amb el fullatge. Eren un patrimoni botànic del comú, un contrapunt de naturalitat i bellesa en un racó asfàltic i artificiós. A les ciutats del Japó i de la Xina associen els ginkgos a la saviesa. Però a les nostres modernes ciutats provoquen un curiós menyspreu: els exemplars femenins fan un fruit que es podreix a la branca i que, quan cau, deixa anar una olor una mica desagradable: natural, al capdavall. Es veu que uns veïns o uns familiars del alumnes d’un col·legi del carrer no podien suportar aquesta olor. I que uns ancians tenien por de relliscar per culpa d’aquests fruits (quan el més relliscós de la ciutat són els passos zebra). Les autoritats, obedients, han fet tallar uns arbres memorables, indiferents als gasos, no solament pudents, sinó perillosos, que emeten els centenars de cotxes que diàriament fumegen, ben o mal aparcats, davant de l’esmentat col·legi. Al Japó honoren un ginkgo que va resistir la potència de la bomba atòmica. Però els ginkgos no han pogut resistir el nostre embolic mental. Un embolic que troba compatible tallar arbres esplèndids perquè fan fruits que es podreixen, mentre accepta, com si fos la cosa més natural del món, que centenars de gossos domèstics orinin sense descans contra totes les parets urbanes. Un embolic mental que fa compatible la destrossa d’uns arbres preciosos amb vagues proclames ecologistes. Proclames que, naturalment, no fan ni pessigolles al soroll, als fums i a les ferums dels vehicles privats.\nRevista Presència número 1826\nPosat per Joan Vicenç a les 00:26 0 comentaris\nLes al.lèrgies no es curen talant arbres\nL'Ajuntament de Sabadell ha tornat a ser responsable d'una altra atrocitat en aquest medi natural urbà cada vegada més castigat. Es tracta de l'assassinat dels arbres que habitaven al barri d'Espronceda. L'ajuntament afirma que va actuar a petició popular, i que els arbres eren culpables de les afeccions al.lèrgiques que pateixen els veïns.\nLes al.lèrgies es deuen a la mala qualitat de l'aire, causada per la pol.lució industrial, les obres i, sobretot, el trànsit. Al pol.len (no només dels arbres, sinó de les gramínies i moltes altres plantes) s'hi adhereixen partícules tòxiques sorgides de la combustió, que és el que fa mal a les vies respiratòries. Els àlbers del meu barri no només protegien casa meva del sol i refrescaven l'atmosfera: també substituïen el monòxid de carboni per oxigen. Ara hi plantaran magnoliers i altres exemplars petits, amb una capacitat oxigenadora molt més limitada que els que han tallat.\nMatar arbres empitjora el problema, i carregar-los la culpa de les al.lèrgies és com atribuir als peixos la degeneració de l'aigua. Hem de lluitar per aconseguir lleis que protegeixin els organismes més indefensos i necessaris per a la vida a la terra, si és que no s'hi fica algú com l'alcalde de la ciutat, que ja va demostrar la seva preferència pels cotxes al talar més de 50 moreres al barri de les Termes per fer-hi aparcaments.\n¿Per què no es va optar per traslladar les plantes de lloc? ¿Quin científic va assessorar l'ajuntament? Molt xerrar sobre la necessitat d'educar en valors els nostres joves, però, a l'hora de la veritat, l'Administració pública es passa pel forro el dret a la vida.\nJosé Francisco Batiste\nCartes dels lectors. El Periódico de Catalunya\n· Carta publicada a El Periódico de Catalunya del 26.02.2007 ·\nPosat per Francesc Mas i Castanyer a les 17:21 1 comentaris\nCanals planta 2.500 exemplars de pi pinastre i pi blanc\nCanals (La Costera) celebra, del dia 19 fins el dia 25 de febrer, la XIII Setmana de l’Arbre, organitzada per ACDEMA (Associació Canalina en Defensa del Medi Ambient) amb la col.laboració de la Regidoria de Medi Ambient de l’Ajuntament de Canals.\nL'associació ecologista Acdema de Canals està realitzant al llarg de les últimes setmanes diverses tasques de repoblació en diferents punts del terme municipal, que conclourà amb la plantació total de 2.500 pi pinastre (Pinus pinaster) i pi blanc (Pinus halepensis).\nEls treballs de reforestació es van iniciar després de les festes patronals i finalitzen amb la celebració de la XII Setmana de l'Arbre, que conclourà diumenge que ve.\nD'aquesta forma, els escolars de la localitat també van formar part dels actes previstos per a la Setmana de l'Arbre. A més de les repoblació forestal de la zona, també es realitzaran altres activitats, com una excursió per una sendera local. Així, durant les últimes setmanes, el grup de voluntaris de Acdema ha actuat en les partides de la casa del Racó i de la Llometa dels lladres, on s'han plantat 400 nous exemplars.\nLa resta de zones que està previst repoblar són el paratge dels Moles, la Tira del Rei, el Pla de Simetes, els terraplens inferiors del polígon Els Moles, el parc del cementiri de Aiacor i la Font del Gandul. En aquestes zones concretes es plantaran un total de 2.000 arbres.\nPer altra banda, també s'ha organitzat altres activitats obertes a la participació de tota la població. El dissabte dia 24 tindrà lloc un homenatge i instal·lació de placa commemorativa a un arbre monumental (Pi Pinyer), en la partida del Estepar. I el diumenge dia 25, es realitzarà senderisme pel terme municipal, amb un recorregut per la Basseta Roja, el Portalet i la Casa del Racó.\nPosat per Francesc Mas i Castanyer a les 15:25 1 comentaris\nPosat per Francesc Mas i Castanyer a les 12:26 3 comentaris\nUn empelt que ha d'anar bé\nSón les experiències més guapes. En Toni Font té un petit refugi a un bocí d’olivar ben amunt a Biniaraix. Allà hi ha un arbre que jo vaig veure una vegada, però ja havia perdut les fulles i no conservava cap fruit. Es tracta d’un permanyer o peremanyer. Fa uns dies en Gori de Biniaraix el va podar una mica i en va baixar unes mudes a Sóller que jo vaig anar a cercar. Posteriorment en Juanjo va fer la prova d’empeltar sobre un cirerer de pastor, el Crataegus monogyma, que jo havia sembrat de llavor feia uns anys. Esper que d’aquí a uns mesos vos pugui mostrar les fotos de la primera brostada. Vos puc assegurar que compartir aquesta experiència, sobretot si va bé, és única. En certa manera empeltam qualque cosa més que un bocí d’arbre sobre un altre, empeltam una entesa entre nosaltres i els arbres, en aquest cas en Toni, en Gori, en Juanjo, en Joan Vicenç, un permanyer i un cirerer de pastor, el barranc de Biniaraix de Sóller i Los Damunt d'Alaró.\nSi qualcú pot informar més sobre aquest fruiter anomenat permanyer li estarem agraïts.\nPosat per Joan Vicenç a les 07:19 11 comentaris\nUn convidat toca a la porta: el canvi climàtic\nFa anys la revista Life va declarar la terra com el personatge de l'any. Començava l'onada ecologista a la vegada que s'incrementaven les pressions sobre el medi ambient. Ara, sembla que entram en una nova etapa. Hi ha un nou protagonista del debat ambiental: el canvi climàtic. Ha arribat Míster Clima i no fa comptes d'anar-se'n. No se n'anirà perquè l'evidència ja no és discutible ni pels més escèptics. Karl R. Popper, una de les cimeres del pensament liberal, en una entrevista publicada a la revista Spiege l'abril de 1992 qüestionava l'existència del forat a la capa d'ozó i deia que hi podia existir fa milions d'anys. Popper, en altres coses tan lúcid, venia a dir que la preocupació per les contaminacions i destruccions del planeta eren exageracions poc fonamentades.\nFa molta d'estona que el canvi climàtic provocat per l'acció humana és una evidència científica i ni el mateix Popper, si fos viu, la podria negar. Però més que el liberalisme a ultrança ara mateix crida l'atenció un altre fet: la sorprenent capacitat de la nostra espècie a insistir en la seva autodestrucció. Fa l'efecte que estam obstinats a respondre al canvi climàtic amb més canvi climàtic. Almenys aquesta és la resposta que el mercat globalitzat està conformant. Un cop detectada l'evidència, i constatada l'existència d'una opinió pública sensibilitzada, es preparen falses respostes per tranquil·litzar les consciències i seguir, si fa no fa, pel mateix camí. És sorprenent en aquest sentit l'èmfasi que s'està fent en el rentat de cara de l'energia nuclear. Els poderosos grups de pressió nuclearistes tenen els motors en marxa. Es tracta d'aprofitar l'encletxa que obre l'encalentiment planetari per tornar a posar en marxa la nuclearització accelerada de la humanitat. Els és igual si amb això transformen el planeta en una bomba a punt d'explotar o si escampen una contaminació molt pitjor que la generada pels combustibles fòssils. Es parla tant del renaixement de l'energia nuclear com de les energies netes i renovables. I quasi ningú, des del poder polític, planteja propostes que impliquin reconsiderar el model econòmic i de consum insostenible en el qual ens trobam. Totes les planificacions són per a substituir una petita part de petroli i seguir, mentrestant, el mateix ritme d'increment del consum energètic.\nEls biocarburants (obtenguts dels anomenats conreus energètics) estan tenint un creixement espectacular a Europa i arreu del món. I, per la manera com s'està plantejant el tema, sembla que la dedicació massiva de terres agràries a la producció de combustible provocarà un nou daltabaix social i ambiental. Aquests cultius necessiten la dedicació de grans superfícies si es vol cercar un mínim de rendibilitat econòmica. No sembla que l'extensió a gran escala d'aquests conreus, en forma de monocultius enfocats a l'exportació, serveixi per a millorar l'economia de milions de pagesos del planeta. Més bé servirà per a expulsar-los de les seves terres.\nLa bioenergia és molt atractiva per a les grans multinacionals dels transgènics. Hi ha molta menys prevenció cap aquests productes alterats genèticament si no estan dedicats a consum humà. D'altra banda, les necessitats de maquinària (que consumeix petroli) i de productes químics (produïts amb petroli) d'aquest model industrial d'agricultura fan que el guany energètic final sigui mínim. Els biocarburants sols poden tenir una funció positiva si es tenen clares les seves limitacions.\nL'empenta cap a la industrialització energètica del camp pot provocar també un increment de la pressió sobre les zones boscoses. A un petit país com l'Equador es parla d'incrementar 50.000 hectàrees els cultius de canya i de transformar entre 50 i 100.000 hectàrees de boscos naturals en plantacions de conreus oleaginosos per a la producció de bioenergia. El que pugui passar a llocs com el Brasil o l'Argentina és d'efectes incalculables sobre la minva de la superfície boscosa mundial.\nEn mans de les transnacionals, els biocarburants poden acabar provocant un major encalentiment global i danys irreversibles a la sostenibilitat. La bioenergia hauria de ser una part de la solució i la seva aplicació s'hauria de veure en el marc d'un conjunt de mesures per fer front al canvi climàtic, atenent factors diversos de caràcter ambiental, agrari i social.\nPosat per Joan Vicenç a les 18:32 1 comentaris\nPosat per Francesc Mas i Castanyer a les 13:38 1 comentaris\nPosat per Rafel Mas a les 16:06 3 comentaris\nAlbercoquers exsequellats a Porreres\nTrescant pel pla de Mallorca, cercant observar aucells, un dia vàrem anar a pegar a Porreres. Allà és terra d’albercocs i de sequer. I es coneix be allà on s’estimen els arbres. Un temps aquests donaven bona producció de fruita per menjar fresca o per assecar. Avui en dia són pocs els pagesos que encara s’estimen aquests arbres i se’n cuiden d’exsequellar-los. Costa de trobar un quartó d’arbres “arreglats”. Aquestes fotografies que comparteixo amb voltros mostren la sabiduria acumulada al llarg de cents d’anys. La branca de cert gruix produïda de la poda anual es pot guardar per la xemeneia però mentres s’ha de menester es pot deixar al “tros”, a la finca, assecant-se. I perquè no faci nosa s’acumula sobre els forcalls de branques principals, aconseguint-se així un triple efecte: 1) la llenya no toca el terra i no acumula humitat i no es podreix; 2) la llenya està retirada del terra, no molesta i evita que s’hagin de fer llobades per a esquivar el caramulls a l’hora de llaurar; i 3) amb el pes de la llenya s’aconsegueix que les branques s’”aixenquin” i prenguin aquest aspecte horitzontal que facilita la producció i la recol·lecció.\nPorreres, 12 de gener de 2007\nPosat per Rafel Mas a les 15:58 1 comentaris\nRuta de les oliveres mil·lenàries d'Ulldecona\nLa Ruta de les Oliveres Mil·lenàries desperta l'interès per conèixer el producte creat des de l'Oficina de Turisme d'Ulldecona. La visita dels estudiants de Turisme de les Terres de l'Ebre de la URV es fa el dilluns 26 de febrer. Un dels objectius de la visita és la conscienciació per la preservació del patrimoni natural per fer possible un ús sostenible dels recursos.\n“A la partida de l’Arion es pot visitar el conjunt més nombrós i antic d’oliveres mil·lenàries de tota Catalunya. La majoria d’exemplars superen els 1000 anys d’antiguitat, i alguns superen els 2000 anys”.\nAquesta és la carta de presentació de la ruta de les Oliveres Mil·lenàries. Un nou servei turístic ofert per l’Ajuntament d’Ulldecona que pretén atreure visitants interessats en la natura i la història. Sens dubte una iniciativa significativa per reivindicar l’alt valor d’aquests arbres mil·lenaris, ara convertits en veritables recursos turístics.\nPer aquest motiu el proper dia 26 de febrer estudiants de la diplomatura de Turisme de del Campus Terres de l’Ebre de la URV analitzaran de primera mà les implicacions d’aquesta nova activitat en la gestió, planificació i conservació dels espais i els arbres que comprenen.\nL’objectiu és triple: analitzar aquesta nova forma de turisme que s’ha creat a partir dels recursos propis i tenint en compte l'espai rural-natural, adonar-se que cal una gestió/servei turístic que possibiliti el benefici econòmic de l’explotació turística dels recursos, i interioritzar la importància de la preservació versus les amenaces d'extinció del propi recurs.\nEn aquest sentit caldrà analitzar les possibles vies de preservació d’aquestes oliveres mil·lenàries, per tal que la venda d’aquests testimonis de la història no acabi matant “la gallina dels ous d’or”. Sens dubte una necessitat urgent per desenvolupar un turisme sostenible i mantenir els beneficis de l’ús turístic d’aquests arbres monumentals.\nLa ruta de les Oliveres Mil·lenàries d’Ulldecona es pot visitar els dissabtes a les 10h., amb un preu de 20€ fins 5 persones i a partir de la sisena 3€ persona., tot sortint de l’Oficina Municipal de Turisme d’Ulldecona, fora d’aquest horari, prèvia reserva al 977 573 394 (oficina de turisme).\n· Article publicat a Diari No Tan A Prop el 16.02.2007 ·\n· Ulldecona ·\nPosat per Francesc Mas i Castanyer a les 12:23 0 comentaris\nPosat per Joan Vicenç a les 09:41 0 comentaris


Deià bonifica la construcció d'aljubs\nUn safareig a la costa de la Serra\n29/07/2019 | 16:05\nEl ple de l'Ajuntament de Deià ha aprovat la bonificació del 95% de la Taxa de Llicències Urbanístiques i de l'Impost de Construcció i Obres per a la construcció i rehabilitació d'aljubs i dipòsits per fer front a la sequera estructural del municipi durant els mesos d'estiu.\n"Els aljubs i dipòsits eren la forma tradicional de guardar aigua, es tracta de recuperar o implementar allò que els deianencs ja tenien", ha comentat el batle de Deià, Lluís Apesteguia.\nAixí mateix, s'ha modificat l'ordenança d'aigua per incloure multes de fins a 360 euros per faltes lleus i de 720 euros per faltes greus davant del consum abusiu, que poden arribar als 2.500 euros i el tall de subministraments de 15 a 45 dies en cas de reincidència.\nEl ple del consistori també ha modificat l'Ordenança de runa per incrementar la taxa d'ocupació de la via pública per obres, que ara serà d'1 euro per metre quadrat i dia durant els mesos d'estiu, i de 0,5 euros per metre quadrat i dia durant els mesos d'hivern.\nFinalment, s'ha aprovat una taxa de 50 euros al mes per a la llicència de venda ambulant de temporada, a més de l'adhesió del municipi al Pacte d'Alcaldes sobre el Clima i l'Energia, per tal de reduir l'emissió de CO2 i impulsar les energies renovables.


Trump es desdiu i no investigarà Hillary Clinton pel cas dels correus\nEl president electe nord-americà ataca els mitjans de comunicació del país || La fundació del magnat admet que va violar la prohibició de fer negocis\nEl president electe dels EUA, Donald Trump, a YouTube.\nMentre prepara el seu equip de Govern, el president electe dels EUA, Donald Trump, va avançar ahir que no investigarà Hillary Clinton, un moviment que contradiu les promeses que va fer durant la campanya electoral.\nEl canvi de postura el va avançar una de les col·laboradores més estretes de Trump, Kellyanne Conway, en una entrevista al canal MSNBC en la qual va dir que el magnat “vol girar full”. Durant la campanya, Trump va prometre que si guanyava les eleccions designaria un fiscal especial per investigar la demòcrata Clinton, a qui va acusar de comprometre la seguretat del país pel fet d’utilitzar un servidor privat de correu electrònic per tractar afers oficials sent secretària d’Estat (2009-2013). L’FBI, que ja es va ocupar del cas, el va donar per tancat de forma definitiva al considerar que no hi havia indicis de delicte. Aparentment, el president electe tampoc buscarà que l’exprimera dama sigui jutjada per les donacions rebudes per la Fundació Clinton, que també van ser blanc dels seus atacs en els últims mesos. Trump va llançar ahir durs atacs contra el diari The New York Times i contra famosos presentadors de les principals televisions del país, als quals va acusar d’haver informat de manera “injusta” i “deshonesta” durant la campanya electoral. El president electe va reobrir un nou front en la seua particular guerra contra els mitjans a l’anunciar que cancel·lava la reunió confidencial que tenia previst mantenir amb The New York Times, i poc després va tornar a fer marxa enrere i va dir que finalment sí que s’hi reuniria. D’altra banda, la fundació de Donald Trump va admetre que va violar una normativa que prohibeix destinar fons a negocis o interessos propis, segons va afirmar ahir The Washington Post. La Fundació Trump va reconèixer que va incomplir aquesta llei, que impedeix a directius d’organitzacions sense ànim de lucre utilitzar els diners d’aquestes institucions per a finalitats pròpies o per ajudar els seus negocis o la seua família. L’admissió va aparèixer en la declaració de l’agència tributària federal dels EUA (Internal Revenue Service, IRS), publicada a última hora de dilluns.


BOTICA NATURAL ONGD\nC/Àngel Guimerà,12, àtic,2ª\nAdreça de correu electrònic botica_natural2001@yahoo.es\nong sanitaria pel desenvolupament\nvetllant per la salut dels més desvalguts\nResum atenció mèdica Setembre-2008 MADAGASCAR\nEl mes de setembre un altra equip va anar a Antanimora-Madagascar i durant un mes es van atendre a més de 2400 persones, afectades d´infeccions per cucs (filariasis,bilarziosis), hipertensió, micosis, problemes respiratoris i altres.\nResum atenció mèdica 2008-NÍGER\nEl mes de juliol un equip es va desplaçar a Níger, per donar assistència a l'hospital de Zinder on es necessitava cirurgià uròleg.Així com portar icol·locar una pròtesi de cama a un nen a qui li havien tallat després d'una picada de serp.\nCANVIS JUNTA DIRECTIVA\nAmb data 23 d'octubre de 2008 s'aproven els canvis en la composició de la Junta Directiva de Botica Natural ONGD.\nActualment consta en el registre d'associacions de la Generalitat com:\n-PRESIDENTA: Isabel Cusó Brosa\n-SECRETÀRIA GENERAL: Rosa Mª Subirós Teixidor\n-TRESORERA: Mª Carmen Ruiz Marin\n-VOCAL 1ª: Rosa Mª Bonet Font\nSUBVENCIÓ AJUNTAMENT DEL MASNOU 2008\nAgraïm l'assignació de la subvenció de 6000 euros per part de l'Ajuntament del Masnou per tal de poder desenvolupar el nostre projecte d'ajut altament comunitari en els sectors salut i aigua i sanejament,al sud de Senegal,a la regió de Casamance, a la població d'Affiniam.\nAquest projecte el durem a terme el proper mes d'Abril 2009.\nPROJECTE AL SUD DE SENEGAL\nEl dia 10 d´abril vàrem tornar d´Affiniam, al sud del Senegal,un equip de set persones format per professionals sanitaris i tècnics en aigua i sanejament.\nSESSIONS D'INICIACIÓ AL CHIKUNG\nA partir d'aquest mes de setembre 2009 comencem classes gratuites d'iniciació al Chikung als Casals per la gent gran al Masnou.\nEls dimarts a les 11 del matí\nEls dimecres a les 11 del matí\nContacte:Sr.Francesc ( Cisco )telf.935556300\nEls dilluns a les 10 del matí\nEl passat 19 de Setembre vàrem participar en la IX Fira de la Solidaritat del Masnou, fent tallers de salut, chi kung, formació en plantes medicinals, tècniques metamòrfiques, massatge i compartir amb la resta d´entitats les diferents tasques que duem a terme.\nRELAXACIÓ AMB ALFONSO ACERO\nEl matí del dia 16 de febrer d'enguany, amb la col·laboració de l'Ajuntament de El Masnou que va cedir a Botica Natural ONGD la sala del 2n pis del Casal d'avis ca'n Malet, el prestigiós terapeuta Alfonso Acero ens va obsequiar amb una sessió de relaxació grupal i va signar exemplars del seu últim llibre "los cinco elementos".\nSUBVENCIÓ AJUNTAMENT DE EL MASNOU 2009\nLa subvenció rebuda de l'Ajuntament de EL MASNOU de 6757,71 euros, anirà destinada al projecte "Antanimora salut" que es durà a terme la primera quinzena d'abril 2010 a Madagascar.\nEn la última estada al terreny l'any 2008 vàrem copsar com la pobresa extrema en què viuen els habitants del sud de Madagascar és causant d'un alt índex de malalties greus i estigmatitzadores com la lepra,la leishmaniosi, micosis...\nmotiu pel que hem prioritzat aquest projecte\nInici › BOTICA NATURAL ONGD


Comença el cinema a la fresca a Bryant Park | NovaYork.cat\n18 Juny 2013 · by City Guide\t· in Oci i Cultura.\t·\nAhir 17 de juny va començar la primera projecció del cicle de cinema a la fresca que es fa a Bryant Park. És un d’aquells llocs de la ciutat que per ser molt especial ens agrada molt. No és un simple parc on poder passar l’estona, relaxar-se o menjar alguna cosa. El seu dinamisme el porta fer moltes activitats i una d’elles és el cicle de cinema a la fresca HBO Bryant Park Summer Film Festival.\nAl llarg dels mesos de juny, juliol i agost és podran veure clàssics com Frenzy (l’1 de juliol), The African Queen (el 22 de juliol) o E.T. the Extra Terrestrial (el 19 d’agost). Enguany la pel·lícula que ha obert el cicle serà Tootsie (17 de juny). Aquí podeu trobar el programa complet.\nLes projeccions comencen quan el sol es pon (entre 8 i 9 del vespre). A les 5 és quan es permet l’accés a l’esplanada de gespa per poder ubicar-se. Recomanem no apurar massa per no córrer el risc de quedar-se sense lloc.\nCONFIDENCIAL: L’estiu és un bon moment per gaudir del bon temps i veure una pel·lícula a l’aire lliure. A la ciutat hi ha diversos llocs on podeu anar, com a Coney Island, al Bronx o al Brooklyn Bridge Park. Aquí teniu la llista de llocs per si teniu ganes de més.\nWEB OFICIAL: www.bryantpark.org/plan-your-visit/filmfestival.html\nEtiquetes: Bryant Park, Film festival\n← Kinky Boots, premi TONY al millor musical de Broadway\nEl festival de La milla dels museus →


Antoni & Pilar: “Per mi, era la noia més bonica d’Encamp”\nde Mari Carmen Grau Ribot\t el 26 febr. 2019\nL’Antoni, de cal Guardiet de Sant Julià, ho té clar: la seva promesa era la més bonica de la parròquia d’Encamp. La va conèixer quan ella acabava de fer els 18 anys, i el 2017 van celebrar ja els 50 anys de casats “ja anem cap als 52”, explica amb orgull la Pilar. La parella té dos fills i una neta i des que van tancar la carnisseria es dediquen a viatjar i a fer totes aquelles coses que no podien fer quan treballaven. “La veritat és que faig moltes coses, no m’estic mai a casa!”, confessa la Pilar, mentre que l’Antoni revela que “quan ella marxa amb les amigues, em quedo a casa ben tranquil, m’agrada que faci coses”.\nLa Pilar Rich Malé va néixer a Encamp el 5 de febrer de 1945 i l’Antoni Besolí Pubill, va néixer el 16 de juliol de 1938 a Sant Julià de Lòria. En aquella època, anar al Rosaleda a passar el diumenge a la tarda, era el somni de tot el jovent. Era un dels escassos llocs on es podia ballar i on es retrobava la gent jove. “La Pilar em va agradar de seguida, li vaig demanar si volia ballar i em va dir que sí!”, recorda l’Antoni, que va haver de patir el territorialisme dels nois d’Encamp “a qui no feia cap gràcia que festegés una de les noies més boniques i esveltes del poble, n’estaven gelosos!”, explica rient. La Pilar el fa callar, li diu que això no era així…\nEra o no així?\nAntoni: I tant! Mira, si fins i tot em desinflaven les rodes del cotxe i no podia tornar a casa…! Però jo tenia molt clar que m’havia enamorat de la Pilar i que res me’n faria desdir.\nI què hi deien els seus pares, Pilar?\nJo era molt joveneta, amb només 18 anys, les coses abans no eren com ara, no em deixaven sortir! Els pares controlaven, no ens deixaven pas marxar tots dos de cap de setmana! Vam festejar tres anys i el 29 de novembre del 1967 ens vam casar a Encamp.\nQuè li va agradar de l’Antoni?\nM’agradava molt com era, com parlava, com em tractava… El trobava un noi molt maco i interessant. I, és clar, me’n vaig enamorar, tot i que no li vaig dir que sí de seguida… Jo treballava a la joieria Fortior, a Andorra la Vella, i ell m’hi venia a veure tot sovint, i un dels meus caps, l’Amadeu, em deia “aquest xicot crec que et va al darrere”!\nDeveu tenir moltes anècdotes per explicar…\nPilar: Per Carnaval, sempre m’ha agradat disfressar-me i un dia, l’Antoni va venir a sopar a casa i jo tenia ganes de sortir disfressada amb les amigues. Em vaig fer la malalta, li vaig dir que em quedaria a casa i va marxar. Tan bon punt va passar la porta, em vaig disfressar i cap a ballar!\nAntoni: Sí, sí, però jo també me’n vaig anar a ballar a Sant Julià…\nQuina és la fórmula màgica per aconseguir celebrar 50 anys de casats?\nAntoni: La paciència… com deia el Capri, “quan un estira, l’altre arronsa”, perquè si tots dos estiren a l’hora malament rai… El secret és tenir molta paciència, perquè no sempre és un camí de roses, sinó que hi ha rocs i espines també! Nosaltres hem tingut la sort d’haver superat els 50 anys de matrimoni.\nPilar: Som molt amics, són molts anys junts i, a més, treballant junts! Així els anys compten el doble… El respecte i la confiança són molt importants.\namorAntoni Besolí PubillHistòries d'amorPilar Rich MaléSant Valentí\nDolços, aperitius i àpats romàntics per a gaudir d’una fantàstica estona\nMaria & Ramon: “Quan el vaig veure, vaig saber que era l’home de la meva vida”\nCan Benet, una fusió d’especialitats georgianes i andorranes


Actualitzada 07/04/2017 a les 13:13\nEl conseller recorda que es preveu una aportació no superior a 0,62 hm3/any\n© Rull ha explicat aquest divendres a Tarragona el proyecte de portada d'aigua de Rialb.\nEl conseller de Territori i Sostenibilitat, Josep Rull, ha assegurat aquest divendres que el projecte d’abastament d’aigua des de l’embassament de Rialb a una trentena de municipis de les comarques de la Segarra, l’Urgell, l’Anoia i la Conca de Barberà “vol resoldre un problema molt greu” d’abastament que pateix aquesta àrea i ha defensat “l’exercici de responsabilitat del Govern de garantir un dret fonamental i bàsic que és l’accés a l’aigua amb bones condicions”.\nEn una visita a Tarragona, el conseller ha negat rotundament que el projecte amagui un transvasament encobert des de l’Ebre fins a Tarragona i Barcelona.\nAquest “acord històric” per a la portada d’aigua de Rialb, que beneficiarà 45.000 habitants de quatre comarques, preveu petites transferències entre conques inferiors a 1 hm3/any considerats per la normativa estatal vigent com a “transferències de petita quantia”, i autoritzats en cas de dèficit d’aigua mitjançant una resolució del Ministeri d’Agricultura, Pesca, Alimentació i Medi Ambient. Concretament, preveu la portada de 0,62 hm3/any, l’equivalent al consum d’un dia d’una ciutat de 600.000 habitants.\nRull ha subratllat que el projecte pretén portar aigua a un territori sec, “per treure els seus ciutadans d’un estat de precarietat inacceptable”, i ha recordat que “l’element comú és que tots els municipis pertanyen parcial o totalment a la conca de l’Ebre”. Per això, ha apuntat que “tindria sentit que la mateixa simpatia, empatia i solidaritat que el país ha expressat amb l’Ebre tingués un punt de retorn per donar suport a les 3.600 persones que s’han d’abastar amb camions cisterna”, perquè “en un mateix país i conca hidrogràfica no podem parlar de confrontació”. “Es tracta d’una canonada d’11 centímetres de diàmetre en el seu tram final”, ha recordat.\nUna transferència autoritzada el 2010\nEl projecte per abastir d’aigua aquesta àrea és hereu d’un projecte anterior, elaborat per la Generalitat el 2008, que ja preveia deixar d’utilitzar l’aigua del Canal d’Urgell, de menor qualitat, per abastir, en aquest cas, 43 municipis de la Segarra, l’Urgell, la Conca de Barberà i l’Anoia. Així, l’objectiu era portar l’aigua de l’embassament de Rialb, mitjançant el canal Segarra-Garrigues, amb infraestructura nova per a la canalització. El nucli principal de població de 4 dels 43 municipis (Forés, les Piles, Montmaneu i Santa Coloma de Queralt) pertanyia a les conques internes de Catalunya, a diferència de la resta, que pertanyien a la conca de l’Ebre. És per això que calia una autorització del Ministeri per al traspàs d’aigua entre conques, que la Generalitat va obtenir el 27 d’octubre del 2010. Tanmateix, les dificultats pressupostàries van fer necessari replantejar el projecte inicial.\nEn aquest context, a final de febrer, 30 municipis d’aquestes comarques van consensuar amb la Generalitat un acord per tirar endavant el nou projecte, que també inclou els 4 municipis que pertanyen a les conques internes de Catalunya, mentre que la resta se situen en la conca de l’Ebre. Rull ha assegurat que “la base del projecte inicialment acceptat el 2008 és la mateixa, i entenem que l’autorització de l’Estat ja està feta”.\nAlcaldes de la portada de Rialb reivindiquen que l‘aigua no anirà a l’àrea metropolitana\nAragó insta a parar la portada de Rialb i reobre la polèmica sobre el transvasament del Segre\nUn acord històric per l'aigua


CIDOB - Any de trànsit per a la (de)construcció europea\nAny de trànsit per a la (de)construcció europea\n* Aquest article va ser publicat en la versió web del diari El Pais el 10 de febrer de 2016\nSi un s’atén als alarmants titulars de la premsa, l’any 2016 bé podria ser el de la desintegració de la Unió Europea. El politòleg Ivan Krastev ens recorda que els grans projectes polítics s’esfondren des del centre, no des de la perifèria. I la crisi de l’euro, que va tenir en suspens a la Unió el passat estiu era, al cap i a la fi, una crisi de la perifèria. En el seu moment més àlgid, l’efecte contagi del Grexit a la resta d’economies del sud d’Europa ja era limitat. En canvi, el centre de la Unió es mostrava unit al voltant de les receptes d’austeritat d’Alemanya, amb les institucions europees ballant al mateix ritme.\nAlguna cosa ha canviat des de mitjans del 2015. La crisi dels refugiats ha fet trontollar el lideratge d’Alemanya. Angela Merkel s’ha vist qüestionada dins i fora de les seves fronteres. La seva política de braços oberts de l’inici de la crisi ha anat mutant a mesura que augmentava l’oposició interna i es forjava una aliança entre els països de l’est d'Europa, contraris a les quotes de reubicació i a la gestió conjunta de la crisi dels refugiats. A Merkel li han faltat aliats i per això les propostes polítiques provinents del centre d’Europa (ja sigui de la Comissió Europea o de la pròpia Alemanya) han estat marginalitzades.\nEl Regne Unit, per la seva banda, també posa en qüestió el futur de la Unió, amenaçant amb convertir-se en el primer país que abandona el vaixell per voluntat pròpia. Durant la seva negociació amb Brussel·les, David Cameron es va allunyar del centre d’Europa demanant limitar principis bàsics de la Unió com la lliure circulació de treballadors. El seu “fre d’emergència” als beneficis socials de treballadors europeus al Regne Unit amenaça amb produir un efecte cascada, amb d’altres països sumant-se a l’excepció de Cameron.\nEs podria argumentar que el Regne Unit mai ha format part del centre de la Unió i que només ha jugat la carta europea quan n’ha tret rèdits econòmics. Però des de la seva integració el 1973, el centre de la UE s’ha articulat al voltant dels “tres grans”, al costat de França i Alemanya. La seva sortida provocaria la mutació de l’entrellat d’aquesta relació a tres, amb Alemanya lamentant el debilitament del liberalisme a Europa i França trobant a faltar un soci diplomàtic de primer ordre.\nSi a aquestes crisis del centre s’afegeix un possible retorn de la crisi de la perifèria el 2016, el còctel per a la desintegració de la UE pot ser explosiu. Tot sembla indicar que en la propera primavera i estiu augmentarà el nombre de refugiats que volen arribar a les costes de la Unió. I tampoc és descartable que es reprodueixin defeccions a Syriza, fent necessàries noves eleccions anticipades quan Alexis Tsipras hagi d’implementar noves reformes fiscals o augmentar les retallades en pensions per complir amb el memoràndum. La perifèria haurà afegit llavors una mica més de revolucions a les forces centrífugues que fan trontollar el centre de la Unió.\nTot i així, és poc probable que aquest any sigui el de la precipitació de la deconstrucció europea. En primer lloc, el 2016 és un any preelectoral. Ni Angela Merkel ni François Hollande prendran decisions fonamentals un any abans de les seves eleccions generals i presidencials, respectivament. El referèndum britànic tindrà lloc, com a molt aviat, durant el segon semestre del 2016, així que l’any que va començar amb titulars catastròfics sobre el futur de la Unió serà més aviat un any d’impàs.\nD’altra banda, una deconstrucció de la Unió seguiria un mètode semblant al de la construcció europea. El mètode Monnet, segons el qual petits avenços en la integració fan que no hi hagi marxa enrere en teixir una unió cada vegada més estreta, seria reemplaçat per una deconstrucció també gradual. Cada vegada tenim més mostres que molts països de la Unió advoquen avui per una deconstrucció à la Monnet.\nNo es tracta de liquidar el projecte de la UE d’un sol cop sinó més aviat de seguir el “mètode JAI” de deconstrucció, segons el qual petits passos van reduint Europa a la mínima expressió: en comptes de 6 mesos de restabliment extraordinari de les fronteres de la Unió, els ministres de Justícia i Afers Interiors decideixen ampliar les traves a Schengen fins a dos anys. En comptes de potenciar el control comú de les fronteres, el “mètode JAI” planteja expulsar de Schengen a un dels membres, Grècia, sense concedir-li ajudes substancials davant l’arribada inassumible de refugiats a les seves costes.\nÉs un mètode gradual de deconstrucció, però de deconstrucció de les fites de la Unió al cap i a la fi. Però per bé o per mal, 65 anys de projecte europeu han generat també unes dinàmiques institucionals difícils de desmantellar. La lenta maquinària institucional de la UE no sembla preparada per superar els dèficits estructurals de la zona euro o de la llibertat de moviments. Però tampoc és tan feble com per permetre la seva desintegració immediata.\nDurant anys, el centreesquerra i centredreta europeus havien trobat un comú denominador polític en l’avanç de la construcció europea. Avui, però, molts estats de la UE veuen com les forces polítiques tradicionals no són capaces de sustentar la tradicional permissivitat dels ciutadans amb el projecte europeu, construït amb un mètode Monnet que esquivava l’escrutini públic. La nova política, per la seva banda, encara no ha fet d’Europa el camp de batalla principal i sorgeixen a molts països de la UE partits amb un clar posicionament euròfob.\nSi la vella política no té la força suficient per dissenyar la nova Europa tota sola, la nova política no té encara la UE com a prioritat principal. És urgent doncs ampliar el gruix social europeu amb les aportacions de les noves forces polítiques no euroescèptiques, probablement relegant el mètode Monnet però sense abraçar el mètode JAI. L'impàs del 2016 serà positiu si no es menyscaben els fonaments de la Unió de forma irreversible. El 2017 hauria de ser el moment per pensar en la nova Europa.


concurs | Fundació punt CAT\nHome » Tags » concurs\nParticipa al nostre concurs de Sant Jordi\nDes de la Fundació puntCAT volem celebrar Sant Jordi amb tu. Per això hem preparat un concurs en el qual sortejarem un domini .CAT i un .barcelona, valorat en 45 euros, durant un any.\nEl concurs #estiupuntcat ja té guanyadors!\nEn total, s'han compartit 138 fotografies i s'han triat 3 guanyadors de lots puntCAT per sorteig.\nAquestes vacances viu un #estiupuntcat i guanya premis\nEl sorteig premiarà tres concursants que hagin penjat una fotografia o un vídeo estiuenc a Twitter, Facebook o Instagram durant el mes d'agost.\nEl disseny amb el títol "mongeta puntcat" guanya el concurs de disseny de la samarreta promocional\nL’acció ha rebut 58 participants i un total de 652 vots.\nMés de 1.800 estudiants dissenyen llocs web en català per familiaritzar-se amb les noves tecnologies\nWebs al punt .cat, un concurs que convida a tots els estudiants de territoris de parla catalana a dissenyar un lloc web propi en català\nLa Fundació puntCAT organitza un concurs de disseny de samarretes\nAquesta notícia és una crida als dissenyadors i aficionats al disseny amagats entre els nostres lectors.\nEngeguem el #trivialpuntCAT per premiar els vostres coneixements sobre el .cat\nLa Fundació puntCAT vol començar el 2015 premiant els vostres coneixements sobre el domini .cat i la seva història. Per això, cada primer dia laborable de mes posarem en marxa el #trivialpuntCAT: una pregunta amb tres possibles respostes.\nUna fotografia del Parc de la Ciutadella, guanyadora del concurs #nadalpuntCAT\nUna fotografia presa al Parc de la Ciutadella de Barcelona durant aquestes festes ha estat escollida guanyadora del concurs #nadalpuntCAT, que va organitzar la Fundació puntCAT durant els mesos de desembre i gener.\nConcursa i celebra un #nadalpuntCAT\nVolem que et tornis a convertir en un caçador de dominis. Ja t’ho vam demanar aquest estiu i ara, entre avets, torrons i caganers, volem que localitzis i fotografiïs dominis .cat camuflats en l’ambient nadalenc. Hauràs d’estar molt atent perquè en qualsevol aparador, paper de regal, bola d’arbre, cartell o guarnició nadalenca hi pot haver un .cat esperant per ser fotografiat.\nUna fotografia de les festes de Gràcia, guanyadora del concurs #estiupuntCAT\nUna fotografia presa al carrer de la Llibertat de Barcelona durant la Festa Major de Gràcia 2014 ha estat escollida guanyadora del concurs #estiupuntCAT, que va organitzar la Fundació puntCAT durant els mesos de juliol i agost.\nEl concurs internacional Dot Award reconeix dos webs dissenyats per estudiants catalans\nEl concurs internacional Dot Award, que reconeix els millors webs dissenyats per estudiants de diversos països, ha premiat avui dos webs catalans: damngames.cat (de l’Institut Sa Palomera de Blanes) i sunite.cat (de l’Institut Manuel de Montsuar de Lleida). Es tracta de la 4a edició d’aquests guardons, que enguany han comptat amb participants de França, Lituània, Portugal, El Salvador i territoris de parla catalana.\nLa Fundació puntCAT, l’entitat privada que gestiona el domini .cat, ha lliurat aquest migdia els guardons de la 4a edició de Webs al punt .cat, un concurs que convida els estudiants de territoris de parla catalana d’ESO, Batxillerat i Cicles


Notícies - El ple es comprometrà a implementar un pla de millores a Can Cortés\nLa neteja, la mobilitat i accessibilitat i la comunicació són alguns dels aspectes que tracta el paquet de compromisos\nImatge d'arxiu del barri de Can Cortés / Foto: Cedida\nEl ple municipal oficialitzarà el compromís per millorar el barri de Can Cortés amb una moció del PSC a la qual ja s'han sumat ERC-MES, la CUP-PC i Junts per Sant Cugat. Amb el text, L'Ajuntament es comprometrà a adequar el pas del servei de neteja al barri a partir de 2023, a treballar per definir una mobilitat que garanteixi la seguretat de vianants, ciclistes i transports privats i públics i a establir una estratègia en pro de la connectivitat mòbil al barri. Amb el suport dels grups signants l'aprovació del text està garantit.\nPer poder fer realitat el plec de compromisos, la moció recull la necessitat que Can Cortés disposi d'una inversió anual recollida al pressupost municipal. El president de l'Associació de Veïns del barri, Borja Aitor Arriaga, celebra aquest fet perquè "durant molts anys el barri no ha existit en el debat públic i existir en el debat públic significa estar en els pressupostos". Apunta que fins ara les reivindicacions de la zona quedaven "diluïdes" en les del conjunt del districte de les Planes; ara, el veïnat entén que aquesta moció reconeix la "singularitat" de Can Cortés, que es col·loca "al centre del debat polític i pressupostari". Arriaga agraeix que els grups municipals tirin endavant un acord plenari el qual considera que marca "un nou començament" en la relació entre el barri i l'Ajuntament.\nLa moció també posa insta el govern municipal a arranjar els trams de vorera que ho necessitin i, en clau de seguretat, a incrementar la presència policial a la zona. En aquest sentit també es treballarà per detectar "els punts foscos" de Can Cortés i instar-hi nous fanals amb bombetes LED, un tipus d'il·luminació que s'hauria d'instal·lar arreu del barri abans de 2025.\nQuant a transport públic, la moció aposta perquè "s'asseguri un transport públic al barri aprofitant la línia 128 - El Rectoret" i que s'ampliï a caps de setmanes i festius el servei de bus a demanda. Això és una petició que s'haurà de fer a l'Àrea Metropolitana de Barcelona una vegada es tanqui l'acord perquè sigui l'ens supramunicipal qui gestioni el transport urbà de Sant Cugat. Encara en clau de transport urbà, amb la moció s'acorda instal·lar cinc marquesines de bus al territori.\nLes millores dels serveis de subministrament de llum i aigua també es troben en l'agenda que es marca des d'aquest d'ara l'Ajuntament.\nQuedàvem molt difuminats a les Planes, a qui també donem suport perquè tinguin també inversions, però també les necessitem a Can Cortés. El fet que es reconegui que cada al pressupost hi ha d'haver una partida és un pas de gegant.


El concert inaugural dels 50 anys de corals infantils, per Movistar+\nDiumenge, a les 22h\nVídeo promocional del concert de Manresa\nSabies que enguany farà 50 anys de la primera trobada de corals infantils de Catalunya? Va ser el 1967 a Manresa, en una cantada amb més de 700 infants de vuit municipis. Des de llavors, aquesta tradició catalana s’ha mantingut ben viva i ha aplegat milers de cantaires de diferents generacions. Qui li ha donat impuls al llarg d’aquestes cinc dècades és el Secretariat de Corals Infantils de Catalunya (SCIC), que s’ha proposat celebrar tot el camí fet amb una sèrie d’actes per tot el país, que culminaran el 21 de maig amb un concert multitudinari al Palau Sant Jordi de Barcelona. El tret de sortida d’aquesta commemoració serà aquest diumenge 19 de febrer amb un primer concert a la capital del Bages, la ciutat que va veure néixer el SCIC.\nLa Xarxa s’ha volgut sumar a aquest aniversari i oferirà les actuacions de Manresa i Barcelona a través del canal 159 de Movistar+ i de les televisions locals. Així s'ha anunciat aquest dimarts, durant la presentació dels actes de celebració del 50è aniversari de les trobades del SCIC Cantaires de diferents generacions damunt l’escenari\nAmb el títol ‘Qui canta, recanta’, el concert del Teatre Municipal de Manresa serà especialment emotiu perquè coincidiran sobre l’escenari les generacions més gran i més jove de les corals fundadores del SCIC. Es tracta de L’Espinguet, de Vilafranca del Penedès; L’Esquellerinc, L’Esquitx, L’Espurna i El Virolet, totes quatre de Barcelona; el Cor Cabirol de Vic, i la Coral Infantil de l’Orfeó Lleidatà, de Lleida.\nPel que fa al repertori, interpretaran cançons tradicionals catalanes arranjades per diferents compositors i també ‘L’enfilall’, un conjunt d’obres relligades per Josep Vila de les cantates que el SCIC ha estrenat en aquests 50 anys. El director de Comediants, Joan Font, serà el director artístic de l’acte, que presentarà el periodista Antoni Bassas. El concert tindrà lloc el diumenge 19 de febrer a la tarda i es podrà veure a partir de les 22h pel canal 159 de Movistar+.\nDesprés de Manresa, la celebració dels 50 anys continuarà amb un reguitzell de cercaviles per diferents punts de Catalunya entre març i abril. La festa de cloenda serà a Barcelona, amb un concert el 21 de maig en què participaran prop de 2.500 cantaires de 7 a 16 anys, i que La Xarxa oferirà en directe.


Bloc de 3r i 4t de l'Escola Centcelles : de gener 2015\nTREBALLEM LES COMARQUES DE CATALUNYA\nAquests dies, a medi, estem treballant les comarques de Catalunya. Per treballar-les, hem distribuit la feina per grups i farem un mural explicatiu amb les principals característiques dels tipus de comarques.\nEl passat mes de desembre el Club Patí Constantí va voler agrair la col·laboració que vam tenir al llarg de les primeres setmanes del curs. A més, vam poder gaudir del festival d’hivern que es va celebrar al Pavelló municipal, a on vam poder veure participar a diversos alumnes de la nostra escola. Va ser una tarda complerta. Moltes gràcies!


Arbitrarietat del signe lingüístic\nVarietat de les llengües\nFormes de caracterització\nQuè és una gramàtica?\nDes de temps ben remots, hi ha hagut la tendència a representar els actes de parla mitjançant l'escriptura. De la mateixa manera que no s'han de confondre els sons amb els fonemes, tampoc no s'han de confondre uns i altres amb la seva representació gràfica.\nDes del punt de vista lingüístic, l'escriptura ocupa un lloc ben marginal. Això és una paradoxa, ja que la gent en general tendeix a pensar el contrari: saber català consistiria en primer lloc a saber-lo llegir, en segon lloc conèixer-ne les regles d'ortografia i finalment - només finalment - ocupar-se del lèxic. de la morfologia i de la sintaxi. Tanmateix això és un error: en la major part de la història de la humanitat la gent ha estat analfabeta, cosa que no li ha impedit tenir un domini perfecte de la seva llengua\nLes recursos emprats en la representació d'una llengua són molt diferents:\nalfabets (llatí, grec, ciríl·lic (rus), georgià coreà...)\nabjads, en què només es representen els sons consonàntics: àrab, hebreu...\nsil·labaris: amhàric (Etiòpia), katakana japonès, lineal B del grec micènic, cherokee...)\nabigida, amb símbols consonàntics dotats d'una vocal inherent i signes vocàlics que modifiquen els anteriors; les combinacions de consonant + vocal sovint tenen formes que a primera vista les fan poc reconeixibles, cosa que els acosta als sil·labaris (amhàric d'Etiòpia, hindi...)\nideogrames: caràcters que representen conceptes; molts caràcters, però, són parcialment fonètics: una part del caràcter ens remet a un camp semàntic i l'altre a la pronunciació (xinès, egipci antic...)\nEn la descripció pròpiament lingüística d'una llengua l'ortografia ocupa un lloc molt marginal, atès el seu caràcter convencional. El turc, per exemple, s'escrivia amb els caràcters de l'àrab, fins que la revolució de Kemal Atatürk hi va introduir l'alfabet llatí. L'aspecte extern de la llengua sembla avui totalment diferent, però la llengua pròpiament dita és bàsicament la mateixa.


Junta de Personal Docent No Universitari. Mallorca | Alternativa\nPlenari 30 de març\nEl Plenari de la Junta de Personal Docent de Mallorca es va reunir el dimecres, 30 de març, i es van aprovar les següents resolucions:\nCom es pot veure, només ALTERNATIVA va presentar esmenes per fer que el document fos més complet i recollís el sentir dels docents.\nA més, ens vam unir a la Junta de Personal Docent d’Eivissa i Formentera per demanar la paralització d’aplicació de la LOMLOE, com a mínim, un curs.\nPlenari 13 d'octubre\nEl plenari de la Junta de personal docent de Mallorca es va reunir dimecres, 13 d’octubre, i es van aprovar les següents resolucions:\n– Resolució de principi de curs 2021/2022.\n– Resolució sobre la religió als centres públics.\n-Resolució sobre retribucions empleats públics.\n– Resolució sobre pressupost educació 2022\n– Resolució Nou ROC\nA més, des d’ Alternativa, vam proposar a la Junta de Mallorca aixecar el to contra la conselleria i iniciar una campanya mediàtica per contradir en públic la posició tranquil·la del Govern malgrat totes les decisions contra els interessos dels docents i de l’educació.\nLa Junta de personal docent de Mallorca s’ha reunit en el seu plenari, en sessió ordinària, per tractar diversos temes:\n1-Posicionament de la Junta de Personal de Mallorca LOMLOE\nDesprés del debat pertinent, s’aprova un comunicat sobre l’afectació i les mancances de la LOMLOE.\n[Penjarem el document en tenir el comunicat definitiu aprovat]\n2-Posicionament de la Junta de Personal De Mallorca: LEIB\nDesprés del debat pertinent, s’aprova un comunicat sobre l’afectació de la Llei Educativa de les Illes Balears.\n3-Posicionament de la Junta de Personal de Mallorca: 2% i 0’9%\nS’informa que els sindicats que formen la Mesa General de treballadors públics han acordat no signar cap acord de millora fins que el Govern pagui o calendaritizi el pagament del deute amb els treballadors públics del 2% i 0’9% del salari. La Junta de Mallorca s’hi adhereix a aquesta mesura de pressió.\n4-PTFP: situació laboral dels docents tècnics de formació professional\nLa presidenta accidental informa que la Junta ha demanat una reunió amb el Director General de Formació Professional per tractar la situació dels professors tècnics de formació professional amb la LOMLOE.\nS’ha convocat una reunió per divendres, dia 26 de març de 2021.\n5-Campanya de vacunació\nDavant de la injustícia de l’exclusió d’alguns grups de docents de la campanya de vacunació, s’informa de les gestions fetes. Alternativa proposa fer un comunicat exclusiu exposant la situació, però no s’atén a la proposta.\nDijous, dia 25 de març, es reuneix la comissió paritària de prevenció de riscos laborals on es demanaran explicacions.\n6-Al torn obert de paraules, la Junta de Personal Docent de Mallorca, s’adhereix al document presentat per CCOO i UGT en favor del dret a la vivenda.\nEl Plenari de la Junta de Personal docent de Mallorca s’ha reunit a través de videoconferència.\nEn el primer punt de l’ordre del dia, s’ha aprovat la resolució de valoració d’inici de curs 20-21. La podeu llegir aquí.\nEn el segon punt, s’ha aprovat demanar una Mesa Sectorial d’educació amb tots els departaments per fer una valoració d’aquests primers dies de classes i tot l’entorn educatiu.\nS’ha valorat l’opció de dur a terme mobilitzacions per reclamar recursos i posar en evidència que la situació als centres escolars no és de normalitat. A més de recordar que les condicions sociolaborals dels docents s’han vist mermades i, en conseqüència, la qualitat pedagògica.\nS’intentarà tancar un acord unànime en la propera comissió permanent, la setmana vinent.\nA més, es treballarà en un document per reunir totes les peticions sociolaborals de la Junta de Mallorca.\nPlenari 26/6/ 2020\nLlegeix el resum aquí\nAlgunes entitats van demanar la votació d’una altra proposta encaminada a “encoratjar” els docents a la insubmissió amb el marcatge horari. En aquest punt , des d‘Alternativa, vam dir que no ens podíem posicionar perquè era necessària una consulta prèvia entre companys i companyes, a més de no poder-se votar per no estar inclosa en l’ordre del dia.


"El videoclub és una metàfora" - Diari de Terrassa\nPedro B. Abreu, director de cine\n"El videoclub és una metàfora"\nNascut a València, Pedro B. Abreu va estudiar cinema a Suècia i a l´Escac, on ara fa de professor, una feina que compagina amb la publicitat. Acaba d´estrenar la seva primera pel·lícula com a director, "Blue Rai", una comèdia que reflecteix el seu amor pel cinema i el seu sentit de l´humor, rodada a Terrassa amb un pressupost de només 30.000 euros, amb veïns de la carretera de Martorell fent gratis de figurants.\nPedro B. Abreu, realitzador publicitari i professor de l´Escac, ha debutat com a director de cinema amb "Blue Rai", una comèdia força excèntrica que es riu de les pel·lícules romàntiques i de les d´atracaments. Forma part del projecte "Un màster, sis pel·lícules", de l´Escac, i es va rodar íntegrament a la nostra ciutat.\nCom se´ls va acudir una història tan esbojarrada?\nHi vam començar a treballar fa set anys. Havia de ser una "micropel·lícula", una pel·lícula molt petita que es pogués fer amb el mínim de diners possible, amb pocs personatges i escenaris. Amb el guionista Carlos Franco se´ns va acudir la història del propietari d´un videoclub que també és cineasta amateur, que es veu ficat en un cas d´atracament amb hostatges i decideix filmar-ho tot i aprofitar-ho per a la seva pel·lícula. La trama romàntica, la vàrem incorporar més tard. Vam arribar a fer cinc versions del guió i la història inicial es va transformar en una altra cosa ben diferent.\nPodríem dir que és tant una paròdia del cinema romàntic com del d´atracaments?\nEl protagonista és un noi que ha vist massa pel·lícules i acaba confonent la ficció amb el món real. La idea d´ambientar la història en un videoclub era una metàfora del que li passa al personatge, que té una gran passió pel cinema però també és un nostàlgic del passat. Abans el cinema romàntic era més idealista, més "naïf". El Rai es pensa de debò que la vida és com en aquelles comèdies dels anys 80 que tant li agraden i que al final tot acabarà bé i que la seva xicota tornarà amb ell.\nEl Rai és una mica patètic.\nMolt. Com a personatge era molt perillós perquè el gran repte que teníem era aconseguir que, malgrat el seu patetisme, caigués bé al públic.\nL´excel·lent interpretació de Santi Bayón hi ajuda molt.\nSí, he comptat amb un gran repartiment i com que fa anys que ens coneixem vam rodar en un clima d´amistat que va ser molt bo per a la pel·lícula. A més, els actors van aportar moltes coses durant els assajos que després vam incorporar al guió final.\nEl videoclub és ple de cartells de pel·lícules de l´Escac.\nÉs que no teníem els drets dels pòsters de les pel·lícules americanes de què parlen els personatges en els diàlegs... I com que l´Escac produïa la pel·lícula, vam dir: "Va, ens farem autobombo".\nCom recorda el rodatge a Terrassa?\nFeia molt de fred, perquè era el mes de desembre, i vaig estar un mes gairebé sense dormir, per la tensió. Era molt dur, no tenia res a veure amb els rodatges d´anuncis publicitaris, que és el que faig habitualment, però tinc un record molt bonic de la gent. Tot l´equip va connectar molt. Tots érem graduats de l´Escac i per a tots nosaltres era la primera pel·lícula.\nEls veïns del videoclub van començar a sortir al carrer a mirar com rodàvem i molts d´ells van acabar treballant a la pel·lícula com a figurants, sense cobrar, durant les set o vuit hores que vam trigar a fer les seqüències exteriors. Va ser maco.\nEls figurants no van cobrar. I la resta de l´equip?\nNo. Teníem un pressupost molt petit, de 30.000 euros, aportat per l´Escac. Els actors cobraran si la pel·lícula dóna beneficis.\nJo em dono per pagat només pel fet d´haver pogut viure l´experiència.\n"Blue Rai" es va començar a rodar al desembre del 2015. Com és que ha trigat tant a estrenar-se?\nDurant aquest temps hem portat la pel·lícula a deu festivals. Vam guanyar el Premi del Públic a Màlaga i també al 12 Months Film Festival de Cluj Napoca, a Romania.\nÉs important triar bé com serà la segona pel·lícula. M´agradaria que la propera fos completament diferent, res a veure amb la comèdia. Penso, per exemple, en un thriller de ciència-ficció amb rerefons social, però estic treballant en diversos projectes alhora perquè, tal com està la indústria, t´has d´adaptar.\nLi interessa la televisió?\nSí, també tinc un projecte televisiu però encara no en puc parlar, és prematur. Només puc dir que és una història fosca. La televisió em sembla interessant perquè tens més temps per desenvolupar les històries i els personatges i ara mateix es fan coses molt bones perquè hi ha pressupost.


Els historiadors Antoni Gomila i Albert Carvajal ens parlaran del recull gràfic ‘L’Abans de Manacor’ en el pròxim Dilluns de l’Obra – Rellevant.cat\nDins el marc dels Dilluns de l’Obra, el pròxim 27 de gener, a les 20.00 hores, tendrà lloc a la sala 1 de l’Espai Na Camel·la la conferència ‘L’Abans de Manacor. Recull gràfic 1880-1970’, a càrrec dels historiadors Albert Carvajal Mesquida i Antoni Gomila Grimalt.\nEn aquesta conferència basada en el seu llibre homònim, els dos historiadors ens faran reviure i gaudir, a través de fotografies antigues, dels fets de la història més recent que el temps ha anat esborrant i que la gent major encara manté vius en el record (com eren els carrers on vivien, els costums, quins esdeveniments tràgics es produiren, com era la gent que coneixien…). Tot plegat gràcies a la ingent i laboriosa tasca de recopilació d’un patrimoni gràfic que romania dispers, gairebé mut i invisible, i que n’Albert i en Toni han rescatat dels calaixos o els àlbums familiars.\nN’Albert Carvajal és llicenciat en història i n’Antoni Gomila és diplomat en magisteri. Tant l’un com l’altre tenen una llarga experiència en publicació de llibres, sobretot de temes relacionats amb la recerca històrica.\nCartell de la Fira de la flor d’ametller 2020 de Son Servera\nManacor es reivindica a FITUR 2020\n23 de gener de 2020 Obra Cultural Balear de Manacor Cultura Deixa un comentari


On és ara el repartiment de 'Casats ... amb fills'? - Televisió | Agost 2021\nGetty Images Per Looper Staff/2 de maig de 2016 20:14 EDT/Actualitzat: 25 de maig de 2016 a les 21: 41h EDT\nLa primera sèrie de la primera hora de Fox, Casat ... amb fills, segueix sent notòria per les seves bromes aclamades i per la cancel·lació brusca, a més de lliurar a la xarxa que obté una classificació encertada en el moment just. Us heu preguntat quins han estat els membres del clan clàssic grup de classe Bundy? Casat va sortir a l’aire?\nEd O'Neill ha treballat constantment des de trobar fama a Al Bundy, venedor de sabates de caiguda. Això no vol dir que no hagi patit pocs conjurs secs. Després, O'Neill va protagonitzar nombrosos projectes de curta durada Casat, inclosos John de Cincinnati, Gran Poma, i un intent de rellançament del 2003 Dragnet. (No us preocupeu si no n'heu sentit a parlar mai). Les coses es van donar voltes el 2009, quan va interpretar el paper de Jay Pritchett en el guardonat ABC, de llarga carrera Família moderna sitcom A banda de convertir-lo en una franja fiscal més alta (tant en la seva vida personal com en la ficció), jugar a Jay també vol dir que O'Neill es pagui per fingir que Sofia Vergara sigui la seva dona, la qual cosa és molt millor que la fama de joc de quatre touchdown d'Al. O'Neill també ha trobat el temps per guanyar-ne un cinturó negre en brasil jiu jitsu—No és dolent per a un tipus que va complir 70 anys el 2016.\nquants anys té Darth Vader\nKatey Sagal ha estat més difícil per a ella Casat ... amb fills aficionats a veure els darrers anys. No és perquè no ha funcionat, però és només que va treure el casc vermell gegant de Peg Bundy. A més d’un concert de llarga durada com la veu de Turanga Leela a l’animació de Matt Groening FuturamaSagal va treballar al costat del difunt John Ritter 8 regles simples abans de marcar un paper en un petit espectacle que va trucar un grup d’aficionats a la moto Fills de l'anarquia. L’obra de Sagal com a viciosa L’anarquia La matriarca Gemma Teller Morrow va estar molt lluny dels seus dies com Peg. Per descomptat, el fet que ella sigui L’anarquia L'esposa del creador Kurt Sutter no va perjudicar les seves possibilitats de fer-ne part, però definitivament va aprofitar l'oportunitat: va proposar nou premis durant el recorregut del programa, Sagal es va emportar un Globus d'Or i un Prisme.\nChristina Applegate va ser una de les fans preferides de la bonica bombeta rossa de Kelly Bundy Casat ... amb fills, però és fàcil dir que trobar una altra sèrie d’èxits que els anys posteriors a la cancel·lació del programa. El seu primer paper com a sitcom principal, com a mare soltera titular de NBC Jesse, va durar només dues temporades entre 1998-2000; el seu proper projecte de televisió, ABC Samantha Qui?, es va cancel·lar després de 35 episodis. Ha continuat treballant en cinema, protagonitzant èxits com La cosa més dolça i la Anchorman les pel·lícules, però no ha millorat la seva sort televisiva: el seu tercer tret a laCasat sitcom hit, Despert tota la nit, també va estar fora de l'aire després de dues temporades i 35 episodis. Però tota la crisi professional no és res comparat amb la batalla personal que va fer el 1998, quan Applegate Va descobrir que tenia un càncer de mama. Per sort, es va trobar en les seves primeres etapes i, després d'una doble mastectomia, va sorgir lliure de càncer.\nCasat ... amb fills va demostrar ser el punt àlgid de la carrera d'actors de l'ex-Bud Bundy David Faustino. Mentre treballava de forma constant, la majoria de les seves representacions eren aparicions puntuals; els més destacats, com ara Entourage, caracteritzar-lo jugant ell mateix. D’altra banda, la seva carrera d’actors de veu ha estat més pròspera. Ha prestat el seu talent vocal a sèries populars centrades en nens Winx Club i La llegenda de Korra. Però el millor de la publicació de FaustinoCasat ... amb fills la vida, a banda de vessar aquell gloriós mullet, és la seva capacitat per mantenir-se fora dels problemes. A diferència de molts antics actors infantils, Faustino no ha reunit una col·lecció de trets de tassa. Segons va tenir una detenció per possessió de marihuana el 2007 Fox News, però no és això, Faustino ha estat un àngel. Potser algun d'aquest bon karma es donarà els seus fruits i els seus proper Casat ... amb fills La sèrie spinoff serà un èxit.\nSi sembla Amanda Bearse, que va interpretar a la veïna de Bundy, Marcy Rhoades-D'arcy, va desaparèixer de la pantalla de TV després Casat ... amb fills final, és perquè té prou. Des del 2001, només ha aparegut davant de la càmera sis vegades (set si compta la seva aparició dins Drop Dead Diva). Tanmateix, la seva carrera professional va ser enlairada. Ha prestat els seus talents de càmera a programes com Dharma i Greg, MADtv, i la produïda per Rosie O'Donnell El Big Show Esbós Gay. Fora del plató, Bearse va revelar certa vida real animositat entre ella i el seu adversari televisiu Ed O'Neill. Quan es va casar amb Carrie Schenken el 2010, O'Neill no va rebre cap invitació perquè Bearse es temia que se'n fes riure durant la cerimònia. Després d’haver-la burlat sobre les potes de pollastre durant més d’una dècada, què esperava?\nTed McGinley, conegut molt per la seva Vaixell d’amor Aparicions com la seva obra interpretant el bimbo masculí Jefferson D'Arcy Casat ... amb fills, ha treballat constantment des de 1997 sense aterrar res permanent. El seu paper més destacat va ser cortesia Esperança i Fe, que va catapultar la carrera de Kelly Ripa (i ningú més). De fet, molts consideren que la presència de la sèrie de McGinley és tan feble que se li acusa de portar-la McGinley Curse, que planteja que afegir-lo al repartiment d'un programa, tot i que garanteix la seva cancel·lació. McGinley contraresta aquesta acusació assenyalant que molts dels programes en els quals va aparèixer (inclosos Dies feliços) va durar diverses temporades després que arribés a bord. Punt McGinley.\nDavid Garrison va guanyar fama de televisió com a Steven Bartolomé Rhodes i continua treballant a la televisió de tant en tant. Des que va marxar Casat ... amb fills, Garrison ha fet desenes d’aparicions bàsiques en espectacles com Arli $$, L’ala de ponent, i La bona esposa. Tot i això, el seu primer amor sempre va ser el teatre, al qual va tornar, i és una cosa bona que va fer. A més d’aparèixer a Broadway produccions de Sonen les campanes i La Visita, Garrison va formar part del repartiment original del hit Malvat, en què va interpretar al Mestre d'Oz.\nque interpreta el professor a força de diners\nConegut per a la majoria com Buck, el Bundys, comprensible autoconservador de Briard, el gos amb el nom real de Michael que es va retirar el 1995, abans que el programa deixés de produir-se. Com saben els autèntics fans, Buck va ser substituït per Lucky, el Cocker Spaniel, anomenat irònicament, posseït per l'esperit reencarnat de Buck. Malauradament, Michael va morir menys d’un any després de la seva última aparició, el 28 de maig de 1996, per la qual cosa no va arribar a gaudir de la jubilació durant molt de temps. Però va evitar el tret incrèdul que van patir els seus antics companys de repartiment, potser també va ser l’afortunat en tot això.\nalisha boe llop adolescent\ndesenvolupament de julie bowen arrestat


UNA COSA MOLT GRAN EN UNA DE MOLT PETITA: 2018\nPublicat per Helena Bonals a 16:39 7 comentaris\nEtiquetes de comentaris: Joan, Pons\nEtiquetes de comentaris: Helder, Herberto\nPublicat per Helena Bonals a 16:24 7 comentaris\nSobre la noble taula de fusta les piles\nde papers i els llibres rebregats, l'ordinador\nen repòs i ell, que ha conegut el primer\nla llarga àrdua travessia de l'esperit,\nobserva de la finestra estant, mans a l'esquena,\ncom broca proporcional i temperat sobre els cossos\nl'estat. El mòbil no deixa de dringar amb els crits\nde les formigues sota les ferradures. Baixen\nels vídeos: l'udol dels cors, el crac dels cranis\nque forçosos entren en raó. La tesi atropella l'antítesi.\nEspanya! No és perfecte, però perfecció\nés el que cerca i perfecció veu\nen el mirall. Rere el vidre, guaita l'estat\nespolsar-se com un gos sota el cel deslluït.\nEspanya -aquesta ànima del món- ha vingut\na mesurar i dominar. Quin prodigi\nl'espectacle del poder en acció. La llibertat\nés en ella i s'ha acabat la història.\nFa anys que va acabar. L'any 1978.\ncalordeforn dins calordeforn. blog de poesia\nPer començar, aquest poema sembla que parli del nostre president, "que ha conegut el primer/ la llarga àrdua travessia de l'esperit", que és aquell que ha fet possible l'1 d'octubre. "Rere el vidre, guaita l'estat/ espolsar-se com un gos sota el cel deslluït". Tenint en compte que aquell dia plovia la imatge del gos traient-se l'aigua de damunt no pot ser més escaient.\n"La tesi atropella l'antítesi". No hi ha terme mig, o ets unionista o ets independentista. Però qui escriu això ha observat com alguns unionistes més catalans s'avergonyeixen del tracte que ens fan. "les formigues sota les ferradures" no pot ser més exacte. De fet, ens tracten com a uns escarabats destinats a ser trepitjats per després encara maleir la brutícia sota la sabata.\n"Espanya -aquesta ànima del món- ha vingut/ a mesurar i dominar": és una ànima imperialista. "La llibertat és en ella i s'ha acabat la història./ Fa anys que va acabar. L'any 1978". Això parlaria de l'immobilisme de l'Estat Espanyol, de la falsa llibertat dels que l'interpreten només d'una manera, la pitjor possible.\nEl títol del poema és molt indicatiu. Hegel, aquest filòsof, crec que també parlava del final de la història a través de la lluita entre tesi i antítesi. Però costa de veure la síntesi ara per ara.\nPublicat per Helena Bonals a 13:45 3 comentaris\nEtiquetes de comentaris: calordeforn


Unitat de control d'experts de KO Propo (mà dreta) V3\nStock actualitzat fa: 32 h. 26m.\nEl Expert Grip, és la segona versió que fabrica Ko Propo de la unitat de gallet o empunyadura, per a l'emissora KO Propo EX1 KIY.\nAquesta unitat de gallet, disposa d'uns grips (empunyadura de goma) versió 2 (mes estilitzats i ergonòmics que els de la primera versió), i en aquest cas, està pensada per a pilots destres (agafen l'emissora amb la mà esquerra ).\nLes característiques d'aquesta empunyadura són:\n- Grips de goma versió 2, mes ergonòmics, que permeten subjectar millor l'emissora.\n- Millorada acció de "cop de gallet", amb una posició d'aquest més ergonòmica.\n- Posició del gallet ajustable (cap endavant i cap enrere)\n- Gallet 3D


Sergent García gravarà nou disc en un veler | Tresdeu.com\nRedacció | 10 desembre 2014\nRedacció - 10 desembre 2014\nSergent García, nominat en 2013 al Grammy Llatí pel disc “Una y otra vez”, s’embarca en un nou i peculiar projecte, enregistrar el seu pròxim disc en un veler. Serà un estudi flotant que sota el nom de «Guakamayo» solcarà els mars seguint el rastre dels sons antillans. El veler salparà des del port de València i tindrà com a destinació Les Antilles, fent escala a les diferents illes per fer una tasca d’arqueologia musical, seguint les petjades sonores dels seus músics tradicionals.\nAquesta novedosa idea ha sorgit de la ment de Pierre Dandin, trombonista del Sergent i mariner d’origen bretó. El projecte «Guacamayo» té també una finalitat socioeducativa i en la seva bitàcola de bord contempla l’organització de conferències a les escoles i centres socials dels ports on farà escala. El nou disc que s’enregistrarà al veler, i a més de comptar amb la col·laboració dels músics antillans, es completarà un documental que narrarà la travessia i una sèrie de DVDs educatius dedicats a la percussió.\nEl nou projecte de Sergent García busca socis i patrocinadors que s’involucren en el projecte, pel que ha obert un compte a la plataforma de crowdfunding kisskissbankbank, que permetrà als seus seguidors col·laborar en aquest projecte de diferents maneres. Si teniu ganes de veure al cantautor en directe, no cal que espereu massa temps: el 31 de desembre estarà al Festivern, a Tavernes de la Valldigna, al costat de Los Chikos del Maíz, Aspencat, Zoo, Tardor i La Gossa Sorda per donar la benvinguda al nou any.\nEl Diluvi estrena videoclip de la cançó “Motius”\nAtzembla estrena videoclip: ‘L’Última nit’\nAmor Pa' mi, Festivern, guakamayo, La Gossa Sorda, Los Chikos del Maíz, Sergent García, una y otra vez\nLa Llista de desembre per Eduardo Guillot


2016/2016_03_18_Pelleteria_La_Siberia_fa_125_anys.jpg divendres, 18 de març de 2016\nPersonatges Victòria Espar, quarta generació de La Sibèria\nLa pelleteria La Sibèria celebra els 125 anys desfilant a la passarel•la 080. La quarta generació d’aquest negoci familiar assegura que té molt present el bagatge dels seus antecessors. Tot i això, ha creat la marca VM per deixar clar que tampoc no renuncia a la modernitat.\nVictòria Espar, quarta generació de La Sibèria\n“Ens va semblar que aquesta passarel•la era la millor manera per presentar , per mostrar, que estàvem aquí, que creàvem unes col•leccions que anàvem amb la moda.”\nLa tècnica de la confecció de les pells ha canviat molt al llarg dels anys i també les modes. El fundador de la pelleteria, originari de Balaguer, va aprendre l’ofici a París i amb 21 un anys va tornar a Barcelona per obrir la botiga el 1871. La Sibèria va ser la primera pelleteria d’aquest estil a l’estat i actualment és una de les més antigues d’Europa.\n“El Josep Picó i Rebert va fundar la pelleteria en un moment en què Barcelona estava efervescent, de canvis, s’havia inaugurat el Parc Güell, hi havia hagut la I Exposició Universal, llavors era un bon moment.”\nL’establiment de la Gran Via amb la rambla Catalunya es va inaugurar el 1907, en plena expansió de l’Eixample. L’estil d’art déco, obra de Carles Rojas, data dels anys 1918-1919, i es va conservar en la reforma dels anys 50.\nEls actes del 125è aniversari continuaran per la tardor, quan La Sibèria farà una activitat amb els seus clients.


Ferienwohnung Hanetseder Wallern an der Trattnach Àustria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 2 allotjaments a Wallern an der Trattnach.\nBergern 66, Wallern an der Trattnach, Wallern an der Trattnach, Àustria, 4702 - Veure al mapa\nMés informació sobre Ferienwohnung Hanetseder\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Wallern an der Trattnach, no busqui més enllà de Ferienwohnung Hanetseder. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nFerienwohnung Hanetseder també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Wallern an der Trattnach. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix transport hotel/aeroport, habitació familiar, servei de llançadora.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, balcó/terrassa, despertador, aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma per satisfer els clients més exigents. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com ping pong, jardí que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Wallern an der Trattnach, faci de Ferienwohnung Hanetseder la vostra llar.\nAllotjaments a Wallern an der Trattnach


Falkenhagen (Mark) Hotels - PREUS AMB ELS DESCOMPTES MÉS GRANS a tots els hotels a Falkenhagen (Mark)\nexperiència [Falkenhagen (Mark)]\nConstruit a l'any 1995, Seehotel Luisenhof és un extra de distinció per a Falkenhagen (Brandenburg) Construit a l'any 1995, Seehotel Luisenhof és un extra de distinció per a Falkenhagen (Brandenburg) i una el·lecció intel·ligent per als viatgers. Amb aquesta situació a només 15.0 Km del centre de la ciutat i a 120.0 km de l'aeroport, aquest hotel de 4-estrelles atreu nombrosos viatgers cada any. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Amb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Seehotel Luisenhof és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. Entri en una de les 32 habitacions i escapi de l'estrès del dia amb una ampla gama de comoditats com televisió de pantalla plana, accés a internet (sense fils), connexió sense fils a internet (cortesia), habitacions per a no fumadors, calefacció. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen platja privada, sauna, massatge, parc infantil, pistes de tennis estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Seehotel Luisenhof.\nImpressions dels viatgers sobre Falkenhagen (Mark)\nDescobreixi els barris de Falkenhagen (Mark)\nSobre Falkenhagen (Mark)\nAgoda.com abasta opcions d'allotjament en tota la ciutat. Des de grans hotels de cadenes internacionals a cases d'hostes familiars, donant resposta a totes les demandes dels viatgers. Oferim una gran gama d'hotels per ajudar-vos a trobar el millor lloc on estar a Falkenhagen (Brandenburg). Moltes àrees, cada una amb una atmòsfera distinta, esperen ser descobertes a la ciutat. Falkenhagen (Brandenburg) té moltes atraccions per explorar amb un passat fascinant, un present intrigant i un emocionant futur. Hi ha tantes coses per fer, potser vol quedar-se una altra setmana o més per tal d'experienciar-ho tot. Agoda.com ofereix ressenyes professionals i qualificacions d'hotels a Falkenhagen (Brandenburg) per a que vostè gaudeixi d'una estada perfecta.\nAllotjaments a Brandenburg Estat\nAllotjaments a Falkenhagen (Mark)\nQuè fer a Falkenhagen (Mark)\nTrobar més allotjaments a Falkenhagen (Mark)\nHotels Falkenhagen (Mark) populars


Celebrem els Premis de l’AELC als Escriptors Valencians – Acció Cultural del País Valencià\n18 juny, 2019. 10:37\tActualitat\nEl passat divendres 14 de juny l’Associació d’Escriptors en Llengua Catalana (AELC) va lliurar els Premis de la Crítica als Escriptors Valencians en un acte celebrat a València, a la nostra seu, l’edifici Octubre Centre de Cultura Contemporània (OCCC), amb la col·laboració d’Acció Cultural del País Valencià (ACPV).\nVicent Usó, Ramon Ramon, Àngels Gregori, Maribel Bayona, Anna Boluda i Ximo Cerdà van ser els guardonats amb els XXIX Premis de la Crítica dels Escriptors Valencians, que reconeixen les millors obres publicades durant el 2018. El cantant Miquel Gil va ser reconegut amb el Premi Difusió de la literatura que atorga la Junta Directiva de l’AELC al País Valencià. A més, durant l’acte es va homenatjar l’escriptora Àngels Moreno Vercher.\nL’acte pretén visibilitzar la força de la nostra literatura, tant en quantitat de llibres publicats com en la qualitat de les obres. En representació de les nostres institucions, hi van assistir la directora general de Cultura i Patrimoni, Carmen Amoraga, el president de les Corts, Enric Morera, i el secretari autonòmic d’Hisenda Francesc Gamero. Per part de l’AELC hi era la vicepresidenta per al País Valencià, Gemma Pasqual, i els membres de la seua Junta Núria Cadenes i Lliris Picó, en representació de la Junta d’ACPV el president Joan F. Mira, el secretari Toni Gisbert i la vocal Anna Gascon.\nCom en cada edició, un jurat format per escriptores i escriptors que no han publicat res durant l’any anterior han escollit la millor obra entre les diverses categories: narrativa, assaig, poesia, teatre, literatura infantil i literatura juvenil. Enguany el jurat ha estat format per Silvestre Vilaplana, Hèctor Serra, Pere Císcar i Maria Dolors Pellicer en les categories de poesia, literatura infantil i literatura juvenil; i per Gemma Miralles, Salvador Company, Xavier Aliaga i Adolf Piquer en les categories de narrativa, assaig i teatre.\nEl premi de narrativa ha estat per a l’obra de Vicent Usó El paradís a les fosques (Bromera), distingida “per la solidesa de la proposta, la rodonesa de la seua estructura i per la capacitat de relacionar literàriament els conflictes del passat amb la problemàtica de la realitat contemporània”. En la modalitat d’assaig el guardó ha estat per a Ramon Ramon, pel dietari Llum a l’atzucac (Bromera). El jurat hi destaca “la qualitat de la prosa, la capacitat de colpir a través d’un despullament intel·lectual i existencial i el joc de referències culturals, que relaciona el nostre àmbit amb la millor tradició intel·lectual europea”. El premi de poesia ha estat per a l’obra d’Àngels Gregori Quan els grans arbres cauen (Bromera), per “la seua poètica de l’experiència, amb gran domini formal”, i perquè és “una obra aguda, intel·ligent i amb molta gràcia en el maneig de la intertextualitat”. La millor obra de teatre de l’any 2018 ha estat per a Maribel Bayona amb L’orquestra del silenci (Generalitat Valenciana), per “l’habilitat per trenar una comèdia enigmàtica amb un llenguatge propi tot emprant diferents manifestacions artístiques per arribar a una composició singular i atractiva”. El premi en la modalitat de literatura juvenil ha estat per a Anna Boluda, amb la novel·la Res a amagar (Tabarca). El jurat considera aquesta obra mereixedora del guardó per “esperonar la reivindicació per la igualtat i els drets LGTBI tot situant-nos davant de dues històries que ofereixen un mirall generacional bastit amb una escriptura que atrapa el lector”. I el premi de literatura infantil ha estat per a l’obra de Ximo Cerdà Un mocador de pirata (Bromera), “per la manera com s’afronta un tema dramàtic sense estridències, amb tacte, amb humor i fent emprar el poder guaridor de la fantasia”.\nEtiquetes: ACPV AELC premis Premis Critica


Amb la present guia didàctica pretenem donar les orientacions necessàries per facilitar el treball del/la mestre/a que porti a terme la unitat.\nAquesta informació l'hem dividit en tres apartats (objectius i continguts de les àrees implicades, competències TIC i activitats d'E/A) per facilitar la seva consulta i impressió si escau. La part curricular (objectius, continguts i competències TIC) es presenta en finestres independents, mentre que les explicacions i orientacions didàctiques de cada activitat es presenten a aquesta mateixa pàgina. Cada activitat té un enllaç al material que s'ha de presentar als/les alumnes perquè el docent pugui consultar des d'aquesta mateixa pàgina el seu contingut. Els enllaços de les activitats s'obren en finestres independents per facilitar la consulta, tot i així, cal tenir en compte que l'alumne/a tindrà una interfície diferent, ja que en en el seu material disposarà d'un marc lateral (a mode d'índex) en què tindrà un menú per anar canviant d'activitat i controlar la seva navegació. Es pot accedir directament al material dels/les alumnes des del botó superior on apareix: activitats d'E/A.\nObjectius i continguts de les àrees implicades\nAmb aquesta activitat es tracta d'activar els coneixements previs dels/les alumnes, així com de dur a terme una avaluació inicial. Aquesta consisteix a anar omplint els camps del formulari que apareix mitjançant l'ús del teclat. Es farà individualment i es lliurarà al docent (es pot imprimir).\nPrèviament, caldrà engegar un procés de diàleg per introduir els/les alumnes en el tema (a criteri de cada docent i atenent a les característiques del seu grup classe).\nACTIVITAT 2 L'aparell reproductor femení\nAmb aquesta activitat es donen a conèixer les parts i funcions de l'aparell reproductor femení.\nA partir del dibuix, cada alumne/a pot anar consultant la informació relativa a les diferents parts de l'aparell reproductor femení (fent clic sobre els noms d'aquestes). La informació es presenta de manera no lineal perquè cadascú pugui consultar la informació de manera no guiada i vagi adquirint un domini progressiu sobre la informació hipertextual.\nUn cop consultada la informació, es proposa a l'alumne/a fer dos exercicis:\n- Exercici 1: consta de tres qüestions de les quals cal triar la resposta correcta; en cas de no encertar-la, apareix a la part superior la correcció (per què no és correcte).\n- Exercici 2: consta d'un mot encreuat en el qual cal buscar 5 paraules relatives a l'aparell reproductor femení. Clicant a cada nombre apareix a la part superior la seva definició.\nAquests exercicis estan dissenyats perquè l'alumne/a s'autoavaluï. Cada docent pot establir diferents mecanismes de control de les activitats (els exercicis es poden imprimir).\nEl docent pot preparar un full (glossari) amb els noms de les parts de l'aparell reproductor femení en què els/les alumnes cal que completin què és i quina funció té cadascuna de les parts a partir de la informació que es dóna a l'activitat. D'aquesta manera es pretén aconseguir que els/les alumnes interactuïn amb la informació d'una manera més activa. Això es pot dur a terme, també, mitjançant un procés informàtic amb la utilització paral·lela d'un processador de text on calgui anar copiant i enganxant els fragments d'informació.\nACTIVITAT 3 L'aparell reproductor masculí\nAmb aquesta activitat es donen a conèixer les parts i funcions de l'aparell reproductor masculí.\nA partir del dibuix cada alumne/a pot anar consultant la informació relativa a les diferents parts de l'aparell reproductor masculí (fent clic sobre els noms d'aquestes). La informació es presenta de manera no lineal perquè cadascú pugui consultar la informació de manera no guiada i vagi adquirint un domini progressiu sobre la informació hipertextual.\n- Exercici 1: consta de tres qüestions de les quals cal triar la resposta correcta; en cas de no encertar-la, apareix a la part superior la correcció ( per què no és correcte).\n- Exercici 2: es presenta un gràfic de l'aparell reproductor masculí amb el nom de les seves parts en etiquetes independents. Caldrà que l'alumne/a col·loqui cada nom al lloc corresponent. Quant l'etiqueta es col·loca damunt de la casella correcta, queda encaixada en el requadre, mentre que si no ho fa, l'encaix no és perfecte. Un cop finalitzada l'activitat, es pot imprimir el gràfic.\nPrèviament, el docent pot preparar un full (glossari) amb els noms de les parts de l'aparell reproductor masculí en què els/les alumnes cal que completin què és i quina funció té cadascuna de les parts a partir de la informació que es dóna a l'activitat. D'aquesta manera, es pretén aconseguir que els/les alumnes interactuïn amb la informació d'una manera més activa. Això es pot dur a terme, també, mitjançant un procés informàtic amb la utilització paral·lela d'un processador de text en el qual calgui anar copiant i enganxant els fragments d'informació.\nEn una propera sessió es demanarà, a nivell de petit grup, que els/les alumnes facin un esquema amb l'objectiu de dur a terme una exposició sobre els coneixements adquirits de l'aparell reproductor femení i masculí.\nACTIVITAT 4 Els òvuls i els espermatozoides\nAmb aquesta activitat es donen a conèixer les cèl·lules sexuals masculines i femenines. Al llarg del text apareixen algunes paraules actives que permeten ampliar la informació mitjançant l'aparició de petites etiquetes informatives.\nUn cop consultada la informació es proposa a l'alumne/a fer dos exercicis:\n- Exercici 1: consta d'un text en què l'alumne/a cal que ompli els buits amb conceptes relatius als òvuls.\n- Exercici 2: consta d'un text en què l'alumne/a cal que ompli els buits amb conceptes relatius als espermatozoides.\nPrèviament a la realització de l'activitat 4, es pot introduir el tema a partir del diàleg a nivell de gran-grup i intentar establir un lligam entre els coneixements adquirits en les sessions anteriors i els nous que es presentaran. Aquest diàleg estarà dirigit pel docent i es plantejaran diferents interrogants perquè els/les alumnes puguin respondre amb facilitat. A mode d'exemple: qui pot explicar les funcions que té el penis?, quin es l'element extern de l'aparell reproductor femení?, per on passen els òvuls per anar de l'ovari a l'úter?, on es produeixen els espermatozoides?...\nACTIVITAT 5 Fecundació, gestació i part\nAmb aquesta activitat es dóna a conèixer el procés de la fecundació, de la gestació i dels part. Al llarg del text apareixen algunes paraules actives que permeten ampliar la informació mitjançant l'aparició de petites etiquetes informatives.\n- Exercici 1: consta d'un text en què l'alumne/a cal que ompli els buits amb conceptes relatius a la fecundació.\n- Exercici 2: consta d'un text en què l'alumne/a cal que ompli els buits amb conceptes relatius a la gestació i el part.\nPrèviament a aquesta activitat, el docent exposarà al grup classe lel tema que tractarà en la propera sessió: la fecundació, la gestació i el part. Seguidament, es demanarà als/les alumnes que cerquin informació diversa (fotografies, ecografies, textos...) sobre el tema en fonts d'informació diverses. La propera sessió s'obrirà amb l'exposició de les informacions recollies pels alumnes.\nPosteriorment a la realització de l'activitat 5, es pot fer ús del CD-ROM El cos humà 2.0 distribuït pel Departament d'Ensenyament a les escoles per consultar una font d'informació més àmplia sobre el tema i visualitzar alguns dels vídeos digitals i animacions que hi apareixen (cal tenir en compte que el nivell d'informació que es dóna en aquest CD-ROM és atractiu a nivell gràfic, però massa elevat tenint en compte l'edat dels/les alumnes).\nTambé es pot demanar en préstec i visualitzar algun vídeo de què disposen els Centres de Recursos Pedagògics.\nACTIVITAT 6 Mapa conceptual\nCom a cloenda del tema, es proposa a l'alumne/a completar un mapa conceptual. La informació es presenta a partir d'un esquema en què, a partir d'uns menús desplegables, caldrà escollir la paraula adient.\nAquest exercici està dissenyat perquè l'alumne/a lliuri al docent l'exercici imprès un cop acabada la tasca.\nAquesta activitat pot servir d'avaluació contínua.


Quarta i darrera Mirada per Transformar dedicada a la mort en temps de Covid-19 – INSPIRACIÓ 2022\nQuarta i darrera Mirada per Transformar dedicada a la mort en temps de Covid-19\nLa quarta i darrera de les trobades online anomenades “Mirades per Transformar” serà el dijous 9 de juliol, a les 19 hores. En aquesta ocasió, portarà per títol “L’experiència de la mort en temps del Covid-19”. En la trobada, hi participaran tres persones de l’àmbit de la salut i l’espiritualitat com són Concepció Serra, psicòloga, experta en dol i membre d’Inspiració 2022; Alba Payàs, psicoterapeuta i experta en dol i el jesuïta Xavier Melloni, teòleg, antropòleg i membre d’Inspiració 2022.\nConcepció Serra reflexionarà sobre la pròpia mort que ens pot preparar per viure una vida més autèntica descobrint qui som. La proximitat de la mort situa davant la incertesa i el misteri, i la por de morir assenyala el que és veritablement important per cadascú de nosaltres. Saber-nos finits pot ser un impulsor de la consciència, perquè els valors que emergeixen són els que ens indiquen el camí que hem de seguir per trobar que la nostra vida té un sentit.\nAlba Payàs parlarà de que afrontar la mort d’una persona significativa a la nostra vida pot ser una experiència més colpidora que afrontar la propia mort. La fe, l’esperança del retrobament no apavaiga l’enyor, el dolor de l’absència, la culpa de sobreviure’l. Les persones que estimem i ens estimen, ens fan de mirall i amb el reflex ens nodrim i construim part de la nostra identitat. El dolor que genrera aquest mirall trencat ens pot construir o destruir. Quan l’acceptem i el deixem sentir amb una rendició incondicional, aleshores el temps de dol pot esdevenir una experiència renovadora que ens empeny a aprofundir en el sentit de la nostra existència, millorar la nostra manera de relacionarnos amb els altres i trobar-nos a nosaltres mateixos.\nFinalment, Xavier Melloni partirà de la pregunta: “I si la mort fos una paraula del tot inadequada per expressar el que passa quan ens desprenem del nostre vehicle corporal?”. La por al que anomenem “mort” prové de no saber qui som ni què som realment. La consciència parcial i limitada del que som ens fa témer el que més necessitem: anar cap al nostre segon naixement. No morim, sinó que naixem a una nova dimensió. La nostra societat necessita reconciliar-se amb la mort. Per això, cal que la comprenguem. El Covid-19 ens dona una oportunitat per fer-ho.\nPer connectar-se a aquesta tercera trobada online es farà a través de Google Meet i només cal clicar en aquest enllaç a l’hora fixada i s’entra directament a la trobada:https://meet.google.com/bev-inns-yvhEls que es connecten per ordinador només necessiten tocar l’enllaç a la reunió i seguir les indicacions en pantalla per sol·licitar unir-se a la trobada. Els que ho fan per mòbil o tauleta necessiten entrar abans en un compte de Google o de Gmail.\nPodeu veure la gravació amb l’àudio de la tercera mirada sobre la salut i la immunitat des d’una òptica integrativa clicant en aquest enllaç.\n4 de Juliol de 2020 coachingicomunicacio\n← Tercera Mirada per Transformar dedicada a la salut i la immunitat\nTorna el cicle online Mirades per Transformar amb Mirades Transformades pel Coronavirus →


News :: notícies :: Més de 300 persones assisteixen a l'estrena de Janadesh\nMés de 300 persones assisteixen a l'estrena de Janadesh\nDissabte 2 Octubre 2010 -\t14:18\nEl documental es projecta per primera vegada coincidint amb el Dia Internacional de la No Violència\nEl cinema Renoir Floridablanca de Barcelona ha estat escenari de l'estrena del documental Janadesh, people's verdict. La sala, amb capacitat per a 250 persones, s'ha acabat quedant petita i se n'ha hagut d'habilitar una altra per tal que tots els assistents poguessin veure la pel·lícula. La primera projecció de l'obra dirigida per Oriol Ampuero i Enric Àlvarez s'ha fet un 2 d'octubre, coincidint amb el Dia Internacional de la No Violència i amb l'aniversari del naixement de Gandhi.\nJanadesh, people's verdict explora la no violència activa com a recurs per a transformar la societat i ho fa a través d'un exemple concret: Janadesh, la marxa pacífica que un grup de 25.000 persones dels sectors socials més desfavorits van realitzar a l'Índia l'any 2007 sota l'organització del moviment de base Ekta Parishad.\nEn acabar la projecció, els directors del documental han participat en un col·loqui amb el públic moderat pel periodista Siscu Baiges i en el qual també ha participat Simonetta Constanzo, representant de l'organització Nonviolent Peaceforce, que dóna suport a moviments no violents en zones de conflicte de tot el món. Constanzo s'ha mostrat "emocionada" després de veure un documental que l'ha "remoguda per dintre" i ha explicat que a l'organització que representa li agrada definir la no violència com una "acció a llarg termini" i no en termes de lluita. Es tracta de veure com podem aplicar aquestes accions al nostre dia a dia "per tal de transformar-nos tant a nosaltres mateixos com a la societat", ha explicat.\nEnric Àlvarez, per la seva banda, ha recordat que "no s'ha de començar la casa per la teulada" i que les grans transformacions s'inicien amb petits canvis en un mateix.\nAmb la seva estrena, el documental Janadesh, que ja està disponible en dvd, inicia el seu trajecte particular. La propera parada és al mercat de documentals Medimed, que se celebra a Sitges entre el 8 i el 10 d'octubre, i en el qual ha obtingut una nominació al premi Ahmed Attia per al dialeg entre les cultures.\nMés informació sobre Janadesh\njanadesh , documental , Índia , vídeo social , quepo , renoir , barcelona , estrena Pau Rubio