Eva Arasa: “El problema no és que s’escrigui massa, sinó que es llegeixi poc” | BonDia Diari digital d'Andorra.\nA. Luengo / Foto: Núvol\nSetmanes enrere debutava amb ‘Les oliveres i altres paisatges perduts’, a principis de setembre el presentava a la Fira del Llibre Pirinenc, i aquest cap de setmana tocava a la Setmana del Llibre. Entremig s’hi ha colat el segon premi al concurs de relats que cada estiu convoca Núvol. Amb ‘Serpents’, amb què persisteix en la faceta de contista, gènere gòtic, deriva naturalista, que el 2019 va estrenar al Fulletó d’estiu del ‘BonDia’.\nSi li diuen fa un any que firmaria exemplars a la Setmana i que s’enduria el premi de relats del Núvol...\n...no m’ho crec. Sobretot perquè ha vingut tot a la vegada. El llibre feia temps que s’estava gestant i al final és ara que ha pogut sortir, però el conte ha sigut tota una sorpresa perquè és aquest any que m’he posat a escriure’n de manera més regular i mira, ha sonat la flauta.\nEl cas és que va accedir a la final a la repesca. A veure si serà veritat que els últims seran els primers.\nLa gràcia del concurs és que són els mateixos autors que hi participen els que en una mena de votació popular determinen els finalistes, que són set. El jurat de veritat es reserva el dret de proposar-ne tres més.\nL’any de la Covid no haurà sigut tan dolent. Com a mínim per a vostè.\nM’havia posat just abans a escriure relats i veure com tan aviat arriba un reconeixement com aquest només pot ser satisfactori. Un estímul per continuar endavant.\nTé conte, la Covid?\nSospito que hi ha molts escriptors que l’estan passant pel sedàs de la ficció. No és el meu cas. Ni en tinc ganes.\nTants anys pensant que era poeta, i al final resultarà que és contista?\nEls relats tenen en la meva opinió molt a veure amb els poemes: són històries condensades, que busquen l’essència, el moment, un fet insòlit. Hi veig certa relació. En el meu cas, la poesia és més introspectiva, consisteix a furgar dintre meu. Els contes, en canvi, són pura ficció.\nAmb un toc fantàstic, com el que va publicar per entregues al Fulletó d’estiu de l’estiu passat.\nM’agrada que tinguin aquest toc. Les serps són un element molt simbòlic que et deixa amb el dubte de si estem parlant de serps de veritat o no. Que s’escapi de la normalitat, sense caure en el sobrenatural.\nDoncs jo m’havia pensat que eren escurçons.\nEl relat parteix d’una mena de llegenda que explicava la meva mare, que la família venia de Sant Llorenç Savall: les serps que xuclen la llet del pit de les mares que alleten. Però l’altre dia em van dir que a Canillo se n’explicava una de semblant, i a les Terres de l’Ebre, i a Galícia, el mateix. Al conte hi ha serps, però també l’ambient opressiu dels pobles d’abans, les males llengües i tot allò.\nJa em semblava un conte naturalista i de secà, amb dones que podrien ser coetànies de Bernarda Alba i gana, molta gana.\nNo s’acaba de veure de quina època estem parlant, però el que sí que està clar és la misèria.\nEl secret d’un conte és un bon final, que tota una vida honora?\nÉs recomanable que el final no decebi, però en la meva opinió el que importa és el procés, com s’hi arriba. El gir final pot estar bé, de vegades t’ho salva tot, però també pot ser una mica trampós i no el crec imprescindible.\nCom a poeta s’ha buscat bona companyia: Màrius Torres, Espriu, Gerard Vergés... Com a contista: ‘colomeja’, o m’ho sembla a mi?\nM’agrada molt el gir truculent de la narrativa de Teresa Colom. Però potser em sento més a la vora dels drames rurals de Víctor Català, i de fet hi veig cert vincle. La mare de Serpents podria ser perfectament un secundari de Solitud. En realitat, si he de buscar-me parents literaris, ho faria en el gènere gòtic, que s’alimentava també de llegendes. És el terreny que havia començat a explorar, el que passa és que se m’hi ha encreuat el món de les bruixes, i crec que tiraré per aquí.\nAvui tothom es veu amb cor no ja d’escriure, sinó de publicar.\nQue hi hagi tanta gent que escriu, i només cal que pensem en la quantitat d’autors que tenim avui a Andorra, em sembla extremadament positiu. Al premi Núvol s’hi van presentar 150 autors, la meitat van passar el primer cribratge, i deu van arribar a la final. Al marge de la quantitat, que és considerable, hi ha talent, i ho dic perquè m’he pres la molèstia de llegir-ne uns quants. El problema no és que s’escrigui massa, sinó que es llegeixi poc.\nUn contista és un novel·lista que no té temps ni paciència per embarcar-se en la distància llarga?\nSón coses diferents. Un conte és relativament ràpid, però com a contrapartida ha de funcionar, ser autoconclusiu. I un recull coherent de contes, no un poti-poti, deu portar una feina similar a escriure una novel·la. El conte explota un tema, un personatge, un moment, i la novel·la explora un univers.


Si vols fer un càlcul aproximat de la indemnització que et correspondria el dia que t’acomiadessin de la feina, tant si es tracta d’un acomiadament improcedent, com si és un acomiadament per causes objectives, cal que tinguis en compte els aspectes següents:\nEls dos paràmetres principals són la teva antiguitat real a l’empresa i el salari actual. Pel que fa a l’antiguitat, no és la del teu últim contracte, si resulta que n’has encadenat alguns de temporals sense que entremig t’hagin acomiadat i hagis deixat de treballar per la mateixa empresa. Per tant, has d’agafar l’antiguitat des del primer dia que va començar la relació laboral.\nPel que fa al salari, serà el de l’última mensualitat completa de què disposis. T’has de fixar en el salari brut, és a dir, no el que t’ingressen, sinó el que resulta abans d’aplicar les cotitzacions, les retencions fiscals i el que inclou la prorrata de les pagues extres, i multiplicar-lo per dotze mesos. Ara bé, si resulta que el teu salari inclou bonus o salari variable i altres conceptes d’aquest estil, aleshores el més fàcil és agafar les nòmines dels últims dotze mesos i sumar-les.\nUn cop tens el salari anual, el divideixes per 365 dies i obtens el salari diari. Aquest import l’has de multiplicar pel número de dies que et pertoquen d’indemnització, depenent del tipus d’acomiadament, i apliques els límits que operen en cada cas. El número de dies i els límits, però, els explicarem en el proper post del blog del Bufet Molina Bosch.\nSi disposes d’una targeta d’aparcament per a discapacitats que et permet aparcar el vehicle en els llocs especialment reservats, has de saber que l’única targeta vàlida és l’original que et facilita l’administració.\nHi ha famílies que, en tenir dos vehicles, fan una fotocòpia en color de la targeta i així en tenen una per a cada cotxe i no han d’anar canviant l’original d’un cotxe a l’altre.\nSi això ho detecta un policia, acostuma a denunciar-ho perquè ho considera un delicte de falsificació en document públic. La pena prevista per aquest delicte en el Codi penal és de sis mesos a tres anys de presó i una multa de sis a dotze mesos.\nAixí doncs, des del Bufet Molina Bosch et recomano que si tens una targeta d’aparcament per a discapacitats i tens dos vehicles, t’adrecis a l’administració que te l’ha concedit i en demanis un duplicat autèntic. Hauràs de suportar un cost mínim de la taxa però t’estalviaràs el risc que t’obrin un procediment judicial penal pel delicte de falsificació i que te n’hagis de defensar amb un advocat.\nDret penal\tDret administratiu\nSi treballeu per compte d’altri, ja sigui per una persona o per una empresa, i en virtut d’aquesta relació laboral esteu fent creacions literàries, artístiques, científiques, etc., heu de saber que si no pacteu res expressament, esteu cedint en exclusiva a l’empresari tots els drets d’explotació de la vostra creació.\nAquesta cessió, però, no servirà perquè l’empresari pugui fer el que vulgui amb la vostra creació, sinó que l’haurà de destinar per a l’exercici de l’activitat habitual de la pròpia empresa.\nDes del Bufet Molina Bosch us recomanem, doncs, que pacteu expressament per escrit les condicions de la cessió a l’empresari dels drets d’explotació de les creacions que feu per a ell. D’aquesta manera deixareu clars els vostres drets sobre aquestes creacions i us evitareu malentesos en cas que la relació laboral s’acabi.\nDret civil\tDret laboral\n1 ... 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 ... 91\nEl risc de contractar a algú que cobra prestacions de la Seguretat Social


Cap el Renaixement: diumenge, 07.12.2008.\nNo vull pecar d'immodest. He descobert però un concepte artístic que pot donar molta feina. Més que un concepte és una relació entyre dos conceptes : creacitivitat i figuració. Dos conceptes que a més a més semble antagònics. Per això precisament, sense falses modesties, pense que aquesta relació pot donar molt de joc. M'explique.\nLa relació explicita la relació entre creativitat, - val a dir això que generalment entenem com art -, amb la realització figurativa de la realitat. Aquesta relació explicita una relacio de dificultat. Val a dir, una relació directament proporcional de dificultat. Val a dir, quan l'artista tria l'opció figurativa augmenta proporcionalment la dificultat de treballar com artista. I aaugmenta igualment proporcionalment la posibilitat del fracàs artístic. Nomès els grans artistes podran, doncs, representar figurativament artisticament. No ho voldria dir. Estic pensant en alguns artistes del Renaixement italià.\nPublicado por Xisco Bernal Tortosa at 17:11


Resum Consell Escolar, 9 de març 2015 | AFA Poveda\nHome / Informacions / Consell Escolar / Resum Consell Escolar, 9 de març 2015\n11 març 2015\t0 1,221 Views\nBona nit i bona hora a tothom.\nUs informem que avui s’ha celebrat una reunió del Consell Escolar i, com sempre, ens agradaria fer-vos-en cinc cèntims.\nEn primer lloc s’ha aprovat l’acta de la sessió anterior (1 de desembre de 2014). (Tècnicament, la sessió anterior va ser la de constitució del nou Consell, però en aquesta sessió no es va poder aprovar aquesta acta perquè l’únic punt de l’ordre del dia era precisament la constitució del Consell.) Recordeu que les actes dels Consells es pengen a la pàgina web de l’escola: http://www.escolaparepoveda.cat/consell-escolar.\nEn segon lloc s’han aprovat successivament el pressupost definitiu de 2014, la liquidació del pressupost de 2014 i el pressupost provisional de 2015, que prèviament havien estat informats favorablement per la Comissió Econòmica del Consell Escolar.\nEn el cas de la liquidació del pressupost de 2014, ens hem interessat per una despesa de 2.213,31€ classificada com a “altres”. La secretària ha explicat que això correspon a la nova pàgina web de l’escola i al manteniment del tendal del pati d’infantil. En el cas del pressupost de 2015 ens hem interessat per la quantitat de 1.500€ que es preveu destinar al manteniment de la pàgina web. Hi ha hagut un petit debat sobre aquest import (que constitueix el 16% del pressupost de funcionament de l’escola) i la presidenta en funcions ens ha promès una explicació de les tasques que comporta el manteniment d’aquest web.\nEn tercer lloc, el representant (i president) de l’AMPA al Consell ha exposat els comptes dels ajuts de menjador (“beques menjador”, en la terminologia popular). El curs anterior van rebre un ajut 80 alumnes (63 alumnes de 3€ diaris i 17 alumnes de 5€) i en el curs actual són 87 alumnes (72 de 3€ i 15 de 6€). (El curs passat el preu del menú era 5,90€ i enguany és 5,92€.) L’escola seguirà reinvertint els ajuts no utilitzats a ajudar altres famílies de l’escola que no són receptores d’ajuts o que no en tenen prou amb l’ajut de 3€, incloent-hi el romanent que va quedar del curs 2013-2014.\nEn quart lloc era previst rebre informació de la trobada de la Xarxa d’Escoles Insubmises (celebrada el passat 21 de febrer), però la mestra encarregada de fer-ho ha defensat el criteri que abans d’informar el Consell primer cal parlar-ne en el si del claustre de l’escola. Aquesta actitud ha causat la perplexitat del sector mares-pares i de la major part del sector mestres també. Per sortir d’aquest atzucac imprevist s’ha decidit programar un Consell per parlar específicament de la posició de l’escola respecte a la LOMCE, que se celebrarà el dia 23 de març.\nAl torn obert hem recordat el desig de les mares-pares d’incidir en el nou projecte educatiu de l’escola, però ho hem aconseguit aclarir en quins termes es podrà fer això. Sembla que la redacció del projecte va tard (en part per la baixa de la directora de l’escola), que hi ha coses “embastades” i que es preveu tancar-lo a final del curs per poder-lo aprovar a l’últim Consell d’aquest curs o al primer Consell del curs que ve. La presidenta en funcions en ha promès que ens passaria un índex del projecte, si més no. Els mares-pares de l’escola tenim el repte d’organitzar-nos per poder dir la nostra en aquest assumpte tan important.\nAl torn obert també hem expressat la nostra inquietud per la situació de l’adscripció d’escoles a instituts de secundària. La novetat d’enguany és que l’IES Serrat i Bonastre canvia de districte (passa de Sarrià-Sant Gervasi a Gràcia) i amb tota probabilitat obrirà una tercera línia. Segons el que es diu i es comenta, aquesta jugada és per compensar la no-construcció de l’IES Vallcarca (nom provisional) i la desaparició de l’IES Bosch i Gimpera, l’únic institut públic que hi havia a Gràcia Nord. Es confirma que enguany la Poveda seguirà adscrita a tres instituts (l’esmentat Serrat i Bonastre, el Vall d’Hebron i el Narcís Monturiol), però no tenim la seguretat que això continuï així en el futur, considerant la pressió que estan exercint les escoles dels barris de la Vall d’Hebron sobre el Consorci d’Educació de Barcelona per assegurar-se places a l’IES Monturiol (i també a l’Anna Gironella de Mundet).\nAcabem els cinc cèntims dient-vos que si necessiteu qualsevol aclariment o voleu fer qualsevol comentari us podeu adreçar a qualsevol membre del sector mares-pares (Luis Aguilar, Jaume Altimira, Albert Branchadell i Montse Pujolàs) o al representant de l’AMPA al Consell (Josep M. Barrabés).\nConsell Escolar\t2015-03-11


Inici > Actualitat > Esdeveniments > Diada de Sant Pere\nL'estiu comença a Vall de Núria amb la Diada de Sant Pere!\nLa festa de Sant Pere marca l’inici de la temporada d’ estiu, és el moment en que les pastors pugen el bestiar a Núria per passar tota la temporada des de Sant Pere fins a Sant Miquel, el 29 de setembre.\nPer tal d’encomanar una bona temporada de pastura, es celebra la missa amb la tradicional benedicció dels pans i les farinetes, sostén bàsic dels pastors en èpoques anteriors. Es durà terme també la pujada de Queralbs a Núria pel camí vell tal com feien els peregrins anys enrere.\n8.15 Peregrinació des de Queralbs (amb guia,esmorzar i cremallera de baixada). Inscripcions al 972 73 20 20\n11.50 Arriba grup de Torà\n12.00 Acte d'Agermanament de Queralbs i Torà al Saló de l'Estatut\n12.30 Missa de Sant Pere. Acompanyament d'orgue a càrrec del Prof. Bernat Bailbé.\n13.15 Processó cap al llac cantant els Goigs de Sant Pere\n13.30 Benedicció del Terme, i de les Farinetes i Panets, que són distribuïts als pelegrins\n16.00 Concert d'orgue, pel Prof. Bernat Bailbé:\nSonata sobre els Goigs de Nostra Senyora de Núria, del Pare Robert de la Riba (1912-1999): Preludi i Pastoral. Coral i 6 variacions. Scherzo. Fuga\nNúria ( Pastoral- Impressió de cap-vespre), d'Antoni Pérez-Moya (1884-1964)\nTu es petra et portae inferi non praevalebunt adversus te, d'Henri Mulet (1878-1967)


Sobre nosaltres - Zhangjiagang City Daking Jewellery Co., Ltd.\nProveïdor de productes perlats d’alta qualitat basat en tota la cadena i la marca de la indústria. Les joies DAKING es van establir oficialment el 1992 a Zhangjiagang, una ciutat portuària a prop de Shanghai, al llarg del riu Yangzi. Des de llavors, ens hem convertit en un proveïdor de pràcticament tots els tipus de perles. Inclou la fabricació, el disseny i l'exportació de joies de pera, joies de plata, joies d'or, així com joies de pedra semipreciosa i bijuteria.\nDAKING Jewellery està dedicada a l’excel·lència i la qualitat de totes les nostres joies de perles i el nostre servei d’atenció al client. Durant 28 anys, ens dediquem al desenvolupament i utilització de perles amb un estil de treball i una actitud professional, responsable, eficient i innovadora. Amb bona fe, reflexiva i bona reputació de gestió, ens comprometem amb el desenvolupament de la indústria de les perles en ciència, tecnologia, escala i marca. En aquest moment, hem atès molts clients de tot el món que busquen el millor perles de qualitat. Cada joia és artesanal i original.\nEl nostre creixement continua amb el desenvolupament de nous productes de forma contínua. Excel·lència en qualitat. Excel·lència en els preus. Excel·lència en el servei. Dediquem molt de temps a seleccionar, analitzar i crear cada joia perquè volem que us atengueu només amb el millor servei al client. Volem que passegeu amb una nova joia de perles amb la qual us sentiu segurs i contents.\nPerles d'aigua dolça Aaa, Regal de dama d'honor perla d'aigua dolça, Arracades de núvia, Perla d'aigua dolça de color gris blanc, Arracades perles, Perla d’aigua dolça cultivada genuïna,


Èxit de participació i interès en la presentació del PTAC | Ptac Sant Andreu\n← Pesentació del Punt de Trobada d’Afectades per la Crisi\nCom al·legar clàusules abusives? →\nÈxit de participació i interès en la presentació del PTAC\nPublicat el 15/05/2013 per Ptac Sant Andreu\nMés de cinquanta persones assisteixen a la presentació d’un nou espai de lluita i suport mutu per fer front a la crisi a Sant Andreu. Poc abans de les 11h del matí, hora d’inici de la presentació, ben poca gent s’aplegava a les cadires de Pl. Orfila. Poc després, a ¼ de 12h, el PTAC es presentava en societat amb més de cinquanta persones assegudes; van faltar cadires. A més, nombroses persones que passejaven per la plaça s’aturaven a escoltarles diferents intervencions.\nLa primera de totes, a càrrec del propi PTAC (Punt de Trobada d’Afectades per la Crisi), va ser una breu pinzellada als orígens de la idea. Fou en el marc de l’assemblea estratègica de Sant Andreu Indignat, del setembre de l’any passant, que va sortir la proposta i es va posar en marxa. Des de l’octubre de 2012 fins el març de 2013, el PTAC va començar a autoorganitzar-se i a buscar formació de casos i experiències similars: l’Oficina de Drets Socials de Nou Barris, el Punt d’Informació Laboral de Sants, la Plataforma d’Afectats per la Hipoteca i la Crisi de Sabadell, etc., així com per aprendre de la situació actual, amb el Col·lectiu Ronda i la Coordinadora Obrera Sindical, per exemple.\nPrecisament, l’advocat del Col·lectiu Ronda Nacho Parra fou el primer convidat en intervenir. Com ja va fer en la seva anterior visita al PTAC, va desglossar com quedava el panorama legal després de la darrera Reforma Laboral, de febrer de 2012. Cal recordar que aquesta RL va ser el detonant per la vaga general i social del 29M que tanta repressió va comportar arreu, i en especial a Sant Andreu. Parra va remarcar especialment com aquesta RL suposa: la definitiva individualització de les relacions laborals, traient-les de la seva vesant col·lectiva, cap a la relació bilateral desigual entre patró i treballador; la continua desregularització d’aquestes, que comporta eliminar progressivament els mínims dels drets laborals aconseguits fins ara i recollits en les diferents normatives laborals, com són els convenis col·lectius – la majoria dels quals quedaran sense vigència el juliol d’aquest any… – ; i com tot això ens porta cap a la consegüent consideració del treball com a mercaderia i no com a relació social. Els ànims van quedar força per terra, vist el panorama.\nA continuació, però, l’esperança va venir de la mà de la lluita i la fermesa de la PAHC de Sabadell. Amb només dos anys de lluita, en Miquel va explicar com la PAHC ha aconseguit crear una dinàmica de lluita col·lectiva, assembleària, horitzontal i combativa que és punta de llança dins de les PAH i dins de Sabadell. Aquesta dinàmica de lluita, que ha de fer front a la repressió política i econòmica de l’Estat i la Generalitat, ha aconseguit, entre altres, alliberar tres blocs de pisos per a famílies desnonades (en tot l’Estat en són nou), formar (de manera autònoma) persones militants que ara impulsen una assemblea d’aturats, i aportar noves activistes a la lluita.\nTot seguit, va ser el torn del Carles, de Nou Barris. L’ODS porta quatre anys funcionant amb un èxit més que notable. Sorgit de la Trobada Alternativa de Nou Barris, l’ODS està formada per sindicalistes de base que han aparcat les sigles a les que pertanyen per crear un sindicalisme arrelat al territori. Porten més de quatre anys oferint assessorament laboral gratuït a les persones que es dirigeixen a l’ODS i oferint un tracte econòmic més favorable quan deriven el cas a un gabinet d’advocades. Tanmateix, les seves lluites no són només jurídiques i compten, també, diversos èxits en les seves lluites; en algun cas, passant per davant -i deixant en evidència- al sindicat majoritari d’aquell centre de treball.\nEl PTAC va tornar a prendre la paraula tot resumint que aquestes diverses situacions i experiències eren el que les havia impulsat a engegar aquest espai de lluita que no vol suplir l’Estat, sinó superar-lo i desbordarlo, que no vol frenar el conflicte sinó ser-ne motor. La violència és constant per part de l’Estat com a màquina de la burgesia contra les treballadores, i assumint l’anàlisi de la situació jurídica post-reforma laboral del 2012, si teníem uns mínims de l’antic i mal anomenat “Estat del benestar”, ara ja no queda res que pugui retornar les prestacions d’aquest. La lluita contra les retallades i en defensa dels serveis públics ha de ser paral·lela a l’ofensiva per construir els nostres propis espais d’autoorganització i suport mutu, de creació de poder popular. Fent seva la frase d’una pancarta de la PAH de Granollers en solidaritat amb en Marcos de Telefónica, el PTAC va voler resumir la seva voluntat de lluita amb les dues experiències (ODS i PAHC) allí presents:\nELS ACOMIADAMENTS D’AVUI SÓN ELS DESNONAMENTS DE DEMÀ!\nEn aquell moment, el micro obert va començar amb una intervenció d’en Jose, veí de Sant Andreu que ha patit l’amenaça del desnonament i com la lluita li ha permès revertir la situació. En Jose va fer una crida a organitzar-se i lluitar en espais com la PAH, el PTAC, etc. Tot seguit, diferents persones van fer intervencions encoratjant la creació d’espais de lluita popular com el PTAC i refermant l’aposta pel treball anticapitalista, de base i horitzontal.\nLa presentació va concloure vora les dues del migdia, tot recordant que el PTAC obrirà les seves portes i oferirà l’assessorament legal -amb advocades- i el suport mutu col·lectiu cada dilluns, de 18h a 20h, al CSO La Gordíssima, C/Pons i Gallarza, 10. A més, es va recordar el número de telèfon que està a disposició de la gent 652850363, així com les altres vies de contacte virtual.\n2 respostes a Èxit de participació i interès en la presentació del PTAC\nRetroenllaç: Èxit de participació i interès en la presentació del PTAC | Endavant Sant Andreu – Nou Barris\nRetroenllaç: Butlletí andreuenc n. 22 – Maig 2013 | Endavant Sant Andreu – Nou Barris


Farem curt – Salvador Cardús\nEm sembla d’una evidència rotunda que en aquestes eleccions hi haurà una distància enorme entre la demanda social que en aquest moment els catalans fem a la política i l’escassa oferta que ens presentaran els partits. L’excepcional situació econòmica, cultural i política creada per la confluència entre la depressió econòmica internacional i la patacada pel fracàs de la sentència del Tribunal Constitucional han creat un marc d’incerteses extraordinari davant del qual el ciutadà, legítimament, espera respostes agosarades i eficaces dels qui es veuen amb cor de dirigir el país. Hom vol saber de quina manera es pot fer front a la crisi, per sortir-ne al més aviat possible, però també s’esperen respostes davant de la conflictivitat que comportarà l’escletxa que ha obert la sentència en qüestions com la llengua, amb les seves implicacions en el cinema, els mitjans de comunicació públics, l’ensenyament, etc.\nQueden tres setmanes de campanya per tal que ens sorprenguin, però amb vista a la precampanya, la llarguíssima precampanya, sembla que tot el peix ja està venut. Uns s’han definit per allò que no són –ni de dretes ni independentistes– i uns altres es presenten prometent la valentia nacional que no han tingut mentre eren al govern: quan fou mort el combregaren, com se sol dir. D’altres, encara, prometen un pacte fiscal semblant a un concert econòmic, que saben que és impossible –perquè arribats en aquest punt no els podem pas considerar ingenus, oi?– i que ha de servir, diuen, per saber com es definirà Espanya davant de les nostres aspiracions. Encara? En definitiva, sembla que la gran promesa dels guanyadors és una demora de quatre anys més per obtenir una resposta que tots coneixem d’avançada. I encara queden els que segueixen lligant les polítiques socials amb unes llonganisses que ja ens hem menjat, o els que es volen refer, desvergonyidament, a base de vot anticatalanista i xenòfob.\nDavant d’aquest panorama, hom es demana a què es dediquen els aparells dels partits, de quins experts es refien o quins assessors els orienten. Fa tres anys, si no més, que anem pel pedregar, i no sembla raonable sortir ara de campanya amb un ciri trencat. Quin horitzó i quin camí proposen per a Catalunya, la seva economia, la seva cultura i identitat i la seva definició política? En realitat, cap. No passem de les propostes tàctiques, del qui dia passa any empeny –en el millor dels casos–, o directament ens enganyen amb solucions fal·laces. Si us plau, llegiu l’acord polític entre el PSC i Ciutadans pel Canvi, en què s’especifica el seu projecte: reforma de la Constitució per bastir un estat federal, cooficialitat del català en totes les administracions de l’Estat, justícia federal i federalisme fiscal, descentralització de les institucions de l’Estat… És a dir, aquesta gent se situen fora del món real, com si no hagués passat res, com si fóssim a l’any 1980, si no abans. I d’això en diuen progressisme!\nCiU té totes les de guanyar, sí. Però més gràcies al poc o molt desori dels governs anteriors, més el fet que suggereix rigor i ordre en temps convulsos, que no pas per cap genialitat programàtica. Ho reconeixia implícitament Jordi Pujol quan, en una presentació pública del candidat Mas, assegurava que ara era l’hora del vot útil. Particularment, no recordo que CiU s’hagi situat mai fora d’aquesta lògica del vot útil, però sigui com sigui, el que Pujol suggereix és que ens deixem estar de quimeres de futur i que ara ens conformem amb ofertes pràctiques per demà mateix. Assegurar el típic “anar tirant”, doncs. Res de tot allò de convertir les crisis en grans oportunitats, res de grans horitzons amb camins precisos… Tot això són sermons per reservar per a les jornades en què els vells polítics expliquen les lliçons que mai van aplicar. A CiU sembla que s’acontenten a ser els més ben preparats per parar el cop. No trobeu que és baix d’ambició aquest “millorar” Catalunya?\nSeríem injustos si esperéssim de la política una resposta fàcil i ràpida als nostres mals. I s’equivocaria qui es pensés que estic invocant solucions màgiques. He escrit i predicat oportunament i inoportuna que la independència no és xauxa, que si no s’omple de contingut no és res, que si no té full de ruta no passa de ser un clam legítim però políticament desarmat. El nou independentisme, errors gravíssims a part com el de la seva divisió, arriba a les eleccions per recordar que aquest país té un horitzó pendent, però el cert és que no va gaire més enllà. Tant de bo aquesta veu es pugui escoltar dins del Parlament i, en conseqüència, se la deixi participar en el debat mediàtic públic dels propers quatre anys, i no com ara, que tot i recollir les aspiracions nacionals –encara no les polítiques– de la meitat del país, es veu condemnada a l’ostracisme. Però no va per aquí, el meu lament. La crisi també servirà per posar la política al seu lloc i tornar el protagonisme i, per què no?, el lideratge del canvi, a la mateixa societat civil. I tant, que s’ha d’aprimar l’administració, i sobretot, deixar fer els que es demostra que són més capaços. La subsidiarietat s’ha d’aplica no tan sols entre administracions, sinó de l’administració al ciutadà.\nLa política és transcendental per guiar el nostre futur, però tal com es demostrant ara per ara no té una capacitat de reacció prou ràpida, no sap anticipar-se als problemes i hi va darrere, i sobretot, no sap reconèixer els errors. Encara és hora que algun dels líders polítics de la reforma estatutària hagi reconegut l’enorme error de càlcul comès. Encara és hora que algú reconegui que no es va reaccionar en polítiques econòmiques fins que la crisi ja ens tenia lligats de peus i mans. Es tiren els plats pel cap l’un a l’altre, però d’error propi, no en veuen cap.\nIl·lustració de CRISTINA LOSANTOS.


La Vall d'Uixó acull la XXIX edició de la Tardor i la Gent Gran aquest novembre i desembre | Castelló Extra\nLa Vall d'Uixó acull la XXIX edició de la Tardor i la Gent Gran aquest novembre i desembre\nL’Ajuntament de la Vall d’Uixó acull la XXIX edició de La Tardor i la Gent Gran, programa d’activitats que durarà tot el mes de novembre i desembre. Les associacions de persones jubilades i pensionistes participants són La Vallense, Carbonaire, Colonia San Antonio, Santiago Apóstol i Penya Ciclista 3ª edat Cosaor.\n«Un dels reptes que ens hem marcat com a equip de govern és realitzar accions i polítiques per a tota la societat, amb l’objectiu de donar resposta a les seues necessitats; trenquem els estigmes que hi ha cap a la gent gran perquè tenen molt que aportar-nos», assenyala la regidora de Serveis Socials, Martian Artero, qui assegura que es tracta d’un programa amb «molta participació».\nAlgunes de les activitats que es realitzen tradicionalment són els Jocs d’Exterior, en els que aquest any participen també el CEIP Blasco Ibáñez i el CEIP Lleonard Mingarro, tenint com a resultat una activitat intergeneracional. També es realitzaran dinars de germanor en cada associació perquè «aquestes creen llaços entre elles», tal com indica la regidora.\nUna de les novetats d’aquest any és la presentació del I Pla de Gent Gran, que tindrà lloc el dimarts 10 de desembre a les 11 hores al Palau de Vivel, coincidint amb el Dia Internacional dels Drets Humans. «Durant 2018 i 2019 s’ha treballat en aquest pla en què totes i tots han pogut aportar perquè la Vall siga Ciutat Amiga de la Gent Gran», explica Artero.\nEl programa d’activitats es pot aconseguir tant a l’Ajuntament com a les diferents regidories.


Javi Polinario » Fake news. No tot el que veus a internet és veritat\nFake news. No tot el que veus a internet és veritat\nCada dia circulen més notícies falses a través de les xarxes, un fenomen que s’ha convertit en un problema social important. De fet, es preveu que al 2022, la meitat de les notícies siguin falses. I el més preocupant és que, segons un estudi, només un 14% és capaç de distingir entre una notícia falsa i una que no ho és, tot i que el 60% es creu capaç de detectar que està llegint un contingut fictici.\nDarrere de les fake news hi ha interessos polítics i econòmics que aposten per manipular les masses encara que això comporti morts, presó o generar una societat atemorida. Poques persones es pregunten què són les fake news o com i per què es creen. Poques entenen per què es fan virals. O el que és més preocupant, poques són conscients de la importància d’aquesta qüestió. Per tot això, cal informar i educar la societat perquè sàpiga què són i, sobretot, com pot detectar-les.\n– Nom: “Fake news i mentides increïbles. No tot el que veus a internet és veritat”\n– Durada: 1,5 hores aprox.\n– Modalitat: Presencial\n– Idioma: Català o castellà\n– Participants: Màxim 30 persones\n– Necessitats: Aula amb ordinador per al docent o possibilitat de connectar un portàtil (HDMI o VGA), projector, pantalla, sistema d’àudio (altaveus) i connexió a internet o wifi. L’aula hauria de tenir pissarra i taules que es puguin moure per a les activitats en grup.\n– Metodologia: Explicacions teòriques mínimes acompanyades d’exemples reals i jocs i activitats pràctiques per desenvolupar la sessió de forma dinàmica i animada a través del treball en grup amb materials creats per a l’ocasió.\nPer què les creen?\nConclusions: per què són un perill i com detectar-les.\nRecursos: Eines, enllaços i fonts per ampliar la informació.


Els protagonistes involuntaris de l’any i els pensaments de la canalla de Sitges i Ribes, a L’Eco - L'Eco de Sitges\nEls protagonistes involuntaris de l’any i els pensaments de la canalla de Sitges i Ribes, a L’Eco\nEl darrer Eco del 2020 i primer del 2021 presta una atenció especial a l’any que ens ha pres la pandèmia. Ho fa des de diversos punts de vista a través dels seus protagonistes involuntaris. A més, també recollim altres elements d’atenció informativa, com la visió dels més petits sobre la situació actual, l’augment de nous casos de Covid-19, el conflicte en el contracte del servei de neteja, l’arribada dels Reis d’Orient a Sitges i a Ribes i l’èxit del Festival Internacional d’Escacs del Sunway, entre d’altres temes.\nSota el títol de Protagonistes involuntaris enmig de la incertesa, publiquem un suplement de 32 pàgines, que conté alguns dels episodis rellevants d’un any marcat per la Covid-19. El suplement està basat en els testimonis d’un grapat de sitgetans i ribetans, que expressen com han viscut aquest any dramàtic: diferents perfils de sanitaris, de mestres, de professionals que s’han quedat sense feina, altres que han hagut d’adaptar-se laboralment, els qui han passat la malaltia, els qui s’han vist perjudicats per la manca de reacció de les administracions… També recollim l’entrevista amb l’epidemiòleg Antoni Trilla i recuperem algunes de les imatges, de dia i de nit, de Sitges durant el confinament, a més de narrar com van ser els primers moments de la irrupció del coronavirus, el mes de març.\nEl suplement de l’any també repassa altres episodis de l’actualitat local, com el serial de començament d’any per a l’ampliació del Govern o la moció de censura, el projecte de construcció de 175 pisos de protecció oficial, la polèmica del top manta, els efectes del temporal Glòria… També publiquem l’auca de l’any, amb textos de Joan Yll i dibuixos de Carles Roig.\nL’actualitat local també s’atura en altres temes, com el repunt de positius de la darrera setmana; la polèmica sobre el contacte de neteja, tant en el terreny laboral com judicial; els tràmits al CAP de l’Associació per al Dret a morir dignament, amb seu a Ribes; les noves propostes culturals del mes de gener o l’èxit del Festival Internacional d’Escacs del Sunway.\nAquesta setmana comptem amb les firmes de Pedro Palacios i Miquel Muç Vall. Al suplement del 2020 també recollim articles d’Ernest Benach, Juanjo Corcuera, Pedro Palacios i Pol Vigó. Les contres són de Joan Duran (Sitges) i Teresa Tort (Ribes). L’apunt és de Blanca Benítez.


Les 4 incompatibilitats entre el full de ruta d’Unió i el de l’eix Convergència-Esquerra - Cat Diàleg - Diari Digital català\nCatalunyaPolíticaZResto 3 Juny, 2015 Lluís Llaquet 5\nInici » Historic » Les 4 incompatibilitats entre el full de ruta d’Unió i el de l’eix Convergència-Esquerra\nUnió Democràtica Catalunya (UDC) ha presentat el seu full de ruta per a les eleccions autonòmiques del 27 de setembre. Uns comicis que, tot i que encara no s’han convocat oficialment, es presenten per a algunes forces catalanes com a plebiscitaris. És a dir, com un substitut del referèndum sobre la independència de Catalunya que no s’ha pogut realitzar amb totes les garanties democràtiques.\nUn full de ruta, el de la formació social cristiana, que presenta quatre punts que es podrien considerar com a incompatibles amb el que van firmar Convergència Democràtica de Catalunya (CDC), Esquerra Republicana de Catalunya (ERC), l’Assemblea Nacional Catalana (ANC) i l’Associació de Municipis per la Independència el 30 de març d’aquest mateix any.\n1-.Eleccions plebiscitàries: majoria en vots o en escons?\nTant Convergència com Esquerra s’han mostrat convençuts que només amb una majoria parlamentària seria suficient per començar el procés per a la independència. Una majoria que, com ja ha publicat en diverses ocasions aquest diari, no tindria per què suposar una majoria social o en vots a causa del sistema electoral actual. Unió, en canvi, quan demana que el procés sigui democràtic, deixa clar que això implica que la decisió que es prengui ha de “gaudir de la majoria en vots dels ciutadans” de Catalunya.\n2-.Declaració Unilateral de la Independència\nTot i que Convergència no ha deixat clara la seva postura sobre una possible Declaració Unilateral de la Independència (DUI) com a solució pel conflicte nacional català, Esquerra s’hi ha mostrat partidari de forma reiterada. D’altra banda, el full de ruta firmat pels dos partits assegura que el procés cap a la “proclamació d’un nou estat o República catalana, s’iniciarà amb les eleccions del 27 de setembre”, culminant en un “període màxim de 18 mesos” i deixant la negociació amb l’estat per a després de la proclamació de la nova constitució. Fet que suposaria, de facto una DUI. Per a Unió, en canvi, és condició sine qua non l’exclusió d’aquest declaració unilateral.\nPregunta que Unió farà a la militància per decidir la posició davant les eleccions del 27 de setembre\n3-.Constitució catalana abans de la independència\nEl partit que lidera Duran i Lleida tampoc està d’acord amb “l’obertura d’un procés constituent al marge de la legalitat”. Un procediment que, per a la formació democratacristiana, no compliria, juntament amb la DUI, amb la “seguretat jurídica” necessària. El full de ruta de l’eix Convergència-Esquerra, en canvi, afirmava que el procés de redacció de la carta magna catalana seria abans de la independència perquè, de fet, el referèndum de la seva aprovació i “l’elecció d’un nou Parlament” suposarien la “culminació del procés”.\n4-.Dintre de la Unió Europea\nUnió descarta també qualsevol possibilitat o auguri sobre el fet que Catalunya quedés fora de la Unió Europea. Per a la formació, no seria acceptable “qualsevol escenari que pogués situar al país fora de la UE”. Una condició que no tenen en compte Convergència i Esquerra en el seu full de ruta, ja que deixen les negociacions sobre “les noves formes de relació amb la UE” per a després de la proclamació del nou Estat. Una demora que podria portar a Catalunya a quedar-se fora de la Unió, almenys fins que els estats que la formen acceptessin al nou estat com a membre.\nANC47 Catalunya918 catdialeg1989 CDC102 CiU65 Duran i Lleida27 ERC138 full de ruta6 independència255 procés sobiranista82 UDC58 Unió55 Unió Democràtica de Catalunya44


Girona estudiarà que les taxes de residus i clavegueram siguin progressives - Diari de Girona\nEl PSC vota contra les ordenances fiscals de 2013, CiU a favor i CUP, PP i ICV s'abstenen\ngirona | laura fanals 20.12.2012 | 11:36\nTreballs en el clavegueram del carrer del Carme, en una imatge d´arxiu. marc martí\nL'Ajuntament de Girona crearà una comissió per estudiar la possibilitat que les taxes de clavegueram i residus -que són les que afecten a tots els ciutadans- puguin ser progressives a partir de l'any que ve, és a dir, que els ciutadans paguin en funció del seu nivell de renda. Aquest és un dels acords als quals CiU ha arribat amb la CUP, ICV-EUiA i la Mesa d'Entitats per a la Participació Ciutadana, amb qui ha negociat les ordenances i que, amb la seva abstenció, van facilitar-ne ahir l'aprovació. Els tres partits es van felicitar pel diàleg que hi ha hagut entre ells i van considerar que les ordenances del 2013 suposen una millora social. El PP també les va veure bé, tot i que es va abstenir perquè la seva proposta era una congelació total. El PSC, en canvi, hi va votar en contra perquè, malgrat lloar les millores introduïdes per CUP, ICV i la Mesa d'Entitats, creu que no estalviaran un augment de la pressió fiscal al conjunt dels ciutadans.\nLes ordenances fiscals pel 2013 congelen els impostos, però algunes taxes pujaran entre un 2% i un 3% per tal de repercutir l'IVA. La negociació amb l'oposició, tanmateix, ha fet que CiU hagi acceptat incorporar bonificacions i progressivitat en algunes taxes. Per exemple, es bonificarà l'obertura de petits negocis de comerç local i cooperatives, es farà una tarificació social de les escoles bressol a partir del tercer trimestre d'aquest curs, s'apujaran un 50% les taxes als caixers automàtics,hi haurà bonificacions per a persones en risc de desnonament i s'eximirà de taxes per a entitats sense ànim de lucre que facin activitats al carrer. A més, també es rebaixarà un 20% la taxa dels guals a Fontajau, malgrat que els veïns havien demanat que la reducció fos del 60%. D'altra banda, també s'han assumit compromisos de futur com ara la negociació de la progressivitat de les taxes de residus i clavegueram, gravar un 50% les entitats financeres que tenen pisos buits i trencar les relacions amb entitats financeres que estan executant desnonaments.\nMalgrat que en un primer intent, al mes d'octubre, CiU no va poder aprovar les ordenances per manca de suport, tant la federació com la CUP i ICV s'han mostrat molt satisfets pel procés de diàleg que s'ha dut a terme. L'alcalde, Carles Puigdemont, va agrair que l'oposició hagi actuat amb "lleialtat", tot pressionant-los però no "acorralant-los", i va considerar que els diferents grups municipals comparteixen "un model de sentit de ciutat".\nLa CUP i ICV es van mostrar satisfets perquè, per primera vegada, els ciutadans -a través de la Mesa d'Entitats per la Participació- han pogut negociar les ordenances, i van considerar que aquest camí s'hauria de seguir, per exemple, a través d'uns pressupostos participatius per barris. Tot i això, es van abstenir perquè haguessin desitjat que l'accent social de les ordenances fos més accentuat.\nEl PSC, en canvi, hi va votar en contra perquè, després de fer números, va considerar que l'augment de les taxes suposarà una càrrega fiscal als ciutadans més gran que no pas les millores incorporades.


Territori Clandestí - Pascal Comelade, l'argot del soroll\nPascal Comelade és probablement un dels músics més creatius i prolífics del nostre país. Amant del Rock and roll, el blues, la música de cobla, la poesia, el cinema, la dansa, el teatre, Comelade és el creador d'universos que recreen noves i màgiques realitats. Seguidor de la Patafísica, "La ciència de les solucions imaginàries", Comelade és d'aquells artistes que, afortunadament per ell i també per nosaltres viu a l'altra banda del mirall.\nDonat Putx ha conversat amb el músic del Rosselló i ha escrit un llibre; "PASCAL COMELADE, L'ARGOT DEL SOROLL" on no només ens dóna a conèixer la personalitat i l'obra de l'impulsor de la Bel Canto Orquestra sinó que a més el contextualitza en una escena musical poblada d'altres éssers estranys i meravellosament imprescindibles com ara: Víctor Nubla, Pierre Bastien, Enric Casasses, Pau Riba, etc... Absolutament logicofobista.\nveure més sobre "Territori Clandestí - Pascal Comelade, l'argot del soroll" veure menys sobre "Territori Clandestí - Pascal Comelade, l'argot del soroll"


360 graus: I si...\n“I si...” és, per definició, un mal començament de frase. Normalment tot el reguitzell de possibilitats que l’acompanyen a continuació no solen generar benaurança. Quants condicionals no ens assalten amb aquest inici davant de situacions decisives? Quants camins imaginaris no trepitja la nostra ment seguint les seves petges?\nEl “i si” no el podem controlar i ens sorprèn sobretot després d’haver pres una direcció determinada, com un núvol de boira espessa que tot ho enterboleix. Apareix de sobte, acompanyat d’un exèrcit de dubtes que diligentment van desfilant per davant del nostre imaginari.\nUna cosa està clara, mai podrem saber del cert si hem actuat correctament o ens hem equivocat... i aquesta incògnita és l’aliment principal dels dubtes i del condicional pertorbador. No importa la magnitud de les conseqüències, la transcendència de la decisió o decisions, a vegades es tracta de la cosa més simple i mundana, però no per aquest motiu el “i si” deixa de ser molest.\nEn moments com els que he viscut avui me n’adono de la importància d’aprendre a conviure amb aquest “i si”, de no fer-li el cas que demana i desviar l’atenció amb realitats i no pas fantasies. No serveix de res torturar-se pensant en tot allò que haguessis pogut fer o deixar de fer, al contrari.\nDonem-li la volta a aquest “i si” i utilitzem el condicional en el sentit oposat, per reforçar les nostres decisions i actuacions, no pas per desacreditar-les!\nPublicat per Persona a 20:39\nBona reflexió. Mira, m'ha agradat tant, que iniciaré la roda de seguidors, apa!\n8 de març de 2011 a les 22:21\nVeus? Jo, en canvi, penso que el i si... és un repte, potser el repte que ens ha fet evolucionar com a humans. És una expressió que em penedeixo de no haver seguit les vegades que hauria volgut. Deu ser per por, mala companya de viatge, per cert.\n8 de març de 2011 a les 23:42\nNo donis gaires voltes de 360 graus que encara et marejaràs! Benvinguda a la Blogosfera!\n9 de març de 2011 a les 1:09\nGràcies Zel!!! Pel comentari i per ser la primera seguidora del meu blog!!! M'alegro que t'hagi agradat la reflexió!\nJoan, evidentment que ens ho podem mirar de diferent manera. El "i si" que tu dius és constructiu i és cert que si s'usa correctament (sense deixar-nos endur per aquesta mala companya que és la por), ens pot ser molt útil per prendre decisions de forma més encertada!\nGràcies per aportar la teva opinió!\nVeí... (et puc dir així?) donar voltes és interessant sempre i quan arribis a algun lloc o sàpigues parar a temps la roda!! :P Merci per la benvinguda!\n10 de març de 2011 a les 22:47\nComenço a girar...


La CUP de Girona demana explicacions pels dèficits de la rehabilitació de la plaça Pallach - El Gerió Digital\nLa formació veu inacceptable que els degoters continuïn\nLa CUP-Crida per Girona ha demanat explicacions al govern municipal pels dèficits en el projecte de rehabilitació de la plaça Pallach, situada al sector de l’Eixample. La formació denuncia que les obres, que estan a punt de finalitzar-se, no hagin aconseguit solucionar el problema de degoters entre la plaça i els pàrquings subterranis, tenint en compte que l’eliminació de les filtracions era un dels principals motius que van motivar el projecte.\nLa CUP-Crida per Girona també ha denunciat els retards continuats en l’execució d’aquesta obra. Cal tenir en compte que la primera fase del projecte comptava amb una partida d’inversió al pressupost municipals 2015, però que l’empresa adjudicatària ha incomplerts els terminis establerts. La segona fase del projecte no té data ni finançament assignat.\nDavant d’això, la CUP-Crida per Girona ha reclamat als regidors de govern responsables que presentin al proper Ple municipal un informe per tal de determinar les causes i responsabilitats tant dels incompliments temporals com dels errors tècnics del projecte. La formació també demanarà un pla de treball per tal d’accelerar els treballs i garantir-ne la finalització amb la major brevetat possible.\nRetards continuats en les inversions a l’Eixample\nA més del cas de la plaça Pallach, la CUP-Crida per Girona ha denunciat també els retards en l’arranjament i reducció dels ressalts per a cotxes del carrer de la Rutlla. Es tracta d’una demanda veïnal recollida als pressupostos participats de barris de l’exercici 2015, i que després de gairebé dos anys encara no s’ha executat. Tampoc el projecte escollit pel veïnat de l’Eixample dins els pressupostos participats del 2016 s’ha començat a executar.


Crònica de moda i celebrities - BCN Content Factory\nCrònica de moda i celebrities\nEl nostre equip està integrat per periodistes sèniors i juniors que segueixen l'actualitat de Barcelona i Catalunya. Tenim respectuosos paparazzis als qui no se'ls escapa cap famós, reporters culturals, polítics, esportius i cronistes socials i econòmics.\nOferim als mitjans continguts periodístics d'actualitat, segons les seves necessitats i característiques. No reinventem el periodisme, encara que sí recuperem el reporterisme amb el propòsit d'aprofitar l'interès que suscita Barcelona, Catalunya i Espanya per rescatar el periodisme de la seva actual crisi gratis total. Per aconseguir aquest desafiament, ens basem en el relat de bones històries, veraces i ben explicades, perquè estem convençuts que només amb continguts de qualitat i interès periodístic es conquista el favor de les audiències en qualsevol suport.\nSegueix el nostre blog Fashion Place


BITLLES CATALANES: SAGRADA FAMÍLIA CAMPIÓ DE LA LLIGA BARCELONA (16.05.2018)\nL’equip del C.B. Sagrada Família s’ha proclamat campió de la XXIV edició de la Lliga Barcelona de bitlles catalanes 2017/2018. L’equip Barceloní ha estat format per Liborio Peñarrbia, Patrocinio Soriano, Mariano Galindo, Josep Sala, Josep Clavero, Miguel Andrés, Ángel Pascual, Antonio Céspedes, Josep Segura, Antonio Bosque, Manuel Alen i Julio Cardenal\nSis eren els equips que lluitaven pel títol de lliga després d’una primera fase de classificació. El Sagrada Família ha aconseguit 16 dels 20 punts possibles de la segona fase. Segon i tercer han estat el Guinardó i el Termites Llefià C amb 12 punts. També optaven al títol el Sant Martí Sarroca, Fusta i Ferro A i Va Tornem-hi\nIndividualment, els millors jugadors de la temporada han estat Juan Martínez (Sant Martí Sarroca), Manuel Fuentes (Termites Llefià A), i Enric Vidal (Siuranenc d’Horta B), en homes. En categoria femenina les millors han estat Rosa Jounou (Fusta i Ferro A), Cándida Fernández (Va Tornem-hi), i Elena Martí (Riudebitlles).\nLa última jornada de competició s’ha disputat a Palau-solità i Plegamans, organitzada pel club local Va Tornem-hi, el passat diumenge 13 de maig. El lliurament de trofeus, ha anat a càrrec de Marc Sanabria, segon Tinent d’Alcalde de Palau-solità i Plegamans, Lluïsa Fenández, regidora de Medi Ambient, Miquel Rovira, regidor d’Esports i Abel Sensarrich, vicepresident de la Federació Catalana de Bitlles i Bowling.\nFotos: 1 – Sagrada Família – 2 – Els tres equips premiats


Una de les novetats d’aquesta vuitena edició del D’A Film Festival Barcelona és la Sala Jove D’A, que es durà a terme amb el desenvolupament d’A Bao A Qu – Moving Cinema. La Sala Jove és un espai dedicat al públic més jove del festival, però obert a tots els espectadors del D’A, amb una programació especialment dissenyada per a ells i seleccionada per Joves Programadors Moving Cinema D’A, que s’acompanyarà de debats en acabar les projeccions, tallers i una carta blanca a la directora Mar Coll que ha seleccionat un film i el presentarà i comentarà amb els assistents. La programació de la Sala Jove es durà a terme del 28 al 30 d’abril i inclourà sis pel·lícules, una carta blanca a Mar Coll i un concert.\nLes pel·lícules que formen part de la Sala Jove D’A són:\nConsulteu els Tallers de la Sala Jove D’A 2018, exclusius per a posseïdors de l’abonament de la Sala Jove.\nLa Sala Jove tindrà lloc a l’Auditori del CCCB. Els joves d’entre 16 i 25 anys poden comprar un abonament que dona accés a totes les pel·lícules, el concert i els tallers (prèvia inscripció); el preu és de 12€ (9,5€ amb Carnet Jove. Inclou subscripció durant un mes a Filmin). També es poden adquirir entrades individuals per les pel·lícules a un preu de 3€.\nL’abonament de la Sala Jove dona també accés a la projecció de Grímsey precedida del concert acústic d’Algora.\nComprar Abonament Sala Jove


No hi ha descans a Son Moix, la feina continua\n09 maig 2021 09:52\nLa gespa s'està recol·locant, mentre que les taquilles i la sala de premsa estan acabades\nAquest cap de setmana s'acabarà de col·locar-se la nova gespa.\nLes obres s'acceleren a marxes forçades a l'estadi de Son Moix. La futura seu del Reial Mallorca necessita estar en les millors condicions abans del pròxim 25 d'agost, dia en què l'equip de Mario Gómez trepitjarà la gespa per disputar el partit de tornada de la fase prèvia de la Lliga de Campions.\nI és precisament la gespa de l'estadi la que ja s'ha començat a recol·locar. El terreny de joc és la màxima preocupació de la comissió tècnica de la UEFA que supervisa les instal·lacions esportives, i conseqüentment, és el principal maldecap del Reial Mallorca. Ja han passat quasi tres setmanes des de que acabà la Universíada i el terreny de joc de l'estadi de Son Moix ha estat totalment aixecat, i s'ha canviat de nou tota l'herba que el cobria. S'espera que la gespa quedi ja totalment instal·lada abans d'una setmana. Cal esmentar que aquesta obra té un cost aproximat de 87 milions de pessetes, a càrrec del Mallorca.\nNoves reformes com la construcció de taquilles, la col·locació de noves tanques de seguretat a la graderia, com també les obres a la sala de premsa i a les cabines on els mitjans de comunicació desenvoluparan la seva tasca estan pràcticament acabades. Aquestes reformes varen ser part dels condicionants que posà la UEFA en la seva darrera visita a Son Moix, en què va poder comprovar que l'estadi no estava acabat i, per tant, no estava acondiciat per acollir partits de la màxima competició continental de futbol.\nDia i nit Son Moix està en obres, i els operaris que hi fan feina, en marxa. No hi ha descans, no hi ha temps per a la relaxació i un estadi que havia d'estar acabat fa mesos encara no ho està. El mateix Antonio Asensio, propietari del Reial Mallorca, obligà a reunir-se amb al batle de Palma i la constructora (FCC) per tal d'agilitar les obres, després que ni l'empresa ni la constructora complissin amb el conveni firmat.


La FUB implanta la simulació a tots els graus per acostar els estudiants a situacions reals - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nLa FUB implanta la simulació a tots els graus per acostar els estudiants a situacions reals\nLa universitat recrea experiències i circumstàncies que els alumnes es poden trobar un cop acabin els estudis i accedeixin a una feina\nClasse de simulació a la Clínica Universitària.\nRes no és real. Però és el més real possible. La Fundació Universitària del Bages (FUB-UManresa) ha introduït les simulacions a tots els seus estudis, no tan sols als de Ciències de la Salut, que és on en principi tindria més lògica. També als graus d'Administració i Direcció d'Empreses (ADE) i Educació Infantil. Es tracta d'un sistema d'aprenentatge en el qual no tan sols es té en compte el factor intel·lectual, sinó també l'emocional.\nUna simulació consisteix a recrear una experiència el més pròxima possible a la realitat. Els alumnes la viuen en la seva pròpia pell. Els estudiants es poden convertir de cop i volta en directius de grans empreses que han de fer front a una greu crisi de comunicació i enfrontar-se a les preguntes d'un periodista. O bé rebre la visita inesperada d'un inspector o haver de participar en una junta general d'accionistes. També es fan simulacions perquè els alumnes d'infermeria no surtin tan sols amb la teòrica apresa sinó també amb les habilitats comunicatives i socials necessàries per atendre els pacients. A fisioteràpia hi ha actors que simulen lesions i els estudiants han de fer una exploració real i determinar, posem per cas, si es tracta d'un problema muscular o del sistema nerviós.\nLes simulacions consten de tres parts. El que s'anomena el prebrífing, on es fa un treball previ, l'escena simulada en si i el debrífing, per extreure'n les conclusions. Tot el procés està prèviament dissenyat fins a l'últim mil·límetre en funció dels objectius a assolir a cada assignatura. Pot durar unes dues hores.\nUna greu crisi\nPosem per cas que una gran empresa que fabrica i comercialitza llet per a nadons pateix una greu crisi perquè desenes d'infants s'han intoxicat amb un dels seus productes. Com es gestiona una situació d'aquest tipus? El cas forma part de l'assignatura de fonaments de màrqueting. Ricard Gresa dirigeix la sessió de simulació amb una quinzena d'estudiants asseguts en rotllana a les cadires d'una aula. El primer que fa és intentar generar un entorn de confiança mútua, foragitar tensions i estimular la participació en grup. «Sou economistes en fase de formació. En una simulació fareu tasques que haureu de desenvolupar en la vostra feina». Els recomana «ser vosaltres mateixos» i els recorda que «l'important és reflexionar per què s'ha fet una cosa i no una altra. Partim de la base que no hi ha errades». Recorda, a més a més, que la simulació no puntua. «No posem nota perquè, si no, els alumnes podrien fer el que creuen que han de fer per treure bona nota i no és el que busquem. Volem que facin el que ells farien i, després, reflexionar i millorar», explica a Regió7.\nA partir d'aquí entra en matèria. Tres dels estudiants hauran de fer de directius de l'empresa en qüestió i participar en una roda de premsa amb un periodista de veritat i amb càmeres també de veritat gravant. Alguns alumnes bufen. «És un cas dur», els diu Gresa, «però ha passat de veritat».\nEs canvia d'aula. L'escenari és un altre. En una sala a part s'ha habilitat una taula amb micròfons i càmeres. Els tres estudiants que fan de director general, de màrqueting i comunicació, i de director d'operacions, el Raül, el Marc i l'Ivan, hi entren. La resta ho veuen tot i senten tot el que diuen a través d'un vidre. Abans no aparegui el periodista tenen 10 minuts per repartir-se els rols, posar-se d'acord en què dirà cadascú i l'estratègia que seguiran. Apareix el periodista i comença la roda de premsa. El primer que fan és demanar disculpes públicament en nom de l'empresa, i afirmen que estan treballant per detectar l'origen del problema i que l'empresa compensarà els afectats.\nPassats els 10 minuts entra en joc el periodista: «Es té la total seguretat que no hi ha més productes contaminats?». «Com és possible que hagi fallat el control de qualitat en un producte tan sensible com la llet infantil?». «Per què es va tardar dues setmanes a retirar el producte del mercat?». El periodista pregunta, els alumnes ara en la pell de directius de l'empresa, responen. Algunes vegades amb més convenciment que altres, alguns cops es trepitgen entre ells, o fan massa silencis entremig sense saber què dir. Gresa pren nota de tot el que va passant.\nUn tràngol. Els tres estudiants surten de la roda de premsa, on el periodista els ha collat fort, amb pressió, nerviosos, tensos i intranquils, comenten ells mateixos al debrífing. Segons l'opinió de Gresa, és la part més important de la simulació. Entre tots els alumnes hi ha un debat que Gresa anima, i arriben a diverses conclusions, com que s'hauria d'haver cuidat millor el llenguatge no verbal o que algunes vegades no han contestat al periodista en funció dels seus càrrecs, sinó més aviat d'una manera improvisada. El que ha agradat i el que es pot millorar queda anotat en una pissarra. Els alumnes hauran de fer, ara, un treball que aquesta vegada sí que puntuarà.\n«Han sigut dues hores de classe que suposen un gran esforç», comenta Gresa. «Seria més fàcil que hi hagués un professor i que et digués que s'ha de fer això, això i això. El cost tampoc no seria el mateix però el resultat tampoc. Les simulacions són experiències reals i vivencials, i això és el que recorden. La corba d'aprenentatge millora moltíssim».\nHipertensa i depressiva\nEn una aula diferent hi ha un consultori mèdic dels de veritat. Un grup d'alumnes d'infermeria hi fan una simulació de comunicació terapèutica i bases nutricionals. Com en l'anterior cas, els estudiants miren a través d'un vidre i escolten tot el que passa dins del despatx. També el professor, en aquest cas Daniel Garcia, que pren notes en tot moment.\nUna estudiant fa entrar la pacient al despatx. És una infermera jubilada de Manresa, Cristina Lliró, que fa d'actriu. Ha d'interpretar que va a la consulta perquè és hipertensa. Però hi ha trampa. També té una depressió. En aquest cas l'objectiu de la simulació és si l'estudiant és capaç de reconduir la conversa i focalitzar-la en el problema de salut real. A part d'això la simulació ha de servir perquè els estudiants vagin adquirint habilitats comunicatives i de relació amb els pacients. «És una part que sovint s'obvia als estudis i nosaltres hi volem insistir», assegura García.\n«Quin és el motiu de la seva consulta?», comença dient l'estudiant. «No em trobo bé. Tinc mal de cap... el metge m'ha dit que tinc la pressió alta», contesta el pacient. La infermera li demana per l'alimentació i contesta que no menja gaire perquè no té gana. La infermera insisteix si pren molta sal, i la pacient diu que normal. Llavors la infermera li recomana una dieta equilibrada, poca sal, fer exercici i activitat. Aquí es comença a tòrcer la conversa. «És que no em ve de gust fer res. Estic cansada. Des que es va morir el meu marit fa poc no tinc ganes de fer res», afirma l'actriu. L'estudiant ha de reaccionar. No només hi ha un problema d'hipertensió. Ho fa aconsellant tímidament a la pacient que realitzi activitats que la motivin i que la facin estar millor amb ella mateixa. No se'n surt. La pacient no té esma. Queden que tornarà al cap d'uns dies.\n«M'ha fet pena i tot»\nUn cop s'ha acabat la visita, els alumnes que han vist l'escena comenten que la dona «té una depressió de cavall. Ha vingut pel control de la hipertensió, però té depressió». «M'ha fet pena i tot», comenta una de les estudiants.\nLa simulació continua. Pràcticament tots els estudiants acabaran passant pel consultori i es trobaran al davant actrius -moltes infermeres jubilades- i actors amb problemes diferents: hi ha qui vol deixar de fumar i que a més a més té hipertensió i diabetis o, en el cas de fisioteràpia, un actor farà de jugador de bàsquet amb un esquinç al turmell.\nManresa es posiciona en un projecte innovador. Manresa


Ximo Puig: "Els valors del socialisme són patrimoni de tot el poble progressista; és el moment de sumar en un projecte comú" - pspvpsoe\n· El president de la Generalitat i secretari general del PSPV-PSOE ha participat en l’acte de lliurament de carnets digitals a la militància que s’ha celebrat hui a València, en el qual ha destacat que la “aposta decidida dels i les socialistes per una sanitat pública i gratuïta fort ha permés afrontar millor la pandèmia i les seues conseqüències”\n· En l’acte, en el qual s’ha homenatjat la militància, ha intervingut també el ministre de Transports i secretari d’Organització del PSOE, José Luis Ábalos, que ha afirmat que el Partit Socialista és “un compromís on l’important és el projecte i el col·lectiu, mai l’individual”\nValència, 12 de setembre de 2020.- El president de la Generalitat i secretari general del PSPV-PSOE, Ximo Puig, ha destacat hui que “els valors del socialisme són patrimoni de tot el poble progressista” i ha manifestat que “és el moment de sumar en un projecte comú” per a articular una resposta conjunta a la pandèmia. Així ho ha afirmat durant l’acte de lliurament de carnets digitals a la militància del PSPV-PSOE, que ha tingut lloc hui a València, en el qual ha entregat exemplars de ‘Militància socialista’ de María Cambrils, a representants de la militància, i ha destacat que el socialisme és “una aliança intergeneracional permanent, un testimoniatge d’una manera d’entendre la vida en totes les circumstàncies i moments”. “L’actualització permanent, la modernització, només la pot fer el PSOE, perquè cap altre partit té aquesta tradició i aquesta voluntat permanent de canvi, amb uns principis resilients al pas del temps com la llibertat, la igualtat, la solidaritat, o la justícia social”, ha defensat.\n“Gràcies a l’aposta dels governs socialistes per una sanitat pública i gratuïta sòlida hem pogut enfrontar la pandèmia i les seues conseqüències amb molta més força”, ha assegurat el president, que ha subratllat que “en la resposta a aquesta crisi, s’està veient amb claredat que els principis del socialisme i la socialdemocràcia són la base per a les receptes que ja s’estan adoptant dins i fora de les nostres fronteres”. “El nostre és un projecte que ve des de lluny, i és hui el més viu i dinàmic i l’únic que garanteix que puguem eixir de la situació actual”, ha afegit.\nEn aquest sentit, ha ressaltat la necessitat de “allunyar el partidisme i de pensar exclusivament en l’interés general, en la línia del que està fent el Govern presidit per Pedro Sánchez”. “El socialisme és la base per al futur d’aquest país gràcies a aqueixa mirada als ulls dels ciutadans, i això és el que garantirà que l’eixida d’aquesta crisi siga diferent i millor a la qual es va articular en l’anterior”, ha manifestat.\nPer part seua, el secretari d’Organització, José Luis Ábalos, s’ha referit al Partit Socialista com “un compromís on l’important és el projecte i el col·lectiu, mai l’individual” i ha assegurat que la formació “segueix al capdavant de la modernització, perquè cada vegada que el PSOE governa Espanya amplia els valors de civilització”. Ábalos, que també ha fet lliurament del ‘carnet Pablo Iglesias’ a militants inscrits en la formació durant més de 50 anys, ha apostat per “avançar cap al futur sense abandonar el nostre passat” amb la finalitat de “deixar als que vinguen darrere un llegat tan digne com el que rebem, un llegat de compromisos i també d’afectes”. En aquest sentit, ha destacat la importància dels valors socialistes enfront dels quals “posen en qüestió la violència i l’assassinat”, els qui, ha dit, “no tenen cabuda a Espanya, perquè la democràcia no és mancillable” i enfront dels qui “són un exemple d’aferrar-se al pitjor exercici del poder”.\nQuant a la diputada en el Congrés dels Diputats per León Andrea Fernández, que ha inaugurat l’acte, ha presentat els nous carnets digitals, que substituiran als tradicionals com a part del pla de transformació ecològica i digital del partit i que es podran utilitzar des de dispositius mòbils. En la seua intervenció, Fernández ha destacat la importància de “l’afinitat, l’afecte i el compromís amb el projecte comú” del socialisme, i ha subratllat l’aposta pel carnet digital com “una eina amb la qual el partit es posarà una vegada més a l’avantguarda de la transformació digital, avançant en el que la societat tecnològica exigeix”.


D’ara endavant, l’equipatge de la maleta de l’artista es podrà encabir en una tauleta tàctil. Si en teniu un espectacle en fase de muntatge i us cal completar l’attrezzo, podeu remenar el catàleg d’aquests webs.\nPer Entreacte a\t 11 febrer, 2014 0 comentaris\nDes de 1886, ens diuen en aquest portal que vesteixen ficcions teatrals, i des de temps més recents, també cinematogràfiques i televisives. Almirall és una empresa de lloguer de mobles i attrezzo que ha aportat material, entre d’altres, a pel·lícules com Los otros o El orfanato i a telesèries com Amar en tiempos revueltos. El seu web permet consultar el catàleg en línia, endreçat en més d’un centenar de categories –des de moble clàssic a taxidèrmia, banyeres, objectes electrònics, baguls, làpides… Els responsables de l’empresa –la cinquena generació, ja– ofereixen també assessorament als clients.\nAra com ara, la pàgina web de Bcnprops pràcticament només permet fer una ullada al seu (extens) fons de material i contactar amb l’empresa –de fet, recomanen que els truqueu o escriviu si trobeu res al seu catàleg que us interessi, per tal de reservar-ho. Hi veureu escultures, catifes, plantes, làmpades, maquinària, material de festa i de circ, mobles, senyals de trànsit i un llarg etcètera. Entre les seves feines trobem El retaule del flautista, en versió tvmovie i direcció de Ricard Reguant, o un parell de pel·lícules de Ventura Pons, Mil cretins i Barcelona (un mapa).\nEs presenten com “la tenda del teatre”, i no els manca raó. HamletStore és un portal de compra-venda i lloguer de material escenogràfic, una plataforma digital per a companyies (i particulars) que busquin elements per als seus projectes escènics: vestuari, mobiliari, estructures, material tècnic… Del que es tracta és de prolongar la vida dels materials usats en muntatges teatrals i que, un cop acaba l’explotació dels espectacles, perden tota la utilitat. La botiga, instal·lada a Vilabrareix (Girona), acull igualment actuacions teatrals, presentacions, etc.\nArticle anteriorIvan Andrade\nArticle següent I VA, I VA, I VA… més IVA!


Avui portem a la CE la detenció de l’alcaldessa de Berga | Ara, a Europa\nAvui dilluns quatre eurodiputats catalans -Josep M. Terricabras, Ramon Tremosa, Ernest Urtasun i jo mateix- adreçarem a la Comissió Europea una pregunta escrita en referència a la detenció de l’alcaldessa de Berga, Montse Venturós.\nExpliquem a la CE que l’alcaldessa va ser detinguda i portada a declarar la setmana passada per negar-se a retirar una estelada de l’Ajuntament de Berga i li pregunten què en pensa. També li demanen si creu que el sistema judicial espanyol compleix amb la independència judicial que es requereix des de la Carta de Drets Fonamentals de la UE.\nalcaldessa Berga Comissió drets estelada 2016-11-07\nEtiquetat amb: alcaldessa Berga Comissió drets estelada\nPrevi: ‘El paper dels diputats al Parlament Europeu és lluitar pel bé comú, per això nosaltres votarem en contra del CETA’\nSegüent: Ara BASF! Altre cas d’elusió fiscal: quasi 1000 milions d’euros deixats de pagar en 5 anys


L’Agència Tributària i la Guàrdia Civil confisquen una partida de 370 kg de cocaïna en un empresa de Montaverner | L'Informador\nL’Agència Tributària i la Guàrdia Civil confisquen una partida de 370 kg de cocaïna en un empresa de Montaverner\nPublicat a 25 de març de 2020 el 15:32. Escrit per Juan Antonio Cloquell\nL’empresa receptora del contenidor no tènia coneixement de l’existència de la droga i quan van detectar embalums sospitosos van contactar amb la Guàrdia Civil\nEn el marc de les actuacions realitzades per funcionaris de Vigilància duanera de l’Agència tributària i de la Guàrdia Civil, s’ha dut a terme la inspecció d’un contenidor de mercaderies en l’interior de les quals s’han trobant camuflats 370 quilograms de cocaïna.\nAquest contenidor havia arribat fins a una empresa de la localitat de Montaverner, a la Vall d’Albaida. Aquesta empresa receptora va descobrir en obrir l’enviament uns embalums sospitosos que no corresponien amb la mercaderia que esperaven rebre.\nImmediatament van contactar amb la Guàrdia Civil, que al costat de funcionaris de Vigilància Duanera de l’Agència Tributària van procedir a la confiscació d’aquesta droga enviada com un “ganxo perdut”. Aquesta tècnica es tracta de contaminar un contenidor que serveix per al trànsit comercial legítim introduint en el seu interior, bé en origen, bé en un port de transbord, unes motxilles amb la substància estupefaent, per a després recuperar-la droga sense alçar sospita.\nLa investigació continua oberta, encara que fins al moment no s’ha produït cap detenció.


CSS | Corretgé.com\nAll posts in CSS\nRuta :Home / All posts in CSS\nSalts de pàgina amb CSS\nCategories: CSS, Disseny\nTags: CSS, Disseny\nEn una plana HTML, si volem un salt de pàgina en una posició concreta del document, afegirem l’estil CSS page-break-before:\nAquest estil indica al navegador que quan s’imprimeixi la plana, sempre que trobi una capçalera principal H1, executi un salt de pàgina abans d’imprimir el contingut d’aquest.\nPer sol·lucionar el problema de tenir la primera plana en blanc per un salt de pàgina provocat per la primera capçalera del document, emprarem la pseudo-classe :first-child\nEstablint el valor per omissió que te la propietat page-break-before per al primer element H1 del document.\nCampanya per a la jubilació del IE6\nCategories: CSS, Internet\nTags: CSS, Internet\nS’ha iniciat la campanya que tot creador de web estava esperant. La petició als navegants que empren Internet Explorer 6 que es passin a la versió 7 o 8 o qualsevol altre navegador que compleixi amb els estandards W3C.\nNo es tracta d’una campanya anti-Microsoft, l’organtizar la mateixa .NET Magazine. Si calculèssim la d’hores que es perden testejant que les planes web es visualitzin correctament en aquest navegador que no compleix la normativa, la quantitat seria astronòmica.\nA la plana de la campanya It’s time to unite Bring Down IE6 fan una crida per a afegir el logotip i enllaçar al lloc web de la campanya.\nWebmasovers del món, uniu-vos!\nCodi a implementar per a que s’avisi als navegants que estan emprant IE6 que s’actualitzin:\n$.browser.msie6 = $.browser.msie && /MSIE 6.0/i.test(window.navigator.userAgent) && !/MSIE 7.0/i.test(window.navigator.userAgent);\nalert("Esteu navegant amb una versió antiga i descontinuada d'Internet Explorer. Podeu actualitzar-vos a la versió 7 o navegar en català amb el Firefox.");\nEstils per a la ScrollBar en IE\nModificant els CSS d’una plana, aconseguirem canviar el color de les barres d’scroll en navegadors Internet Explorer.\nCantonades arrodonides per a navegadors Mozilla\nCategories: CSS, Disseny, Mozilla\nTags: CSS, Disseny, Mozilla\nUna de les funcionalitats més vistoses de la propera CSS3 serà l’arrodoniment de les cantonades. Això ens estalviarà als dissenyadors de llocs web un munt de temps i als administradors de sistemes un munt d’ample de banda en imatges i codi que dibuixen aquest arrodoniment.\nDoncs bé, abans de que arribi la CSS3, els desenvolupadors de webs orientades al codi obert, podem fer servir algunes de les CSS Mozilla Extensions per aconseguir l’objectiu.\nAmb aquest codi, aconseguim el resultat de la dreta:\nAixí que desde navegadors tant populars com Mozilla, Firefox, Swiftweasel i d’altres, podrem anticiparnos a la CSS3. Amb navegadors tipus Microsoft Internet Explorer es veuran les catonades quadrades.


El Prat al Día: 12/01/2018 - 01/01/2019\nLa avinguda onze de setembre ha estat tallada aquest matí degut a un aparatós incendi que s'ha produït al mobiliari d'una terrassa d'un habitatge situat a aquesta vía.\nEl foc , s'ha propagat a a tres habitatges més, afectant a les terrasses, tendals i aire acondicionat.\nHan calgut tres dotacions de bombers per a sofocar el foc i segons informa el SEM un home ha hagut de ser atès per creamades lleus.\nDissabte, 29 Diumenge, 30. i Dimarts 1\nA les 16:15 i 18:45 hores Dimarts a les 18:45 hores\nDirecció: Bob Persichetti i Peter Ramsey\nGuió: Alex Hirsch, Phil Lord, Christopher Miller, Rodney Rothman\nMiles Morales, un adolescent de Brooklyn que intenta integrar-se en un nou institut privat a Manhattan. El seu pare és un agent de policia i la seva mare una infermera.\nMiles és picat per una aranya radioactiva i desenvoluparà poders extraordinaris. Aviat, però, descobrirà que no és únic.\nIntèrprets: Michelle Jenner, Dani Rovira, Antonio Resines, Will Shephard, Antonio Dechent, Vito Sanz, Maite Sandoval, Daniel Pérez Prada, Pablo Carbonell\nMario i Olivia sempre han segut escèptics amb el amor. La nit en la que acaben de tallar amb les seves respectives parelles es coneixen i una atracció irrefrenable els arrossega.\nInstal·lat el primer comptador de bicicletes al viaducte de la C-31 que creua el riu Llobregat\nA tot Catalunya, només hi ha actualment dos comptadors d’aquest tipus instal·lats a la ciutat de Barcelona, i està previst col·locar-ne un altre a Esplugues de Llobregat abans d’acabar l’any.\nEl Departament de Territori i Sostenibilitat ha instal·lat avui el primer comptador de\nbicicletes de la Generalitat, al viaducte de la C-31 que creua el riu Llobregat que enllaça l’Hospitalet de Llobregat i el Prat de Llobregat. El comptador s’ha col·locat després que el maig de 2018, el Departament va enllestir obres d’ampliació d’aquest viaducte per millorar-hi el pas de vianants i ciclistes. Abans només existia un espai de 75 cm d’amplada per al trànsit no rodat, insuficient per garantir la seguretat i comoditat a peu i en bicicleta. Es tracta d’un punt molt freqüentat per amants d’aquest vehicle no motoritzat, atès que connecta amb els camins existents a les dues lleres del riu Llobregat.\nDivendres, 21, Dissabte, 22 i Diumenge, 23 , a les 16:00, 18:45 i 21:30 hores* *Diumenge nit, VOSE.\nDirecció: Ron Marshall\nIntèrprets: Emily Blunt, Meryl Streep, Colin Firth, Angela Lansbury, Dick Van Dyke, Lin-Manuel Miranda, Julie Walters, Emily Mortimer, Ben Whishaw\nEl petit Michael Banks ha crescut i ara és un home adult, que té una família pròpia. Ha acceptat un treball al Fidelity Fiduciary Bank de Londres, el mateix banc en el que van treballar el seu avi i el seu pare. Vidu i amb tres fills, la seva vida familiar s'enfonsa. Quan pitjor estan les coses, Mary Poppins torna a la seva vida.\nInstal·lat el primer comptador de bicicletes al vi...


Alejandro Fernández es converteix en l'home poderòs del PP a Catalunya | Diari La República Checa\nAlejandro Fernández es converteix en l’home poderòs del PP a Catalunya\nREDACCIÓ10 Novembre, 20180\nLos españoles preocupados con la evoución del Alzheimer\n77 persones denunciades per no respectar el protocol Covid19\nEl tarragoní Alejandro Fernández ha assumit la presidència del PPC després de rebre un 97,1% dels vots dels assistents al XV Congrés Extraordinari del PP de Catalunya\nFernández, en el discurs posterior a la seva proclamació, ha proposat un “pla d’incentius” per “protegir el 53% no nacionalista” a Catalunya. Entre altres mesures, ha advocat per pagar complements de destí als professors i jutges que “volen anar-se’n de Catalunya”.\nDesprés d’uns resultats electorals que van donar només 4 escons al PPC al desembre, Fernández ha dit que cal “ser capaços de construir una nova majoria que s’ha de liderar”.\nEl nou líder popular, que ha aconseguit el 97% dels vots a favor per ser proclamat president del partit, considera que els independentistes s’han adjudicat “recursos il·limitats” i té la “convicció sincera” que només hi haurà solució al conflicte “quan el 53% no-nacionalista disposi dels recursos, del reconeixement i del dinamisme social que té el 47%”. “Llavors és quan no podran ignorar-nos, hauran de parlar amb nosaltres, no disposaran d’una posició privilegiada”, ha afegit. Per fer-ho, el PPC necessitarà “ajuda”. I Fernández ha posat sobre a la taula un pla nacional d’incentius per “ajudar” els no-nacionalistes.\nPer al nou president popular, la clau de volta és situar el constitucionalisme al 70% i passar per ser els interlocutors. A banda d’aquest fet, també ha reconegut que “no hi ha simetria a les responsabilitats entre separatisme i constitucionalisme”.\npreviousApujaran el sou dels funcionaris de Tarragona fins al 'màxim permès'\nnext“Les màscares del Jesús Arjona” La nova secció del Diari República Checa


El C.B Xàtiva i l'E.D.M asseguren la classificació de diversos dels seus esportistes per al Campionat Provincial - Xtradio\nDissabte passat 30 d’abril els esportistes de l’Escola Esportiva Municipal de Xàtiva i els del Club Bàdminton Xàtiva es van desplaçar fins a la localitat de Manises per a disputar la quarta i última jornada dels “Jocs Escolars de la Comunitat Valenciana” en la categoria aleví i que seria l’encarregada de decidir els esportistes classificats per a la final provincial d’aquesta categoria. En total van ser 8 els esportistes xativins que van participar en aquesta jornada.\nLa jornada va ser molt productiva per als esportistes xativins, perquè en diversos d’ells s’aquesta notant l’evolució al llarg d’aquestes quatre jornades, independentment dels resultats aconseguits. D’altra banda, els jugadors benjamins de segon any han tingut una gran oportunitat per a anar adquirint experiència per a la pròxima temporada i per a l’actual en la seua categoria.\nFinalment, destacar les 4 victòries aconseguides per Feliu Terol en aquesta jornada i les 3 de Martina Molina i les 2 de Meshack Martínez en la prova d’individual masculí, també amb dos Paola Montagud i Xavi Roca.\nAra tan sols queda esperar a la publicació de les classificacions finals per a veure els esportistes que classifiquen per al Campionat Provincial dels JJ.EE del pròxim 14 de maig.


Vista del barri de la Calatrava des de la mar. Fotografia d’Eduardo Miralles que va servir per fer el primer fullet d’ARCA\nPalmaAls anys vuitanta la ciutat antiga tenia alguns punts negres. Precisament, eren els barris més antics i populars, com ara el Jonquet, la Calatrava i la Gerreria, els que estaven necessitats d’una rehabilitació integral com la del Puig de Sant Pere. L’abandonament d’algunes cases i l’envelliment natural dels ciutadans havia donat peu que s’hi instal·lassin tot tipus de personatges, gent jove alternativa, bars diferents i també traficants de droga. Primer amb marihuana i després amb heroïna.\nAquest fenomen, juntament amb el mal envelliment de moltes cases d’aquests barris, va provocar una demanda ciutadana de rehabilitació arquitectònica, social i econòmica de tota la ciutat antiga. Amb el nou PGOU del 1985 es varen posar en marxa els PERI dels barris antics, seguint les passes del pla del Puig de Sant Pere que s’havia fet els anys setanta, com bé ens explica Joana Roca a la seva entrevista amb Itziar González i als diferents articles que tractà sobre el tema. També varen ser els anys en què va néixer l’entitat cultural ARCA (1987) amb l’objectiu de protegir el patrimoni arquitectònic, així com revitalitzar els centres antics de les Balears.\nEls projectes d’aquests altres barris degradats es varen desenvolupar més tard, en contextos polítics i econòmics diferents i, per tant, els resultats varen ser diferents. El de la Calatrava es va aprovar durant el mandat socialdemòcrata, però va avançar amb el govern del Partit Popular, més favorable a les polítiques urbanístiques protagonitzades pel mercat i de tall neoliberals que venien d’Europa. Aquestes polítiques de rehabilitació, com veurem més endavant, potenciaven l’ús comercial i turístic per damunt del residencial. Així ho entén Jaume Franquesa en el seu estudi antropològic sobre la Calatrava: “El principal objectiu dels plans de reforma urbanística havia de passar a ser la creació d’oportunitats de plusvàlua immobiliària”.\nEl projecte de la Gerreria, segons ens explica Marc Morell, va ser el model precursor de l’urbanisme neoliberal a Ciutat de Mallorca: “A la fi dels anys setanta i principi dels vuitanta l’heroïna va fer acte de presència i la seva venda i consum es va barrejar de manera irregular amb la prostitució, que ja imperava a la zona des de feia dècades, transformant-se així en el que es coneixeria com a Barri Xinès (o simplement Barri), un entorn construït al voltant d’unes activitats considerades il·lícites, però sobretot al voltant de l’estigma que les acompanyava (i encara avui acompanya)”.\nEl barri del Jonquet tenia una personalitat pròpia. Havia tingut una activitat molinera, essent la imatge dels molins la que més el va caracteritzar i popularitzar. De sempre també havia estat un barri de pescadors i de treballadors de la mar. Com en els altres barris, les activitats originals varen anar desapareixent, els habitatges es degradaven i les discoteques instal·lades als molins introduïren un ús pertorbador. El PERI del Jonquet es va aprovar inicialment el 1985 i d’una manera més operativa el 1989. Aquest Pla Especial s’assemblava molt al del Puig de Sant Pere, tant en les solucions proposades com en els condicionants especulatius als quals s’enfrontava. La part central del barri es troba flanquejada per dos espais bastant buits: la zona dels Rentadors i la zona de Mar i Terra. El Pla Especial va plantejar dues unitats d’actuació amb una edificabilitat molt moderada, que no satisfeia les propietats d’ambdues zones, ja que la seva pretensió era continuar la tipologia del passeig Marítim, motiu pel qual des del principi varen intentar modificar el pla aprovat.\nDes d’aleshores ha passat per moltes incidències socials i polítiques, debats públics sobre el nombre d’habitatges i nombre d’aparcaments que s’hi volien fer. El Jonquet va ser declarat pel Consell Insular de Mallorca Bé d’Interès Cultural (BIC), en categoria de conjunt històric el desembre del 2009. El Pla Especial de Protecció del Jonquet (PEP) aprovat inicialment el 2014, va ser informat amb deficiències pel servei de patrimoni del Consell Insular de Mallorca. Després d’un llarg procés, el Pla va ser aprovat definitivament a final del 2020. En qualsevol cas, el Pla Especial de Reforma Interior del Jonquet del 1985 era més proteccionista, tant des del punt de vista del patrimoni arquitectònic com del paisatgístic, que l’actual PEP del Jonquet redactat per l’Ajuntament de Palma.\nhistòria la ciutat envaïda Palma XXI


Aquest Sant Jordi Ana Garcia-Pineda analitza el món al CCLBlanquerna | Bonart\nAquest Sant Jordi Ana Garcia-Pineda analitza el món al CCLBlanquerna\nEl Centre Cultural-Llibreria Blanquerna, c/ Alcalá, 44, seu de la Delegació del Govern a Madrid, presenta del 22 d’abril al 24 de juny l’exposició La ficción es una realidad por suceder, basada en textos de l’artista Ana Garcia-Pineda (Sabadell, 1982).\nMitjançant àudios, dibuixos i escultures, Ana Garcia-Pineda analitza el món real a través de la creació d’altres mons que creiem fantàstics. Per fer-ho, he pres el nostre món com a punt de partida, modificat una llei natural o social i analitzat totes les conseqüències que aquest canvi provocaria (a nivell econòmic, identitari, social…). El projecte està format per nou instal·lacions d’àudio (on es narra el funcionament de nou mons) acompanyades per dibuixos, escultures o instal·lacions que en cap cas il·lustren l’àudio sinó que ofereixen altres possibilitats i afegeixen informació a la història narrada. Una anàlisi de el “real” a través de el “irreal”. Un traç senzill i aparentment naïf, acompanyat d’uns textos aforístics d’humor que la pròpia artista posa en veu són la base d’aquest projecte que, com defineix Garcia- Pineda, neix des del literari i a partir d’un interès en les teories dels mons possibles.\nAquesta mostra forma part de Peu a fora. Expedicions i diàspores, un cicle d’Espai 13 de la Fundació Joan Miró comissariat per Jordi Antas i produït per la Fundació Joan Miró amb la col·laboració de Fundació BancSabadell. L’exposició s’inscriu en els actes organitzats amb motiu de la Diada de Sant Jordi 2017 al CCLBlanquerna.\nA la imatge, obra d’Ana Garcia Pineda.\nEtiquetes: Ana Garcia Pineda · CCLBlanquerna


Com s'ha de tractar la cel·lulitis?\nUn tractament molt efectiu i satisfactori és combinar la dieta per perdre els quilograms que ens sobren amb la mesoteràpia i la carboxiteràpia\nEn les dones, la cel·lulitis és habitual sobretot a les cames\nActualitzada 02/02/2018 a les 19:06\nAls darrers articles parlàvem de la dieta proteïnada com a estratègia per perdre pes. A part de poder tenir uns quilograms de més, és habitual que el greix se’ns acumuli en certes zones del cos, diferents segons la nostra morfogènesi. En les dones, la cel·lulitis és comuna a les cames i les cartutxeres, però el greix també es pot acumular a l’abdomen i els flancs. Un tractament molt efectiu i satisfactori és combinar la dieta per perdre els quilograms que ens sobren amb la mesoteràpia i la carboxiteràpia, que serveixen per tractar la cel·lulitis i els cúmuls de greix.\nEl nom científic de la cel·lulitis és paniculopatia edemato-fibroescleròtica, és a dir, que es tracta d’una associació d’edema, fibrosi i més o menys esclerosi o enduriment del teixit adipós, amb una afectació de la matriu extracel·lular. Segons la seva evolució, podem classificar-la o dir que té quatre estadis diferenciats, que van progressant i consolidant-se amb el pas dels anys. És evident que com més avançada està la cel·lulitis, més difícil serà tractar-la.\nAl patir-la, sempre es produeix una alteració vascular dins del teixit greixós, que és el que dona origen a l’edema. També fa augmentar el greix i pot derivar a una hipertròfia de la cèl·lula greixosa o adipòcit, fet que provoca un procés inflamatori, un posterior debilitament de la unió dermohipodèrmica i un aprimament de la dermis. Aleshores es formen els micronòduls, que produeixen l’aspecte típic de pell de taronja.\nÉs important saber què provoca la cel·lulitis per tal de poder intervenir en el seu procés evolutiu i tractar-la. De la mateixa manera que és necessari conèixer el tractament corresponent perquè, com que es tracta d’una inflamació crònica, requereix d’un manteniment. S’ha demostrat que la mesoteràpia és un dels tractaments més eficaços per tractar i millorar la cel·lulitis. Consisteix a dur a terme múltiples microinjeccions de productes o medicaments just a sota de la pell. Habitualment es fa amb una agulla molt fina, però el que facilita molt la feina són els injectors electrònics, per la seva precisió tant en la profunditat com en la quantitat de producte que injectem en cada punxada.\nEntre els productes que utilitzem en la mesoteràpia, hi ha els que tenen un efecte drenant per a l’edema, els que actuen augmentant el metabolisme dels greixos, els que activen la circulació sanguínia i aquells altres que augmenten la regeneració de la pell, fet que ens permet aconseguir que sigui més ferma i elàstica i ens ajuda a corregir l’aspecte de pell de taronja.\nEn realitat, el que cal fer primer és veure quin tipus de cel·lulitis presenta la pacient, i segons el diagnòstic, combinar els diferents productes en les diverses sessions. És molt important tenir cura abans de fer una mesoteràpia en l’asèpsia de la pell i utilitzar almenys un antisèptic d’ampli espectre abans i després de la sessió, amb l’objectiu de prevenir les infeccions de microbacteris i altres agents sapròfits que normalment poblen la nostra pell. Igualment, la pacient ha d’evitar anar a la sauna o a la piscina els dos dies que segueixen la sessió.\nSobretot, cal distingir la mesoteràpia d’altres tècniques que s’ofereixen i que es venen com si tinguessin el mateix efecte que aquest tractament, però que en realitat no ho són ni es tracten de cap tècnica injectiva. De fet, podem trobar ofertes de “mesoteràpia virtual”, “mesoteràpia sense agulles” o “mesoteràpia de tercera generació”. Si els productes no són injectats, però, no es tracta d’una mesoteràpia. A més, per una qüestió de seguretat, cal injectar sempre productes estèrils, amb registre CE i autoritzats per ser injectats. De la mateixa manera, hem d’evitar que el personal no mèdic injecti productes sense autorització, ja que aleshores no obtindrem el resultat desitjat i podem acabar tenint multitud d’efectes secundaris.\nCom que el tractament és complex, se sol combinar amb altres teràpies, com poden ser el linfodrenatge manual o la carboxiteràpia. Aquesta última consisteix en la utilització de diòxid de carboni o CO2 medicinal, un gas amb una gran capacitat de difusió que provoca un increment de la microcirculació local, una major aportació sanguínia a la zona i una degradació del greix. A més, si s’injecta intradèrmic, augmenta la síntesi de col·lagen, fenomen que millora la flacciditat cutània, les arrugues i les estries.\nUn tractament de sis setmanes, combinat amb la dieta adequada per a cada pacient i una sessió setmanal de mesoteràpia específica o carboxiteràpia, ens dona uns resultats molt satisfactoris. Tot i així, no hem d’oblidar mai el manteniment, així com l’exercici físic adequat i una dieta saludable i equilibrada després d’haver arribat al pes corresponent, per tal de poder mantenir-lo.


El Dr. Antonio Valero, president electe de la SEAIC | Hospital Clínic Barcelona\nEl Dr. Antonio Valero, president electe de la SEAIC\nEl Dr. Antonio Valero, especialista sènior d'Al·lergologia del Servei de Pneumologia i Al·lèrgia de l'Hospital Clínic de Barcelona i investigador de l'equip Immunoal·lèrgia respiratoria clínica i experimental de l'IDIBAPS, ha estat nomenat president electe de la Societat Espanyola d'Al·lergologia i Immunologia Clínica (SEAIC) . El nomenament s'ha produït després de la votació per a la renovació de part dels càrrecs de la Junta Directiva de la Societat durant el XXX Congrés Nacional, que va tenir lloc a finals d'octubre a Sant Sebastià.\nEl Dr. Valero és doctor en Medicina per la Universitat Autònoma de Barcelona. Entre 2008 i 2012 va ser president de la Societat Catalana d'Al·lèrgia i Immunologia Clínica (SCAIC) i durant els quatre anys següents ha ocupat el càrrec de secretari-tresorer de la SEAIC. El relleu al Dr. Joaquín Sastre, l'actual president de la SEAIC, es produirà l'octubre de 2018.\nAutor de més de 160 articles científics en revistes nacionals i internacionals, ha participat també en més de 40 assaigs clínics i figura com a investigador principal i col·laborador en 16 projectes oficials. És editor i autor de 32 llibres i manuals sobre diferents temes d'al·lergologia.


Santa Tecla confirma l’extra matalassera | RevistaCastells.cat\n23 Setembre, 2015\tCastellers, Cròniques, Portada, Portada lateral\nUna Santa Tecla per emmarcar per als Xiquets de Tarragona i els Castellers de Sant Pere i Sant Pau. I una Santa Tecla per oblidar per una Jove de Tarragona, que feia temps que no sabia que era que les coses surtin malament. L’alegria va per barris (o per colors) i l’Amparito, aquesta Santa Tecla, no ha sonat de la mateixa manera tot Tarragona. Els matalassers han repetit avui el 5de9 smb folre carregat diumenge passat, mentre que la Jove ha tingut en el 3de9f el seu millor castell i ha ensopegat, precisament, amb el seu gran baluard: el 5de9f. Els Xiquets del Serrallo s’han quedat a mitges.\nPrimera ronda de vertígen\nLa primer ronda ha estat ràpida i neta. En tan sols 23 minuts, els matalassers i la Colla Jove han completat el 3de9 amb folre; els de Sant Pere i Sant Pau, el 2de7 i els Xiquets del Serrallo, el 5de7. Ha estat la presa de contacte en la diada del dia de la patrona.\nSegona ronda extra amb el 5 dels ratllats\nA la segona ronda, els Xiquets de Tarragona han tornat a coronar el 5de9 amb folre, que van carregar per primer cop el passat diumenge. Tot i algun canvi obligat per baixes, han estat capaços de refer-se i repetir el seu millor castell. Ha pujat bellugadís i ha rebut de valent abans de la primera aleta; un cop coronat, ha cedit en plegar-se per dalt amb el castell al límit. La Jove també ha provat la supercatedral i l’ha desmuntat quan es col·locava l’aixecadora del 3. El castell pujava prou bé, però les recents caigudes els han restat la confiança necessària. Els de Sant Pere i Sant Pau han descarregat el 3de8, el segon de l’any i el primer completat a la plaça de la Font –l’any passat, el van coronar per Santa Tecla–. Els Xiquets del Serrallo han coronat de forma acrobàtica el 2de7: s’han plegat els dosos just en el moment de fer la motxil·la i la passada i sortida de l’enxaneta –que quan ha fet l’aleta, l’aixecador tenia el peu esuerre fora– ha estat insalvable.\nTercera ronda de decepció lila i clàssica de St.Pere i St.Pau\nLa tercera tanda ha començat amb el 4de9 amb folre dels matalassers, el tercer completat a la temporada. La baixada ha estat treballada, notant-se el desgast patit per assolir la millor Santa Tecla de la seva història. La Jove de Tarragona ha buscat novament el 5de9f. El castell ha pujat prou bé, però tan sols han pogut fer la primera aleta, ja que quan l’enxaneta passava a la banda del 2 s’ha trencat, provocant la decepció d’una Jove que havia confiat el dia de la patrona a remuntar el vol després de l’ensopegada de diumenge. Els de la camisa verda han rubricat el seu millor dia en completar el seu primer 4de8, l’havien coronat un sol cop el 1995. Es tracta de la primera clàssica de 8 dels de Sant Pere i Sant Pau i la millor actuació de la seva història. Els del Serrallo han intentat sense encert el 4de8, que ja d’entrada ha mostrat poques possibilitats. L’han volgut desfer a l’entrada de dosos i finalment ha cedit.\nQuarta ronda de recuperació i sense cinquena\nEls liles han plantat el 4de8 en la recuperació. Les tandes de castells s’han acabat així, sense que Jove ni Serrallo optessin a intentar cap més castell.\nEls Xiquets de Tarragona han rubricat la gran diada amb el pilar de 6, en la qual ha pujat el Quico Pino al quart, tot i trobar-se lesionat. Els Xiquets han estat l’única colla que ha tirat un pilar de mèrit. Ha estat la cirereta d’una doble Santa Tecla de gamma extra per als matalassers, amb la qual han tornat a sortir airosos davant l’eterna rival: una Jove que ha tingut una Santa Tecla per oblidar. Els matalassers han dibuixat quatre gamma extra aquesta Santa Tecla (dos 5de9f, un 2de9fm i un pde8fm); ara bé, cap ha estat descarregat.\nXiquets de Tarragona: 3de9f, 5de9f(c), 4de9f. pde6\nColla Jove Xiquets de Tarragona: 3de9f, (id)5de9f, (i)5de9f, 4de8\nColla Castellers de Sant Pere i Sant Pau: 2de7, 3de8, 4de8\nXiquets del Serrallo: 5de7, 2de7(c), (i)4de8\nFoto portada: Detall folre del 5de9f(c) dels Xiquets (@SantaTeclaTGN)\nFoto1: 5de9f carregat dels Xiquets de Tarragona (@tac12_tv)\nFoto2: 4de8 de la Colla Castellera de Sant Pere i Sant Pau (Foto: Arnau Martínez)


Beca 8 de març - Convocatòria 2017-2018 - Ajuntament de Girona\nConvocatòria 2017 - Beca 8 de març\nLa beca de la convocatòria 2017-2018 ha estat atorgada a la senyora Celine Marie Mutos Xicola, que compta amb la tutoria de Montserrat Carbonell Esteller, pel projecte de recerca Entre quatre parets. Història, memòria i vivencies de les asilades a l'Hospici de Girona (1769-1960)\ndocument pdf Bases 2017 CATALÀ\ndocument pdf Bases 2017 CASTELLÀ\ndocument pdf Convocatòria 2017 CATALÀ\ndocument pdf Convocatòria 2017 CASTELLÀ\ndocument pdf Bases BOP núm. 83 – 2 de maig de 2017\ndocument pdf Convocatòria BOP núm. 117 – 20 de juny de 2017\ndocument pdf Resolució de la\n1. Identificar dones rellevants del context educatiu de Girona i província al s. XX i XXI que han sigut agents actius de transformació social en pro de la igualtat de gènere i el feminisme.\n2. Descriure i analitzar la seva vida i obra per tal de valorar-la i fer-la comunicativa a la ciutadania en general.\n3. Localitzar fets i llocs destacables d'aquestes dones per tal de poder fer una cartografia de vida tot construint uns paisatges identitaris al Gironès.\nL'objectiu d'aquest equip interdisciplinar és estudiar tres dimensions complementàries de la identitat i la sociabilitat de les dones de Girona a l'edat moderna: la dimensió cultural –què aprenien, què llegien, quins instruments i música tocaven o escoltaven,quin teatre representaven o veien, quin art tenien al seu abast o promovien?-. la dimensió afectiva –vincles, simpaties, amistats, amors i animadversacions dins o fora la família- i la dimensió espiritual -la seva religiositat, on la practicaven, els seus ordres de referència o confiança, etc. Els resultats ens permetran il•luminar, des d'una perspectiva de gènere, aspectes econòmics i polítics de la Girona dels segles XVI-XVII. Analitzarem gironines residents a la ciutat, també algunes d'àmbit vilatà o traslladades a Barcelona. Prestarem una atenció preferent a les seculars, però també ens fixarem en religioses . Combinarem fonts arxivístiques notarials, manuscrits i bibliografia, principalment material específic sobre Girona, però també sobre altres indrets, per contextualitzar.\nConsell Municipal d'Igualtat de Gènere (CIG)\nResultats de la Beca 8 de març:\ne-books i altres productes