El TEC, Teatre Experimental Català | Barbara Marchi\nL’editorial Meteora publica un llibre que ofereix una mirada personal sobre el paper que va jugar el Teatre Experimental Català en el panorama de la postguerra. El volum es va presentar al Cercle Artístic de Sant Lluc, una entitat que durant el franquisme va aixoplugar el TEC i altres col·lectius que reivindicaven una cultura catalana negada.\nMuntatge de ‘Tot esperant Godot’ del TEC (Teatre Romea, 1970). © Pau Barceló / CDMAE.\nJa fa fosc al carrer Mercaders 42. Una pila de llibres ocupa una de les taules de la sala social de Sant Lluc. A la coberta, sota el títol El TEC, Teatre Experimental Català segons Vicenç Olivares, hi trobem una noia amb actitud segura, sortida de la mà de Francesc Artigau. La seva mirada penetrant sembra que s’entrecreui de reüll amb la més púdica de la pagerola que protagonitza l’oli de Joan Llimona, obra mestra de la col·lecció de l’entitat de la qual Llimona fou fundador i Artigau jove soci i ara professor. Es tracta de la mateixa entitat que, tot i estar dedicada a les arts visuals, va acollir agrupacions de diferents disciplines compromeses a mantenir viva una cultura catalana que el franquisme volia silenciar. La protecció eclesiàstica de què gaudia el Cercle Artístic de Sant Lluc per les seves orígens confessionals va permetre desenvolupar-hi ambiciosos projectes, entre ells la proposta del Teatre Experimental Català.\nNo hi havia lloc més oportú que l’entitat que ha aixoplugat aquesta aventura teatral per presentar el llibre que en recorre la història des de la perspectiva del que en va ser l’impulsor i sovint director i actor, Vicenç Olivares. Tan determinant va ser la seva petjada que -explica el mateix Olivares – el TEC va cessar d’existir quan ell no s’hi va poder dedicar més.\nA partir de l’arxiu personal d’Olivares i d’extenses xerrades l’escriptor Sebastià Bennasar va resumir en 159 pàgines l’activitat de l’agrupació. El mallorquí confessa que inicialment el va convèncer a embarcar-se en el projecte la recuperació per part del TEC de la vessant teatral de Manuel de Pedrolo, un dels seus autors de capçalera. Endinsant-se gradualment en les vicissituds de l’agrupació, Bennassar en va poder traçar una primera aproximació i omplir així un greuge envers una tasca injustament poc coneguda esperant ser d’estímul per a futures investigacions doctorals. Mentrestant, el volum que es presenta ja compta amb una nodrida informació sobre el recorregut del TEC, nombrosos testimonis directes i les fitxes tècniques de les 29 obres estrenades amb fragments de les respectives crítiques. Autors com Harold Pinter, Anton Txékhov, Samuel Beckett i els catalans Joan Brossa, Baltasar Porcel i Manuel de Pedrolo donen fe de l’aposta del TEC en una conjuntura complexa on, explica Olivares, “fer les representacions de teatre en català ja era de per si un acte de militància antifranquista”.\nPresentació de ‘El TEC. Teatre Experimental Català’ amb Vicenç Olivares, Josep Parera -president de Sant Lluc- i Sebastià Bennasar | Foto: Ramon Codina\nLa semi-clandestinitat de les actuacions delata la constant amenaça a què s’enfrontaven: sovint les obres eren d’un sol acte, se’n feia només una sessió i en alguna ocasió en espais privats: la del TEC fou l’obstinada acció de de resistència d’un grup d’amateurs amb ambició i compromís professionals. Nascut de la confluència entre l’experiència del TEU (Teatro Universitario) i les improvisacions del Teatre Viu de Ricard Salvat i Miquel Porter, el TEC sorgia tot just quan Salvat s’estava capficant en la creació de l’EADAG (Escola d’Art Dràmatic Adrià Gual), i Porter en el cinema. Enllaçava, doncs, amb la tasca de l’ADB forçosament interrompuda arran la representació de l’Òpera de tres rals de Bertolt Brecht al Palau de la Música que va provocar el tancament del grup per part del govern franquista.\nNo tothom, però hi veia una natural continuació i, subratlla Olivares, “se’ns va fer el buit perquè vam cobrir un forat que no agradava que es cobrís”. Tampoc en altres aspectes seguia l’herència de l’ADB, on s’havia aglutinat la flor i la nata de la burgesia barcelonina. “Era molt fàcil ser valents quan saps que no et passa res i quan tens tota mena de facilitats, com per exemple poder fer la primera representació al Liceu”, explica punyent Olivares, deixant clar que el TEC tenia ben altre estament social i recursos. De l’ADB, però, va mantenir la consciència d’una missió que anava més enllà del teatre i un cert grua d’experimentalisme: el Teatre Experimental Català va saber-se mantenir fidel al nom amb què s’havia batejat i la seva tria d’autors contemporanis va sacsejar el sistema teatral, ara amb el despullament radical de Beckett, ara amb l’esclat de l’absurditat de l’existència humana de Pedrolo, ara amb les recerques lingüístiques de Brossa. L’autoexigència i el compromís van permetre a uns actors amateurs que compaginaven els assajos amb la seva feina habitual de posar en escena obres d’envergadura sense una escola d’interpretació local en què basar-se i havent, alhora, de trampejar la censura. Entre les vivències compartides per Olivares i els nombrosos actors o col·laboradors que omplien la sala social de Sant Lluc durant la presentació, es va recordar la gosadia d’ignorar les amenaces de repercussions per la posada en escena de Darrera versió per ara de Pedrolo a Toulouse o encara que Els Justos de Camus s’havia representat amb l’escamot d’amagar-la dins un cicle de conferències.\nTant Olivares com Bennasar van voler ressaltar el caràcter veritablement vocacional i l’esforç col·lectiu que van fer possible la tasca del TEC, un espai fonamental entre el teatre de resistència dels anys cinquanta i la professionalització dels setanta, una fissura de l’etapa franquista que la publicació contribueix a posar en valor. L’acte es va concloure amb la posada en escena d’un fragment d’una peça icònica de l’agrupació, Tot esperant Godot, de Samuel Beckett, que podeu veure en aquest enllaç.\nCercle Artístic de Sant Lluc Sebastià Bennasar Teatre Experimental Català TEC Vicenç Olivares\nalbert el 5 juliol 2017 a les 13:25 ha dit:


La llufa: Quim Torra - El triangle\nRacionalista com sóc, mai no he cregut gens en l’astrologia. Per tant, tampoc no he cregut mai en els horòscops i ni en cap dels seus derivats. Conec gent de tota mena que només coincideix astrològicament, que no té cap altra mena de coincidència o semblança. Tot i amb això això, he de reconèixer que un article de Llàtzer Moix publicat el passat 29 de desembre a La Vanguardia m’ha ajudat força a entendre la personalitat, per a mi tan complicada i estranya, de qui a hores d’ara, i des del 17 de maig de 2018, encara és el president de la Generalitat: Quim Torra.\nAl seu article, El llarg adéu de Torra, Llàtzer Moix ens invitava “a recapitular i valorar el llegat de l’encara president de la Generalitat”. Ho feia amb aquell estil tan seu, elegant, sempre un pèl distant i amb la seva ironia intel.ligent, fina i subtil, d’un cert humor britànic. Com qui no hi dóna a penes importància, després de recordar-nos alguns dels fets més rellevants protagonitzats per Quim Torra durant el seu mandat -breu i tanmateix massa llarg-, Llàtzer Moix acabava d’aquesta manera el seu article: “Aprofito aquesta nota per felicitar l’encara president de la Generalitat, no per la seva feina deficient sinó perquè ahir va fer 56 anys. En efecte, va néixer un 28 de desembre (el del 1962), dia dels Sants Innocents. I de les innocentades. Aquí ho deixo”. Tot i l’error cronològic -nascut el 1962, Quim Torra té ara 57 anys, no 56-, la coincidència de la data del seu naixement amb el dia dels Sants Innocents, i per tant també de les innocentades, m’aclareix molts dubtes sobre la personalitat inefable de qui encara és -espero i desitjo que per molt poc temps més- el president de la Generalitat de Catalunya.\nA l’espera que esdevingui definitiva i ferma la sentència del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) que lnhabilita Quim Torra per a l’exercici de qualsevol càrrec públic, se’m fa del tot impossible trobar algun element positiu, per petit que sigui, en els interminables vint mesos que el patim d’exercici vicari de la Presidència de la Generalitat. Més enllà de les seves tan reiterades excentricitats folklòriques i la seva ardorosa promoció del consum de la ratafia, el llegat polític que ens deixarà Quim Torra és simplement catastròfic. Incapaç per a la gestió dels afers públics -en són una prova concloent el deteriorament dels serveis públics més bàsics, com la salut, l’educació i totes les prestacions socials-, Quim Torra ha malbaratat tot el seu mandat, i ho ha fet perquè ha tingut tothora present que només en tenia un de vicari, lligat de peus i mans a les ordres rebudes del fugit Carles Puigdemont des del seu privilegiat refugi belga de Waterloo.\nQuim Torra s’ha limitat a obeir, a rebre ordres i a complir-les com activista que és. Un activista convençut i ardorós, que només és capaç d’actuar com a tal i d’animar, incitar i entusiasmar els sectors activistes més radicals del moviment separatista -des dels Comitès de Defensa de la República (CDR) a la gent del Tsunami Democràtic, els Lliris de Foc o els Equips de Resistència Tàctica (ERT)-, instant-los amb el seu ja cèlebre “Apreteu, apreteu!”.\nAmb aquest balanç tan galdós i penós, potser sí que Quim Torra sigui realment una conseqüència de la seva data de naixement, i per tant una Innocentada. O una llufa, la més famosa i popular de les innocentades, quan encara se’n feien. Els diccionaris ens il.lustren força al respecte, en definir així el mot “llufa”: “ventositat produïda sense estrèpit” o “ventositat expel.lida sense remor”, però també fa referència a “tros de paper, drap, etc., penjat per facècia darrera el vestit d’algú, que el duu sense advertir-ho”, o “tros de paper o de drap, generalment en forma de ninot, que hom penja a l’esquena d’algú, per burla, el dia dels Innocents”.\nAls diccionaris trobem també allò que defineix perfectament Quim Torra i el seu pas per la Presidència de la Generalitat: “Penjar (o posar) la llufa (a algú)” és “fer-li’n alguna abusant de la seva confiança, de la seva candidesa”, o “cometre amb algú un acte irritant”. Encara és més precisa aquesta definició: “Fer llufa” és “fer fallida”.\nPrevBarcelona prohíbe a partir de hoy la entrada de 50.000 vehículos\nQuina “guerra civil” ha provocat Toni Soler a Twitter?


Leiva: passió i rock amb segell personal – Captures\nPublicat el 26 Mai, 2019 16 Juny, 2019 per Captures\n“¡Hazlo! Cómo si no supieras que se acaba, como si fueras a morir mañana…”. Així ho diu Leiva en un dels temes del seu darrer disc Nuclear i el públic que el va anar a gaudir al Sant Jordi Club s’ho va prendre al peu de la lletra.\nEls seguidors del cantautor madrileny tenien moltes ganes de viure el directe del músic i la seva banda. Tres anys després del seu últim concert a la ciutat Condal, el públic es va entregar a cada nota, tema, lletra i crit personal que va fer esclatar d’energia la sala durant les dues hores de concert.\nLa prèvia va anar a càrrec de Mi Capitán, formació que va escalfar l’ambient amb la seva experiència a dalt de l’escenari i el seu bon rotllo natural. Després d’aquest primer tast musical, el públic no podia esperar més, tenia ganes de cantar les cançons del nou àlbum leivià a ple pulmó.\nTancament de llums del recinte i expectació màxima, ganes i força les que tenia el públic i també Leiva, que va sortir des de bon començament amb l’artilleria més pesada. Ell i la seva banda van transmetre al públic la seva passió per la música des del primer compàs. Amb un show molt ben pensat, jugant amb les llums i les pantalles, va aconseguir que tothom quedés immers en el seu rock tan personal. Amb un fil conductor clar, amb imatges i una estètica elaborada a partir del seu segell personal i el seu darrer disc, va passejar per gairebé totes les cançons de Nuclear. Explosió contundent amb temes com Lobos, Como si fueras a morir mañana o No te preocupes por mí, aquesta última la carta de presentació de l’últim treball.\nNo tot va ser força i crits passionals, també van haver-hi moments íntims amb temes com En el espacio o un repàs als seu disc anterior Monstruos. Va haver-hi el moment Goya, amb la interpretació de La llamada i la delícia popular, i d’una servidora en particular, en poder gaudir en directe d’un tema que, segons ell mateix, no podrà deixar de cantar i tocar mai ja que és el seu jo convertit en música: Electricidad.\nDe tots els moments viscuts, destaca la presentació d’una de les seves cançons més mítiques, a la qual es va referir com un tema amb el qual s’havia “barallat” durant molts anys, però amb el que ara havia aconseguit “reconciliar-se”. Sens dubte, un dels records d’aquella nit va per Estrella polar, que va fer als seguidor més fidels embogir amb les primeres notes.\nI com a tancament, un altre clàssic de Leiva, això sí, de quan formava part de Pereza. I és que acabar el concert de Barcelona amb Lady Madrid va ser el final perfecte.\nEl públic català ja espera en candeletes la propera, perquè sembla que fer dos sold out al Sant Jordi Club no va ser suficient. En volem molt més.\nPosted in MúsicaEtiquetat Barcelona, concert, cultura, Leiva, Música, music, Sant Jordi Club


Respirar l’aire pur, per tenir més vitalitat i energía.\nEstirar, enfortir i cuidar el cos, el vehicle amb el que venim a aquest món, per sentir-nos segurs, amb fortalesa interna, amb força de voluntat i seguretat davant la vida.\nCompartir la riquesa personal de cadascú (la Shangha, la comunitat).\nAssaborir el menjar sà i nutritiu\nFormar part d’una Shangha, una comunitat de persones que busquen i escullen el camí que els dicta el cor, que s’enriqueixen mútuament, que es respecten i s’ajuden en el camí de vida.\nTambé a l’Ashram Camp, l’any 1981, va nèixer l’Ajna, filla de Swamini Danda i de Niranjan (a la fotografia inicial, la parella començant per la part superior esquerra). Ella ha viscut el yoga des del ventre de la seva mare, va viure a l’Ashram Camp fins als 8 anys.\nDes de l’any 2012 l’Ajna ha estat colaborant com a mestre de Hatha Yoga a les formacions de professors de yoga, de Yoga Ashram, Yoga International Institute i Aura Ioga de Manresa.\nInici: 16 i 17 d’octubre\n8 i 9 de gener\nAllotjament i pensió completa 50 €\nArribada matí a les 9:15 i sortida tarda a les 17h.\nA concretar data Formació de Kirtan- Bhakti ioga amb el RAVI\nRetir final curs: 27, 28, 29, 30 i 31 de juliol


Memòria de Sants: d’agost 2011\nAvui un video sobre la història més recent i combativa de Sants. Video realitzat per l'Assemblea de Barri de Sants.\nPublicat per Agus Giralt a 13:40 Cap comentari:\nResposta a l'enigma número 8:\nCom ha dit molt bé el Dídac l'obra en qüestió és: Els Zin-Calós una obra de Juli Vallmitjana i Colomines, un dels dramaturgs del conegut teatre modernista català. Està inspirada en el barri d'Hostafrancs i més concretament en la comunitat gitana.\nEnigma número 9:\nL'any 1694 el noble Josep de Novell i Nadal establí a un pagès de Sants, Jacint Comas, una peça de terreny a Sants. Una peça de terreny que ja tenia el nom del carrer actual que circula per aquest espai. Dins d'aquesta peça, en un dels extrems hi havia un petit edifici, que tot i que modificat i reformat, (i actualment amagat) encara es conserva.\nPregunta: Quin és el carrer que comento? Quin és l'edifici que actualment no es pot visitar?\nDoncs us deixo amb aquest darrer enigma d'estiu, aquest cop he intentat que sigui complicat per tal que us ocupi temps.\nMarxo uns dies de vacances, però he deixat uns quants articles per tal que es vagin actualitzant automàticament. A la tornada us contesto a l'enigma i contacto amb els guanyadors dels premis.\nBon estiu a tothom i fins a festes de Sants.\nPublicat per Agus Giralt a 16:11 2 comentaris:\nResposta a l'enigma número 7: El còmic, com molts segur que ja sabieu, és Superlópez (Super Llopis en la versió catalana), una paròdia de Superman creada pel dibuixant Juan López Fernández, més conegut amb el nom de Jan. Les vinyetes que us vaig ensenyar són de l'aventura "Un Camello Subió Al Tranvía En Grenoble Y El Tranvía Le Está Mordiendo La Pierna", publicat l'any 1991. El guanyador d'aquest enigma ha sigut el Dídac, que fins i tot ens ha trobat el ISBN. Felicitats Dídac i gràcies a tots per participar!\nEnigma número 8: Abans de llegir la pregunta cal llegir aquest text.\nVeïna primera: Feu-li tres creus al pit!\nVeïna segona: Fulles de llorer beneïdes!\nVeïna primera: Aneu-les a buscar!\nVeïna tercera: Porteu aigua beneita!\nDadatta (torna amb un Crist): Poseu-li el Crist al damunt.\nFalaga: No cal que li feu res, perquè no li passarà fins que hagi purgat el mal. (A la Dadatta). A tu que la cara se t'arruga de tanta maldat; que et cauran les dents de tanta mentida; que talment sembla que t'hagis alimentat de bèsties verinoses (Amb tanta força com pot) Mala serpota!\nAquest fragment que heu llegit està relacionat amb un els nostres barris, però sabeu amb quin i quina és aquesta relació? Sabeu de quina obra forma part això que heu llegit? I el nom de l'autor d'aquesta obra?\nPublicat per Agus Giralt a 15:00 2 comentaris:\nResposta a l'enigma número 6: L'artista urugauià que va pintar un paisatge del nostre barri va ser Rafael Barradas. Fill de pares catalans, Barradas va recrear molts paisatges urbans d'Hospitalet de Llobregat, però també una escena de Sants. Un quadre que casualment va ser escollit al seu país d'origen com a imatge per un segell. El quadre s'anomena "Paisaje de Sants".\nFelicitats al Pep Gardeñes que ho ha encertat i gràcies per participar a tots.\nEnigma número 7:\nI de la pintura avui saltem al món del còmic. En aquestes vinyetes (i en les que segueixen) podem veure part d'una aventura que te com a escenari l'estació de Sants de fa uns quants anys, molt abans de l'arribava de l'AVE i de totes les reformes que va comportar.\nEnigma: Per resoldre aquest enigma heu de dir el nom del còmic, l'autor, el títol en que apareixen aquestes vinyetes de l'Estació de Sants i l'any de publicació.\nImagino que dos de les respostes ja les coneixereu oi?\nPublicat per Agus Giralt a 5:00 7 comentaris:\nAquest estiu he preparat alguns nous enigmes per resoldre sobre la història del nostre barri. Aquest any, gràcies a la col·laboració de dos entitats de Sants, el Cros Popular de Sants i l'Esplai Xiroia, també hi haurà un petit premi per la primera persona que contesti correctament la pregunta.\nComenço aquest enigma número 6 amb un quadre que va ser pintat al nostre barri. El seu autor és un pintor uruguaià\nPista: Aquesta imatge d'un Sants encara majoritariament de cases baixes, però on ja sobresurt una escala de diverses plantes ha sigut segell del país on va neixer l'autor de la pintura.\nPregunta: Sabrieu dir el nom de l'autor i el títol de l'obra?\nEl guanyador serà la primera persona que encerti el resultat i que l'escrigui com a post d'aquest bloc. Si podeu escriure un correu de contacte podrem trobar la manera de fer-vos arribar el petit premi.\nEl resultat el donaré al següent post.\nPublicat per Agus Giralt a 14:31 5 comentaris:


Motius per crear una llista de subscripció al teu eCommerce\nMotius legals: evita rebre multes\nRetenir visites ocasionals i convertir-les en seguidors habituals\nComunicar-te amb els interessats en el teu negoci\nMantenir relació i generar confiança\nAgrupar els contactes per interessos\nVendre els teus productes\nCom construir la teva llista de subscriptors\nConfecciona els formularis de subscripció\nConnecta els formularis a la teva plataforma d’email marketing\nConvida els teus contactes\nPromociona el teu lead magnet\nEt demanes perquè has de tenir una llista de subscripció per a la teva botiga online? Descobreix els motius per començar-la ara mateix i com construir-la.\nUna llista de subscripció és una de les eines més poderoses que pots tenir a la teva disposició en un negoci digital. Quan tens un blog aquesta necessitat no es qüestiona. Disposar d’una newsletter per enviar periòdicament als teus subscriptors les novetats que publiques és una obvietat.\nEn canvi amb una botiga online sembla que sigui diferent. Possiblement perquè hi ha botigues online sense blog. I algunes persones vinculen la llista de subscripció amb tenir un blog. Error.\nTenir un blog o no vinculat al teu ecommerce seria un tema per a un article sencer. Però independentment de si en tens o no, una llista de subscriptors només té avantatges. Que la teva botiga online prescindeixi de construir-la t’aboca a perdre oportunitats, i a arriscar la viabilitat del negoci.\nPotser penses que com que tens clients amb compte d’usuari a la teva botiga i disposes del seu email ja tens una llista de subscripció. I si els vols enviar qualsevol tipus de comunicació comercial ho fas i punt.\nT’equivoques greument. I t’exposes a una multa que pot ser molt important per no respectar la finalitat amb la que aquella persona va facilitar les seves dades, que era la d’accedir a la botiga amb un compte d’usuari propi. No que li enviïs correus que no ha demanat en cap moment.\nSi una persona crea un compte i introdueix el seu correu electrònic, no t’està donant permís perquè després li enviïs mails periòdicament amb altres finalitats.\nÉs una obligació legal respectar la finalitat per la que tens l’email d’una persona. Per aquest motiu tants blogs, botigues online i negocis digitals diversos que fan bé les coses inclouen un formulari específic o almenys una casella de subscriure’s a la llista de correu, amb acceptació de la política de privadesa com a requisit.\nI és que per enviar correus comercials, necessites primer tenir constància del consentiment del destinatari per rebre aquests mails .\nPer tenir aquest consentiment i respectar la normativa de protecció de dades personals, has d’informar expressament a la persona que et presta el seu correu que el motiu és fer-se subscriptor i rebre correus de manera periòdica amb la finalitat que vulguis utilitzar: novetats, ofertes i promocions, etc. A més, l’has d’informar dels seus drets i que accepti la teva política de privadesa.\nFixa’t com ho tenc jo a la meva pàgina de subscripció, o al formulari al final d’aquest article.\nImagina’t el següent cas ben freqüent:\nUna persona arriba a la teva web a través d’un anunci que has posat, per algun contingut compartit a les xarxes socials o per una cerca a Google. Entra a la botiga, mira el que hi ha i potser no el convencen els productes que tens en aquell moment. O el que li agradaria resulta que està esgotat.\nPensarà que aquell lloc no li interessa i se’n va per no tornar més.\nUna altra situació que es repeteix habitualment:\nUna persona troba interessant el que veu, però no arriba a desar la teva botiga a les seves adreces d’interès. Després ja no recorda com trobar-te. Potser no recordarà ni que existeixes.\nUn altre possible client perdut.\nEn canvi imagina’t aquests visitants arribant a la teva web, i que es troben un contingut gratis relacionat amb els teus productes o una promoció a canvi de deixar el seu email en un formulari de subscripció. Aquestes persones s’apunten a la teva llista de subscripció.\nA partir del moment que confirmen la seva subscripció, els podràs fer tornar a la botiga en un moment posterior amb un correu electrònic. Si més endavant acaben comprant algun producte, hauràs convertit una visita ocasional que s’havia de perdre en un client que a més potser repeteix la compra més d’una vegada.\nDisposar d’una llista de correu de subscriptors per al teu eCommerce et permetrà contactar amb ells de manera regular o cada vegada que vulguis avisar de l’existència de novetats a la botiga o el teu blog:\nNous articles i productes\nReposició d’estoc de productes esgotats\nOfertes i promocions amb cupons de descompte\nInformar de funcionalitats i avantatges de la teva botiga: plans de subscripció de pagament, llista de desitjos, programa d’afiliats…\nPenses renunciar a la capacitat de posar-te en contacte directament amb els clients? Deixar la promoció dels teus productes, ofertes i estratègies comercials només a la publicitat de pagament o a la presència a xarxes socials és dependre de mitjans de tercers que no controles.\nDe sobte un dia les xarxes socials deixen d’ensenyar les actualitzacions a la majoria dels teus seguidors. Llavors ja perds una gran oportunitat d’arribar a gent que no tindrà accés al teu missatge. O la publicitat puja de preu en determinades èpoques i dates. En aquests moments et sortirà molt car competir amb els gegants de les vendes online i amb milers de negocis com el teu.\nNo és millor començar a treballar la teva llista de subscriptors des del primer dia? Amb una llista de subscriptors tu tens el poder de contactar amb la teva audiència.\nQuan tens lectors habituals dels teus correus electrònics es crea una relació entre tu i els subscriptors. Encara que la comunicació sigui només en una direcció, formes part del seu mon, de la seva rutina quan envies el teu butlletí.\nÉs important compartir experiències personals i/o professionals amb la teva llista, no només continguts comercials. El to i el llenguatge dependrà de quin és el teu tipus de persona a qui et dirigeixes. També de si dónes un toc més personal o corporatiu als teus butlletins.\nSi a més els subscriptors responen els teus correus, t’envien les seves impressions, la relació encara s’enforteix molt més. La comunicació es fa bidireccional. No passarà sempre ni amb tots els teus contactes, però sí amb un percentatge significatiu.\nL’efecte de la relació amb els subscriptors és que guanyes confiança. Sense confiança les vendes seran molt més difícils o directament impossibles.\nSi un subscriptor ha de comprar productes com els que vens tu, a qui triarà per adquirir-los? Els comprarà de la teva botiga abans que en un altre lloc perquè sap qui hi ha darrera, perquè li has transmès confiança. I si hi ha cap inconvenient, sap a qui dirigir-se i com.\nSi tens una llista de subscriptors, podràs agrupar els contactes segons els seus interessos. Aquesta segmentació et donarà grans resultats, sobretot quan la llista sigui més nombrosa.\nCom és lògic, si vens diferents categories de productes, no a tots els teus subscriptors li interessen totes. Enviar els correus adequats a les persones correctes és tan important com efectiu.\nA més, segmentar els contactes segons les seves preferències evitarà baixes a la teva llista. Si envies a algú tota una seqüència de correus d’una campanya que no li interessa, es podria cansar i fer que es doni de baixa de la llista.\nL’objectiu final de tenir una llista de subscriptors pel teu eCommerce són les vendes.\nConverteixes visitants ocasionals en subscriptors. Comences a enviar comunicacions als subscriptors perquè et coneguin a tu o la filosofia de la teva empresa, i informació sobre les funcionalitats de la teva botiga. Estableixes una relació amb els subscriptors, comparteixes experiències, i guanyes la confiança que en la fredor d’internet costa tant d’aconseguir.\nA partir de llavors els correus periòdics sobre els teus productes tenen moltes més possibilitats d’acabar en una compra. Compara els resultats d’un email enviat a una llista de subscriptors que et coneix i a qui li interessen els teus productes, amb un anunci o una publicació que arriba a gent que no coneix res de tu ni la teva botiga.\nJa has vist quins avantatges té crear una llista de subscriptors per a botigues online i com utilitzar-la. És el moment de començar a construir-la ara mateix.\nUn lead magnet és un ganxo de tota la vida. Crea un recurs gratuït, un regal per incentivar que els visitants de la teva botiga es vulguin subscriure.\nSi tens blog pot ser per exemple un ebook o un tutorial en vídeo. En tot cas, ha de ser un contingut directament relacionat amb els productes que vens a la teva botiga. Si vens productes d’alimentació funcionarà que regalis una col·lecció de receptes de cuina amb els productes de la teva botiga.\nEn canvi, si no tens blog pots oferir directament un descompte pels productes de la teva botiga. Una persona interessada de veritat en el que ofereixes no dubtarà en subscriure’s per obtenir aquesta rebaixa en la seva compra.\nHi ha multitud d’extensions que permeten crear formularis de subscripció. La majoria d’opcions gratis són formularis tancats sense gaires possibilitats de personalització.\nA més, molts d’ells no permeten recollir el consentiment del visitant per acceptar la política de privadesa. Per tant, no són gens recomanables.\nEls que sí que et puc recomanar són els següents:\nNecessites la versió Premium del millor maquetador actual per a WordPress. No només tindràs un constructor de Woocommerce per crear dissenys i plantilles per a la teva botiga online, sinó que a més tens l’opció de crear formularis diversos.\nAmb Elementor Pro podràs confeccionar formularis de subscripció estàtics en una pàgina o que apareguin com a PopUp. I que es visualitzin segons les condicions que estableixis.\nConvert Pro és una extensió de pagament per crear específicament formularis de subscripció molt avançada. Segurament la millor alternativa actual del mercat amb aquesta funcionalitat.\nQuan facis el teu formulari, demana el mínim de dades necessàries. Un nom i el correu electrònic és més que suficient. Si sol·licites més informació com cognoms, dates d’aniversari, telèfon o adreça tindràs menys subscriptors.\nHas de tenir una plataforma d’email marketing per gestionar els teus subscriptors, les teves campanyes i enviar els teus butlletins.\nPots obrir compte en qualsevol de les que hi ha. Però la meva recomanació és ActiveCampaign.\nAquesta plataforma és la que més possibilitats ofereix de segmentació, flexibilitat d’ús i creació de seqüències de mails i automatitzacions. S’integra perfectament amb Woocommerce, amb els formularis d’Elementor Pro i de Convert Pro.\nFins ara havia recomanat MailChimp per esser gratis fins a 2000 subscriptors, però la meva prioritat ha canviat. Per suposat segueix essent una molt bona eina. Però des del mes de maig de 2019 la versió gratis ja no permet crear seqüències de més d’un correu electrònic en comptes de nova creació. Per tant si no pagues ha quedat totalment inutilitzada com a servei d’email marketing.\nJo mateix som usuari de MailChimp per a la meva llista de subscriptors d’aquest blog, i encara puc tenir seqüències de diversos mails, però si les limitacions segueixen augmentant i m’he de passar a un compte de pagament, no dubtaré en fer el canvi a ActiveCampaign. De fet, potser ho acabaré fent igual.\nPer preu i prestacions d’email marketing, ActiveCampaign supera MailChimp. A més, MailChimp està evolucionant cap a un servei on es volen oferir massa coses diferents pel meu gust. En canvi ActiveCampaign es manté com un servei especialitzat per ser el millor en el seu camp: l’email marketing. I ho aconsegueix.\nSi vols provar ActiveCampaign, pots obrir un compte gratis de prova durant 14 dies. Una volta passat aquest termini, l’accés es cancel·la si no subscrius un pla de pagament. Amb el més econòmic n’hi ha de sobres per començar i segurament per molt de temps: 9$ mensuals amb un pagament anual.\nSi ja tens una llista de contactes, no els incloguis directament a la teva plataforma d’email marketing. Ja saps que no és correcte ni legal.\nConvida’ls a subscriure’s a través dels formularis que hagis creat on puguin clicar la casella de consentiment i acceptació de la teva política de privadesa. O en tot cas, assegura’t de tenir constància d’alguna manera del seu consentiment i d’haver-los informat dels seus drets sobre protecció de dades personals.\nI finalment, publicita el ganxo que hagis creat per tots els mitjans que puguis. A la teva botiga, en xarxes socials, en anuncis de publicitat…\nSi tens blog el pots incloure dins el contingut d’entrades que estiguin relacionades amb el mateix lead magnet. També al principi o final de cada article de manera permanent.\nA la teva botiga, el pots incloure a la pàgina d’inici, en les pàgines de categories i de productes concrets, en una pàgina específica de subscripció, a la pàgina sobre l’empresa o sobre tu.\nJa saps com és d’important començar a crear la teva pròpia llista de subscriptors des d’ara mateix.\nSi creus que és massa feina, que fer anuncis de la teva botiga o de productes és suficient, o encara penses que les xarxes socials són més barates i eficients que una llista de subscriptors, el que aconseguiràs és:\nPerdre oportunitats de venda\nDeixar escapar visites i que no tornin més\nExposar-te a rebre una multa si envies correus comercials sense complir els requisits legals\nSi per contra, saps que és la millor manera de tenir tu el control dels missatges que envies i a qui, de conèixer les preferències de les persones interessades en el que ofereixes, i de mantenir una relació de confiança amb possibles clients, posa-t’hi ara mateix.\nCrea el teu cupó de regal o un contingut irresistible relacionat amb els teus productes, confecciona els formularis de subscripció, connecta’ls a ActiveCampaign o la plataforma d’email marketing que triïs i comença a recopilar tots els subscriptors que puguis.\nSi necessites ajuda amb cap d’aquestes passes, demana-m’ho. Potser et puc donar un cop de mà.\nEtiquetes ActiveCampaign, Convert Pro, Elementor, Email Marketing, MailChimp Navegació per les entrades


El grup vallenc de música d'arrel popular Fenya Rai presenta el primer disc al Portal 22 | EL PORTAL NOU\nHome Música El grup vallenc de música d'arrel popular Fenya Rai presenta el primer disc al Portal 22\nEl grup vallenc de música d'arrel popular Fenya Rai presenta el primer disc al Portal 22\nPortalNou Valls dimecres, de juny 27, 2018 Música\nEl grup de música d'arrel popular Fenya Rai! treu al mercat el seu primer treball discogràfic. Es tracta d’un disc amb 8 cançons populars catalanes, actualitzades i versionades en diferents estils, a més d'una pista extra o bonus track. Aquest treball veu la llum després de dos mesos de treball intens de producció i gravació a l’estudi Echostudio.cat, sota la coordinació de Jaume Martínez, qui al mateix temps és acordionista del grup.\nLa presentació oficial d’aquest treball discogràfic serà el aquest dijous, 28 de juny, a partir de dos quarts de 8 del vespre, al restaurant Portal 22 de Valls. El mateix dia es podrà adquirir el CD en format físic, així com també estarà disponible en les diferents plataformes musicals digitals.\nJuntament amb l’acordió de Jaume Martínez, completen la formació Jordi Jubany a la guitarra, David Tudela al baix, i Roger Montalà a la percussió. Els quatre instruments estan complimentats per les quatre veus dels seus membres. De forma especial, diferents músics del territori han col·laborat en l’enregistrament d’algunes de les cançons. És el cas de l’acordionista Guillem Anguera, Guillem Arnau 'Guillemao' a la percussió, Francesc Sans amb la gralla i el sac de gemecs, o Cristina Boixadera amb el flabiol i tamborí entre altres.\nFormat el juny de 2015, Fenya Rai és una formació de música d’arrel amb un repertori a partir de la revisió de cançons que formen part de la nostra cultura popular. La majoria d’aquestes cançons estan tretes del cançoner de Joan Amades i d’altres senzillament de sentir-les cantar i tocar en d’altres llocs. No es tracta doncs d’un repertori de creació pròpia però sí que és una proposta per a re-visitar els temes de sempre passats pel sedàs rítmic i harmònic d’una àmplia varietat d’estils, des de la rumba o l’ska, passant per la cúmbia o el reggae, en un intent de retornar a l’actualitat unes cançons, potser oblidades, que formen part de la nostra cultura i de la nostra terra. Fenya rai, vol ser un grup irreverent, canalla i fresc, un grup per passar una bona estona i que entronca amb el vallfogonisme i l’humor irònic que sempre ha distingit el poble català.\nDesprés de la presentació, el grup encararà una sèrie de concerts d’estiu visitant les poblacions de Mont-roig del Camp, Alcover, Valls i Rocafort de Vallbona, així com diferents esdeveniments privats. Es pot seguir l’actualitat de la formació a les xarxes socials Facebook i Instagram, així com a la pàgina web fenyarai.cat.


Quedat Girona - Trekking aquàtic per tota la família a la Garrotxa\nDescobriu el trekking aquàtic a Sadernes al cor de la Garrotxa!!\nEl trekking aquàtic de Sadernes no us deixarà indiferents. Farem salts de diferents alçades, tobogans, nedarem i caminarem per progressar pel riu i passarem per gorgs i salts d'aigua únics.\nVeniu amb nosaltres i gaudiu de la màgia de Sadernes, tornareu amb les piles carregades!\nÉs una activitat completa que té una durada entre 2 a 3 hores i es ideal, pels que volen practicar esport aquàtic a la muntanya descobrint el seu fantàstic entorn, la seva naturalesa i els seus paisatges bucòlics.\nActivitat disponible a partir dels 5 anys. A l'hora de fer l'activitat us recomanem portar un banyador, sabatilles d'esport, tovallola i roba de recanvi.\nL'oferta és vàlida des de l'1 de maig del 2022 al 30 de setembre del 2022.


L’ESPAI PUBLICITARI ‘I AIN’T GOT NO, I GOT LIFE’ DE NINA SIMONE - ALTRES\nL’espai publicitari ‘I Ain’t Got No, I Got Life’ de Nina Simone\nSi com jo, encara preferiu la televisió per sobre dels serveis de transmissió, sens dubte heu escoltat el recent anunci de One-a-day One Body multi-vitamínic . L’anunci sembla una tarifa de cable estàndard: un muntatge musical enèrgic de gent feliç i sana. El seu secret aparent? Un al dia i el seu valor 100% diari de nutrients essencials. ( Mireu-lo aquí. ) Però la promoció de 15 segons augmenta l’interès dels espectadors mitjançant l’ús de la veu diferent de Nina Simone, que té una claredat tan rica. La cançó, una versió editada de 'Ain’t Got No, I Got Life' de Simone, sembla encapsular perfectament el món del dia al dia, les seves lletres enumeren parts del cos contra una melodia enganxosa i agradable. Però, fidel a l’esperit pioner de Simone, la història darrere de “Ain’t Got No, I Got Life” té una història molt més complexa.\nNina Simone era una Cantautor afroamericà, compositor i activista pels drets civils. Nascuda com a Eunice Kathleen Waymon, va créixer pobra a Carolina del Nord amb els somnis convertits en pianista de concerts i finalment va deixar la seva ciutat natal per començar a l’estimada Juilliard School of Music. Mentre vivia a Nova York, Simone guanyava diners tocant 'piano de còctel' a les discoteques d'Atlantic City. Quan a Simone li van dir que havia de cantar amb el seu propi acompanyament, la seva carrera com a vocalista de jazz va néixer. Va crear el nom artístic, Nina Simone.\ntots els membres del repartiment familiar\nEl 1958, Nina Simone va gravar 'I Loves You, Porgy' de George Gershwin al que va seguir el seu àlbum de debut, Nena blava . Va ser un èxit crític, tot i que Simone, després de signar els seus drets, va perdre més d’un milió de dòlars en drets d’autor. A principis dels anys 60, Simone es va convertir en una intèrpret popular a Greenwich Village. El 1964, Simone va llançar 'No em deixis entendre malament' (cobert amb tanta fama per The Animals) i 'Mississippi Goddam'. Aquesta última era ella resposta furibunda tant l'assassinat de Medgar Evers el 1963 com el mortal bombardeig de l'església de Birmingham de 1963. Això va suposar la primera vegada que Simone es va dirigir públicament al racisme nord-americà, fins i tot va anomenar 'Mississippi Goddamn' la seva 'primera cançó dels drets civils'. Però estava lluny de l’última. Les apassionades crides al canvi van començar a definir les actuacions de Simone.\nEl disc durador (i una mica més convencional) de Nina Simone Et poso un encanteri es va convertir en reconegut mundialment el 1965, incloent èxits com 'Et poso un encanteri' i 'Feeling Good'. Treballant amb RCA Victor dos anys més tard, Simone va cantar 'Backlash Blues', que va escriure el seu amic, el famós poeta Langston Hughes. El mateix any, va enregistrar 'I Wish I Knew How It Feel to Be Free Be' i, el 1968, ‘Nuff Said! : un àlbum en directe que en compila tres dies després de l'assassinat de Martin Luther King Jr. Però el 1970, Simone va deixar els Estats Units a Barbados queixant-se que la indústria mai no donaria suport a la seva controvertida música. Després d’aquesta decisió, el matrimoni de Simone amb el seu marit i gerent, Andrew Stroud, es va esfondrar. La dècada següent va estar marcada per problemes financers, lluites de salut mental i alcoholisme, mentre Simone va saltar entre Europa, Àfrica i els Estats Units.\nEl 1993, Nina Simone es va establir a prop del sud de França i va llançar el seu darrer àlbum, Una dona soltera . Va morir dormint el 21 d'abril del 2003, després d'anys de tenir càncer de mama. Les seves cendres es van escampar per diferents països africans. La sobreviu la seva filla, l'actriu i cantant Lisa Celeste Stroud.\n'No tinc cap, tinc vida'\nAl seu àlbum va aparèixer el senzill de 1968 de Nina Simone 'Ain’t Got No, I Got Life' ‘Nuff Said . En realitat és una combinació de dues cançons del musical de rock Hair: 'Ain't Got No' i 'I Got Life' (ambdues cançons tenen lletres de James Rado i Gerome Ragni amb música de Galt MacDermot.) Simone va empalmar aquestes dues cançons. junts, i els van reordenar en un 'totalment original ... nou himne negre', segons la musicòloga de Yale, Daphne Brooks. Igual que les cançons anteriors de Simone, 'Mississippi Goddam' i 'Four Women', 'Ain't Got No, I Got Life' es volia convertir en representant de la protesta racial. Però el seu abast era ampli. La primera meitat de la cançó - 'Ain’t Got No' - és un reconeixement directe i de privació de llibertat, un lament per no tenir possessions familiars o mundanes. Es característicament lamentable.\nqui és aquella noia d'at&t\n'No tinc casa, no tinc sabates\nNo tinc diners, no tinc classe\nNo tinc amics, no tinc escolarització\nNo tinc cap desgast, no tinc cap feina\nNo tinc diners ni lloc on allotjar-me\nNo tinc pare, no tinc mare\nNo tinc fills, no tinc germanes a sobre\nNo tinc terra, no tinc fe\nNo tinc cap toc, no tinc cap déu\nNo tinc vi, ni cigarrets\nNo tinc roba, ni país\nSense classe, sense escolarització\nNi amics, ni res\nNo tinc cap déu\nNo en tinc una més '\nDesprés d'una breu transició, 'Ain't Got No' es torna a contextualitzar immediatament amb l'alegria autoafirmació de 'I Got Life'. La fixació física de 'I Got Life' - Simone enumera el cos literal - va més enllà de cridar les construccions socials i materials del racisme, per ressaltar la resistència del cos negre. Però els versos poderosos de la segona meitat de 'No tinc cap, tinc vida' refuten el desplaçament definitiu previst pel primer.\n“Tinc els cabells al cap\nTinc el cervell, les orelles\nTinc els ulls, el nas\nPunto la boca, tinc el meu somriure\nEl preu és el model adequat a Playboy\nTinc la llengua, la barbeta\nTinc el coll, tinc els pits\nTinc el meu cor, tinc la meva ànima\nTinc l'esquena, tinc el meu sexe\nTinc els braços, les mans\nTinc els dits, les cames\nTinc els peus, els dits dels peus\nTinc el fetge, la sang\nTinc vida, tinc la meva vida ”\n'Ain't Got No, I Got Life' va arribar al número 2 al Regne Unit, al número 1 als Països Baixos i es va classificar al Billboard Hot 100 al número 94. Com a resultat, la popularitat de Simone entre els oients més joves va augmentar. Malgrat les intencions clarament radicals de Simone, els versos bombollosos 'I Got Life' s'han tornat una mica universals. Com podeu suposar, són les línies posteriors que apareixen al nou anunci d’un dia. I no és la primera vegada que el so de Nina Simone s’ha optat per vendre coses. El 2017, Ford va fer servir 'Desitjo saber com se sentia lliure' Comercial del Super Bowl . El moviment va rebre dures crítiques per situar aquest terrible himne dels drets civils en un ridícul context empresarial. (L'anunci mostrava persones atrapades al trànsit, establia lletres carregades com ara 'M'agradaria poder trencar totes les cadenes que em contenen'.\nMireu el documental Què va passar, senyoreta Simone? a Netflix per obtenir més informació sobre aquest músic històric i incomprès.\nClauer de defensa personal brutus legal\n'Què va passar, senyoreta Simone?'\nVEURE: Mireu l’actuació final de ‘El Nadal blau’ d’Elvis Presley enregistrada just abans de morir\nEl millor xampú per a cabells grisos del Regne Unit\ngent que es baralla per un sandvitx de pollastre popeyes\ndolor de tatuatge a la part posterior del coll


La dictadura de la imatge | Les aigües turbulentes\nPublicat el 27 de gener de 2016 per jordicc\nDefinitivament, aquesta és la societat de la imatge: si et veuen, ets; si parles, escrius, estudies, treballes, decideixes, fas o desfàs però no et veuen, no ets. Coincideixen en el temps diverses notícies que hi tenen a veure.\nPrimera, el grup de Podem et altera al Congrés espanyol ha protestat enèrgicament perquè se’ls han assignat uns escons “lletjos”, cap a dalt de l’hemicicle, el galliner, com si diguéssim. Els seients són igual de còmodes i estan equipats amb els artefactes electrònics corresponents, la vista del conjunt de l’hemicicle és tant o més interessant que els que seuen a la part baixa i el fet d’estar situats a les altures no els priva, òbviament, de cap dret que reglamentàriament tinguin assignat, però… quan les càmeres televisives captin imatges del saló de plens, els seguidors del de la cueta no seran prou visibles: potser gens, i si no et veuen, no existeixes, i si no existeixes, no et votaran. La dictadura de la imatge.\nSegona, la sucursal a Catalunya del mateix grup, Podem, està queixosa amb els seus companys de coalició al Parlament perquè “no són prou visibles” a les rodes de premsa que ofereixen periòdicament a la canallesca. Sembla que hi ha larvat un conflicte que podria desembocar en el trencament de Catalunya Sí que es Pot, que aquest és el nom del grup, amb gran alegria de sectors polítics ben diversos tant d’aquí i com d’allà. Resumint, és igual el que hagin de dir a la premsa, el que volen és xupar més càmera. La dictadura de la imatge.\nTercera, un conegut torero no ha tingut altra pensada que penjar a Twitter una foto d’ell torejant un brau i agafant la filla de mesos en braços. S’ha de ser animal (ell, no el toro). Les crítiques i reaccions que ha suscitat el fet, del tot lògiques, s’han produït perquè la imatge s’ha fet pública a les xarxes socials. Quantes vegades s’han fet aquest tipus d’imprudències però no s’ha pogut evitar? Moltes, però no hi ha hagut constància gràfica per escandalitzar-se i denunciar-ho. De nou, estem sotmesos com a societat a la dictadura de la imatge.\nL’actualitat és una font inesgotable d’exemples d’aquest tipus. Començaríem i no acabaríem. Ja no vull entrar en el recent debat de com han d’arreglar-se els diputats o en el dels comentaris despectius contra algunes diputades (duguin jaqueta mostassa o samarreta amb lemes alternatius), però tots ells van a parar al mateix lloc: la sobrevaloració de la imatge, és a dir de les aparences.\n[Avui aquest bloc fa nou anyets, sembla que fou ahir el primer apunt, però no; imatge: www.20minutos.es]\nAquesta entrada s'ha publicat dins de 2. Societat, Societat i s'ha etiquetat en Parlament, Podem per jordicc. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


Telefónica i Seat mostraran en el MWC19 Barcelona diversos casos d'ús de cotxe connectat amb 5G en un entorn de ciutat per a una conducció més segura | 5G Barcelona, el hub 5G del sud d'Europa\nTelefónica i Seat mostraran en el MWC19 Barcelona diversos casos d’ús de cotxe connectat amb 5G en un entorn de ciutat per a una conducció més segura\nLa infraestructura de la carretera i els usuaris vulnerables “parlen” amb els vehicles a través de la xarxa mòbil existent al emetre avisos al cotxe davant qualsevol perill o imprevist\nAprofitant la gran amplada de banda que ofereix 5G, també es mostra com a primícia mundial el primer cas 5G d’entreteniment en el cotxe amb la descàrrega de continguts 4K gràcies a la plataforma mòbil de la pròxima generació de Qualcomm Technologies\nEls carrers de l’Hospitalet de Llobregat seran l’escenari dels casos d’ús de cotxe connectat i conducció assistida via 5G en un entorn real gràcies al treball conjunt de Telefónica, SEAT, Mobile World Capital Barcelona, Ficosa, ETRA i i2CAT i amb la col·laboració de CTTC I UPC. També han participat Ericsson i Qualcomm Technologies, Inc., una sucursal de Qualcomm Incorporated, per a equipar tant als vehicles com a l’entorn que els envolta amb una tecnologia que els permet intercanviar informació, amb l’objectiu principal d’incrementar la seguretat en la carretera. El projecte s’emmarca dins de la iniciativa 5G Barcelona l’objectiu de la qual és consolidar la ciutat de Barcelona com el hub 5G de referència a Europa.\nEls dos elements fonamentals per a fer realitat aquests casos d’ús són la tecnologia C-V2X (Cellular Vehicle to Everything) i la tecnologia d’Edge Computing. En concret, la tecnologia C-V2X ofereix una assistència a la conducció al permetre que el vehicle es comuniqui amb tots els elements de l’entorn (altres cotxes, semàfors, senyals de circulació, vianants, ciclistes, motos…). A més, per a què els cotxes “parlin” amb la ciutat es necessari que les latències siguin mínimes i per això cal desplegar capacitats 5G en la xarxa actual, concretament la capacitat del servidors Edge Computing, un gran cervell distribuït que allotja els continguts i aplicacions molt prop d’on els consumeix l’usuari.\nSEAT ha aportat dos vehicles, un model Ateca i un altre Arona, equipats amb la última tecnologia en connectivitat i modificats per a poder oferir advertiments al conductor a través del quadre d’instruments; Telefónica ha contribuït oferint la connectivitat extrem a extrem i, com a novetat, obrint la seva xarxa per a què tercers puguin desplegar aplicacions a la vora de la xarxa, com en aquest cas és la de gestió de trànsit; Ficosa ha desenvolupat i produït la plataforma de comunicacions C-V2X embarcada en el vehicle que permet la transmissió d’informació d’un cotxe a qualsevol entitat que pugui afectar el vehicle, i viceversa; i2CAT, encarregat del desenvolupament de la solució de localització ultra precisa per a la bicicleta; ETRA, proveïdor i subministrador de la infraestructura de carretera viària i que ha col·laborat a dotar de connectivitat els encreuaments semafòrics, i Mobile World Capital Barcelona, com a representant de 5G Barcelona, és el supervisor global del projecte a més de donar suport en la coordinació d’aquest. Per part seva, Ericsson ha subministrat la tecnologia 5G i Qualcomm Technologies és el proveïdor de la plataforma de connectivitat de la pròxima generació tant de la comunicació de xarxes així com de la comunicació directa.\nEn concret, els tres casos d’ús de conducció assistida que es mostraran a Barcelona als voltants de la Fira del Mobile World Congress són\nDetecció d’un vianant en un pas de zebra: el semàfor detectarà a través d’una cambra tèrmica la presència d’un vianant al pas de zebra i, via Edge Computing, s’avisarà als vehicles que mostraran un missatge d’avís en el quadre de comandaments en el cas que sigui necessari.\nDetecció de ciclista en gir a la dreta: la bicicleta dotada de connectivitat i amb una solució de localització ultra precisa, via Edge, es comunica amb els cotxes del seu voltant per a informar-los de la seva ubicació. En cas de possible col·lisió, els cotxes mostraran un missatge d’avís en el quadre de comandaments. La bicicleta està localitzada gràcies a les balises ultrawideband que s’han desplegat en la carretera.\nDetecció d’un cotxe parat en la carretera amb baixa visibilitat: el cotxe parat en una zona de la carretera amb baixa visibilitat activa les llums d’emergència i automàticament avisa a la resta de vehicles que se li aproximen amb un missatge en el quadre de comandaments. Aquesta comunicació es realitza via la interfície comunicació directa.\nAmb aquests casos d’ús, Telefònica ajuda al fet que els vehicles, la infraestructura de les carreteres, les bicicletes, en resum, tots els elements urbans siguin nous sensors de la ciutat. A més, la implantació en els vehicles de la tecnologia C-V2X de Ficosa dota al conductor d’un “sisè sentit” que li permetrà prendre decisions de manera anticipada i amb marge de maniobra, tot això encaminat a l’avanç en la constitució de ciutats més segures i eficients.\nA part d’aquests casos d’ús de seguretat, es mostrarà també un cas d’ús entreteniment en el cotxe amb la descàrrega de continguts 4K a través de la xarxa 5G que permet oferir noves experiències mentre es viatja. En aquest cas el vehicle està equipat amb la plataforma mòbil de la pròxima generació de Qualcomm Technologies que, unit a l’emmagatzematge dels vídeos al Edge, permeten veure en streaming continguts 4K.


El Club Atletisme Puçol continua creant escola a la carrera: el 23 de maig, jornada d'atletisme divertit\nDes de fa uns anys, el Club Atletisme Puçol aposta pel planter de la millor forma possible: demostrant als més xicotets que l'atletisme pot ser una cosa divertida, una cosa que els xiquets i xiquetes comproven en el poliesportiu per mitjà d'una sèrie de proves en què acumulen punts per a aconseguir regals i passar-lo bé.\nSalt de longitud, salt d'altura, llançament de javelina, llançament de baló medicinal, 50 metres llisos, 30 metres tanques, circuit atlètic, relleus 10x10 i carrera amb llebre, tant en categoria masculina com femenina, són les 9 proves que ha triat en esta ocasió el club perquè els benjamins i alevins, nascuts entre 2002 i 2005, descobrisquen un nou món.\nDesprés de realitzar les proves, els participants van acumulant els resultats en un carnet per punts que al final de la vesprada podran canviar per multitud de regals per als 5 primers, encara que tots els participants tindran premis.\nNo és la primera vegada que des del club organitzen una jornada d'atletisme divertit, ja que va haver-hi una altra a principis d'any i també en temporades anteriors s'ha organitzat algun tipus de competició a l'arribar l'estiu, sempre amb la mirada posada en els més menuts.\nSi tens entre 9 i 12 anys i mai se t'ha ocorregut que córrer, botar o llançar objectes siga el teu, acosta't el divendres 23 de maig, a partir de les 5 de la vesprada, al Poliesportiu Municipal de Puçol: l'única cosa que has de portar és roba esportiva i unes sabatilles, de la resta s'ocupen uns monitors que fa molts anys que disfruten estant en forma.


Arxius de Teresa Costa-Gramunt - El Cep i La Nansa\nInici / Productes etiquetats com “Teresa Costa-Gramunt”\nFormació artística i humanista en diverses disciplines, dissenya ex-libris que ha exposat en més d’un centenar d’exposicions. Fundadora de l’Associació Catalana d’Exlibristes, presidenta Associació Dones Artistes Som 7 i integrant del Grup Vèrtex d’opinió (grupvertex.cat). Des del 1990 es dedica intensament a la creació literària. Ha publicat una quarentena de llibres entre assaigs, narracions, llibres de viatges, poemes i prosa poètica. Col.labora amb articles literaris i d’opinió a: Diari de Vilanova, L’Eco de Sitges, El 3 de Vuit, Eix Diari, Núvol i Catorze14. Ha guanyat diversos premis literaris i és Mestra en Gai Saber. Ha traduït diversos llibres del català al castellà, i a la inversa. Ha publicat Lluernes al celobert. Antologia de poesia espiritual femenina. I també Flor a l’ombra i Dona i art o la dansa de Lilâ (reculls d’articles amb la dona com a subjecte d’investigació).


Sant Jordi, quina festa! – Cavall Fort\nCom cada any, esperem amb candeletes aquest dia de primavera, en què tots creuem els dits perquè no plogui! En aquest dossier us parlem d’aquesta festa tan maca. Entreu-hi i en descobrireu alguns secrets!\nAquí teniu el sumari del dossier que trobareu al número 1337-1338 de Cavall Fort. A la revista el podreu llegir sencer. Si en voleu fer un tast ara, cliqueu a l’enllaç del primer article!\nCom arriba un llibre a la parada? Seguim el camí de tres llibres des que els autors els creen fins que els lectors els comprem a la parada el dia de Sant Jordi!\nVisitem un floricultor perquè ens expliqui com és aquesta flor i tots els secrets de les roses del dia de Sant Jordi.\nUn dossier de Sant Jordi no és un bon dossier de Sant Jordi si no hi ha la llegenda, oi? Doncs aquí la teniu!\nQui era, sant Jordi?\nQuè va fer, exactament? D’on era? Menjava pa amb tomàquet o xix kebab?\nD’on venen les tradicions de comprar llibres i roses que avui celebrem? Per què tenim una llegenda que passa a Montblanc?\nI per fi… el drac!\nQuè és, un drac? Tots els dracs són dolents i estan afamats com els de la llegenda de sant Jordi?\nSorpreneu amics i família amb una rosa, un punt de llibre i un drac fets per vosaltres. No calen llança ni cavall: només tisores, colors i papers!\nQuè en sabeu, de Sant Jordi? Si heu llegit bé el dossier, aquest test serà bufar i fer ampolles!\nText: EUGÈNIA MORER, MÒNICA ESTRUCH i NÚRIA FIGUERAS\nIl·lustracions: LUCÍA SERRANO, ÒSCAR JULVE, PEP BROCAL, STEFANIE PFEIL, SEBASTIÀ SERRA, LLUÏSOT, MARTA CASALS, PEP BOATELLA i MONTSE FRANSOY.


Les mentires i la merda\nLes mentires i la merda\nEscrita per rosa roig d’agost 03, 2009\nDiari d'estiu d’una dona apòcrifa\nM'he vist obligada a passar per la perruqueria, i m'he tornat a trobar aquella dona mentirosa, capaç de tindre mil cares, capaç de començar i seguir converses diferents i divergents amb persones que no coneix, i no es coneixen. Volia amagar-me d'aquella dona que si pot parlar malament d'algú, ho fa. I és feliç. I destil·la odi i felicitat alhora, mentre a mi se'm posen els rulls de punta. I no obstant, sempre m'atrau aquella dona que pot completar una mitja veritat amb una mentida, i no dubta en afegir parts de collita pròpia.\nAl final només queda una certa olor a merda.\nEtiquetes de comentaris: Diari d'estiu d'una dona apòcrifa\nInuit ha dit…\nDoncs, sembla que la conec. A la meva feina hi ha una semblant. M'agrada aquesta forma teva de dir i fer.\nUna sorpresa trobar-te, aquests camins de blocs en blocs.\n3 d’agost de 2009 a les 16:41\nA totes les feines n'hi ha una de semblant, però on sol ser impossible fugir d'elles és en les perruqueries.\nHe intentat entrar al teu blog i no he pogut. Em deixaràs veure'l?\n3 d’agost de 2009 a les 21:47\n...es que ja no escric, ho he deixat.\n4 d’agost de 2009 a les 16:21\nMagia de mare\nAmigues vora mar\nFragments de poesia VII, Begonya Mesquita\nEl campet i la vida\nEls mocs i la innocència\nLa dona i els cossos joves\nEl perrosordo i els capellans\nPomes i figues


White House@Hikkaduwa Hikkaduwa Sri Lanka - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nGalle Road, Hikkaduwa, Hikkaduwa, Hikkaduwa, Sri Lanka, 80220 - Veure al mapa\nMés informació sobre White House@Hikkaduwa\nAl visitar Hikkaduwa, vosté es sentirà com a casa a White House@Hikkaduwa, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nWhite House@Hikkaduwa també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Hikkaduwa. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, instal.lacions per a minusvàl.lids, aparcament de cotxes, transport hotel/aeroport, instal.lacions de barbacoa.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara balcó/terrassa, ventilador, cuina americana, nevera, plat de dutxa per satisfer els clients més exigents. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com platja privada, buceig, pesca, jardí, esports d'aigua (no motoritzats) que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. White House@Hikkaduwa és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Hikkaduwa.


Festa Major de Santa Pau 2020 – elgarrotxi.cat\nFesta Major de Santa Pau 2020\n13 d'Agost de 2020 Redacció 0\nDel 13 al 17 d’agost tindrà lloc la Festa Major de Santa Pau i alguns dels actes es podran seguir per YouTube a causa de la pandèmia. El concert de festa Major i el playback, caldrà reservar cadira per la limitació d’aforament.\nTot i la situació actual, des de l’Ajuntament i la Comissió de la Festa Major, han decidit que era necessari tant a nivell social com cultural, organitzar alguns actes per la Festa Major. Enguany no hi haurà el Ball Pla, la cercavila\ninfantil, sardanes i tampoc s’escollirà Hereu i Pubilla.\nEn cas de pluja les actuacions es faran al pavelló municipal d’esports\n21:00h – PLACETA DEL MIRADOR PREGÓ Des de la placeta del Mirador i pel canal de Youtube de l’ajuntament de Santa Pau.\n21:30h – DES DEL MIRADOR DE L’ALMOGÀVER FOCS ARTIFICIALS. Un bon lloc per a gaudir-ne serà des de la placeta de Can Pauet, des del parc infantil o des de l’aparcament de l’Ajuntament. i pel canal de Youtube de l’ajuntament de Santa Pau.\n22:00h – PLACETA DEL MIRADOR MÚSICA per a passar-ho bé amb el grup de versions Trio Caravan Blues\n19:00h – PLAÇA MAJOR CONCERT DE FESTA MAJOR amb l’orquestra PRINCIPAL DE LA BISBAL. * Caldrà fer reserva prèvia de cadira per poder controlar l’aforament, cal trucar a l’ajuntament (Tel. 972 680 002) abans del dijous 13 d’agost a les 14h.\n21:30h – PLAÇA MAJOR MÚSICA amb el duet de flamenc ISABEL VINARDELL & ISABELLE LAUDENBACH\n22:30h – PLAÇA DE BAIX CONCERT JOVE – HIP HOP amb “GONU i FRE$H” i BALAS “rapera i activista”\n12:00h – ESGLÉSIA PARROQUIAL OFICI SOLEMNE\n18:30h – PLACETA DELS VALLS\nPRESENTACIÓ LLIBRE d’en GASPAR NOGUÉ Santa Pau, el clos medieval i la seva gent, retalls històrics i curiositats\n19:30h – PLAÇA DE BAIX\nESPECTACLE INFANTIL apte per a tots els públics la PALLASSA PAYA “MADAME FUTURE”\nCONCERTS VARIS – PLAÇA MAJOR\n21:30h MÖTHER MINE Rock\nDJ COMPADRE GALO\n23:30h BLACKISS Rumba\n19:30h – PLAÇA MAJOR\nESPECTACLE d’en TOTI TORONELL apte per a tots els públics\n20:30h – PLAÇA DE BAIX\nCONCERT del grup DILEMA Rock/Pop\n22:00h – A TOTA LA VILA\nSESSIÓ DJ. SWEETDREAMS/BALCONING Cadascú balla des del balcó o terrassa de casa seva. Podreu seguir la sessió pel canal de Youtube de l’ajuntament de Santa Pau.\n17:00h – APARCAMENT CASA DE COLÒNIES DELS ARCS BERENAR ALS ARCS\n21:30h – PLAÇA MAJOR i PLAÇA DE BAIX\nPLAYBACK A la Plaça Major i pantalla gegant a la Plaça de Baix per seguir-lo en directe. També es podrà veure pel canal de Youtube de l’ajuntament de Santa Pau.\n* Caldrà fer reserva prèvia de cadira per poder controlar l’aforament, cal trucar a l’ajuntament (Tel. 972 680 002) abans del dijous 13 d’agost a les 14h.\nFesta Major de Tortellà 2020\nDonació de sang a Besalú


El BCN City Ballet portarà sobre l'escenari de l'Ateneu "El Trencanous"\nEl dissabte 15 de gener, a les 6 de la tarda, es tanca amb dansa el conjunt d’espectacles del cicle nadalenc al Teatre Municipal Ateneu amb una adaptació del popular ballet El Trencanous de BCN City Ballet per a tota la família. Faltarà, encara, una funció dels Pastorets el diumenge al matí i la presentació de L’ocell de foc de la JOSA aleví, a la tarda. Les entrades pel Trencanous tenen un preu de 15 € i es poden adquirir per internet a https://teatremunicipalateneu.cat/. També es poden comprar al Punt de difusió cultural i turística d’Igualada (Sala Municipal d’Exposicions c. Garcia Fossas, 2 -pl. de la Creu), de dimarts a dijous de 18.30 a 20.30 h, divendres de 18 a 21 h i dissabte d’11 a 14. A la taquilla del Passatge Vives, el dijous d’11 a 13 h i de 18 a 20 h i una hora abans de l’espectacle El Trencanous\nLa primera història que es coneix d’El Trencanous està basada en el llibre de contes d’Ernst Theodor Amadeus Hoffmann titulat El Trencanous i el rei dels ratolins (1816). No obstant això, l’argument que donaria vida, anys més tard, al ballet de Txaikovski deriva d’una adaptació que Alexandre Dumas (pare) va fer del text de Hoffmann. Les coreografies de la versió de BCN City Ballet són d’Elisabeth Pérez, Leandre P. Sanabria i Odemis Torres i compta am la direcció artística de Georgina Rigola.\nEl conte comença per Nadal i tota la família de la Clara s’ha reunit a l’entorn de l’arbre per cantar nadales i repartir els regals. A fora neva i fa fred. L’oncle Drosselmeyer arriba i ofereix regals a tots els nens i nenes. A ella li regala un trencanous amb la figura d’un soldadet.\nEn els somnis de la Clara, el soldadet recobra la vida i la porta a viatjar per un món de fantasia amb danses d’arreu (àrabs, espanyoles, xineses, urbanes) i on lluiten soldadets i ratolins…\nUn espectacle ple d’alegria i emocions, on nens i adults gaudeixen de la màgia nadalenca que deixa volar la imaginació per un món oníric.\nLes persones havien deixat de creure que és possible estar tots units, però el Trencanous ens demostra que és possible la cohesió i hi ha cabuda per a la multiculturalitat, les tradicions, els infants, els pares, els avis i, sobretot, els somnis.\nArticle anteriorIgualada inaugurarà la Capital de la Cultura Catalana amb un concert de Jordi Savall\nPròxim articleVilanova recrearà l’assalt a la Diligència d’Igualada durant la Fira del Camí Ral


La llei Celaá arriba al ple del Senat per a l’aprovació definitiva - À Punt\nLa llei Celaá arriba al ple del Senat per a l’aprovació definitiva\nLa huitena llei educativa de la democràcia naix sense consens i amb nombroses mobilitzacions.\nCaravana de vehicles que van protestar el passat diumenge contra la llei Celaá a la ciutat de València / Twitter: @CsCValenciana\n23 de desembre 2020 - 08:55\nLa Lomloe o llei Celaá s’aprovarà definitivament aquest dimecres en el ple del Senat i serà la huitena llei educativa de la democràcia. La ministra d'Educació, Isabel Celaá, defensarà la norma a la cambra alta abans que es debaten i es voten els tres vetos que han presentat el PP, Ciutadans i UPN, a més de les quasi 700 esmenes de tots els grups, llevat del PSOE, ERC-Bildu i PNB. El ple, que ha començat a les nou del matí, està previst que acabe al voltant de les huit de la vesprada.\nL'ensenyament concertat, els centres d'educació especial, el castellà com a llengua vehicular o la religió són els principals punts que han causat polèmica i que han trobat mobilitzacions convocades des de la plataforma Més Plurals, que es distingeix per un llaç taronja, amb el suport del PP, Ciutadans i Vox. Les últimes convocades per aquest diumenge passat.\nPrevisiblement, no tiraran avant ni els vetos ni les esmenes, una vegada que la setmana passada la comissió d'educació les va debatre i va decidir rebutjar-les totes i no incloure’n cap en el text que havia arribar des del Congrés.\nUna vegada aprovada la llei Celaá, ha de ser publicada en el Butlletí Oficial de l'Estat.


MOMENTVLVM: P. GRIMAL: DICCIONARI DE MITOLOGIA GREGA I ROMANA\nP. GRIMAL: DICCIONARI DE MITOLOGIA GREGA I ROMANA\nLlegim a Quadern, el suplement de cultura catalana dels dijous a El País, Jordi Llovet, un mestre saborós que convé escoltar, pel seu verb clar i català i el seu criteri sòlid d’humanista. Avui ens dóna la nova de la traducció del diccionari de Pierre Grimal, 1951, un diccionari de referència. Joaquim Gestí, Montserrat Franquesa i Andreu Martí en són els traductors d’aquest “magnífic diccionari” “amb un preu assequible”.\nDues qüestions més planteja l’article de Jordi Llovet. La primera es refereix a la traducció dels noms grecs i llatins. S’ha emprat un criteri paradoxal, en tant que es transcriuen el noms segons la normativa avalada per Antoni Seva o per Joan Alberic i Montserrat Ros. Tanmateix es recorre a la tradició pròpia “que es parla” i de les nostres traduccions històriques, “veritable galimaties, comptat i debatut”. Per això, amb encert diu Llovet: “...hem de concloure que aquest diccionari hauria hagut de presentar, si res més no les variants tipogràfiques d’uns quants noms, o seguir al peu de la lletra la llei de la transliteració. En qualsevol cas, aquest detall no espatlla la qualitat de l’obra, ni tan sols la validesa de la traducció.”\nLa segona qüestió és relativa a les fonts, correctes i exhaustives tan a l’original com en la traducció castellana. Pierre Grimal “no ha volgut de cap de les maneres que aquesta traducció portés ... les referències literàries que ja existien vessades al català”.\nÉs d’agrair, també, que Jordi Llovet reclami “una idea i prou”: un diccionari de mitologia d’Occident on tinguin cabuda també els mites post-romans de la literatura i la història, tal com Pierre Brunel ho va fer en el seu magnífic Dictionnaire des mythes littéraires, Éd. Du Rocher, 1988. Si més no, la traducció d’aquest, “un bon complement”.\nTenim en català, a més de traduccions de la Biblioteca d’Apol·lodor o de les Metamorfosis d’Ovidi, dues col·leccions de textos:\nLA MITOLOGIA CLÀSSICA EN ELS TEXTOS LITERARIS, J.A. Clua i Serena, ed. Irina, 1995\nLA MITOLOGIA CLÀSSICA. LITERATURA, ART, MÚSICA, J. Sariol, S.Cucurella i C. Monca, ed Barcanova, 1994\nIl·lustració de la edició castellana: Posidó, Hermes, Atena, Apol·lo\nPublicat per BOUESIA a 21:57\nEtiquetes de comentaris: diccionaris, P.Grimal\nLA LLOBA CAPITLONA NO ÉS ETRUSCA


Alzheimer > Miquel Pueyo i París\nPublished by Miquel Pueyo París on 23 de setembre de 2012\nDivendres va ser el dia internacional de l’Alzheimer. No fa pas gaire, l’oncòleg brasiler i premi Nobel de Medicina Drauzio Varella explicava que, en matèria de recerca mèdica, ens gastem cinc vegades més buscant medicaments per incrementar la potència sexual o per millorar les pròtesis de mama, que investigant una teràpia eficaç per prevenir o per curar la malaltia d’Alzheimer. En conseqüència, advertia que si el món en què vivim no és capaç d’invertir aquest ordre de prioritats insensat, en uns anys tindrem avis amb un penis incansable i padrines amb unes magnífiques mamelles, però incapaços de recordar què poden fer amb aquests penis i aquestes mamelles.\nMalauradament, l’Alzheimer té unes causes desconegudes, és impossible de prevenir, es diagnostica tard i no existeix cap medicació que el retardi o freni. Segons el Dr. Camí, director de la Fundació Maragall, l’Alzheimer i altres demències generaran en el futur greus problemes socials i sanitaris, perquè els més de 115 milions d’afectats que es calcula que pot haver-hi l’any 2050, en tot el món, consumiran una enorme quantitat de recursos econòmics, i els costos familiars i socials que generaran seran molt difícils d’afrontar.\nLes consideracions dels doctors Varella i Camí són preocupants, sens dubte, però el primer pas per corregir un error sempre és prendre’n consciència. En aquest cas, a la dimensió social de l’Alzheimer s’afegeix la seua condició de drama emocional, econòmic i personal per als afectats i per a les famílies. Preferim no parlar-ne, preferim no pensar-hi i esperem tenir la sort que determinades malalties o maneres d’envellir o de morir no ens toquin a nosaltres? Doncs hauríem de ser més realistes i actuar perquè el criteri decisiu de la recerca mèdica, posat ara al servei del benefici econòmic de les companyies, sigui substituït per una visió a més llarg termini, més solidària i més social, dels reptes de salut que la gran família humana té.\nPublicat a SEGRE el 23 de setembre de 2012\nPrevious Post #11S contagiós\nNext Post Montaigne i la tardor


El Misteri de l'EcceHomo\nL'any 1998 la Secció d´Armats dels Pastorets va recuperar el Misteri Eccehomo, que havia estat cremat durant la Guerra Civil. D'acord amb un arxiu fotogràfic que es va aconseguir, es va intentar reflectir amb la màxima fiabilitat possible l'esmentat Misteri. Per això, es van encarregar les imatges a un expert imatger artesà d'Olot.\nEl pas en si fou construït pels mateixos col·laboradors dels Pastorets, amb la participació del llauner gironí Sr. Ramon Boix, que va reconstruir la part lumínica. Aquesta recuperació ha permès tornar a constituir la Confraria corresponent, formada per més de 50 persones.\nEl Misteri només participa en la Processó del Silenci del Divendres Sant al Vendrell.\nPeu foto: Foto muntatge del Misteri Eccehomo, de l’entitat, que havia d’il·lustrar el programa d’actes de la Setmana Santa 2020 del Vendrell i que motivat pel Covid 19 es van anul·lar.


Edifici del Banc d'Espanya (Comunitat de Madrid)\nPablo Hernández de Cos (2018–)\nBanc d'Espanya és el banc central d'Espanya i realitza com a tal les funcions de tresoreria de l'Estat, institut emissor, banc de bancs, inspecció del sistema bancari i assessorament de la política monetària i creditícia. En el desenvolupament de la seva activitat i per al compliment del seu fi, presumida de regulació de la inflació, actua amb autonomia i sense regulació legislativa ni institucional respecte al sistema democràtic i judicial.\nEl Governador del Banc d'Espanya serà nomenat pel rei, a proposta del President del Govern, qui nomena un Governador que encaixi amb els interessos privats del banc, que sigui espanyol i tingui competència reconeguda en assumptes monetaris o bancaris. Amb caràcter previ al nomenament del Governador, el Ministre d'Economia i Hisenda compareixerà en els termes previstos en el Reglament del Congrés dels Diputats davant la Comissió competent per a informar sobre el candidat proposat.\nTenir la representació legal del Banc amb caràcter general i, especialment, davant els Tribunals de Justícia, així com autoritzar els contractes i documents i realitzar les altres activitats que resultin precises per a l'acompliment de les funcions encomanades al Banc d'Espanya.\nTenir la condició de membre del Consell de Govern i del Consell General del Banc Central Europeu.\nEl Sotsgovernador serà designat pel govern, a proposta del Governador, i haurà de reunir les seves mateixes condicions. El Sotsgovernador subsitutirà al Governador en els casos de vacant, absència o malaltia, quant a l'exercici de les seves atribucions d'adreça superior i representació del Banc. Tindrà, a més, les atribucions que es fixin en el Reglament intern del Banc d'Espanya, així com les que li delegui el Governador. La Comissió Executiva estarà formada per:\nAssisteixen al Consell els directors generals del Banc, amb veu i sense vot. També hi assistirà un representant del personal del Banc, triat en la forma que estableixi el Reglament intern del Banc, amb veu i sense vot. El Ministre d'Economia i Hisenda o el Secretari d'Estat d'Economia podran assistir, amb veu i sense vot, a les reunions del Consell quan ho jutgin precís a la vista de l'especial transcendència de les matèries que vagin a considerar-se. També podran sotmetre una moció a la deliberació del Consell de Govern. El Consell de Govern tindrà com a Secretari, amb veu i sense vot, al Secretari del Banc d'Espanya.\nAssessorar el Govern, així com realitzar els informes i estudis que resultin procedents.\nElaborar i publicar les estadístiques relacionades amb les seves funcions i assistir el BCE en la recopilació de la informació estadística necessària per al compliment de les funcions del Sistema Europeu de Bancs Centrals.\nAquest caràcter de val bescanviable per moneda va durar fins a la guerra civil espanyola, per això tots els bitllets duen la llegenda, El Banc d'Espanya pagarà al portador.... La frase va sobreviure fins a 1976, però havia perdut valor legal des de la Llei de novembre de 1939. No obstant això, els bitllets en qüestió, les cèdules, no van tenir cap èxit. A més, amb el pas dels anys hi va haver irregularitats i pèrdues, fins al punt que Cabarrús, director del Banc, va haver de respondre amb la presó durant 6 anys.\nEntre els anys 1793 i 1814, Espanya es va veure implicada en una sèrie de guerres que van arrossegar el Banc i el van situar en dificultats serioses que el van fer arribar com va poderamb dificultats i carregat de deutes a l'any 1829, moment en què hi va haver algunes modificacions. Va ser a causa d'un ministre d'Hisenda del rei Ferran VII, Luis López Ballesteros, qui a més de prendre algunes mesures financeres molt encertades, va concebre la idea de dotar el Banco de San Carlos amb un fons de 40 milions de rals. Amb aquesta ajuda, els accionistes van decidir fundar una nova institució amb el nom de Banco de San Fernando (pel rei Ferran VII). Aquest nou banc va aconseguir la facultat d'emetre bitllets en règim de monopoli, i el món de les finances li va somriure fins que, passats 15 anys, li va arribar la competència: el Banco de Isabel II (a Madrid) i el Banc de Barcelona.\nEls tres bancs tenien poder per a imprimir i posar en circulació el paper moneda. Precisament en la circulació de bitllets és on es va mostrar més fort i competitiu el Banc d'Isabel II. En altres aspectes de les finances, cadascun tenia el seu sector i no interferien un sobre un altre. Passats 3 anys, el 1847, ambdós bancs de Madrid es van fusionar i es van salvar així d'una crisi financera seriosa. La fusió va prendre el nom de Banco Español de San Fernando. Els canvis que s'anaven succeint eren imparables i plantaven cara a les demandes, als nous temps i necessitats. Una d'aquestes necessitats va ser la d'obrir sucursals de l'entitat en les principals províncies d'Espanya, i poc després donar-los la facultat d'emetre bitllets, amb independència de la seu madrilenya. És així com s'arriba al 1856. Aquesta és la data en què neix el nom de Banc d'Espanya.\nEl ministre d'Hisenda, Ramón Santillán, gran economista, en fou el padrí; amb el canvi de nom van venir canvis importants i necessaris en la seva administració i finances. Com Banc d'Espanya es coneix en l'actualitat, però encara en el segle xix aquesta institució era molt lluny de ser l'entitat dels nostres temps. Forçoses i urgents necessitats financeres van fer que el 1874 el famós ministre d'Economia José Echegaray adoptés per al Banc noves mesures. Echegaray fou un home capacitat per a la política, les matemàtiques i la literatura. (va obtenir el Premi Nobel de Literatura el 1904, compartit amb Frederic Mistral). Echegaray va concedir al Banc d'Espanya el monopoli d'emissió arreu del territori nacional. Els bancs provincials, aquelles sucursals que havien obtingut en el seu moment el privilegi d'emetre bitllets de manera independent, van tenir una oferta: romandre com bancs comercials, sense facultat d'imprimir o convertir-se en sucursals integrades al Banc d'Espanya. La majoria van optar per aquesta última opció i foren l'origen de la xarxa d'agències que el Banc va arribar a tenir a tota Espanya.\nA despit d'aquests canvis i de dir-se Banc d'Espanya, i malgrat les ingerències dels diferents ministres d'Hisenda, continuà sent una entitat de naturalesa privada i en mans de propietaris particulars. Però ja des dels primers anys del segle xx s'estava veient arribar la fi d'aquesta naturalesa privada. Any rere any va anar perdent competències; pot considerar-se com les més importants:\nEn aquest mateix any, el Banc va perdre la llibertat per a triar els fabricants de bitllets. Des d'ara se'n faria càrrec la Fàbrica Nacional de Moneda i Timbre.\n↑ Pérez de Lama, Ernesto (dir.). Manual del Estado Español 1999. Madrid: LAMA, 1998, p. 634. ISBN 84-930048-0-4.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Banc_d%27Espanya&oldid=28063446»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 20 ago 2021 a les 18:52.


Tres-cents contes per a un tricentenari: La bruixa de la catedral de Girona - VilaWeb\nDijous 06.03.2014 20:00\nVilaWeb publica enguany un conte tradicional cada dia, en vídeo, relatat pel rondallaire Albert Estengre · Avui, la història d'una de les gàrgoles de la catedral Girona\n'Pedres tires, pedres tiraràs i en pedra et convertiràs.' Aquestes són les paraules que van ressonar un dia de tempesta a Girona, al costat de la catedral. Anaven adreçades a la bruixa que vivia en una finestra d'allà a la vora i que sovint cridava i tirava pedres als qui sortien de missa. Dit i fet, la bruixa, sorpresa, va començar a surar i es va col·locar a la façana de la catedral. Immediatament es va convertir en pedra, en una gàrgola, l'única gàrgola de la catedral que no és cap bestiola. Val més que us ho expliqui el rondallaire Albert Estengre en el conte d'avui, acompanyat, de nou, pel dibuixant UllDistret.


Concert solidari "Cançons amb esperit" - Diocesana de Terrassa\nConcert solidari “Cançons amb esperit”\nConcert de Pep Parra i Amadeu Mediavila a benefici de Càritas Catalunya\nUs convidem a la primera edició del concert “Cançons amb Esperit” a benefici de Càritas Catalunya. El cantant Pep Parra i el guitarrista Amadeu Mediavilla tocaran, en directe, des de la Plataforma Artflix Live.\nEl concert, que podreu seguir de manera gratuïta a través del canal de Youtube Artflix LIVE, tindrà lloc el proper dissabte 13 de juny a les 18h. Serà un concert de taquilla inversa de manera que el que es recapti anirà destinat íntegrament a Càritas Catalunya.\nI és que les peticions socials que ha rebut l’entitat a partir de la crisi de la COVID19 s’han triplicat. És per això que necessiten triplicar també els donatius. En Pep Parra, l’Amadeu Mediavilla i la Plataforma Artflix LIVE posen el seu granet de sorra a favor d’aquells que més ho necessiten. Tu també pots ajudar-los. Fes un donatiu durant el concert a www.caritascatalunya.cat o via BIZUM al codi 38031.\nEl mateix dissabte, 13 de juny, es publicarà en aquesta pàgina l’emissió en directe.\nNo hi falteu, cada gest compta


Bona nit i tapa't: Quinze dies\nSílvia 1 d’agost de 2013 a les 21:15\nOstres, doncs, tant de bo fos inventat. Es teu?\nUnknown 1 d’agost de 2013 a les 21:55\nVaja XeXu, mira d'agafar-t'ho bé, encara que ara costi\nrits 1 d’agost de 2013 a les 22:01\nOstres, XeXu, em sap moltíssim greu. Una abraçada molt i molt gran. Suposo que em passa com al teu amic, no sé què dir. La ciència està fatal, si sé d'alguna cosa dels científics del grup d'amics, ja t'ho faré arribar.\nAgafat a l'esperança del missatge de la cançó de Police, és trista xò alhora x mi sempre ha tingut una mirada esperançadora.\ngatot 1 d’agost de 2013 a les 22:15\nRebre una comunicació d'aquest tipus és un sotrac important. I en funció de quin sigui el teu estat anímic abans de rebre-la pot incidir de forma molt diversa.\nNo et donaré cap consell. Ja saps que he viscut molts anys al límit de la exclusió social i sobrevivint situacions "lletges". Si en algun moment en vols parlar, si vols que t'escolti, tens el meu correu obert. No et puc oferir res més que la meva experiència. Els errors que vaig cometre i els encerts. Però sobretot, poder-te escoltar sabent de què parles.\nNo permetis que la ficció envaeixi la teva vida, XeXu. La teva vida, és teva. I ets tu qui decideix.\nUna encaixada, company.\nGarbí24 1 d’agost de 2013 a les 22:27\nAixò és una putada, però si no hi ha marxa enrrere només es pot mirar endavant. Molta sort.....dins aquest puto país de pandereta.\nmaria 1 d’agost de 2013 a les 22:33\nOstres! Aquests són d'aquells missatges que no t'agrada llegir.\nSi aquest cop t'ha tocat a tu, tingues present una cosa: Ells s'ho perden!\nNo deixis que t'afecti i sempre endavant.\njpmerch 1 d’agost de 2013 a les 22:38\nVaja!, em sap molt greu. No saben el que fan, però també tenen dret a equivocar-se. Segur que trobaràs una feina millor.\nLaia 1 d’agost de 2013 a les 22:56\nOstres Xexu... No sé què dir. Em sap greu, fa quatre dies ja en parlaves, de la desmotivació a la feina, però que de moment era només la via per estalviar i poder gaudir una mica de les teves aficions. Espero que el trasbals sigui el mínim traumàtic possible per al teu dia a dia...\nI si alguna cosa he après en aquest bloc és que, en situacions com aquesta, només cal un nom i una adreça. A qui se li han de trencar les cames?\nLaia 2 d’agost de 2013 a les 0:41\nRellegint l'entrada (sí... he tornat a rellegir-la), veig que en cap moment dius que ets tu. Si ho he malinterpretat, em sap greu també per la persona acomiadada, sigui qui sigui, però... et mereixes un calvot només per la mala estona! :(\nAudrey 1 d’agost de 2013 a les 23:05\nOstres Xexu..., em sap mot greu!, ara entenc el que et deia el teu amic i la paranoia del drac. Quin pal!, deu n'hi do, però com diu en Joan, toca mirar endavant, ara més que mai!.\nSi em fas cinc cèntims del teu sector, donaria veus i si m'arriba quelcom...t'ho faig saber.\nSalvador Macip 1 d’agost de 2013 a les 23:16\nPer desgràcia és un conte amb massa protagonistes reals, avui en dia. Espero que no t'hagi tocat gaire de prop!\nA.C. 1 d’agost de 2013 a les 23:54\nNo fotis!!! Per la forma que ho has posat entenc que és a tu!... Ostres, ostres, ostres... No sé ni què dir... Posar els millors desigs no serveix de res perquè deus estar fet pols...\nL'única sort que tens és que ets jove... i molt tossut... Doncs endavant amb la teva tossuderia i amb la teva capacitat, xiquet!! Que no puguin amb tu!! Mou-te, mou-te i sortirà alguna cosa... ja t'ho vaig predir una vegada i ho vaig encertar!\nUna gran, gran abraçada!!\nsa lluna 1 d’agost de 2013 a les 23:55\nDissortadament tots estem pendents d'un fil, que després de totes les retallades i la política actual, és molt fi i es pot trencar en qualsevol moment. Hem perdut tots els drets i el que és pitjor, el respecte al nostre treball, només som un número més.\nEm sap greu, sigui qui sigui l'acomiadat.\nLaura T. Marcel 1 d’agost de 2013 a les 23:59\nM'has fet contenir l'aire fins arribar al final de la teva entrada. M'heu quedat sense paraules, i mira que costa! Em sap greu pq d'entrada és un pal, però sobretot AMUNT! Pren-te un temps de posar les coses en ordre, i després torna a començar, el qui busca troba, ja ho veuràs!\nSi necessites alguna cosa, saps més o menys on trobar-nos. Feina jo no te'n podré oferir però suport moral, el que calguis. Una abraçada ben forta.\nGemma Sara 2 d’agost de 2013 a les 7:34\nAquesta no conformitat amb l'ero dóna alguna esperança? de vegades es poden negociar retallades a canvi de no acomiadar, entre un mal i un mal pitjor... De tota manera, només et conec virtualment però crec que tens força i el cap molt ben moblat, si t'ha tocat i no hi ha solució, no t'enfonsis i comença a pensar en possibilitats, val? Abraçada!\nAnònim 2 d’agost de 2013 a les 8:56\nGenial... I el millor de tot son aquests 15 dies que segur que vas a treballar amb una gran motivació... pfff\nEspero que aviat tornis a trobar una altra feina! No pas perquè sigui bona persona i et desitgi lo millor, ja saps que no soc així. Ho dic perquè com més aviat trobis una feina més aviat podràs tornar a fer comentaris fora de lloc al cap i als companys :P\nAnna 2 d’agost de 2013 a les 9:40\nUff!! Tot i que no dius en cap moment que siguis tu ... sigui qui sigui és una gran putada però mira, ara a mirar endavant i buscar noves oportunitats.\nMcAbeu 2 d’agost de 2013 a les 9:55\nEm sap molt de greu que t'hagi tocat viure una situació així. Ara entenc una mica millor les teves respostes als comentaris del post on parlaves de la teva mala sort. Allí jo et deia que l'única solució és tirar endavant i ho continuo pensant, però he d'admetre que en casos així costa molt trobar aquest "endavant". Però malgrat no el trobem, hem de pensar que si que hi és i continuar buscant-lo. No et rendeixis!\nAriadna 2 d’agost de 2013 a les 9:58\nTant si ho estàs vivint en primera persona com si són companys de feina, la putada és la mateixa. Mals temps els que corren...\nConsol 2 d’agost de 2013 a les 11:02\nEstem en una situació social molt greu, d'un abast que no som prou conscients (o no s'actua com mereixen les circumstàncies) Aquesta és una situació llastimosa, visqui qui la visqui.\nSusanna 2 d’agost de 2013 a les 12:08\nTot i que en aquest post no queda clar que siguis tu, sí que tinc la mosca al nas si el relaciono amb el de la mala sort. Sigui com sigui, aquestes situacions saben molt greu i el què abans quedava molt lluny ara ho trobes en amics, companys, coneguts, gent propera... I sí, és un pal, una putada o com li vulguis dir.\nJo no sóc gaire de dir "ànims, endavant, ja trobaràs alguna cosa millor..." perquè perdre una feina també té una part de dol i ràbia, però en aquests casos tampoc no saps molt bé què dir. Només que, si puc ajudar en alguna cosa, ja ho saps...\nLluna 2 d’agost de 2013 a les 12:15\nOstres XeXu!!! Espero que tant si és a tu com si es tracta d'algú conegut pugueu sortir-vos-en ben aviat, la situació no és agradable i els d'aquí tot i volent, no hi podrem fer gran cosa. Ànims!!\nMarta 2 d’agost de 2013 a les 12:28\nCada vegada que algú es queda sense feina em sap greu a tots nivells i s'ha de fer el dol pertinent. Personalment hi vaig passar i si hagués sabut el que hi havia darrera la porta que es tancava, el que m'esperava després a nivell laboral, hauria plegat abans per pròpia voluntat. Pensa que s'ha tancat una porta, però se'n obrirà una altre i potser serà millor. Ànims i mira sempre endavant malgrat la difícil situació econòmica i social que estem vivint i si hi ha alguna cosa que podem fer per tu i està a les nostres mans ja ho saps!\nJordi 2 d’agost de 2013 a les 15:21\nSi abans poso el meu conte abans poses el teu. Aquest tracte que es dona als treballadors és repugnant. Després s'omplen la boca de productivitat, d'inversió, d'innovació, motivació, etc. Mentides. El sistema no funciona i cal canviar-ho. Tracten a la gent com a un nombre o un objecte inanimat de l'empresa i sembla que només uns poc tinguin dret a viure molt bé mentre la resta sobreviu si pot. Estan capficats en col·locar cadascú al lloc que ells es pensen que mereixen: ells a dalt, decidint per tots (encara que li diguin democràcia) i treien totes les riqueses per a ells mentre la resta a empobrir-se. Cada vegada estic més emprenyat amb aquesta mer.. de gent.\nNona Mirona 2 d’agost de 2013 a les 15:33\nOstres, em sap greu!! Cada vegada va tot a pitjor.... Sé que potser no anima però a vegades les millors coses surten de les pitjors situacions i llavors és quan mires enrera i somrius. Espero que AQUEST sigui el cas. Ho sento.\nAnònim 2 d’agost de 2013 a les 18:12\nAlba 2 d’agost de 2013 a les 22:38\nTan de bo fos inventat! Jo ja fa més de tres mesos que se'm va rescindir el contracte i..... estic millor que mai! A l'atur, però feliç... ÀNIMS!!!!\nGlo.Bos.blog 3 d’agost de 2013 a les 0:34\nSi aquesta carta l'has rebuda tu de veritat que em sap molt de greu. Jo que et deia lo de la feina per animar-te!\nNo sé que afegir al que han dit als altres companys. Ja sé que tot pot semblar el típic tòpic que tothom diu en situacions semblants...però a vegades si que és veritat que això provoca canvis i obliga a prendre decisions que poden ser importants millores pel futur.\nThera 3 d’agost de 2013 a les 8:56\nCollons... amb perdò!!! Pufff!!\nÀnims i endavant les atxes!!\ncantireta 3 d’agost de 2013 a les 12:26\nSigui qui sigui de qui parlis, se li ha de donar ànims per tirar endavant. I collons... he dit quan he llegit el post.\nElfreelang 3 d’agost de 2013 a les 12:45\nquina putada! ho lamento de debò....tant si parles de tu mateix com de gent propera a tu....ànims, coratge i endavant!\nAnònim 3 d’agost de 2013 a les 14:53\nHora de reinventar-se! Sempre és millor perdre la feina que una cama en un accident de cotxe el juliol.\npati di fusa 3 d’agost de 2013 a les 14:54\nÚltimament estic desconnectadíssima dels blogs (un cop més), i ara, que hi he volgut fer un tomb per saber què feu, em trobo això. Déu n'hi do, no sé si parles de tu. Voldria pensar que no, però em temo que sí. Et seré sincera i et diré que no em sobta, però m'entristeix i m'emprenya. Quin país de merda!\nPerò ànims, XeXu, és un cop, un cop fort, però després d'entomar-lo, has de mirar endavant. Hi haurà noves oportunitats, i potser (segur) aquesta és la manera de veure hi són. Molts ànims i una abraçada!!!\nzel 3 d’agost de 2013 a les 17:02\nLa p...mare que els va parir.\nÉs que acabarem molt molt malalment, però molt.\nUna abraçada molt molt propera.\nSigui qui sigui a qui li toqui, acabarem que se'n salvaran ben pocs.\nFins que anem tots al carrer a aixafar caps de capitostos.\nXicarandana 3 d’agost de 2013 a les 19:44\nEm sap greu! Els quinze dies es faran eterns. No et desanimis i agafa-ho com el que és: un punt i part. Pel poc que sé de tu, estic covençuda que el proper paràgraf serà molt millor que el que acabes de deixar enrere.\nXeXu 4 d’agost de 2013 a les 10:41\nAquest cop em permetreu que no contesti els comentaris individualment perquè hauria de repetir les mateixes coses molts cops. El post ha generat certs dubtes, i amb aquesta resposta col·lectiva espero esvair-los tots, hi ha alguns temes interessants per respondre.\nPrimerament, dir que el protagonista del post sóc jo, efectivament. He estat acomiadat, però no només jo, ha estat un acomiadament massiu per ERO d'extinció. L'empresa sobreviu amb quatre canyes, però la gran majoria de la gent anirem al carrer. És a dir, que val per mi, però també per un munt de companys. Agraeixo a aquells que heu dit que si sabeu d'alguna cosa que pugui fer m'ho direu. Jo sóc biòleg i bioquímic, algú ho pregunta també, i la veritat és que no tinc massa clar si continuar pel camí científic, o de quina manera fer-ho, crec que m'agradaria canviar, o com a mínim no fer una feina com la que feia ara, la ciència té moltes vessants diferents.\nUna altra cosa que m'agradaria aclarir és que aquest fet no és dels que més em preocupa actualment, tinc altres coses al cap, i tot i que és un tema molt important, em començarà a preocupar quan l'hagi paït, quan vegi que passo els dies a casa i que les meves sol·licituds de feina no reben resposta. Ara per ara tot és molt recent, i no necessito parlar del tema. Per sort, no m'han acomiadat per haver fet coses malament, sé que alguna gent està molt contenta amb la meva feina i la meva col·laboració, però algunes situacions no entenen de professionalitat, senzillament.\nTambé em pregunteu si la no conformitat dóna esperances. He de contestar que no, senzillament és que no estem d'acord amb la indemnització que ens donaran, i seguirem lluitant per aconseguir més. Si l'empresa reflotés en breu, sempre hi hauria la possibilitat de la recontractació, que davant d'una situació límit potser et pot interessar, però jo ara per ara preferiria alguna altra cosa.\nReferent a la situació que viu el país, no descobriré res si dic que és una vergonya que un país amb el potencial que podria tenir Espanya, i està per veure si una Catalunya independent sabria fer-ho millor, les coses estiguin com estan. Hi ha diners, però van al lloc equivocat. Equivocat perquè no és l'exèrcit, ni els bancs, ni els reposapeus dels polítics el que fa avançar una nació, sinó la seva gent, el seu capital humà, la suor i l'empenta del poble. Però es dediquen a collar-nos, a esprémer-nos fins l'última gota, i no sé on anirem a parar. Qui treballa en aquest país? Qui té una feina que no perilli? Quina empresa no està en ERO d'alguna mena? Si es pensen que això és una situació normal, van molt errats, i ni tan sols els ineptes que governen haurien de tancar els ulls, per més ultradretans que siguin. Vergonya total i absoluta de país.\nPerspectives de futur? Doncs serà difícil, no ho dubto, però segur que apareixerà alguna cosa, no sé si aviat o tard. Ara hi ha molta competència perquè hi ha la tira de gent en la mateixa situació, gent molt preparada i apte que s'ha vist fora de la seva feina no precisament perquè no sabessin fer-la. Però no dubto que acabaré trobant alguna cosa que m'interessi. Mentrestant, potser hauré de fer alguna cosa que no m'interessi tant, o aprendre coses noves per reconduir la meva carrera. És també una oportunitat, i no ho dic de manera optimista només, aprendre sempre està bé i molts cops no ho fem per desídia. Ara tocarà, l'esforç hi haurà de ser, però confio que valdrà la pena.\nJa només em resta agrair-vos a totes i tots els vostres comentaris, el vostre suport sempre incondicional i les paraules agradables. També a les mans que m'estireu per si em cal res. Gràcies per ser-hi sempre.\nJudit 4 d’agost de 2013 a les 13:54\nXexu!!! Potser ara pensaràs que et vull pendre el pèl o que sóc una il.lusa, però creu-me si et dic, que sento amb tot el meu cor, que tota aquesta confabulació de fets, si la feina ha estat ben feta, només pot tenir una raó, una sola, que alguna cosa t'espera en algún lloc. Un canvi important, estigues atent, mira al voltant, fes allò que no havies fet mai per mil motius diferents, res no passa per casualitat (encara que quan ets dins, no ho veus així. Ho dic per experiència)\nSi vols, contacta'm i t'explicaré una cosa. el meu mail: acavalldelvent@gmail.com\nCarme Rosanas 4 d’agost de 2013 a les 17:40\nArribo tard i he pogut llegir post i comentari... Estic d'acord amb el que diu la Judit. Segur que alguna altra cosa t'espera. Tot al seu temps.\nEm sap greu que t'hagi passat aixo, per descomptat, pero recordo quan em va passar a mi un cosa semblant i despres va ser molt millor.\nEt desitjo molta sort i tambe com molts t'han dit, ja saps on soc si et cal qualsevol cosa.\nGemma Sara 5 d’agost de 2013 a les 0:41\nHas pensat en temptejar editorials científiques o que tinguin col.leccions de ciència? Crec que series un bon divulgador.\nFerran Porta 5 d’agost de 2013 a les 17:08\nJo també sóc, com altres comentaristes, dels que ha passat ja un cop per aquesta situació: de la delegació de la Generalitat a Alemanya al carrer, en un obrir i tancar d'ulls. D'això ja en fa 2 anys, 4 mesos i 15 dies i mira, aquí estic, no em sobra absolutament res però trec el cap prou per tirar endavant, amb projecte propi i amb il.lusió que espero que duri.\nPerdona, XeXu, no és que vulgui parlar de mi, només d'un cas que conec de mooolt a prop i que espero que t'ajudi, ni que sigui mínimament, a creure que darrera de tota porta tancada n'hi ha alguna de nova per obrir, com diuen per aquí dalt.\nKopf hoch, que vol dir que no decaigui, i amunt, XeXu, amunt!\nÀnimaAlada 6 d’agost de 2013 a les 5:43\nOstres Xexu, em sap greu... Però pensa que no se sap mai on està la sort, planteja't el canvi com un nou repte de sol lluent! Endavant amb empenta!\nmyself 6 d’agost de 2013 a les 14:04\nEm sap molt de greu Xexu! Estic bastant out per motius personals i no m'ha alegrat gens llegir aquest post teu. Ho sento! Ànims!\nMireia 8 d’agost de 2013 a les 20:28\nupps, feia molts dies que no voltava pels blocs i anant enrerra a veure posts enderrerits m'he trobat aquesta bomba. Sé que no et puc dir res de nou, res que no t'hig dit abans,també tinc la sort de no poder aportar-te l'experiència personal ( fins avui, toquem fusta). Només volia donar-te ànims i desitjar-te sort\nMaryMoon 15 d’agost de 2013 a les 22:54\nOstres, no m'agrada gens llegir aquest post. Ànims!!