Butlletí del CEESC núm. 470 · 18 de febrer de 2022 · Si no el veus bé, clica aquí\nSi no vau poder assistir a la Jornada: "Oportunitats i reptes en salut mental", ja podeu veure els vídeos de les dues taules rodones en què es va parlar, entre d'altres, de l’efecte de l’estigma i l’impacte de les etiquetes, la sobreinstitucionalització de les accions socioeducatives, o de la importància de respectar els temps de les persones al llarg dels seus processos.\nEncara us podeu apuntar a la propera peixera ètica que se celebrarà de manera presencialment però també es podrà seguir per streaming. Diverses entitats ens explicaran com s'han anat dotant d'infraestructures ètiques.\nEn les darreres reunions que el Col·lectiu Professional de Salut Mental del CEESC ha mantingut amb diferents grups parlamentaris, s'ha aconseguit la participació del CEESC en la Comissió d’Estudi de Salut Mental i Addiccions del Parlament de Catalunya.\nAvantprojecte de Llei de Serveis Socials\nEl CGCEES ha participat a la Consulta Pública per a l'Avantprojecte de Llei de Serveis Socials d'àmbit estatal. Les aportacions s'han elaborat en coordinació amb els diferents col·legis professionals, entre els quals es troba el CEESC.\nQüestionari per a professionals sobre la llei de Serveis Socials\nDes de la Universitat Complutense han elaborat aquest qüestionari per tal de conèixer l'opinió dels professionals de l'àmbit social davant de la possible aprovació d'una llei estatal de Serveis Socials. S'hi volen identificar qüestions fonamentals, tant del procés d'aprovació com pel que fa als continguts.\nAL BLOG: La sala snoezelen, una metodologia per despertar els sentits\nLa col·legiada Irene Sellés ens escriu aquest article al blog per explicar-nos el projecte de creació d’una sala multisensorial per a persones amb deteriorament cognitiu i/o trastorn conductual.\nTALLER EN LÍNIA: Proves pràctiques en un procés de selecció a l’administració local\n[en línia, de l'1 de març al 7 d'abril]\nIntervenció sobre els agressors de Violència de Gènere: tancats o en la comunitat?\nPANORÀMICA22. Jornada El Cinema a l'Aula\nGirona, 5 de març\nA distància, del 10 de març al 19 d'abril


‘ ES SALOBRAR’ – Col.legi Fra Joan Ballester\njuny 10, 2021 ESO per Col.legi Fra Joan Ballester\nIMPULSORS PEL CANVI\nLa contaminació plàstica és un problema que ens afecta a tots, i creiem que tots podem ser part de la solució!\nPartint d’aquesta proposta per la fundació SaveThe Med, un grup d’alumnes de Quart d’ESO del nostre col·legi, na Marina, en Fabio, na Francesca i n’Aina, dirigits per na Joana i na Carme, amb el nom d’equip: “Es Salobrar”, varen participar al projecte “Impulsors del Canvi”. El seu projecte consistia en reduir el consum de plàstic al nostre poble.\nA partir d’un treball d’investigació a nivell local, varen realitzar enquestes als petits comerços de Campos per valorar la quantitat de plàstic que se n’estava fent ús i, a partir d’aquí, varen proposar una solució substituint aquestes bosses, per altresreutilitzables de tela dissenyades per ells. Amb les dades recollides de les enquestes, varen fer uns càlculs estimats de quin seria l’impacte real i quin seria la reducció de plàstic si els comerços adoptessin la seva proposta. A l’escola varen donar a conèixer als diferent cursos el seu projecte així com la importància de la reducció de l’ús del plàstic.\nEstam molt contents perquè han estat un dels treballs més ben valorats i s’ha considerat uns dels projectes de major impacte, com a recompensa s’uniran a l’equip de Save The Med en una missió científica durant una setmana el mes de juliol, durant la qual els nostres estudiants ajudaran a estudiar la vida marina i obtindran coneixements i habilitats per a convertir-se en ambaixadors de l’oceà.


Lindy Tap – Making Dance\nEl claqué és un exemple d’una dansa que no es té parella i que generalment és coreografiada, amb un o més ballarins participants. Un so de cop rítmic és aconseguit pel ballarí a partir de les petites plaques de metall que porta en les sabates. És a la seva manera que el ballarí també es converteix en músic de percussió\nEs caracteritza sovint per sincopar i la improvisació. El claqué també es pot ballar sense música, conegut com «a capella»\nEls ballarins de claqué utilitzen els seus peus com tambors per a crear patrons rítmics i ritmes oportuns. El terme «claqué» es deriva del so produït quan les petites plaques metàl·liques de les sabates del ballarí toquen un sòl o superfície dura\nTota aquesta disciplina tan màgica, la fusionem amb les coreografies adaptades de Jazz Steps o Lindy Hop, per crear una nova disciplina en la qual gaudir a la nostra Escola de Ball: el Lindy Tap. Per això som pioners a tot el territori.


Ajuntament de Vallderoures, Matarranya » Panorámicas » viewAt.org\nTomada el 06/09/09\nEl Segle XVI va ser una època de canvis en tot Europa. Les velles estructures de poder començaven a trontollar-se i noves corrents artístiques aportaven formes diferents de construir i d'interpretar el món. En Vall-de-roures aquestes noves tendències van cristal·litzar en la construcció de l'ajuntament. Símbol del progressiu augment de poder de la burgesia i els seus consells en detriment del poder de l'arquebisbat representat pel castell.\nEs tracta d'un edifici inspirat en l'ajuntament d'Alcanyís, encara que ací s'afegiria una llotja amb fins comercials a més dels administratius i judicials que ja posseïa de per si l'edifici. Es construïx davall les ordes del mestre Antoni de Champanach dins de l'estil manierista i s'acaba en 1599, data que apareix esculpida en l'escut de la façana. Aquest escut té la peculiaritat d'aportar per primera vegada les figures de dues aixetes, un mascle i una femella, al tradicional escut del roure que vènia simbolitzant a Vall-de-roures des del segle XIII.\nEn 1847 se li encarrega al pintor Jerònim Palau decorar la façana amb una pintura al·legòrica i en el que inclús hui en dia a pesar del seu deteriorament poden llegir-se les paraules "pau", "unió" i "llibertat".\nEn 1929 l'ajuntament de Vall-de-roures va ser reproduït en el poble espanyol de Barcelona i des de llavors ha patit diverses restauracions i reformes internes que han fet possible que inclús hui en dia continue sent el centre neuràlgic de l'administració local i la casa de tots els habitants de Vall-de-roures.(Viquipèdia)\nLatitud: 40° 52' 30" N, Longitud: 0° 9' 17" E ver »\nLugar: Valderrobres, Spain


Tim Burton recrea un clàssic infantil de Roal Dahl i Robert Rodríguez ho fa amb "Sin City"\nAquest cap de setmana les propostes per anar al cinema tenen dues estrenes protagonistes. D'una banda, "Charlie i la fàbrica de xocolata", l'últim film de Tim Burton que adapta el conte infantil amb el mateix nom de l'escriptor Roal Dahl. I de l'altra, "Sin City", l'opció per als seguidors del còmic de sèrie negra que va popularitzar Frank Miller. Una tendència, la d'adaptacions de còmics, que no para de créixer en el cinema nord-americà.\n12/08/2005 - 00.00 Actualitzat 12/08/2005 - 18.52\nAquest cap de setmana s'estrenen diverses pel·lícules, i entre aquestes n'hi ha dues que adquireixen especial protagonisme. "Charlie i la fàbrica de xocolata" és l'última pel·lícula de Tim Burton, que pren el conte infantil de l'escriptor anglès Roal Dahl per portar-lo al format cinematogràfic. La pel·lícula està interpretada per Johny Deep, l'actor guru del director que ja protagonitza cinc de les seves pel·lícules. La història parla d'un nen que visita la fàbrica d'un gran mestre xocolater i és un bon entreteniment per a la família aquest estiu.\nUna altra adaptació literària s'estrena també aquest cap de setmana. L'any 1991, el dibuixant Frank Miller feia un gir a la tendència del còmic nord-americà. Amb una estètica nova i un ritme narratiu diferent, Miller donava vida a una sèrie de personatges turmentats i a una ciutat corrupta, coneguda com "la ciutat del pecat". Neixia "Sin City".\nEn una època en què el cinema pren com a matèria primera les històries gràfiques, Hollywood no s'ha resistit a adaptar les aventures dels ciutadans de "Sin City". Robert Rodríguez dirigeix l'adaptació i el mateix Miller col·labora excepcionalment en la direcció. Un grapat d'actors posen cara a assassins, mafiosos i prostitutes, entre ells Bruce Willis, Benicio del Toro i un recuperat Mickey Rourke. La tecnologia digital ha ajudat a fer la resta: traspassar a la pantalla un blanc i negre esquitxat de color.\nFalta d'idees per a alguns o tributs necessaris per a altres, el cert és que les adaptacions de còmics no paren d'aparèixer. Les últimes han estat les adaptacions d'"Els Quatre Fantàstics" i la represa del personatge de "Batman" per a la gran pantalla. Sense oblidar els germans Dalton, que han pres el protagonisme al mateix Lucky Luke en l'adaptació de les historietes del vaquer. Pròximament, arribaran les noves aventures de "Spiderman" i l'esperat retorn del vol de "Superman".


Olot encarrega un estudi de les mancances de l'Escola d'Art i Disseny - Diari de Girona\nOlot encarrega un estudi de les mancances de l'Escola d'Art i Disseny\n?L'Ajuntament no ha pogut afrontar les urgències del centre educatiu, perquè ha tingut emergències\n21.11.2016 | 00:42\nn Josep Mir (regidor d'Ensenyament pel PSC) va anunciar que l'Ajuntament d'Olot ha encarregat un estudi de les mancances de l'Escola Superior d'Art i Disseny d'Olot.\nTambé va indicar que ell i l'alcalde, Josep Maria Corominas (PDCat), han rebut la confirmació del Departament d'Ensenyament de la Generalitat i de l'Ajuntament de Girona sobre el fet que no hi ha una voluntat propera en el temps de fer uns estudis de disseny a Girona que siguin competència dels d'Olot.\nMir va fer les afirmacions en el darrer ple. En la sessió van aprovar per unanimitat una moció d'Esquerra Republicana de Catalunya.\nDemana que la Generalitat no faciliti estudis de disseny a centres que no siguin l'Escola Superior d'Art i Disseny d'Olot.\nL'alcalde, Josep Maria Corominas, va recordar que l'Escola Superior d'Art i Disseny d'Olot és un centre que va bé. El màxim representant de l'Ajuntament va reconèixer que l'edifici actual té mancances en el sòl i els tancaments que no han pogut ser afrontades per l'Ajuntament.\nVa recordar que el manteniment de les escoles va a càrrec del Departament d'Ensenyament. Va justificar que l'Ajuntament ha hagut d'afrontar emergències –com reparar la teulada de l'Escola Malagrida o solucionar la manca de gimnasi de l'Escola del Pla de Dalt– i no ha pogut afrontar les urgències de l'escola de disseny.


“Som l’última zona d’Espanya amb tantes marques de refrescos”\nDirectora general de Sanmy, empresa catalana de refrescos i fabricant del sifó geiser\nSobreviviu després de 121 anys al mercat. Com es competeix amb noms com Coca-Cola o La Casera?\nEl primer secret és una plantilla molt compromesa, que fa més de 40 anys que és aquí. Però, sobretot, resistim perquè ens hem adaptat molt als nous productes que surten al mercat i a l’estranger. Ser petits ens obliga a estar sempre en constant moviment i a ser molt més flexibles que la resta. Per això de seguida vam veure que l’estratègia que havíem de seguir era la diversificació. Amb un sol producte no pots mantenir-te. Als anys 60 ja vam començar convertint-nos en fabricants de petits productors de sifó que no s’ho podien permetre. Catalunya és l’última zona d’Espanya que té tanta diversitat de marques de refrescos, encara que, malauradament, és una tendència a la baixa.\nUs heu ressentit de la crisi?\nNo vam patir gaire pel que fa a la facturació, però sí que vam haver d’aplicar ajustaments importants. Amb la crisi ens va tocar retallar molt en els costos i fer un balanç de les partides que es podien escapçar. A més, en aquests últims anys hem obert una nova oportunitat de negoci com a distribuïdors de marques estrangeres que volen entrar al mercat espanyol. Ens enfoquem a productes que ja són líders als seus països, ja que Espanya és el quart país que gasta més diners en refrescos al món i ho consideren un bon camp de proves per testar altres mercats. Per exemple, hem rebut una inversió forta d’un client austríac que vol introduir una nova beguda relaxant. L’any passat vam facturar 7 milions d’euros i preveiem que tancarem aquest any amb unes vendes de 9,5 milions.\nLi preocupa que s’aprovi un impost al sucre a Espanya, com ja ha passat al Regne Unit?\nEl sector està inquiet i tenim la sensació que se’ns està discriminant. Del sucre no se’n pot abusar, però és un ingredient necessari per créixer, també per a la canalla. Dins l’alimentació hi ha molts altres productes que inclouen sucres afegits, als quals no s’està assenyalant. Per exemple, els sucs de fruites o la brioixeria industrial, que a més té molts greixos saturats. El problema és que hi ha grans marques molt visibles, però un impost al sucre faria molt mal a les empreses petites del sector. Nosaltres tenim menys força per traslladar aquests efectes als preus i ja vam patir quan es va pujar l’IVA del 7% al 10%. S’han demonitzat les begudes refrescants, quan es tracta d’un problema d’hàbits del consumidor. De fet, amb la remuntada del consum la branca que més creix és la de les begudes baixes en sucre, i ja hi estem apostant amb força. Gairebé tots els últims llançaments que hem fet estan enfocats a aquest segment.\nNomés exporteu un 5% del total de la vostra facturació. ¿És una assignatura pendent?\nHo hem intentat alguna vegada a través de programes d’internacionalització, però mai hi hem dedicat prou esforços. El problema en el nostre cas són els hàbits de consum. A Catalunya el sifó és un èxit, però si intentes introduir-lo en un país on ningú n’ha sentit mai a parlar has de fer una inversió en publicitat que nosaltres no podem assumir. A més, a part de competir amb les grans marques de sempre, t’enfrontes a productors locals que coneixen millor els gustos del mercat. Estem estudiant obrir un departament que ho coordini, però seria en un format petit i amb productes de valor afegit.


Capvespres Musicals al Museu de la Mediterrània amb Névoa - Diari de Girona\nCapvespres Musicals al Museu de la Mediterrània amb Névoa\n?Jaume Arnella i Ferran Martínez oferiran un recull de «Cançons aspres i de mala pletja» ?Marala Trio són tres dones músiques i compositores que presentaran el seu primer treball discogràfic\nMarala Trio. museu de la mediterània\nNévoa, acompanyada pel guitarrista Vicenç Solsona, obrirà els Capvespres Musicals al Museu de la Mediterrània de Torroella de Montgrí aquest dijous, 1 d'agost (20 hores), amb l'espectacle Consciència de classe. Es tracta del segon treball sorgit de la complicitat d'aquest duet, al qual li agrada endinsar-se en la música d'arrel i que en aquesta ocasió promet cançons de gèneres diversos triades per parlar, essencialment, de fraternitat, «una forma de detectar allò que ens uneix als humans i fer-ho créixer».\nEls Capvespres Musicals arriben a la seva quarta edició. Amb aquesta proposta, el museu convida tres concerts de petit format a la terrassa de l'equipament, quan la calor baixa i la marinada de les tardes d'agost deixa passar la frescor de la Mediterrània. Enguany arriba amb una proposta innovadora que consisteix en la possibilitat de degustar cadascun dels concerts amb una copa de vi a la mà, un maridatge proposat pel Celler Mas Geli de Pals.\nCançons aspres i de mala petja és el títol de l'espectacle que oferiran dos antics coneguts del món de la música tradicional. Jaume Arnella i Ferran Martínez actuarà el dijous 8 d'agost (20 hores) per oferir un seguit de temes, molts d'ells sorgits de la Garrotxa. Són tonades d'amor, de gresca, algunes de fotetes i d'altres d'esfereïdores. «En totes elles la nostra societat hi queda ben retratada, per bé i per mal», diuen els artistes.\nFinalment, un trio que uneix el País Valencià, les Illes i el Principat –terres de procedència de les seves intèrprets– tancarà aquests Capvespres musicals el 14 d'agost (20 hores) amb la presentació del seu primer treball discogràfic, A trenc d'alba.\nSelma Bruna, veu i guitarra; Clara Fiol, veu i guitarra, i Sandra Monfort, veu i guitarra, són Marala Trio, i estan disposades a oferir un aplec de composicions pròpies que giren l'ullada cap als cants de la terra. «Una proposta d'arrel, lluminosa i trencadora que respira amb talents femenins», asseguren els organitzadors del Museu torroellenc. Tots els concerts són gratuïts.


Productes tòxics: Ús massiu i riscs patents | Revista | EROSKI CONSUMER\nProductes tòxics: Ús massiu i riscs patents\nS'acaben de complir 20 anys del desastre de Bhopal a l'Índia. Una fuga química de l'empresa Union Carbide va matar més de 15.000 persones, segons xifres oficials, i s'estima que en va afectar 120.000 més que, encara avui, continuen sofrint les seqüeles de la tragèdia. En aquella ocasió va ser la fuga d'isocianat de metil el que va provocar el desastre. Aquest component s'utilitzava per a produir SEVIN, un pesticida miraculós, barat de produir, mortal per als insectes, encara que innocu per a altres animals. No obstant això, en la seua producció cal utilitzar compostos molt tòxics.\nEls pesticides com aquest representen un exemple de productes de consum que s'utilitzen de manera habitual i que en molts casos contenen additius químics la producció dels quals, el comerç, l'ús i l'eliminació tenen, si no s'adopten les precaucions corresponents, un gran impacte en el medi ambient i en la salut. La llista de productes és immensa i inclou, per exemple, cosmètics que utilitzen fixadors produïts amb èsters de ftalat, robes que contenen piroretardants bromats per a prevenir o retardar la propagació de flames o estores amb compostos organoestànnics per a lluitar contra els àcars.\nSegons dades de la Unió Europea, a Europa es poden trobar uns 100.000 productes químics i cada any la indústria produeix més de 200 compostos nous que imiten substàncies naturals o bé que són substàncies totalment artificials. Tot i els riscs evidents que això comporta, l'ús massiu d'aquest tipus de productes no ha vingut acompanyat d'estudis i investigacions sobre la seua incidència en la vida de la població mundial i, sobretot, en el medi ambient.\nSón moltes les organitzacions nacionals i internacionals que treballen per evitar la generació, l'ús i el vessament de substàncies perilloses. No obstant això, per a aconseguir l'abolició total del mercat de consum calen mesures polítiques i industrials severes que mitiguen i facen disminuir l'ús de tota classe de substàncies químiques tòxiques. Aquests elements poden ser inflamables, explosius, produir càncer o danyar els sistemes reproductors dels humans, entre altres efectes.\nAvui dia, Europa treballa per desenvolupar una nova política que promoga la substitució de les substàncies més perilloses per unes altres de més naturals i amables amb la naturalesa. Des de 1992, la UE regula la classificació, l'embalatge i l'etiquetatge de substàncies perilloses per a la vida humana i per al medi ambient. Així, els fabricants i distribuïdors estan obligats a facilitar en els embalatges i etiquetes informació tècnica sobre efectes indesitjables, instruccions de seguretat, etc. que garantisquen l'ús controlat i responsable de tota classe de substàncies tòxiques.\nLa indústria dels joguets, per posar un exemple, és una mostra de com s'han vist obligats a transformar els joguets de PVC, que contenen un grup de ftalats (substàncies químiques tòxiques que s'utilitzen com a plastificants de PVC i que sembla provat que provoquen lesions renals, desequilibris en el sistema hormonal i fins i tot algun tipus de càncer), en joguets fets amb altres materials no tòxics. Una mesura que neix a conseqüència de la publicació per la UE del Llibre Verd del PVC, que va veure la llum al juny de 2000, en què s'avaluen diversos aspectes ambientals i de salut relacionats amb el tractament de residus de PVC i que presenta una sèrie d'opcions per a reduir aquests impactes.\nL'alternativa als productes químics es pot trobar en el seguiment d'alguns criteris d'actuació, com ara evitar productes amb PVC o derivats del clor, l'ús de fusta tractada amb productes no contaminants i obtinguda mitjançant sistemes de gestió respectuosos amb la naturalesa, l'adquisició de fruites i verdures cultivades sense pesticides, l'ús de pintures amb aigua o pintures que no continguen components tòxics o la utilització de productes de neteja de baix impacte sobre el medi ambient.\nEl PVC (clorur de polivinil) és un material la versatilitat del qual, el preu baix, la neteja, les propietats higièniques i la resistència n'ha afavorit l'expansió en la construcció i en la producció d'objectes de plàstic. Malgrat tot, és un material que comporta perill en l'ús, en la producció i en l'eliminació. Si durant la seua creació es generen dioxines, una de les substàncies sintètiques més tòxiques que es coneixen, l'ús també en resulta delicat, ja que pot alliberar additius perjudicials per a la salut i el medi ambient. Però el risc més alt es dóna en l'eliminació, ja que si acaba a l'abocador es produeixen danys greus en el medi ambient i si és incinerat genera grans quantitats de dioxines i altres substàncies clorades que contaminen l'aire, l'aigua i el sòl. No obstant això, els productors de PVC argumenten que els coneixements tecnològics que s'estan aplicant en la seua producció, en l'ús i en l'eliminació ajuden a controlar els possibles efectes negatius.\nEl PVC es troba en les canonades, els cables de distribució i en les finestres dels edificis; en els envasos d'aigua embotellada i en els embalatges dels productes habituals de consum; a terra, en els papers pintats o en les cortines de les cases; en les targetes de crèdit, en els cotxes o fins i tot en alguns útils mèdics.\nEls COP (contaminants orgànics persistents) són substàncies químiques orgàniques molt perilloses per a la salut i molt resistents als processos de degradació natural. Entre altres COP es poden assenyalar productes com l'aldrí, el clordà, el DDT (pesticida), el dieldrí, l'endrí, les dioxines, el furà, l'heptaclor, l'hexaclorobencè, el mirex, el PCB i el toxafè. Una vegada que s'alliberen al medi ambient, molts hi persisteixen durant anys i, fins i tot, dècades. Una altra característica és l'alta permanència en els teixits dels éssers vius (són bioacumulables), s'acumulen en els teixits grassos i en òrgans d'animals i humans i acaben formant part de la nostra cadena alimentària.


Vora 5000 persones han participat en les activitats culturals d’aquest estiu a Ulldecona – Ajuntament d'Ulldecona\nUn concert de MFC Chicken i Turis Bang Bang a l’Ermita de la Pietat, dins les 16enes Jornades Musicals, va tancar diumenge la programació cultural d’estiu a Ulldecona, coordinada des de l’Ajuntament amb la col·laboració de diverses entitats del municipi.\nLes regidores de Cultura i Festes, Cati Brusca i Mónica Fabra, han fet aquest matí un balanç molt positiu de la programació i han agraït “la col·laboració de les associacions i entitats que han treballat intensament per fer-ho possible i, sobretot, el comportament exemplar de les persones assistents”.\nTant l’una com l’altra han destacat que “de la mateixa manera que tenim sempre present l’excepcionalitat del moment, tenim també molt clar que com a municipi no podem deixar de gaudir d’una oferta cultural de qualitat”. Així, s’han mostrat satisfetes del nou format de les activitats. A banda dels controls d’accés i aforament, aquests mesos s’ha optat per fer totes les activitats a l’aire lliure i en escenaris tant diferents com l’avinguda de les Escoles, el carrer Major, el poliesportiu, a l’Ermita o la plaça de davant de l’Oficina de Turisme, buscant sempre espais amplis per evitar aglomeracions.\nLa dada més significativa d’aquest balanç és que unes 5000 persones aproximadament han pogut gaudir de concerts de tota mena, sessions d’autocine, teatre infantil i familiar, espectacles itinerants, circ, màgia, exposicions i altres activitats, amb totes les mesures de prevenció exigides pels protocols per frenar la Covid-19. La prova que les mesures establertes han estat les encertades la trobem en que les xifres de contagis a Ulldecona han estat excepcionalment baixes aquest estiu, detectant-se només 5 casos al juliol, 3 a l’agost i 1 al setembre.\nDes de la primera setmana de juliol fins aquest cap de setmana passat, s’han programat 5 sessions de cinema, tant infantils com per a adults, una nit de circ al carrer, un festival infantil amb el grup “Els Trobadorets”, dos espectacles de màgia, dos musicals, el concert del cantautor valencià Pep Gimeno “Botifarra”, una gimcana sobre el món dels còmics, dos tallers de ciència, jocs populars, una cercavila de la Colla de Gegants i Grallers i un total de sis fantàstics concerts de la Banda de Música (un al complet, dos del grup de combo, un de percussió, un de jazz i un del grup de vent). A l’Ermita, a més, del concert d’aquest cap de setmana, han actuat també Dani Nel·lo amb “Los Saxofonistas Salvajes”, dj Marc Goodfellah, Quentin Gas & Los Zíngaros, Egosex.\nEn l’àmbit del teatre familiar, dins la programació de Dissabtes de Teatre – Xarxa Ulldecona, aquest estiu hem pogut gaudir de “Mira’t”, amb un acròbata i un músic en directe de la companyia circense “Circ Pànic”; “La Gran Família”, un espectacle itinerant amb el grup Fadunito; i “A la fresca” i “Bi Circ” amb les pallasses de la companyia Anna Confetti i els personatges de Circ Xic respectivament.\nPel que fa a les exposicions, la Casa de Cultura ha acollit part de l’obra pictòrica de l’escultor Sergi Ramírez (Arenas Posibles) i una mostra de la Taula del Sénia sobre la pedra en sec. A més, un any més Ulldecona ha comptat amb activitats del festival Eufònic, amb la instal·lació audiovisual “Memories” de Marta Verde al Castell d’Ulldecona i la tele-acció “Angles Tendres” de Ferran Fages i Carme Torrent, que es va representar des dels trulls de l’antic molí d’oli, actual seu de l’Oficina de Turisme. Finalment, també de nou Ulldecona ha programat activitats pròpies dins el cicle “Ebre, Art i Patrimoni”.\nDe cara a la tardor i a l’hivern ja s’està treballant en les entitats culturals del municipi per tal de reprendre l’activitat al Teatre Municipal Orfeó Montsià amb les mesures de prevenció, control oportunes, però també estudiant espais alternatius per tal de complir els protocols de seguretat.


Suport per reforçar l'atenció primària - Diari de Terrassa\nActe de protesta de professionals de la sanitat pública a la plaça Lluís Companys.\nSuport per reforçar l'atenció primària\nMercè Boladeras 30.10.2020 | 20:47\nEls professionals sanitaris a Terrassa van denunciar aquest dimarts, a la plaça Lluís Companys, que estan al límit i demanaven una reunió amb l'alcalde de Terrassa, Jordi Ballart, perquè intercedís davant de la conselleria de Salut. El seu acte de protesta públic ha tingut impacte en el Consistori. El ple d'ahir va aprovar per unanimitat una proposta de resolució del PSC i Ciutadans que demana millorar la situació dels centres d'assistència primària (CAP), uns centres que amb la pandèmia han de prioritzar consultes i visites.\nEls regidors del PSC, Eva Candela, i de Ciutadans, David Aguinaga, van coincidir en manifestar "la tensió que estan aguantant aquestes unitats d'assistència bàsica". Candela va pronosticar, a més, que "el compromís del Govern de la Generalitat per invertir 300 milions anuals fins al 2022 no seran suficients". El portaveu d'ERC, Isaac Albert, soci del govern municipal, va considerar que "era molt aviat per dubtar-ne" i va elogiar la iniciativa de l'executiu català. Albert, de tota manera, va voler deixar clar que "estem a favor però la proposta no tocava perquè la Generalitat ja ha posat les bases del pla i, per tant, demanar-ho per part de l'Ajuntament és deslleial i oportunista".\nEl ple també va tenir unanimitat en sol·licitar un pla de xoc per reduir la llista d'espera a les oficines municipals d'atenció ciutadana. La proposta de Junts x Terrassa (JxT) va ser presentada per la seva portaveu, Meritxell Lluís, qui va reprovar que els ciutadans s'hagin d'esperar d'una a dues hores per ser atesos i que també hi hagi molta demora pel servei del 010. Al seu torn, la portaveu de Tot per Terrassa (TxT), Núria Marín, va argumentar que l'atenció ciutadana, amb la crisi sanitària, havia augmentat, especialment amb les restriccions presencials. Marín va dir, però, que "ja estan en marxa mesures per implantar millores. El què passa és que l'aplicació és lenta". Altres temes presentats pels grups de l'oposició no van tenir tanta sort i es van quedar al paper escrit. El PSC, tal com havia avançat, va portar una proposta de resolució sobre la reforma de l'espai del Portal de Sant Roc, després que tanqués l'aparcament per problemes estructurals. El portaveu, Marc Armengol, va obrir el debat per estudiar usos alternatius a refer el pàrquing. El portaveu d'ERC, Isaac Albert, va insistir en el fet que "el tema de discussió no és fer un aparcament, sinó precisament fer un pla per reformar aquest espai que ha de ser un pretext per establir una via potent des de les escoles fins a la plaça del Progrés" i que "el problema a resoldre és reformular els accessos al pàrquing de la Plaça Vella". El PSC tampoc va aconseguir tirar endavant un estudi d'opcions a la recollida pneumàtica de residus, que es vol implantar en zones residencials com Can Colomer. I, finalment, els socialistes també van veure frustrada la seva proposta d'implantar vals de descompte.


Aliances i canvis de cadires electorals - El Periòdic d'Andorra\nAliances i canvis de cadires electorals\nPublicat el Divendres, 10 d'agost de 2018 | 04:45 h\nE l mes d’agost és, normalment, un període de descans polític, amb molt poca –o cap– activitat parlamentària. L’aire electoral que es respira des de fa setmanes, però, fa que alguns polítics aprofitin l’escassetat de notícies d’estiu per trobar un espai informatiu. Ahir va ser el president de Liberals d’Andorra, Jordi Gallardo, que, sense pèls a la llengua va demanar que es doni per acabada la «disbauxa» de DA i es convoquin eleccions. De fet, són els liberals, juntament amb els socialdemòcrates els que més clar tenen el seu futur electoral: ja han escollit líder i han arribat a una entesa per concòrrer junts a les llistes territorials. I de fet, ja hi ha dues parròquies que han donat llum verda a la proposta.\nUn pacte, però, que no tothom entén. La cònsol de la capital, Conxita Marsol, va qualificar aquesta setmana l’acord de «frau de llei». Un comentari que Gallardo no va dubtar a respondre: «N’hi ha que trien l’opció del transfuguisme polític i després n’hi ha d’altres que triem apostar per un pacte transparent i obert». I és que és cert que el pacte entre PS i L’A és, com a mínim, ideològicament estrany. Però també ho és que cada vegada que es convoquen eleccions la ciutadania veu com els candidats que fins ara ocupaven una cadira d’un color, canvien al millor postor sense remordiments. La mateixa Conxita Marsol, com ve li recordava Gallardo, va ser membre liberal. Però no és l’única, els nous companys d’aliança del president d’L’A també tenen un llistat de canvis de cadira. Recordem l’exemple de Rosa Ferrer, que va deixar de militar al PS i va acabar donant suport a governs comunals demòcrates i liberals. O l’actual ministre de Finances, Jordi Cinca, avui afiliat a DA però que va ser company socialista de Ferrer.\nLes últimes enquestes deixen clar que la ciutadania respon als canvis de colors polítics amb l’absentisme. Uns i altres, doncs, tenen feina a explicar els seus arguments d’aliança o de canvi.


MÉS per Marratxí – Pàgina 2 – Web de l'agrupació municipal de MÉS per Marratxí\nMÉS PER MARRATXÍ APOSTA PER DUR A TERME CONSULTES POPULARS\nJoan Francesc Canyelles ha anunciat avui que MÉS per Marratxí també estudiaran la incorporació de dinamitzadors per tal de millorar la feina en xarxa i fer d’intermediari entre la ciutadania i l’Ajuntament.\nMÉS PER MARRATXÍ ES COMPROMET A IMPULSAR LA REFORMA DEL PAC MUNTANYA\nJoan Francesc Canyelles ha anunciat avui que la seva formació treballarà de manera coordinada amb l’IBSalut per tal d’aconseguir que el PAC Muntanya s’ampliï per donar un servei adequat al seu número d’usuaris.\nMÉS PER MARRATXÍ CREARÀ L’ÀREA D’IGUALTAT I CONSTITUIRÀ EL CONSELL DE LA DONA\nJoan Francesc Canyelles ha anunciat avui que la seva formació crearà aquesta nova àrea municipal per tal d’impulsar polítiques d’igualtat emmarcades dins un Pla d’igualtat municipal, així com també que constituirà el Consell de la Dona com a espai de decisió i definició de les línies de treball.\nMÉS PER MARRATXÍ REBAIXARÀ L’IBI DELS EDIFICIS AMB SISTEMES D’EFICIÈNCIA ENERGÈTICA I D’ENERGIES RENOVABLES\nEl batle i candidat a la reelecció ha presentat avui aquesta iniciativa que es compromet a impulsar des de l’Ajuntament de Marratxí durant la propera legislatura 2019-23.\nMÉS PER MARRATXÍ CONSENSUARÀ UN PLA DE DESENVOLUPAMENT ECONÒMIC MUNICIPAL\nEl document que es compromet a impulsar de manera consensuada la formació ecosobiranista tendrà com a principal objectiu definir l’estratègia econòmica que es vol desenvolupar a Marratxí de cara als propers 10 anys.\nMÉS PER MARRATXÍ INSTAL·LARÀ PARCS INFANTILS ADAPTATS A DIFERENTS PUNTS DEL MUNICIPI\nJoan Francesc Canyelles: “Els infants i els joves representen una part molt important de la població de Marratxí, per això des de les institucions hem de fer polítiques en el seu benefici ja que són el futur, però també el present”.\nMÉS PER MARRATXÍ ANUNCIA LA CONSTRUCCIÓ D’UN PAVELLÓ I UNA PISCINA COBERTA A ES FIGUERAL\nLa nova infraestructura esportiva de 1500 m2 serà un centre de referència de la pràctica esportiva al municipi i tendrà una capacitat per a 300 espectadors i servirà també per a la celebració d’esdeveniments. El projecte inclou també la construcció de sales de diverses mides, vestidors, serveis, un magatzem i una zona de gimnàs.\nMÉS ES COMPROMET A CONSTRUIR UNA ESCOLETA 0-3 I UN CENTRE DE DIA AL PLA DE NA TESA – PONT D’INCA\nJoan Francesc Canyelles: “El nostre compromís amb les persones continuarà marcant l’agenda de l’Ajuntament de Marratxí durant els propers 4 anys”\nMÉS PER MARRATXÍ PRESENTA UNA LLISTA PER REVALIDAR I LIDERAR UN NOU GOVERN PROGRESSISTA\nJoan Francesc Canyelles: “Aquests primers quatre anys de govern progressista a l’Ajuntament de Marratxí han estat només l’inici de la transformació del municipi a través de polítiques d’esquerres liderades per MÉS”


14/02/2018 - 06:00\tRamon Villeró\n08/02/2018 - 06:00\tRamon Villeró\n“Si la Candelera plora, l’hivern és fora, si la Candelera riu, l’hivern es viu”, diu el refrany popular. Així que aquest any semblaria que l’hivern és més viu que mai, i millor que sigui d’aquesta manera, perqu...\n30/01/2018 - 06:00\tRamon Villeró\nDissabte a la nit llegeixo la notícia de l’últim atemptat a Kabul. Un centenar de morts i quasi dos-cents ferits en esclatar una ambulància al centre de la ciutat. Al primer moment penso que la notícia és de fa...\n23/01/2018 - 06:00\tRamon Villeró\nL’home es desperta fred, quasi congelat, a la sala d’autòpsies. Comença a esbategar i el forense deu al·lucinar en colors. No, no és un espasme. L’home comença a respirar i està més viu que una perdiu. El prime...\nEl peix gran\n16/01/2018 - 06:00\tRamon Villeró\nEl peix gran es menja el petit. Malauradament sempre ha estat així, per molt que les sagrades escriptures i la literatura es treguin de la màniga personatges que desafien la llei i que per un moment et p...\n09/01/2018 - 06:00\tRamon Villeró\nComplicar-se la vida està a l’ordre del dia i mai he entès la gent que fa servir frases, oracions molt llargues per expressar una idea que s’entén molt millor si se simplifica.Valgui l’exemple de Juan de Mairen...\n02/01/2018 - 06:40\tRamon Villeró\n26/12/2017 - 06:50\tRamon Villeró\nVa llençar una pedra sobre el llac i va sentir el soroll al rebotar contra el gel. Nit estelada sobre la vall. No nevaria. De vegades ho feia per la Missa del Gall. Aquest any, no. Demà seria un Nadal fred i s...\n20/12/2017 - 06:43\tRamon Villeró\nEls mercats de Nadal s’han estès i multiplicat per totes les ciutats del món. El que abans era característic d’alguns pobles, ara és comú gairebé tot arreu. I està bé que així sigui. És comerç, sí, però també d...\n12/12/2017 - 06:48\tRamon Villeró\nAndorra Telecom és l’empresa nacional de telefonia i per tant controla tota la xarxa al país. Fa poc, com explicava, van canviar les caixes receptores a domicilis i empreses per oferir un servei millor, encara ...\n05/12/2017 - 06:00\tRamon Villeró\nTinc un compte a Internet, a una de les plataformes que ofereixen aquest tipus d’inversió des del mòbil, amb un capital aproximat de menys de deu cèntims de bitcoin.Concretament el meu saldo és de 0,0541 bitco...\n28/11/2017 - 06:00\tRamon Villeró\nArribo a casa. No funciona el telèfon, ni la televisió, no hi ha Wi-Fi i tampoc Internet. Truco a Andorra Telecom. M’atén un noi molt amable. “Hem canviat les caixes. El devien trucar i no l’han trobat.” Li pre...\n21/11/2017 - 06:00\tRamon Villeró\nAl principi feia certa gràcia, ara la cosa comença a complicar-se i ja necessitem el corresponent coneixement del llenguatge dels signes.Em refereixo a les emoticones que venen amb un significat determinat i q...


Empat entre Valladolid i Las Palmas - Diari de Girona\nEmpat entre Valladolid i Las Palmas\nEls dos equips deixen oberta l´eliminatòria després d´un tens partit amb dues expulsions al tram final\nEl Reial Valladolid i la UD Las Palmas van empatar en el primer «assalt» de la promoció d'ascens (1-1) a Primera Divisió i van deixar oberta l'eliminatòria després d'un partit en què els locals van acabar llastats per les successives expulsions de Javi Chica i de David Timor .\nLa UD Las Palmas arribava a aquest primer acte amb una inèrcia positiva i la indumentària de favorit. Les molèsties que havia patit Jonathan Viera, el futbolista més en forma de l'equip canari al final de Lliga, no li van impedir jugar.\nLa pluja caiguda durant tot el dia a Valladolid va dificultar moltíssim el joc. El camp estava pesat i amb tolls, situació gens propícia per floritures o tasques d'orfebreria. En un mar d'imprecisions, el mig camp del Valladolid va naufragar durant la primera part, període que va acabar en empat de forma injusta. A la represa, els locals van millorar, però les dues expulsions van frenar la seva progressió.


Ajuntament del Masnou - Esport, integració i solidaritat, aquest cap de setmana al Masnou\nEsport, integració i solidaritat, aquest cap de setmana al Masnou\nVegeu l'àlbum d'imatges: Torneig de Futbol Sala Down Catalunya 2018\nEl Masnou ha acollit, aquest cap de setmana, dos esdeveniments que, a partir de la pràctica esportiva, promouen valors com la integració social i la solidaritat. Es tracta del Torneig de Futbol Sala Down Catalunya, que va tenir lloc al pavelló d’esports dissabte al matí, i del Mulla’t per l’Esclerosi Múltiple, organitzat per l’Ajuntament a la piscina municipal.\nEl torneig de futbol sala va aplegar unes seixanta persones d’equips mixtos, formats per jugadors i jugadores amb síndrome de Down i sense provinents de municipis de les comarques de Barcelona i Tarragona. És el setè cop que el Masnou acull aquest campionat, que pretén trencar barreres i estereotips i demostrar que tothom pot jugar a futbol i passar-s’ho d’allò més bé. Ha estat organitzat per la Coordinadora Down Catalunya i el Club Atlètic Masnou, amb la col·laboració de l’Ajuntament.\nEl consistori també ha organitzat aquest cap de setmana la jornada local del Mulla’t per l’Esclerosi Múltiple. És una iniciativa que impulsa la Fundació Esclerosi Múltiple a tot Catalunya des de fa 25 anys per recaptar fons destinats a la lluita contra aquesta malaltia que no té cura. A la piscina municipal, una vintena de nedadors i nedadores es van mullar per aquesta causa. No va ser l’única piscina de la vila que s’hi va solidaritzar, ja que altres persones també es van mullar per l’esclerosi múltiple al Club Nàutic el Masnou.


L'ANC diu al jutjat que la web de consum estratègic "no és boicot negatiu, sinó 'buycot' positiu"\nFoment del Treball demana clausurar la web i les fires perquè van contra la llibertat d’empresa i són competència deslleial\nPla mitjà, a través de pantalla de televisió, de l'advocat de l'ANC, Xose Senen Rodríguez Castro, durant la vista de mesures cautelars per la web de consum estratègic.\nL’advocat de l’ANC ha assegurat aquest dimecres al jutjat que la web de ‘Consum Estratègic’, que publicita les empreses que s’adhereixen a diversos paràmetres socials, econòmics i nacionals, no suposa un “boicot negatiu” a les que no hi surten, sinó un “‘buycot’ positiu”, jugant amb el verb ‘comprar’ en anglès, que fomenta el consum de determinades companyies. Així, considera que la pàgina és un exercici de la llibertat d’expressió que no discrimina per raons polítiques a cap empresa. El lletrat Xose Senen Rodríguez Castro ho ha dit durant la vista oral al jutjat mercantil número 11 de Barcelona per a les mesures cautelars que ha demanat la patronal Foment del Treball, que s’oposa a la web, en considerar-la discriminatòria i competència deslleial.\nSegons Rodríguez Castro, el ‘buycot positiu’ és un “consum polític positiu”, és una “campanya merament informativa” i ajuda els consumidors a poder triar entre els “grans monopolis que dominen el mercat” i altres empreses que respecten el medi ambient, la llengua i la cultura catalana, les condicions laborals o la proximitat dels seus productes.\nEn canvi, l’advocat de Foment, José Manuel Calavia, creu que la web fa xocar la llibertat d’opinió i la llibertat d’empresa, ja que ha “fet un pas més” i ha publicitat determinades empreses per sobre d’unes altres. “Podrien haver criticat les empreses que van treure la seu de Catalunya, però s’han posat instruments materials i humans perquè la crítica tingui conseqüències perjudicials”, ha dit. Així, ha lamentat que s’hagi difós aquest “boicot” en mitjans de comunicació, fires o xerrades, i per això demanen que es clausuri la web cautelarment i es prohibeixi fer difusió i xerrades o fira sobre aquestes empreses que sí que compleixen els requisits establerts per l’ANC.


Carta del 19-03-2014: Adolf Retté - Abadia de Sant Josep de Clairval\nL’any 1907 es va publicar, a París, un llibre amb el títol “Del dimoni a Déu”. L’autor, Adolf Retté, hi relata la seva conversió al catolicisme. L’obra va tenir un èxit considerable; va contribuir a la conversió de moltes persones que hi trobaren reflectides les seves pròpies lluites espirituals.\nNascut a París, el 25 de juliol de 1863, l’Adolf Retté, no sentirà el goig de la infància a la llar familiar. El seu pare viu a Rússia, com a tutor dels nens d’un gran duc. La seva mare, músic, absorbida pel seu art, té cura del seu fillet, però d’una manera força capritxosa, i és així que ell adquireix l’experiència de diversos mètodes contradictoris d’educació. El nen, però, rebrà el baptisme a instàncies de la seva àvia, catòlica devota. El seu avi, rector de la Universitat de Lieja (Bèlgica) i tossut anticlerical, s’oposa a qualsevol ensenyament religiós.\nL’Adolf és un nen somniador, impressionable, àvid de lectures i amic de la solitud. Als catorze anys el posen intern en un col·legi i, a més a més, el seu pare vol que tingui una educació cristiana protestant. El noi, només en treu una vaga creença en Déu i una forta repulsió cap a l’Església Catòlica. Als divuit anys s’allistà, per cinc anys, a l’exèrcit. La vida militar li ensenyarà la disciplina, però no trigarà gaire en deixar-se anar a la disbauxa. Si un dels seus amics li diu “anem a fer gresca”, ell respon: “anem-hi, no, correm-hi!”. Alliberat del servei militar, enceta una carrera literària. L’entusiasme per la natura, especialment pels boscos, orienten el seu sentiment religiós cap al panteisme (doctrina segons la qual l’univers, pres com un tot, és Déu mateix).\nUna economia arruïnada\nL’any 1894, s’enamora d’una noia molt innocent, a la qual imposa un casament civil, doncs està convençut que seria pura hipocresia buscar la benedicció de qualsevol església. Tot i la passió que sent per la seva muller, l’Adolf serà un company violent, insaciable i infidel. Un dia que ella havia estalviat uns diners per comprar-se uns llibres i un vestit, l’Adolf, tan aviat com se n’assabenta, li demana aquests estalvis. Davant el refús de la dona, li arrenca brutalment els cèntims i se’n va als seus jocs preferits; doncs l’absència d’educació a la castedat durant la seva adolescència, ha generat en ell una dramàtica immaduresa afectiva. Víctima de tantes escenes semblants, la pobra noia mor prematurament. L’Adolf, aleshores, comença la convivència amb una altra companya menys resignada que la precedent. Aquesta dona terrible li fon els escassos recursos econòmics i fomenta innombrables baralles i insults. Només el foc de la passió que ella sap encendre en ell, el mantindrà lligat a ella. Se sent malalt i trist, però no té força per trencar…\n“No m’ho hauria perdonat mai”\nConvertit en veritable ateu, l’Adolf està obsessionat amb una idea fixa: desacreditar l’Església Catòlica. Una nit, a Fontainebleau, davant una trentena de treballadors, vanagloriant-se dels seus coneixements, posa en relleu la ciència que ho explica tot i crida: “Guerra als capellans, guerra als capitalistes… a mort”. En sortir del meeting, quatre participants se li acosten; l’un d’ells li diu: “Ja ho sabem que no hi ha cap Déu… però, com que el món no l’ha fet ningú, ens agradaria saber com va començar tot. Per què va començar tot? La ciència ens ho ha de dir, oi que sí?” En Retté hauria pogut ofegar el seu interlocutor sota una xerrameca impenetrable. Però la bona fe d’aquesta pobra gent li clou el bec. “Si els hagués enganyat –dirà– no m’ho hauria perdonat mai”. “Bé, –reprèn l’obrer– què ens diu vostè?”. Doncs bé –res-pon el petit intel·lectual impulsat per la veritat–, la ciència no pot explicar com va començar el món. Des d’ara aquest afer ressonarà en el cap de l’Adolf: “qui va fer el món?”. La nit següent, no pot dormir i aquell matí es diu a si mateix: “i què, si Déu existeix…?”. Més d’un segle després d’aquesta constatació d’impotència, la ciència ha fet progressos significatius en el coneixement de l’univers; però, com més descobreix, més àrdues són les dificultats amb les que topa, i encara no pot respondre a la pregunta d’aquell treballador…\nAleshores, comença per l’Adolf un període de fluctuacions, buscant una convicció per calmar l’ansietat del seu cor. Quan era més jove, l’anarquisme l’havia seduït: “Fotem enlaire la religió, la família, la propietat, les lleis i les tradicions. Només així, els homes cauran en els braços els uns dels altres, i ho compartiran tot: la terra serà conreada segons les necessitats de cadascú, i tothom viurà una festa perpètua de solidaritat gratuïta!”. Però, després de reflexionar una mica més, escriu: “hom pot deixar-se atreure durant un temps per aquest impuls generós i la il·lusió poètica de la doctrina anarquista… Però, caldrà adonar-se ben aviat que l’empresa, segons el desig d’aquests bons anarquistes, només podria subsistir si totes les facultats humanes es mantinguessin en equilibri constant entre elles…” La seva pròpia experiència li demostra que és molt difícil alliberar-se de l’egoisme…\nDurant un cert temps, freqüenta el famós polític Clémenceau i els radicals, per compartir amb ells la passió antireligiosa. Aquest és el moment de la seva vida on la blasfèmia arribarà al seu zenit . Experimenta un plaer pervers en ridiculitzar la vida de Jesús, “el Galileu”, com diu ell. Paradoxalment, en el fons de si mateix, sent indignació veient l’arbitrària persecució muntada pel Govern contra l’Església. Però la seva repulsió pel catolicisme és tan gran que ofegarà els seus veritables sentiments.\nPer fi, decebut per la política, es retira a la soledat. Les passe–jades pels boscos de Fontainebleau el tran–quil·litzen una mica. A casa, es mostra fosc, taciturn i inquiet: la seva companya, com a veritable cavallot, només fa que irritar-lo amb mentides i baralles contínues. Quant, per moments, veu la seva consciència, es troba brut com una claveguera. Sent en si mateix la necessitat d’un ideal més alt. Aleshores, agafa els escrits de l’Emmanuel Kant, però la moral d’aquest filòsof el desanima. Potser un cop d’ull al budisme…? La perspectiva d’un nirvana on la personalitat és anihilada, i l’ascetisme que hauria de dur a terme per finalment aconseguir l’anihilació… ni parlar-ne; així que ràpidament tanca els llibres.\n“Si un Déu personal existeix,\nquina sort per a mi!”\nUn dia de juny de 1905, la lectura d’uns versos de Dante, que parlen de la felicitat de les ànimes del Purgatori, perquè estan segures d’anar al Paradís, encén en ell una llum interior: veu els seus vicis com a gripaus saltant en el fang del seu cor; un remordiment i, al mateix temps, una alegria inefable el penetren. “I això què? Seria, doncs, veritat com afirma la religió catòlica, que un pecador que es penedeix i feliçment accepta la seva penitència es fa digne del Cel? Per ventura, podria jo netejar-me dels meus pecats i ser salvat? Però això voldria dir que Déu hauria d’existir…! Oh! si Déu existeix, quina sort per a mi! Però, immediatament una veu li murmura: “tot això no és més que literatura”. Ja saps prou bé que el catolicisme és una faula ben podrida…!” Se’n torna cap a casa i es troba la virago en estat de baralla; no li diu ni una paraula. Gran sorpresa per a ella! Es podria pensar que, tocat per la Gràcia, l’Adolf s’està convertint. La mateixa tarda, però, un amic tocat d’inquietuds religioses se li obre. Retté li respon, burlant-se de la religió catòlica i de la Santíssima Verge, amb observacions que la ploma no s’atreveix a reproduir. Poc després, tot torbat, s’adona que un esperit l’ha fet parlar contra la seva consciència. No obstant això, no gosa restablir la veritat de la seva actitud amb el seu amic…\nL’endemà, durant un passeig, analitza totes les idees en les quals havia cregut. Cauen una rere l’altra: “I ara, què em queda?”. Una veu interior li respon: “Déu”. Es recolza en el tronc d’un roure i continua pensant: “per què m’han posat al món?” Mil religions han intentat resoldre aquest problema. Totes varien segons les circumstàncies i, especialment, segons els capricis de l’esperit humà. En mig d’aquesta versatilitat perpètua, només l’Església Catòlica sembla mantenir-se immutable. I això fa molts segles que dura… Per tant, l’Església per poder mantenir-se invariable en la seva coherència, amb els seus estranys i increïbles dogmes, ha de tenir una causa més que humana; doncs la humanitat, lliurada a si mateixa, canvia freqüentment i no podria mantenir els dogmes. A més, els seus preceptes morals han estat i són una font de civilització. Sí, l’Església ha de posseir la veritat salvadora… i el Déu personal existeix…!” Després de caure de genolls per primera vegada, l’Adolf diu: “Déu meu, existeixes, doncs ajuda’m!”.\nHauria d’anar a trobar un sacerdot, però aquesta perspectiva l’espanta. Providencialment, un capellà d’edat avançada passa en aquell moment per la pista, no gaire lluny d’ell; acaba de recitar el seu Breviari. Retté l’escolta, dient les paraules que sant Joan aplica a Crist: la Paraula es va fer carn i habità entre nosaltres (Jn 1,14). “Senyor, si us plau”, crida l’Adolf. “Què vol?” respon el capellà. –“Si us plau, pregueu per mi” –. –“Sí home que ho faré, i ara mateix–”. L’Adolf el deixa marxar sense afegir res més. Repeteix aquelles paraules que havia sentit: ”la Paraula es va fer carn i habità entre nosaltres”. La Santíssima Trinitat va imprimir en la seva ment, el misteri adorable de l’Encarnació. “Vaig començar –diu– a pregar a Déu en totes les circumstàncies en què em sentia afectat per penes morals o materials; puc acreditar que sempre em vaig sentir recolzat. És clar, no sempre va ser de la manera que m’esperava, però sempre va ser per al meu bé”.\n“El lliure albir també existeix…”\nSi per a un cristià ben arrelat, de vegades és difícil rebutjar les temptacions i no caure en el pecat, què direm d’un home que comença a convertir-se, que no ha fet encara una confessió de tota la seva vida ni ha rebut l’Eucaristia? El pobre Adolf farà l’experiència d’una lluita espiritual intensa. Discerneix en ell tres tipus de pensaments. Uns venen de si mateix: reflexions on pesa els pros i els contres d’una decisió que cal prendre, o el fet d’analitzar els seus sentiments i les seves sensacions… Però, també s’adona que unes veus interiors, que no s’escolten amb les orelles, el deixen tan aviat ple d’alegria com trist. L’efecte d’aquestes “veus” depèn si es tracta de l’esperit bo o dolent… Cap teoria humana és suficient per explicar aquest fenòmen… Aleshores, ens adonem que hi ha en nosaltres el lliure albir. Doncs l’ànima embolicada en aquest conflicte és completament responsable de sotmetre’s a l’un o a l’altre dels bel·ligerants.\nLes insinuacions que provenen del dimoni ens produeixen foscor de l’ànima, trastorn, diverses agitacions, temptacions que ens deixen sense esperança i sense amor, tristos, tebis, mandrosos i com separats del nostre Creador (Cf. Exercicis espirituals de Sant Ignasi, núm. 317). El dimoni li suggeria: ”si Déu permet aquests sentiments de desolació, és perquè no hi a res a esperar d’Ell… Els pecadors de la teva categoria no poden salvar-se… No siguis carallot, torna a la vida d’abans… Doncs Déu no t’estima, la teva existència s’ha convertit en un turment. Si no vols tornar a la vida passada, treu-te la vida… Sigues valent i admet que tot s’ha acabat per a tu: llença’t al buit…” Per contra, el bon esperit consola, dóna coratge i envia bones inspiracions (Cf. Ibídem. 315). L’altra “veu” diu a l’Adolf: “la misericòrdia de Déu és infinita, espera i prega… accepta amb constància aquesta prova necessària…, sigues senzill, humil i no tinguis por de res, ja veuràs… Sota aquesta influència beneficiosa, en Retté sent tornar la confiança: “en aquests moments –diu– una gran pau entrava en mi; pensava en Déu de manera molt suau i em posava a pregar…”\n“No puc, em fa por…”\nPassejant-se pel bosc de Fontainebleau, veu, dalt d’una roca, no gaire lluny, una capelleta coronada per una estàtua de la Mare de Déu de Gràcia. Comença, sense dubtar, l’escalada tot pregant a Maria: “Oh Tu, que encara no he invocat, digues al teu Fill Diví que em faci conèixer la seva voluntat”. Un sentiment molt suau respon en el fons del seu cor: “busca un sacerdot, confessa’t i abraça la fe catòlica. Aquesta perspectiva el rebel·la: “no puc, em fa por donar-me d’aquesta manera…”\nPer aquella època, l’Adolf se separa de la seva companya. Però aviat el dimoni l’ataca amb violència i el porta a la desesperació; li recorda tots els llibres i articles on ha sembrat la blasfèmia a profusió. Una nit, esgotat pels atacs de l’esperit maligne, l’Adolf es fica al llit, però no pot trobar la son, i un nou combat contra el dimoni el fa suar de mala manera. Escriurà: “de sobte, vaig sentir, sí, ho juro, vaig sentir la veu celestial que em deia: “Déu! Déu és aquí!”. Aleshores, fulminat per la Gràcia, vaig saltar del llit i, de genolls clavat al terra, em semblava veure dintre meu, la imatge de Nostre Senyor Jesucrist crucificat, somrient-me amb una expressió inefable. Una gran pau entrà a la meva ànima… Em vaig quedar allí, sorprès, encantat, desbordant d’agraïment i sense parar de repetir: gràcies, Déu meu, per haver-me salvat!” Al matí, ben aviat, torna a l’ermita de la Mare de Déu per donar-li les gràcies.\nUn somriure reconfortant\nPoc després, se’n va a París per preguntar a un dels seus amics, el poeta François Coppée, si coneix un sacerdot, “perquè –li diu– em trobo en un estat que ja no puc anar sol; em cal ajuda i consell…”. Coppée, joiosament sorprès, l’adreça a un vicari de la parròquia de Saint Sulpice, que l’acull el mateix dia: “la senzillesa de la seva acollida m’inspirà confiança –escriu– i vaig poder parlar de la meva vida sense cap dificultat… Llavors, tot ansiós, li vaig dir: ja ho veu Mossèn, Vostè pensa que jo podré ser salvat?” Un bonic somriure il·lumina la seva cara: “estimadíssim amic –li diu el capellà– ja tens feta les tres quartes parts de la teva salvació. Estàs penedit, has plorat pels teus pecats… Pots estar ben segur que t’han escoltat allà dalt. Ara, només em resta instruir-te amb les veritats essencials de la nostra religió. D’aquí uns dies faràs una confessió general, de tota la teva vida i combregaràs. Ja veuràs com tot anirà bé”. Em vaig quedar bocabadat, doncs pensava que em caldrien molts mesos per poder apropar-me als sagraments. I el Mossèn va concloure: dóna gràcies a la Mare de Déu.\nEl sacerdot li dóna un Catecisme i li demana que aprengui, en primer lloc, els actes de fe, d’esperança i d’amor, el “Pare Nostre”, “l’Ave Maria” i el “Credo”, després, afegeix: “saps fer el senyal de la creu?” –per desgràcia, no–, –doncs te l’ensenyaré–…”. L’entrevista acabada, el Mossèn acomiada el seu penitent: “ves en pau, fill meu! Confiança i oració: tot el secret és aquí”. L’Adolf es queda tot pensatiu i feliç d’haver adoptat el bon partit: “no m’ho hauria cregut mai que seria tan fàcil. M’extasiava admirat per la bondat divina que m’havia donat la mà per dur-me cap al sacerdot que em calia… Al ficar-me al llit, em deia: ara, només em cal deixar-me conduir! Uf, quina alliberació ! Oh, Mare de Déu, em poso a les teves mans … Llavors, fent el senyal de la creu sobre meu, em vaig adormir com mai no ho havia fet…”\nEls dies següents, l’Adolf els dedica a l’estudi del Catecisme i a l’examen dels seus pecats per preparar la confessió. Cert, se sent espantat pel gran nombre i la gravetat dels mateixos, però es tranquil·litza pensant que aviat serà alliberat d’aquestes taques. Assíduament llegeix els capítols de l’Evangeli que tracten de la Passió de Jesucrist. Aquesta lectura l’inspira grans impulsos d’amor: “sentia –diu– penetrar en mi un penediment molt saludable. Era una barreja de vergonya a causa de la lletgesa de les meves accions i de dolor en comprendre que els meus pecats havien, de forma misteriosa, crucificat l’Anyell Redemptor”.\nEl dia fixat per a la seva confessió, l’Adolf es presenta al sacerdot. “Així com anava confessant els meus pecats –afirma– sentia que Nostre Senyor mateix era allí. Em semblava que amb una mà suau i a la vegada vigorosa, anava collint els pecats en la meva ànima i els dispersava com la pols sota els seus peus adorables. Al mateix temps, sentia com la meva ànima, aixafada sota la càrrega del mal, s’anava aixecant per, finalment, aguantar-se ben dreta. El meu cor desbordava d’agraïment… Al final de la “collita” el sacerdot pronuncià sobre meu la sublim fórmula absolutòria. En aixecar-me, el capellà em va obrir els seus braços i m’hi vaig precipitar plorant de goig. Cert, el Mossèn també estava emocionat… Tot seguit, vàrem xerrar uns minuts i després es va retirar…\nQuan vaig sortir al carrer, em sentia tan lleuger… caminava com si no toqués a terra… Em deia: “he estat perdonat, quina felicitat!” Em semblava tenir deu anys de menys… L’endemà em vaig preparar per rebre l’Eucaristia… Sentia una alegria tranquil·la, i m’admirava veient com havia pogut superar tots els obstacles… Així com el moment de combregar s’acostava, em sentia impulsat a l’adoració… Ni els plaers dels sentits més refinats, ni l’embriaguesa del cervell, fins i tot allò que proporcionen l’art i la poesia, no poden rivalitzar amb aquesta benaurança de l’ànima que s’uneix a Déu. Durant uns bons moments vaig assaborir plenament la gran pau que imperava en mi.” És l’any 1906; l’Adolf té 43 anys.\nFer veure Déu\nCada conversió és una història única. En el cas d’en Retté, l’extraordinària força dels vicis havia pres unes proporcions tan grans, que hom hauria pogut pensar que ja no hi havia res a fer. El seu exemple és la prova meravellosa de la misericòrdia infinita de Déu i de la omnipotència de la Gràcia; al mateix temps expressa la universalitat de la redempció de Crist en qui, tots, fins i tot els més grans pecadors, poden trobar la salvació i la pau. Sant Benet, el pare dels monjos, ens exhorta a no desesperar mai de la misericòrdia de Déu…, doncs el Senyor en la seva bondat ens diu: jo no vull la mort del pecador, sinó que es converteixi i pugui viure (Ezequiel 18,23) (Regla, cap. 4 i pròleg). El camí de l’Adolf Retté el va portar de l’error a la veritat, del pecat a l’estat de Gràcia, de la blasfèmia a l’oració…\nPoc temps després de la seva primera comunió, l’Adolf es retira a la soledat, repartint el seu temps entre la pregària i la redacció del seu llibre “Del diable a Déu”, punt de partida d’una nova activitat que ell defineix així: “fer veure Déu als meus contemporanis”. Des de 1907 fins la seva mort, l’any 1930, escriurà vint volums, en els quals convida els seus lectors a viure sota la mirada de Déu, en una generosa unió amb Crist en la seva passió. Ell mateix troba la seva força nodrint-se de Jesús en la Sagrada Eucaristia: “com són de plànyer –s’exclama– aquells que no coneixen aquesta força. Per a mi, jo sé que Ell és la font de tot bé, la font de l’energia on els dies de tristesa i desànim, l’ànima troba reconfort i alegria.” Per expressar el seu amor a la Mare de Déu i el seu afecte a l’Església, troba paraules senzilles que toquen els cors. Les seves publicacions li procuren un correu abundant. Sota la seva influència, la seva pròpia mare, que vivia en la completa indiferència religiosa, es posa a practicar; metges, professors i moltes altres persones canvien de vida, gràcies a la influència dels seus escrits. Molts cristians tebis es tornen fervents i, fins i tot, suscita vocacions religioses.\nLluny de ser només una experiència personal de purificació, la seva conversió té un caràcter apostòlic: la nostra salvació també s’opera salvant els altres. No obstant això, després d’una vida tan turmentada, per mantenir-se fidel a l’Evangeli cal un esforç de mortificació. L’Adolf experimentarà encara la feblesa i el sofriment, però ja no serà com abans...\nL’any 1924, a seixanta-un anys, escrivia: “sóc un home gastat que, després d’haver patit molt i d’haver treballat enormement, comença a defallir. A més a més, el meu cos paga les bogeries de la meva joventut ”. El nostre místic hauria volgut retirar-se a un monestir i acabar allí els seus dies, però aquesta no fou la voluntat de Déu.\nVa morir a Beaune (Borgonya) el 8 de desembre de 1930, el dia de la festa de la Immaculada Concepció de la Mare de Déu. La seva làpida porta la inscripció: In te, Domine, speravi… En Tu, Senyor, vaig posar la meva esperança… L’esperança no l’ha pas decebut, i els monjos de Sant Josep demanem al Cel que aquesta mateixa esperança ens dugui a tots victoriosos, sobre les onades i tempestes d’aquesta vida, fins al port de l’eternitat benaurada.


Comerç exterior en la Mediterrània Occidental - CETMO\nCOMERÇ EXTERIOR EN LA MEDITERRÀNIA OCCIDENTAL\nComerç Exterior a llarg termini\nEls fluxos de comerç exterior entre les dues ribes de la Mediterrània Occidental han disminuït des del volum màxim assolit el 2008, a un mínim obtingut en el 2020, a causa de l’efecte de la pandèmia de la COVID-19. La crisi econòmica iniciada l’any 2008 va afectar les exportacions dels països del Magrib, que van ser determinants en els fluxos totals. D’altra banda, les exportacions dels països europeus han seguit augmentant, però en volums menors en comparació amb el descens dels països del Magrib.\nComerç Exterior en 2019\nEls fluxos sud-nord dins del GTMO 5+5 són més alts que els fluxos nord-sud, a causa de l’alta proporció de materials energètics. En aquest últim tipus de flux, els més importants són els que s’originen a Algèria i Líbia i es dirigeixen a Itàlia, Espanya i França. En comparació amb els fluxos nord-sud, la participació dels productes energètics és molt menor, sent els més importants entre Espanya i el Marroc i entre França i Algèria.\nDistribució del comerç exterior en Mtones – Fluxos nord-sud en el GTMO 5+5, 2019\nDistribució del comerç exterior en Mtones – Fluxos sud-nord en el GTMO 5+5, 2019\nComerç Exterior de Productes Energètics en 2019\nDistribució del comerç exterior de productes energètics en Mtones – Fluxos nord-sud en el GTMO 5+5, 2019\nDistribució del comerç exterior de productes energètics en Mtones – Fluxos sud-nord en el GTMO 5+5, 2019\nEvolució Mensual del Comerç Exterior. Els Efectes de la COVID-19 (2019-2020).\nL’any 2020, els efectes de la COVID-19 van provocar una caiguda significativa en els fluxos comercials, tant en volum total com en productes energètics, amb una disminució d’entre el 30% i el 45%, segons el mes.\nEvolució Mensual del Comerç Exterior de Productes Energètics. Els efectes de la COVID-19 (2019-2020).


El Servei Local de Català d’Esparreguera, del Consorci per a la Normalització Lingüística, organitza des de fa vuit anys una Trobada Gastronòmica Intercultural. El seu objectiu es celebrar alhora les cloendes dels cursos de català per a adults i de l’edició del Voluntariat per la llengua. En aquesta trobada, els alumnes i els voluntaris porten una recepta cuinada que, prèviament, han fet arribar per escrit.\nEl blog permet trobar les receptes dividides en quatre divisions bàsiques: “Totes les receptes”, “Primers i segons plats”, “Postres” i “Begudes”. També permet fer una cerca per “Receptes catalanes” i “Receptes d'arreu del món”, amb l’objectiu d’incidir en aspectes interculturals, de reconeixement de la llengua i la identitat catalana i, alhora, de tots els orígens geogràfics existents a les classes de català d’Esparreguera. En aquest últim cas, hi ha, a més, una subdivisió de totes les receptes classificades segons 42 orígens geogràfics diferents, segons la nació o la tradició cultural d’on són originàries.\nCada curs, a totes les classes de català es treballa l’escriptura de les receptes i es fa una introducció a aspectes culturals de la cuina catalana. Inicialment, el 2007, els receptaris es publicaven en paper, primer, i en CD, després. Des del 2011, les receptes es publiquen en línia, al blog Receptaris, que acaba d’arribar a les 300.


ActivaMent Catalunya Central torna a participar a la Fira Cuida't | ActivaMent Catalunya Associació\nActivaMent Catalunya Central torna a participar a la Fira Cuida’t\nLa nostra delegació ActivaMent Catalunya Central tornarà aquest any a participar de la Fira Cuida’t, el dissabte 27 i el diumenge 28 d’octubre, al Palau Firal de Manresa.\nCuida’t és la fira de la Catalunya Central que reuneix en un mateix espai empreses, centres, escoles, associacions i professionals que es dediquin al món de les teràpies naturals, totes elles complementàries amb la medicina tradicional. Des d’ActivaMent participarem amb un estand informatiu de la delegació, com entitat relacionada amb la salut.\nA més a més, el dissabte 27 d’octubre, de 12:15h a 13h, oferim la xerrada: “ActivaMent i l’Empoderament en Salut Mental”, a càrrec de les nostres companyes Montse Manresa i Dani Ferrer, a la zona de conferències de la Fira. Explicarem l’activisme i el suport mutu de salut mental en primera persona i els seus beneficis per a qui formem part de l’entitat.\nAllí estarem amb un estand, i amb la xerrada , donant a conèixer la nostra associació als veïns i veïnes de la ciutat. Presentarem totes les activitats de la nostre Delegació Catalunya Central.\nEns trobareu el dissabte 27 i el diumenge 28 d’octubre, de 10h a 20:30h, al Palau Firal de Manresa (Carrer de Castelladral, 5). Us hi esperem!\nNou Grup d’Ajuda Mútua a Sabadell


AVA-ASAJA acusa la UE de beneficiar als sectors econòmics del centre-nord mentre tanca mercats com els EUA i Rússia al sector agrari per causes alienes – RiberaTV\nAVA-ASAJA acusa la UE de beneficiar als sectors econòmics del centre-nord mentre tanca mercats com els EUA i Rússia al sector agrari per causes alienes\nEls aranzels de Trump expulsen les mandarines i taronges espanyoles del mercat estatunidenc\nEls bons resultats que cullen les exportacions agroalimentàries de la Comunitat Valenciana en plena crisi del Covid-19 es veuen lamentablement entelats per la pèrdua definitiva del mercat estatunidenc per al comerç de les mandarines i taronges espanyoles.\nL’Associació Valenciana d’Agricultors (AVA-ASAJA) confirma els pitjors auguris i constata, a partir de dades de la interprofessional Ailimpo, que els aranzels de fins al 25% impostos el passat octubre per l’Administració Trump sobre els cítrics i altres produccions agràries nacionals han reduït a zero els enviaments de taronges i mandarines durant la present temporada 2019/20 amb destinació als Estats Units, mentre que les exportacions de llimes a penes aconsegueixen les 922 tones.\nAVA-ASAJA subratlla que aquesta mesura aranzelària presa per Washington, en resposta a un conflicte relacionat amb les ajudes destinades al sector aeronàutic Boeing-Airbus, ha suposat la “punta” a la campanya històrica de clementines remeses des del port de Castelló, la qual va registrar el seu rècord d’exportacions en la campanya 2006/07 amb prop de 80.000 tones però que, amb el pas dels anys, experimentava una tendència a la baixa a causa de les pressions i falses acusacions per part del lobby citrícola dels Estats Units.\nEn aquesta última campanya (amb dades fins al 18 d’abril), destinacions com Oman (1.105 tones) i Panamà (1.003 tn) ja superen a una superpotència com els Estats Units en volum d’exportacions citrícoles espanyoles. Destaca així mateix el cas del Canadà, país veí que, amb l’onzena part d’habitants, compra cinquanta vegades més cítrics (47.790 tn) que els Estats Units.\nEl president d’AVA-ASAJA, Cristóbal Aguado, lamenta que “el nostre sector agrari s’ha tornat a veure greu i injustament perjudicat per causes que no tenen res a veure amb el camp. La pèrdua del mercat nord-americà se suma al veto del mercat rus provocat també per un problema polític alié al sector agrari, i a la mateixa UE, com és el conflicte d’Ucraïna i Rússia. És evident que l’agricultura valenciana i espanyola anirien molt millor si disposaren d’aquests dos mercats de primera importància mundial i és un despropòsit tindre’ls tancats per el ‘mercadeig’ irresponsable que duen a terme les autoritats comunitàries”.\nEn aquest sentit, Aguado acusa la UE de “beneficiar descaradament als sectors econòmics del centre-nord del continent mentre no dubta a deixar venuda a l’agricultura mediterrània mitjançant acords comercials amb països tercers o barreres aranzelàries. O es tanca Rússia per a tots o s’obri per a tots, el que és intolerable és que es puguen continuar venent productes industrials als russos (crida l’atenció la venda de cotxes d’Alemanya, país que curiosament li compra el gas a Rússia) i, en canvi, Espanya no puga vendre les seues produccions agroalimentàries a Moscou. Aquesta no és l’Europa que volem: cal obrir mercats als agricultors i no tancar-los, cal donar la clau de les decisions de Brussel·les a tots els seus membres i no sols a uns pocs privilegiats, cal fer més Europa i no dependre cada vegada més de l’alimentació que puga o no arribar-nos de fora”.\nAVA-ASAJA acusa la UE de beneficiar als sectors econòmics del centre-nord mentre tanca mercats com els EUA i Rússia al sector agrari per causes alienes added by Ribera Televisió on 20 maig, 2020


PIV5U : Servei de Biblioteca i Documentació Científica : UPV\nServei de Biblioteca i Documentació Científica Usar les biblioteques Préstec interuniversitari PIV5U PIV5U ...\nServei destinat exclusivament al PDI i al PAS de les universitats públiques valencianes (UV, UA, UJI, UMH i UPV) en el marc del Campus d’Excel·lència Internacional Campus Hàbitat 5U.\nLes universitats participants han signat un Acord marc en el qual es comprometen al desenvolupament i utilització conjunta dels serveis de biblioteca.\nEl préstec dels recursos bibliogràfics es realitzarà d'acord a la Normativa i condicions que s'especifiquen en l'acord.\nCondicions del servei PIV5U\nEls membres del PDI i el PAS que prèviament hagen sol·licitat l’alta en el servei a través de l’aplicació a la seua pròpia universitat. Els usuaris de la UPV han de sol·licitar-hi l’alta a través del formulari PIV5U.\nCada universitat pot excloure del préstec alguns tipus de documents: bibliografia molt demanada per estudiants, ordinadors portàtils, cabines d’estudi, etc.\nLa persona sol·licitant, a través de l’aplicació web de la seua universitat d’origen, ha de sol·licitar l’alta per a cadascuna de les universitats en les quals vulga fer ús del servei de préstec. Una vegada haja sigut admesa en la universitat de destinació, rebrà un missatge electrònic de conformitat. A partir d’aquest moment podrà acudir presencialment al servei, i fer-ne ús identificant-se prèviament.\nRecomanem consultar els horaris i catàlegs de les biblioteques a les quals es vulga acudir, així com els exemplars exclosos del préstec, abans de la visita. L’usuari es compromet a retornar els objectes manllevats dins del termini indicat i a les biblioteques prestatàries.\nBiblioteca Universitat d'Alacant\nSi és usuari PDI o PAS d'altra universitat valenciana i vol endur-se llibres en préstec de la Universitat Poltècnica de València ha de donar-se d'altra primer en el formulari de la seua universitat:


PIS DE LUXE ALS VILARS ESCALDES ANDORRA 10 - GESTORIA ANDORRA La Clau Agencia immobiliària a Andorra. La seva sòlida experiència i el seu tracte personalitzat ha permès ser una empresa immobiliaria de prestigi, Oferim una atenció especialitzada per troba la llar dels teus somnis. Gestionem i administrem propietats a Andorra. Ofereix una variada oferta de producte immobiliari en modalitat de venda o de lloguer. Fiscalitat i Comptabilitat Andorra. L’impost sobre societats és un tribut de caràcter directe i naturalesa personal que grava la renda de les persones jurídiques d’acord amb les normes establertes a la Llei reguladora. El període impositiu coincideix amb l’exercici econòmic de l’entitat, i no pot excedir dotze mesos. En el cas que l’exercici social sigui superior, el període finalitza al cap de dotze mesos. La base de tributació es calcula corregint el resultat comptable. El tipus general de gravamen és del 10%. La quota de tributació és la quantitat resultant d’aplicar el tipus de gravamen a la base de tributació. S’aplica una imposició reduïda a les societats que realitzen explotació internacional d’intangibles, les que intervenen en el comerç internacional i les que fan la gestió i inversió financera intragrup. S’elimina la doble imposició interna i internacional sobre participacions en beneficis d’altres entitats i s’estableixen deduccions per doble imposició, per creació de llocs de treball i per inversió. Al setembre els obligats tributaris han d’efectuar un pagament a compte de la liquidació corresponen al període impositiu que estigui en curs l’1 de setembre. Els obligats tributaris de l’impost sobre societats han de disposar d’un número de registre tributari, que han de sol·licitar en el cas que encara no el tinguin com a obligats tributaris dels impostos indirectes. El primer any d’aplicació de l’impost els obligats tributaris gaudeixen d’una reducció del 50% de la quota de liquidació. Per als obligats tributaris d’aquest impost que es constitueixin com a nous empresaris d’una nova activitat empresarial o professional i que tinguin uns ingressos inferiors a 100.000 euros, el tipus de gravamen aplicable durant els tres primers anys d’activitat és el següent: El 5% per a la part de la base de tributació compresa entre 0 i 50.000 euros. El 10% per a la base de tributació restant. Aquesta bonificació fiscal no es podrà aplicar als obligats tributaris que facin o hagin fet algun tipus d’activitat, tant de forma directa com a través d’una societat.\nPIS DE LUXE ALS VILARS ESCALDES ANDORRA 10


Auxiliar d'Administració General. Ajuntament de Barcelona. Temari Vol I. | Editorial CEP\nEls nostres opositors / alumnes ho solen adquirir al costat del volum II del temari, els test i simulacres d'examen.\nEn aquest volum es desenvolupen d'una forma completa i rigorosa els temes 1 a 11 del temari que ha de regir les proves de selecció per a la categoria d’Auxiliar d'Administració General. Ajuntament de Barcelona, segons el programa publicat al Boletín Oficial del Estado nº 20, de 23 de gener de 2019.


Els Pastorets de l'Espluga tanquen temporada aquest dissabte a la tarda | Diari de Tarragona\nEls Pastorets de l'Espluga tanquen temporada aquest dissabte a la tarda\nEnguany s'ha celebrat el centenari del text del Folch i Torres i els 40 anys de l'inici de la representació al Teatre del Casal amb una exposició al vestíbul del Teatre\nUna de les escenes dels Pastorets de l´Espluga en la qual s´utilitza un efecte especial que recrea la neu. FOTO: JORDI GUASCH\nEls Pastorets de l’Espluga clouran temporada dissabte, 7 de gener, a les 18.30 h, amb l’última representació d’aquest Nadal en el qual s’ha celebrat el centenari del text del Folch i Torres i els 40 anys de l’inici de la representació al Teatre del Casal amb una exposició al vestíbul del Teatre que es podrà veure fins al 7 de gener.\nLa mostra repassa la trajectòria de la representació des del 1939 al Centre Cultural de l’Espluga, fins que els Pastorets van arribar al Casal de l’Espluga.\nAmb motiu d’aquesta efemèride, l’espectacle ha recuperat el Pròleg clàssic fent una revisió més breu i actualitzada del text de Folch i Torres. Una altra de les novetats d’aquest any ha estat el nou decorat del Naixement, on s’ha volgut humanitzar la figura de Sant Josep i la Mare de Déu.\nL’espectacle, en el qual participa més d’un centenar de persones, ha sumat als nombrosos efectes especials, nous elements d’attrezzo com la casa de Maria o la barraca de Getsè. Aquesta setmana a l’Oficina de Turisme de l’Espluga ja s’han posat a la venda les entrades anticipades, encara que també se’n podran comprar el dia de la representació una hora abans, a taquilla.


Metges i hospitals notifiquen en sis mesos 253 sospites de maltractament infantil - Diari de Girona\nMetges i hospitals notifiquen en sis mesos 253 sospites de maltractament infantil\nUna quarta part de tots els casos registrats el mes de juny eren menors de dos anys\nMetges i hospitals notifiquen en sis mesos 253 sospites de maltractament infantil Diari de Girona\nEls professionals dels centres hospitalaris de la xarxa públic catalana amb servei de pediatria i els professionals de protecció han notificat entre el gener i el juny del 2019 fins a 253 sospites de maltractaments infantils.\nL'acumulat de 253 d'aquest 2019 és una xifra lleugerament més baixa que la registrada durant el mateix període del 2018, que va ser de 284. El 2017, entre gener i juny, se'n van notificar 224 i el 2016, 153. En aquests sis primers mesos de l'any, 43 infants de menys d'un any han estat víctimes de presumptes agressions.\nSegons les dades publicades al Registre Unificat de Maltractament Infantil (RUMI), només el mes de juny se'n van notificar 44, la majoria per maltractament físic, un 41,7%. D'aquests 44, un 23,8% són nadons de menys d'un any, i el 2,4% tenen entre un i dos anys.\nEl 14,3% de les notificacions corresponen a infants entre tres i cinc anys, igual que els nens d'entre sis i vuit anys. Entre nou i onze anys hi ha un 16,7% dels casos, mentre que entre dotze i catorze, un 11,9%. Finalment, entre els 15 i els 17 anys, s'han registrat el 16,7% de les notificacions.\nDels 44 casos notificats el juny d'aquest any, el 69% eren nenes i el 31% nens. Tenint en compte que hi ha infants o adolescents que han patit més d'un tipus de maltractament simultani, el físic és el més freqüent, en un 41,7% dels casos, seguit de la negligència i l'abandonament i el psicològic i emocional.


Plourà per Patum? La meteorologia torna a amenaçar la Patum infantil | Aquí Berguedà\nPlourà per Patum? La meteorologia torna a amenaçar la Patum infantil\n19 juny 2019 16:23\nPatum calorosa. El fet que caigui més enllà en el calendari garantirà que faci calor, però no serà ni de llarg la més asfixiant. De fet, fins dijous a la tarda el sol serà el protagonista, però a partir de dijous a la nit començaran a aparèixer núvols i no es descarta algun ruixat a la Patum completa del vespre, segons ha explicat a l’Aquí Berguedà el meteoròleg berguedà i nou regidor de l’Ajuntament, Aleix Serra.\nEl dia més inestable serà clarament divendres, el de la Patum infantil. De bon matí hi haurà núvols al cel i els ruixats poden aparèixer en qualsevol moment del dia. A la tarda-vespre és molt probable que hi hagi fortes pluges que obliguin a prendre decisions a l’organització. La nit, amb concerts per tota la ciutat, serà la més fresca de Corpus.\nDe cara al cap de setmana, les temperatures tornaran a pujar i no s’ha de patir massa per noves pluges. Dissabte el temps començarà a canviar i diumenge serà el dia de calor més contundent. El temps no farà patir la revetlla patumaire.\nAleix Serra Meteorologia Patum


El PSC i El Margalló entren al Govern - L'Eco de Sitges\nAurora Carbonell i Luismi Garcia, etrant avcui poc després de les 9h a l’Ajuntament\nEl PSC i El Margalló ja són dins del Govern municipal, que, amb 12 regidors, s’assegura una còmoda majoria absoluta. Els portaveus d’aquestes dues formacions, Luismi Garcia i José Maria Martínez, respectivament, han signat el document juntament amb els màxims representants de les tres formacions que van formar l’executiu ara fa un any: l’alcaldessa, Aurora Carbonell (ERC), David Martínez (SGI) i Xavier Salmerón (Guanyem Sitges).\nLa signatura s’ha fet aquest matí, passades les 9 hores a la Casa de la Vila, un cop ha finalitzat la darrera reunió de Govern amb vuit membres. L’acte de signatura, però, ha estat a porta tancada sense haver-lo anunciat prèviament i sense permetre l’accés a la fotògrafa de L’Eco de Sitges, que ha retratat els protagonistes quan tornaven a l’Ajuntament després d’una pausa.\nL’ampliació del Govern arriba després que l’assemblea de Guanyem Sitges donés ahir al vespre el vist-i-plau a l’entesa a la que van arribar Xavier Salmerón i Luismi García la setmana passada per desbloquejar la situació. L’acord és un terme mig entre les dues parts. És a dir, el document signat avui pels cinc portaveus és el que van aprovar les assemblees d’ERC, PSC, SGI i EM i va rebutjar la de Guanyem, però afegeix tres matisos, que resulten claus per a aquests darrers sobre el top manta, el trasllat de sorra a les platges i l’Autòdrom.\nAquests tres punts van ser acordats bilateralment entre el PSC i Guanyem Sitges i no s’han inclòs al document d’ampliació, sinó que s’incorporen al Pla d’Actuació Municipal (PAM), el full de ruta del Govern municipal. La redacció de les modificacions resulta suficientment flexible –i, en part, ambigua– per fer compatible l’equilibri entre els postulats dels socialistes i els de l’esquerra alternativa. (Podeu llegir les modificacions a sota).\nAssemblea de Guanyem Sitgs, celebrada ahir al vespre a l’Ateneu\nGuanyem Sitges era contrari a la intervenció de la Policia per actuar el top manta, mentre que el PSC no la prioritzava, però no la descartava en tractar-se d’una venda il·legal. En l’acord es contempla ara aquesta intervenció: “en cas de produir-se una actuació policial, aquesta buscaria la convivència i el foment de la informació pública, i rebutjant la confrontació”.\nRespecte a la utilització de la draga, Guanyem accepta que es pugui portar sorra de manera “extraordinària” a les platges, però aconsegueix deixar clar que “sense utilitzar en cap cas la mobilització de sediments mitjançant el dragatge”.\nI, per últim, el tercer punt inclòs en l’entesa fa referència a l’Autòdrom, el projecte que preveu l’adaptació d’aquest equipament abandonat en un centre eqüestre i dedicat al món de l’automòbil. El PSC està a favor del projecte, ja que considera que serà revitalitzador per a l’economia del territori, mentre que Guanyem el rebutja per l’impacte ambiental que argumenta que pot tenir. L’entesa subratlla la defensa mediambiental i la necessitat d’evitar les afectacions en mobilitat –que també comparteixen el PSC–, i deixa la porta oberta a la via judicial, una operació difícil, ja que l’Autòdrom forma part del terme municipal de Sant Pere de Ribes, on l’Ajuntament de la socialista Abigail Garrido hi dona ple suport.\nEl Govern de 12 regidors es farà visible aquesta tarda al Ple municipal, que se celebra a les 16h per via telemàtica.\nCanvis en els redactats acordats pel PSC i Guanyem i que s’incorporan al PAM:\nSobre la venda ambulant:\n1.5.4.2. Treballar de forma Inter departamental i entre administracions per a facilitar els processos d’inserció sociolaboral de les persones en situació irregular. En el cas concret de les persones que fan venda irregular a la via pública i que es troben en aquesta situació administrativa, se cercaran opcions, sempre, des d’aquesta perspectiva entenent, doncs, que en cas de produir-se una actuació policial, aquesta buscarà la convivència i el foment de la informació pública, i rebutjant la confrontació.\nSobre la draga:\nSobre l’Autòdrom de Terramar:\nAquest nou objectiu diu: 2.1.3.4. Respecte del projecte de l’Autòdrom de Terramar, aprofundir en la defensa mediambiental i treballar per revertir les afectacions en mobilitat amb impacte al municipi de Sitges ja sigui en taules de treball i de cooperació entre municipis del Garraf o, si s’escau, per la via judicial.\nEl PSC i Guanyem desencallen les diuferències i encaminen l’acord (19 de juny de 2020)


"Ser gai no és pecat"\nDones, homosexuals i divorciats cristians reivindiquen el seu lloc a l'Església\nLARA BONILLA Actualitzada el 04/02/2012 00:00\n260x366 "Ser gai no és pecat" "Ser gai no és pecat"\nAcolliment és el que buscava Àngel Llorent quan va sortir de l'armari. En canvi, la resposta de l'Església, en aquest cas l'evangèlica, va ser intentar curar la seva homosexualitat. Hi ha molts gais cristians que han de viure la seva sexualitat en la clandestinitat. Només un exemple: a l'Associació Cristiana de Gais i Lesbianes de Catalunya, de la qual l'Àngel és expresident, hi ha menys d'una trentena d'afiliats. En canvi, la llista de correu té al voltant de 3.000 subscriptors. "Encara hi ha por. Molts han deixat de venir perquè treballen en àmbits religiosos i temen que se n'assabentin i siguin expulsats", explica. Parla de capellans, professors i treballadors de col·legis i hospitals catòlics i altres entitats vinculades a l'Església.\n"Ser gai i cristià no és incompatible", diu. Però arribar fins aquí no ha estat fàcil. Tot i que no sempre ha estat comprès, Àngel Llorent no ha volgut renunciar a la seva espiritualitat i perquè la seva homosexualitat pogués ser acceptada ha hagut de recórrer un llarg camí des de l'Església catòlica, passant per l'evangèlica, i fins a arribar a la branca més progressista de la protestant. Durant 20 anys va haver de viure pràcticament com a cèlibe per ser acceptat dins de l'Església catòlica, primer, i a l'evangèlica, després. Fins i tot va anar a teràpia de reorientació sexual. Fins que es va adonar que ser gai no és ni un pecat ni una malaltia i va trobar el seu lloc en l'Església protestant. Mai, però, va dubtar de la seva fe. "El tema espiritual el tenia molt clar. El missatge de l'Evangeli és bo i actual. El problema és de les jerarquies de les Esglésies i la interpretació que fan del missatge, i no pas jo". En l'actualitat, és diaca en l'Església protestant.\nDivorciats sense dret a casar-se\nLes famílies estan canviant i els nous models avancen amb força. Cristians divorciats i homosexuals reclamen el seu lloc, tot i que encara xoquen amb la jerarquia eclesiàstica. Des del Papa Benet XVI defensant la família tradicional fins a les més recents i polèmiques declaracions de l'arquebisbe de Tarragona, Jaume Pujol, que va dir que els "comportaments" homosexuals "no són adequats ni per a la persona ni per a la societat".\n"L'Església s'ha de modernitzar per acollir altres formes de família. El missatge de Jesús és d'amor. Tota la resta ha vingut afegida". Ho diu Luisma Martínez, a qui un divorci va trastocar per partida doble. Primer, per la sensació de "vertigen" que provoca qualsevol separació i, segon, perquè ell, cristià practicant, es va casar convençut que el matrimoni era per a tota la vida. Ja superat el tràngol, va conèixer la Laura a la parròquia del seu barri. S'estimen. Participen activament a la parròquia. Porten grups de catequesi i van a missa els diumenges. En canvi, l'Església catòlica no els deixa casar perquè són divorciats. Fa gairebé dos anys ho van fer per la via civil. "Ens sap greu perquè ens hi deixem moltes hores a la parròquia i després l'Església no ens accepta en un moment tan important". No és el cas de la parròquia de Navas, de la qual formen part. Allà van celebrar, amb la complicitat del mossèn, una cerimònia que ells anomenen "d'acció de gràcies" i amb la qual van deixar constància del seu compromís. "Molts divorciats participen en les parròquies però no els deixen casar. És una hipocresia", argumenta Montserrat Biosca, presidenta del Col·lectiu de Dones en l'Església.\nMontserrat Batlle, catòlica practicant, es resisteix a divorciar-se malgrat que fa més de vint anys que està separada del seu marit. La idea del matrimoni indissoluble continua gravada al seu inconscient. "Si no m'hagués separat, ara seria morta", diu. Presideix l'Associació Cristiana de Separats i Divorciats i treballa al convent dels dominics de Barcelona. "A l'associació hi ha gent que ha refet la seva vida amb una altra parella i els dominics els donen la seva benedicció, no són tancats", diu. Gerard Guerra és prevere salesià. Explica que "l'acolliment de la comunitat cristiana hi és, però a la jerarquia li costa obrir-se perquè és una estructura rígida".\nEll n'és un exemple. Va oficiar la celebració del Luisma i la Laura. "Si l'essència del sacrament del matrimoni és l'amor, no entenc per què no es pot fer una celebració. I encara més si són persones que coneixes i has acompanyat", explica. ¿I si hagués estat una parella gai? "Igual. Sens dubte!", diu. Creu que temes com el divorci, l'ordenació de la dona i l'homosexualitat s'haurien de revisar: "Perquè no sé si tenen a veure amb l'Evangeli". Reconeix que l'homosexualitat es manifesta a l'Església de maneres molt diferents. "Hi ha qui s'integra sense fer soroll, qui crea associacions, qui opta per una actitud bel·ligerant i qui renuncia a la fe. I també hi ha capellans que tenen relacions de parella", diu. Està convençut que l'Església catòlica "normalitzarà" la sexualitat. El fet que accepti capellans protestants casats "ja és una escletxa en el mur". "Costarà -diu- però s'avançarà".


Sopes i cremes - ViuLògic\nSopes i cremes Hi ha 5 productes.\nHatcho miso sense pasteuritzar 300g Mitoku...\nHatcho miso sense pasteuritzar 300g Mitoku ecològic. El Hatcho miso està elaborat amb soja ecològica fermentada amb koji, que li proporciona un agradable sabor, propietats saludables i facilita la seva digestió.\nMiso blanc shiro 200g Danival Bio\nMiso blanc shiro 200g Danival ecològic. Shiro miso blanc pasteuritzat ecològic de soja i arròs amb koji. Condiment tradicional japonès per diluir en brou i afegir al final de la cocció.\nMugi miso (soja i ordi) de 345g Terrasana Bio\nMugi miso 345g Terrasana ecològic. El miso és una preparació culinària tradicional japonesa feta a base de soia fermentada, sal marina i sovint diversos cereals, en aquest cas ordi. El resultat és una pasta espessa, de color marró fosc o beix clar\nSopa de miso amb algues 40g 4 sobres...\nSopa de miso amb algues 40g 4 sobres Biogrà ecològica. 4 sobres de sopa instantània de miso vermell amb algues wakame. Aka miso elaborat tradicionalment i deshidratat en fred. Fàcil i ràpid de preparar.\nSopa sèmola verdures 500g Int-Salim\nSopa de sèmola amb verdures 500g Int-Salim. Sopa de sèmola amb verdures rica en fibra, fàcil d'utilitzar. Cocció 10 minuts a foc lent. Agradable gust de verdures i carn. Per dinar o sopar.


Crowder (Mississipí) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n34° 10′ 23″ N, 90° 08′ 11″ O / 34.1731°N,90.1364°O / 34.1731; -90.1364\n49 m-50 m\nCrowder és una població dels Estats Units a l'estat de Mississipí. Segons el cens del 2000 tenia una població de 766 habitants.\nSegons el cens del 2000, Crowder tenia 766 habitants, 309 habitatges, i 198 famílies. La densitat de població era de 657,2 habitants per km².\nDels 309 habitatges en un 34% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 35,6% hi vivien parelles casades, en un 21% dones solteres, i en un 35,9% no eren unitats familiars. En el 32,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,19.\nPer edats la població es repartia de la següent manera: un 31,1% tenia menys de 18 anys, un 9,7% entre 18 i 24, un 26,6% entre 25 i 44, un 20,5% de 45 a 60 i un 12,1% 65 anys o més.\nL'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,3 homes.\nLa renda mediana per habitatge era de 14.427 $ i la renda mediana per família de 27.143 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.667 $ mentre que les dones 20.391 $. La renda per capita de la població era de 10.534 $. Entorn del 32,6% de les famílies i el 37,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.\nCharleston (20 km)\nCourtland (19 km)\nLambert (14 km)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Crowder_(Mississipí)&oldid=25013533»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 23 set 2020 a les 14:16.


Pis al Park Güell, sol i tranquil·litat\nUn cop més tenim un preciós piset disponible al barri de la Salut, a Barcelona. S'alça a prop d'un dels elements urbans més emblemàtics de la ciutat, el Park Güell, la famosíssima obra de Gaudí declarada Patrimoni de la Humanitat per la Unesco l'any 1984. Aquest Parc tan especial, en origen, estava destinat a acollir una urbanització, però no va prosperar. Ara, els veïns de Gràcia, El Coll i la Salut, són els únics afortunats que gaudeixen diàriament de la seva genial integració dels elements arquitectònics amb l'entorn natural.\nDe fet, aquest immoble que vaig a visitar es troba en la meva ruta saludable preferida per la metròpoli, perfecta per recórrer a peu o practicar running: El corredor verd, el camí d'arbres que formen el parc de la Creueta del Coll, el Park Güell , els jardins de Juan Ponce i el parc del Guinardó dins de l'entramat de ciment, maó i roca de la urbs.\nLa Salut és un barri tranquil, sense enrenou, ni cotxes, ni aldarulls. La gent se saluda animadament, l'ambient és jove i familiar. Els pisos de la zona salven el desnivell formant àrees esglaonades, de manera que fins i tot alguns baixos tenen vistes, a Barcelona i al mar. Hi ha bars a cada cantonada. De fet, mentre em desplaço en direcció a la plaça Raimon Casellas, perquè en Pere, un dels nostres millors assessors, em mostri el dúplex que comercialitza, un habitatge de gran qualitat a un preu sensat, paso per davant d'un restaurant que em té enamorada, el Jardí de l'Àpat; quines vistes panoràmiques! Com les de la terrassa de la nostra exclusiva.\nEl dúplex de la plaça Raimon Casellas és ampli i assolellat, amb 4 habitacions, serenes i amables, i un total de 106m2. Crida l'atenció el seu saló menjador des del qual s'accedeix directament la terrassa, de 10m2. Em sento tan còmoda aquí com si estigués a casa.\nHi ha dos pràctics banys complets que donen servei a les habitacions. La cuina tipus office, d'estil un xic retro, ve totalment equipada. El pis ha estat reformat en part i està molt ben conservat.\nComprova-ho tu mateix fullejant el magazine:\nT'interessa? Truca al Pere Flores per a saber més al 93 418 49 48!\n9-de febrer-2017 | Etiquetas: barcelona, Vivendex Properties, inmobiliaria barcelona, serveis immobiliàris


Daniel Punseti - Cami de Ronda\nUna senderista del camí de ronda al tram de Cala Estreta\nAquest camí, vorejant penya-segats i cales, ressegueix tota la costa empordanesa. Les vies limítrofes a les cales, en èpoques estivals, són plenes de gent. Per trobar-hi certa calma i intimitat, cal aventurar-se terra endins i allunyar-se de l’immediat confort de la sorra. Només així s’abasten els trossos més inhòspits i resguardats de les masses. Tothom els coneix, tothom els fotografia. Sap la gent, però, quan i per què es comencen a transitar aquests senders?\nLa nostra costa era assetjada per pirates i corsaris amb intencions absolutament deshonestes\nEl nom de la cosa, ronda, en delata la funcionalitat primigènia. Per la seva estratègica localització, eren una eina de defensa molt útil. Els visitants que teníem antany eren poc amigables, una tendència de l’època. Durant els segles XV, XVI i XVII, la nostra costa era assetjada per pirates i corsaris amb intencions absolutament deshonestes. En aquest context, vigilar els seus moviments amb l’avantatge que proporcionava la localització d’aquests senders era molt beneficiós, permetia avançar-se als seus plans. El camí de ronda connectava localitats estratègiques amb fortificacions, molins, torres de guaita, fonts d’aigua o convents. Una xarxa defensiva completíssima.\nEls primers mapes que documenten la zona, i en els quals ja apareix aquest sender, daten de 1640. Això no vol dir, però, que no fossin usats des d’encara abans. La militar, era la funció més destacada. Hem de pensar, per això, que eren camins públics i que, a banda de la tasca protectora, podien usar-se amb altres finalitats. Els pescadors, sobretot, en treien profit: per pescar i anar a collir musclos, eren ideals. A vegades, també hi passaven ramats d’ovelles o s’hi feia carbó. La gent de la zona els utilitzava amb absoluta quotidianitat. Definitivament eren més locals que no pas ara.\nPer comprendre el camí de ronda actual, hem d’avançar uns quants anys. La situació comença a canviar el 1923, quan va aparèixer el projecte d’urbanitzar s’Agaró. La Costa Brava ja ha estat batejada i els primers visitants començaven a insinuar-se-li. En aquest punt, es va començar un llarg, i encara vigent, procés per potenciar-ne els atractius. Amb això al cap, a s’Agaró, es construeix un passeig sobre un antic corriol que recorria tota la façana marítima. Aquestes obres són el precedent de tantes. El 1954 es decreta que la preservació dels penya-segats és obligatòria. A banda d’això, d’aquestes poques restriccions alhora de construir, no hi ha cap projecte unitari. Per això, la diversitat regna en aquests senders: passejos ben consolidats o corriols pràcticament intransitables, molt senyalitzats o gens, amb continuïtat evident o amb pinta d’atzucac. De totes maneres, com que perdre-s’hi és una meravella, no passa res si us falla el tema de l’orientació.\n4 llocs on cal parar al Camí de Ronda