El bloc de na Vela: de febrer 2009\nGent Activa: presentació del projecte\nEl 14 de Desembre de l'any passat us parlava en el post La societat civil mallorquina novament en marxa, de la recent creació de la plataforma Gent Activa.\nEl projecte ha anat fent camí i és per això que s'ha convocat una reunió per tal de presentar-lo a aquelles persones que hi estiguin interessades.\nL'esmentada reunió es durà a terme el dia 6 de març. Si us interessa el projecte, s'ha quedat a les 16.45 a l'estació intermodal de Palma.\nJa no hi ha excusa per quedar-se a casa queixant-se i sense fer res!\nenviat per Vela a la/es 21:01 4 comentaris\nL'alba dormia tranquil·lament al seu àtic silenciós - al pis del costat no hi vivien- quan un soroll va despertar-la: "Deu haver estat la nevera", va pensar primer; o no: allò no l'hauria despertada. Escoltà amb atenció: el so es repetí: un "clac" sec que venia de la cuina-menjador. "Em volen robar?", va preguntar-se amb incredulitat. Un nou so: sí,allò corresponia a la porta de la terrassa.\nEn pocs segons li passaren moltes coses pel cap: si decidia actuar, tenia en contra que era cega i, per tant, no sabia amb què o amb quí s'hauria d'enfrontar; si no ho feia, se'ls trobaria dins de casa i ells tindrien el domini de la situació.\nDecidí actuar. Havia fet un curs de defensa personal per a dones i allò li donava una mica de seguretat: "Mantenir la calma és vàsic", deia la mestra.\nVa anar al menjador i va mirar-se la porta de la terrassa: era una mica oberta, la va tancar.\nS'encaminà tot seguit cap a una finestra que hi havia a la mateixa paret i que també donava a la terrassa. La va obrir amb el pal de l'escombra alçat a la mà. Va escoltar: silenci, tancà de nou. Copets al vidre de la finestra: no estava sola... "Mantenir la calma!", pensava.\nQuè havia de fer? Si no obria, demostrava por i, per tant, ja no dominava la situació. Si ho feia, s'arriscava força... Però era la única manera de fer veure que no tenia por i que ella tenia el control.\nObrí la finestra amb el pal a la mà i amb posat ferm:\n-Hola. -Va sentir que li dèien.\nLa veu era d'un noi jove. Malgrat la sorpresa, es mostrà freda:\n-Hola? Com que hola? Què coi hi fas tu, aqui?! -Va preguntar amb veu enèrgica-\n-és que creia que el pis era vuit. -Va dir ell-\n-Doncs bé, ja veus que no ho està i jo, de tu, no trigaria gaire a marxar: sé defendre'm i, a més, el meu xicot està dormint a l'habitació. Si vols un pis vuit, el del costat ho és, o sigui que fora d'aquí! -Va cridar amb molta força-\n-Sí, sí, ja me'n vaig. -Va dir ell-\nElla insistí sense abaixar la guàrdia:\n-Va, doncs! I que et senti saltar, eh!\nPasses, un salt: el lladre se n'anava.\nVa tancar la finestra ben espantada però contenta d'haver-se'n sortit.\nEl que no sospitava l'Alba era que aquella aventura li condicionaria, durant força temps, el descans nocturn.\nAquest conte el vaig fer fa uns anys com a exercici d'un curs d'escriptura i és una història que em va succeir a mí mateixa, només que vaig canviar el nom de la protagonista i, per desvincular-me de la història, vaig decidir narrar-lo en tercera persona.\nEl cas és que em va servir per exterioritzar una por que havia arrossegat des de ben poc temps després de venir a viure a aquest magnífic piset i, amb el temps, havia aconseguit que aquella por, aquella angoixa que feia que, durant la nit tots els sorolls fossin sospitosos de ser quelcom desagradable, s'hagués diluït i gairebé no la recordés.\nAhir vaig arribar a casa tard, deurien ser les deu de la nit i una veïna del replà de sota, em va aturar quan anava a obrir la porta de l'escala: destroçada pels nervis, que vaig haver de calmar, em va dir que, per favor, no pugés, que li havien reventat la porta i tenia por que encara fossin per l'escala.\nCom aquella nit, vaig demostrar calma, una calma inexistent, per què l'única cosa que jo volia saber era si el meu pis havia tingut la mateixa mala sort, inexistent per què feia una bona estona que la pobra noia havia cridat els Mossos i encara no s'havien dignat a venir, inexistent per què tenia por que li agafés un atac de nervis...\nLa vaig tranquil·litzar dient-li que aquest tipus de lladres no volen problemes, que, tractant-se d'un bloc de pisos, el que farien si es trobaven algú seria intentar fugir i, que de no ser així, com que ja sabia que me'ls podia trobar, aniria preparada per si em calia fotre un bon revés, i vaig pujar.\nVaig pujar i, dels lladres, evidentment, ni rastre, i el meu pis, sense cap senyal que fes creure que hi haguessin volgut entrar, el seu, però, és una altra història i el més gros, almenys jo considero que és així, és que, després de més de mitja hora d'esperar que vinguessin els Mossos, encara va caldre una trucada per part meva amenaçant de montar un bon sarau, per tal que es dignessin a venir, aleshores, sí, en menys de deu minuts: voldria creure que el fet que la noia sigui estrangera i parla en castellà amb accent llatinoamericà no hi té res a veure.\nMaleeixo els fets, les persones que els han probocat, la situació, les emocions que se'n desprengueren... Feia molt, molt de temps que no dormia tant intranquil·la, una intranquil·litat, d'altra banda totalment absurda, si es miren els fets de manera racional, potser probocada pel fet de pensar que, qualsevol dia, el més inesperat, la felicitat, la calma, el benestar, la tranquil·litat, es poden diluir en una mil·lèssima de segon.\nNomés espero que el fet de compartir aquesta angoixa, el fet de posar-la en comú amb qui la vulgui llegir, em serveixi per recuperar la pau.\nenviat per Vela a la/es 18:07 4 comentaris\nCiment per Decret\nVoldria escriure amb paraules els meus sentiments\nvoldria transmetre el que sento\nen veure el món capgirat,\nla terra esventrada per màquines infernals,\nla gent que, amb impotència,\nja no té força per lluitar.\ns'estremeix la terra,\ni les cases blanques...\nQuan tornaran a viure?\nEls diners no es mengen.\nNo puc recordar per quina enrabiada vaig escriure aquest poema, però tant és: la història es repeteix una vegada i una altra i ningú fa res per aturar aquest cercle viciós, ni tant sols els polítics que, suposadament, havien de canviar el rumb de bogeria turística de les Balears, no només no faran res, posats a demanar, potser millor que fos així, que es quedessin amb les mans i el cap ben quietets, que, almenys, així no farien mal.\nCom deia, no tant sols no faran res, si no que ajudaran a perpetuar i a engrandir, via Decret, els problemes que provoca la massificació turística al territori balear.\nHo vaig llegir fa uns dies, però volia documentar-me una mica avans de parlar-ne:\nL'anomenat Decret Nadal, a grans trets, permetrà entre d'altres coses:\n1. La legalització de places hoteleres fins ara il·legals.\n2. L'ampliació de determinats complexos hotelers, això sí, en un percentatge no superior al deu per cent de la superfície ja construïda.\n3. Per tal de dur a terme aquestes ampliacions, caldrà, evidentment, una llicència que, de no ser resposta per les institucions pertinents en un termini de sis mesos, es donarà per fet que ha estat otorgada per silenci administratiu.\nEn voleu més? Jo no, que com més va i més escric, més m'encenc!\nÉs realment una llàstima que, el que havia de ser un govern de canvi, s'hagi convertit en una còpia, a nivell de la preservació del territori i del medi ambient, dels seus antecessors polítics.\nNo vull entrar amb profunditat a les conceqüències que tindrà aquesta nova llei: l'article seria massa llarg i dens, però veig un futur gris i negre, molt negre d'asfalt i ciment, un futur que no m'agrada, trist, molt trist... Que cadascú en tregui les seves pròpies conclusions i, si encara n'hi ha ganes, a lluitar!\nA lluitar ara més que mai, per què això és una traïció, una més, ja hi estem acostumats, però potser va siguent hora que els diguem que ja n'hi ha prou, prou de mofar-se de la voluntat del poble.\nenviat per Vela a la/es 22:13 2 comentaris


Desproveïment i crisi de subministraments: ¿què hi ha de veritat?\nLa sortida de la crisi Anàlisi Interpretació de les notícies a partir d'uns fets comprovats, incloent-hi dades, així com interpretació de com pot evolucionar el tema partint d'esdeveniments passats.\n19 de de novembre del 2021. Actualitzada 21 de de novembre del 2021 a les 12:18\nEs calcula que a Espanya hi ha més de 50.000 milions d’euros d’estalvi embassat per part dels particulars com a conseqüència de la menor despesa durant la pandèmia en viatges o restauració. Aquesta dada i el convenciment que els actuals nivells de demanda es mantindran ha impulsat les polítiques de compres a proveïdors de les empreses amb expectatives per aprofitar un moment dolç econòmic, una situació d’eufòria consumista en la recta final de l’any. En l’àmbit mundial, la demanda és històrica.\nAquesta expectativa està en el rerefons d’unes tensions que efectivament hi ha hagut en els últims mesos en la cadena logística internacional i a Àsia especialment. Com a conseqüència d’aquesta demanda elevada, costos energètics disparats i dificultats de transport internacional, en alguns sectors s’han encès els llums d’alarma. Els nolis internacionals s’han encarit per sobre el 300% de mitjana, però també s’ha encarit el petroli més d’un 100% aquest any i entre el 30% i el 40% altres costos com el gas, l’electricitat, la soja, el blat, el blat de moro, etc.\nEl director general de l’associació d’empreses internacionalitzades Amec, Joan Tristany, creu que «la impressió des de la indústria és que s’està treballant moltíssim. Hi ha moltes comandes. Hi ha un gran augment de la demanda fins a nivells inusuals i per això hi ha dificultats per donar resposta a aquesta demanda molt superior de l’habitual». Però no vol dir que les prestatgeries dels comerços estiguin buides. «Hi ha escassetat de cartró, silicones, vidre, acer... Però les empreses, malgrat afrontar grans problemes, van trobant solucions, com proveïdors alternatius», afegeix.\n«Com va passar amb la pandèmia, aquesta serà una crisi amb efectes multidimensionals que afecta sectors molt diversos. No és de tant calat, però es mou en la incertesa amb conseqüències que veurem en els pròxims mesos. Hi haurà un pic per Nadal, per la incidència del consum, en què les xarxes logístiques estan en tensió, però fins a recuperar el ritme la previsió és que duri fins a mitjans de l’any vinent. Durant aquest període hi haurà escenaris de risc molt diferents per a les empreses», explica el director de crisi i riscos de la consultora LLYC, Iván Pino, informa Sara Ledo.\nGran apagada Creixement econòmic Energia Coronavirus


Quim Ribalta i Glòria Iniesta (El Bombeto): “El món de l’animació és un art increïble” - El diari digital de Sabadell - iSabadell\nEscrit per Edu Beltran el 25 agost 2015\nEl Bombeto és el projecte de Quim Ribalta, animador i formador, i Glòria Iniesta, mestra de primària. A més d’aquesta activitat comuna també comparteixen la passió pel teatre, són actors habituals als muntatges del Ciervo i s’encarreguen de la formació i direcció dels tallers de teatre de juvenils i d’infantils respectivament, de l’entitat. I per si això no fos prou, també formen part de la banda Symphoniacs, especialitzada en música medieval, i la Glòria també participa a les actuacions dels Gegants.\nEl Bombeto va néixer l’any 2013 amb la idea d’apropar la cultura de l’animació als nens. Ribalta, format com a il·lustrador a l’Escola Massana i posteriorment com animador i que durant cinc anys va ser professor i cap d’estudis de l’Escola 9-Zeros de Barcelona va descobrir que hi havia una demanda de tallers d’animació i va decidir embarcar-se amb aquest projecte amb l’ajuda de la Glòria, que per la seva formació com a mestra era el complement ideal per donar l’enfoc didàctic als tallers adaptant-los públic infantil de diverses edats. “Al principi ho sincronitzàvem tot molt, mesuràvem el temps, ho coordinàvem tot amb molta antelació… ara ens hem anat alliberant mica en mica i deixem que tot flueixi de manera més natural” – comenten. “Entre les nostres primeres feines van haver col·laboracions amb el Museu del Cinema de Girona o l’Animac de Lleida, però vam debutar a una galeria d’art barcelonina, La Place, i posteriorment vam fer uns tallers al Tantàgora, un espai fantàstic . No obstant, la nostra estrena “oficial” va ser al Desembre del 2013 a l’escola de primària Mestre Pla de Castellar del Vallès, on treballa la Glòria”- explica Ribalta.\nEl projecte El Bombeto els va tan bé que compten amb la col·laboració d’un tercer membre, en Jordi Ramoneda (qui recentment va estrenar-se amb èxit com a dramaturg amb Les empreses es barallaran per donar-te feina). A més d’actor i director, Jordi Ramoneda és guionista, i la suma de les aportacions dels tres integrants dóna com a resultat una posada en escena per garantir la diversió i alhora l’aprenentatge dels participants.\nD’on va sorgir el nom “El Bombeto”?\nG.I.: En realitat era el nom del meu gat, i vam pensar que quallava bé amb la idea. Desprès un amic ens va fer el disseny del logo, inspirat en Georges Meliès, i vam triar el magenta pur com a color corporatiu perquè a mi m’agrada molt el rosa i és un color fàcil de reproduir, vistós i alegre.\nQ.R.: Tenim tallers purament d’animació, i tallers d’animació amb cinema. Als d’animació ens centrem en la tècnica, no parlem del llenguatge cinematogràfic, cosa que evidentment sí fem als de cinema. L’animació és pot aconseguir mitjançant diverses tècniques: llum, stop-motion, cut-out, pixil·lació… A vegades és el propi contractant qui et diu exactament quin taller vol, perquè coneix algun altre centre que ho ha fet abans i ha agradat, i a vegades som nosaltres qui presentem un projecte segons les característiques del grup, edat, objectius, en quin context s’emmarca… una de les experiències més divertides que he tingut va ser recentment a una escola bressol, nens molt, molt petits, als quals vam fer-los el taller de llum. S’ho van passar molt bé i jo vaig al·lucinar molt de veure com gaudien. Quan fem tallers de cinema utilitzem el chroma, que dóna molt de joc perquè els nens es puguin inventar tota classe d’històries, ja sigui a l’espai, al fons del mar, etc. Podem jugar a reproduir els efectes que emprava Georges Meliès… en fi, les possibilitats són enormes.\nQuim Ribalta i Glòria Inesta, després de l’entrevista. Autor: David B.\nG.I.: En el cas dels tallers de llum, sempre és molt més interessant el procés que el resultat, però una de les nostres prioritats és la rapidesa de l’edició del treball, de manera que els nens tinguin sempre el resultat de la seva feina. En els tallers d’animació, cut out, stop motion, etc… si no veus el resultat del què has fet, et falta una part important, has de veure com has aplicat el què has après i com es plasma a la pantalla. Per això donem molta importància a l’entrega ràpida del treball acabat.\nQuins criteris seguiu a l’hora d’escollir on impartiu un taller?\nQ.R.: Bàsicament fem escoles, espais on es fomenti l’art i la cultura (museus, galeries d’art, biblioteques…). L’activitat ha d’estar integrada en un context cultural, encara que el taller sigui de caire lúdic.\nQuins són els vostres animadors de referència?\nQ.R.: L’animació és un món fantàstic i hi ha molts que fan moltes coses interessants però jo mencionaria per citar-ne alguns, Ray Harryhaussen, Jiry Barta, Jiry Trnka, Ladislav Starevitch, o dins d’un estil més fosc i gens infantil, en Jan Svankmajer o els Quay Brothers. És cert que encara hi ha poques dones que s’hi dediquin però per exemple, dues de les més importants són Herminia Tyrlova i Lotte Reineger.\nQuins projectes teniu en ment pel proper curs?\nQ.R.: De moment, com l’any passat, estarem la primera i la darrera setmana d’agost a la biblioteca Vapor Badia fent uns tallers de stop-motion. També seguirem fent sessions per escoles i tenim un projecte molt maco per impartir a la Barceloneta els mesos d’octubre i novembre. Alhora, seguim pensant en noves idees i tallers per anar posant en marxa.\nG.I.: Tenim una novetat molt xula, i és que al setembre iniciarem un taller de doblatge de veu. També estem treballant en un projecte interdisciplinar que engloba animació, il·lustració i literatura. D’altra banda, aquest curs també hem estat fent un taller al casal d’estiu de l’Agustí Serra i ha estat una experiència maquíssima. Ens ha emocionat veure l’interès i les ganes que han posat els nens, i ha estat un èxit rotund. Ens ha fet molta il·lusió compartir aquests moments amb ells.\nQ.R.: També continuarem col·laborant a les mostres d’animació, participarem a l’octubre al festival de cinema animat d’Andorra, Andorra Kid’s Film Festival, que per cert recomanem a tothom perquè és espectacular, tutoritzarem tallers que s’impartiran a Lleida… i tenim entre mans un projecte sobre “La Mort”.\nG.I.: És un projecte a llarg termini però que ja hi estem treballant. A través del taller de llum, volem parlar sobre el suïcidi entre adolescents, i poder introduir-ho als instituts. Creiem que és un tema de gran importància i volem posar el nostre gra de sorra per fer-lo visible.\nI.. no us heu plantejat fer tallers d’animació per a adults?\nQ.R.: – Doncs fins ara no, però no ho descartem! El què sí que fem sovint són tallers cooperatius entre nens i pares, i és molt agraït veure com gaudeixen junts.\nFoto portada: Quim Ribalta i Glòria Inesta, creadors del projecte El Bombeto. Autor: David B.


decibel.cat : Crònica: Crònica de la 10a. Fira del disc de Girona\nCrònica de la 10a. Fira del disc de Girona\nGirona (Gironès) - Palau de Fires\nEl passat diumenge dia 3 es va celebrar la desena edició de la Fira del Disc de Col·leccionista. Enguany també es va fer coincidir, com ja és habitual, amb el Rock'n'Comic i el Rock'n'Cinema. Però la principal atracció per a la majoria de gent van ser els discos, que omplien tot el recinte firal de Girona.\nA més dels concerts de grups catalans, també es va celebrar un homenatge al grup Sopa de Cabra, que explicarem més endavant. Tampoc hi va faltar la tradicional subhasta d'objectes de col·leccionista, aquest cop per primera vegada en euros.\nEntrem al tema que més ens interessa a nosaltres: els concerts.\n12:00 - Van de Kul\nAmb el cartell a la mà, havien d'obrir escenari els Sapo, però hi va haver una petita alteració de l'ordre de l'es actuacions i la sèrie de concerts va començar amb els Van de Kul. Tal com van fer a l'edició del 1999, van aprofitar el marc de la Fira del disc per presentar nou disc, en aquest cas el tercer anomenat "Sense Pressa", sobre les cançons del qual van basar el repertori d'uns 35 minuts del concert. Es van poder sentir per primera vegada en directe les noves cançons dels de La Cellera i vam comprovar els nous trets estilístics de la banda, amb més presència de bases electròniques que encaixen molt bé en les idees del grup. Van rebre una bona resposta per part del públic, que semblava tenir ganes d'aquest tercer disc.\n12:45 - Sapo\nEls recents guanyadors del primer concurs Sona 9 van iniciar la seva presència a les fires del disc en l'edició d'enguany de Girona i ho van fer sorprenent el públic, al principi escàs, però que a mesura que avançava el concert s'anava aplegant davant el camió de Catalunya Ràdio. Les cançons de la maqueta "Vatua l'olla!" no van deixar indiferent a ningú, sobretot per la força interpretativa del cantant Gabi Díaz i el guitarrista Jordi Busquets. Cal destacar també la inclusió en el repertori del concert d'un tema no inclòs en la maqueta, que segurament formarà part del seu primer disc, previst per aquesta primavera.\n13:30 - Kitsch\nNova actuació del reaparegut grup banyolí, que ara és format per un quartet, amb la incorporació definitiva d'un bateria al grup, que sembla ser van estrenar al concert de Girona. L'actuació va seguir la línia de les darreres actuacions que han fet durant els mesos anteriors i van incloure algun tema dels que sortirà en el seu proper disc Kitsch 7, que veurà la llum ben aviat.\n14:30 - Whiskyn's\nI per tancar la tanda d'actuacions matinals un grup força habitual a les Fires del disc, els Whiskyn's de Reus. Ja fa quatre mesos que va sortir a la venda el seu disc Lluny, però encara podem dir que el venien a presentar a Girona, doncs no han fet massa actuacions per aquestes contrades. Cal dir que els de Reus van ser els qui van aplegar un públic més nombrós, sobretot adolescent, que no va parar de cantar i saltar amb les enganxoses cançons pop del quintet, bàsicament del citat Lluny, però amb referències als dos anteriors treballs: "De la nit al dia" i "Lila".\nDesprés d'unes quantes hores sense actuacions, davant de l'stand de Música Global a les 5 de la tarda hi van aparèixer els Van de Kul, per signar autògrafs. Força gent s'hi va acostar per demanar-los dedicatòries tant als discos com a qualsevol tros de paper on es pugués escriure.\n20:30 - Homenatge a Sopa de Cabra\nLes actuacions de la fira es van cloure amb un homenatge al grup gironí Sopa de Cabra, dissolt a finals de l'any passat. Aquest homenatge va anar a càrrec dels Glaucs, que van interpretar totes les cançons. Això sí, en cadascuna d'elles hi va col·laborar algun cantant d'altres grups. El repertori va ser el següent:\nGlaucs - Per no dir res\nJordi Planagumà de Van de Kul - Tot queda igual\nJoan Masdéu de Whiskyn's - Sents\nJoan Masdéu de Whiskyn's i Natxo i Oriol de Gossos - Mai trobaràs\nNatxo Tarrés i Oriol Farré de Gossos - Podré tornar enrera\nJordi Puig de Petit fours - Hores bruixes\nAlbert Fort de Fes-te fotre - El boig de la ciutat\nGlaucs - El far del sud\nPemi Fortuny de Lax'n'busto - Passaran uns anys\nPemi Fortuny de Lax'n'busto - El sexo\nJan Aymamí de Sr. González - Ninyín's mine\nGlaucs - Camins\nTots els cantants anteriors - L'empordà\nTots - Sara\nVa ser un homenatge força emotiu i va comptar amb la presència entre el públic de Cuco Lisicic, Pep Bosch i Jaume "Peck" Soler. Jofre Bardagí, va aprofitar també per dir unes paraules de record cap al seu pare, el "mestre" Bardagí, mort fa poc més d'un any.\nAquesta actuació va reunir una gran quantitat de gent que va voler sumar-se a aquest homenatge, corejant totes les cançons del grup. En especial l'homenatge es va centrar en la persona de Joan "Ninyín" Cardona, recentment mort degut a un càncer.


Chacón, menys complexes · Tribuna.cat\nDimarts, 28 de juny del 2011 | 18:32\nCarme Chacón, Miquel Sellarès, Forces Armades Espanyoles, Militars, Guerra, OTAN, Afganistan\nAhir, quan vaig veure altra vegada la ministra Chacón anant en avió a Afganistan a recollir els cadàvers dels dos professionals morts, em preguntava, algú ha vist mai els ministres de defensa dels USA, UK, França o Canadà viatjant fins a l'escenari bèl·lic per a acompanyar als seus caiguts en combat? Sento la mort d'aquests dos soldats professionals, evidentment, el que no m'agrada és una societat com l'espanyola, que vol jugar a la primera divisió dels estats del mon, però que acaba actuant com una ONG.\nEspanya està en una guerra a Afganistan, i el que cal és menys anar a recollir els cadàvers dels soldats caiguts, i més compromís i responsabilitat en la seguretat dels homes i les dones que hi lluiten. A aquests, se'ls ha dotat d'un material més o menys modern i adequat, això no es pot negar, però se'ls a lligat de mans i peus amb les "normes d'enfrontament", que no els permeten atacar o respondre amb contundència, sols poden fer-ho tímidament, i això ha dut als talibans a la conclusió que els surt molt barat atacar les forces espanyoles.\nMenys, doncs, cerimònies, menys discursos d'ONG, i més mitjans, si la presència militar espanyola ha d'estar-hi fins el 2014. Segons els experts es necessiten una o dues companyies d'infanteria mòbil més, unitats d'operacions especials, i sobretot helicòpters de combat Tigre o semblants, de manera que els militars puguin actuar i donar a entendre ràpidament als talibans que atacar-los no els sortirà gratis com fins ara.\nAixò és el que volen sobre el terreny els efectius militars espanyols allà destacats, igualant-se així amb la resta de les forces aliades que combaten en el mateix territori en el que actuen els espanyols, que ho fan sota comandament italià. Senyora Chacón, viatgi menys, quedis a Madrid i doni ordre d'enviar l'helicòpter Tigre així com de modificar les regles d'enfrontament, perquè els soldats que vostè ha enviat a Afganistan no són boy scouts. Miquel Sellarès, President del CEEC


Lamblore - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n48° 37′ 30″ N, 0° 55′ 06″ E / 48.625°N,0.9183°E / 48.625; 0.9183Coord.: 48° 37′ 30″ N, 0° 55′ 06″ E / 48.625°N,0.9183°E / 48.625; 0.9183\nLamblore és un municipi francès, situat al departament de l'Eure i Loir i a la regió de Centre – Vall del Loira. L'any 2007 tenia 397 habitants.\nEl 2007 la població de fet de Lamblore era de 397 persones. Hi havia 140 famílies, de les quals 40 eren unipersonals (20 homes vivint sols i 20 dones vivint soles), 56 parelles sense fills, 36 parelles amb fills i 8 famílies monoparentals amb fills.\nEl 2007 hi havia 175 habitatges, 140 eren l'habitatge principal de la família, 28 eren segones residències i 7 estaven desocupats. 170 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 140 habitatges principals, 107 estaven ocupats pels seus propietaris, 26 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 7 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 3 en tenien dues, 27 en tenien tres, 53 en tenien quatre i 56 en tenien cinc o més. 130 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 63 habitatges hi havia un automòbil i a 67 n'hi havia dos o més.\nPiràmide de població de Lamblore el 2009.\nEl 2007 la població en edat de treballar era de 243 persones, 177 eren actives i 66 eren inactives. De les 177 persones actives 164 estaven ocupades (87 homes i 77 dones) i 13 estaven aturades (6 homes i 7 dones). De les 66 persones inactives 28 estaven jubilades, 15 estaven estudiant i 23 estaven classificades com a "altres inactius".\nEl 2009 a Lamblore hi havia 155 unitats fiscals que integraven 357 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 17.927 €.\nDels 24 establiments que hi havia el 2007, 3 eren d'empreses de fabricació d'altres productes industrials, 9 d'empreses de construcció, 6 d'empreses de comerç i reparació d'automòbils, 2 d'empreses d'hostatgeria i restauració, 1 d'una empresa immobiliària, 2 d'empreses de serveis i 1 d'una entitat de l'administració pública.\nDels 11 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 2 eren tallers de reparació d'automòbils i de material agrícola, 1 paleta, 1 guixaire pintor, 3 fusteries, 2 lampisteries, 1 electricista i 1 empresa de construcció.\nL'any 2000 a Lamblore hi havia 21 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 616 hectàrees.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Lamblore\nRésumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Lamblore a l'INSEE.\nÉvolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Lamblore a l'INSEE\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Lamblore&oldid=28672321»


IVA ANTERIOR A L'INICI DE L'ACTIVITAT\nFeb 27 2022 - 6:31 AM Tags: Fiscal\nQuan una empresa o un empresari tenen intenció d'iniciar la seva activitat, és habitual incórrer en despeses i inversions per les que se suporta IVA. Doncs bé, aquest IVA suportat durant aquesta fase preparatòria és deduïble si es demostra que en incórrer en aquestes despeses es tenia la intenció d'iniciar una activitat que, al seu torn, dona dret a deduir l'IVA.\nAquesta intencionalitat es pot demostrar si s'han sol·licitat les autoritzacions i les llicències necessàries per dur a terme l'activitat, o bé per la naturalesa dels béns i serveis adquirits mateixos o pel temps raonable transcorregut entre l'adquisició i l'inici efectiu de les operacions. També és recomanable presentar una declaració censal "prèvia a l'inici de les operacions", que després serà complementada amb una altra on es comuniqui l'inici efectiu dels lliuraments de béns o prestacions de serveis.\nFins i tot és possible sol·licitar la devolució de l'IVA suportat abans de l'inici efectiu de les vendes. Per exemple, si la fase preparatòria es fa a finals d'any, però les vendes s'inicien l'any següent, a la declaració de l'últim trimestre és possible sol·licitar la devolució del saldo d'IVA.


Coses que fer en parella durant la quarantena - erotic.cat\nEl confinament és difícil per a tots el passis en parella, en família, amb companys o sol. El futur és incert i desconcertant, per això només podem quedar-nos amb el present. Sempre estem recalcant el carpe diem però sembla que ara ha arribat l’hora de fer-ho de veritat i entenc que no estem gens motivats per a això.\nDes d’aquí vull dir que és lícit sentir-nos tristos, enfadats, avorrits i zero productius, així que no ens pressionem per sentir-nos bé o amb ganes de fer coses. Aquesta entrada és simplement un recurs per si serveix d’ajuda, però no és una llista que hagi de regir-se per sobreviure. Cal adonar-se també de l’exigència que ens atorguem a nosaltres mateixos en la situació en què estem. Us deixo a continuació unes quantes recomanacions per fer en parella durant aquesta quarantena.\nCrear el vostre espai junts\nReinventar l’espai. Anem a passar moltes hores en un mateix lloc i de vegades és molt difícil sentir-se bé i motivat sense viure canvis al teu voltant. És per això que solen aconsellar caminar per recorreguts diferents per anar a un mateix lloc (com ara a la feina o a l’escola). Doncs el mateix passa amb casa teva. Segurament et vingui de gust ordenar-ho tot o donar-li un nou ordre a les coses, re-decorar, ¿però saps que és el millor de tot? Que podeu crear el vostre propi ambient personal sense que ningú us jutgi per això perquè ningú vindrà a visitar-vos. De fet, podeu posar la casa de cap per avall si voleu.\nSexe sense embuts\nJa tinguis una relació de fa pocs mesos o d’anys sempre hi ha alguna fantasia sexual que encara no has fet. És hora de llevar-se la mínima escletxa de vergonya i dir en veu alta els teus desitjos sexuals. Podeu lligar-vos, canviar de rol, començar amb el sexe anal, masturbaros l’un al costat de l’altre sense tocar-vos, etc. Si creieu que ja heu fet de tot proveu amb l’aplicació Desire. I si la vostra major fantasia és tenir sexe en llocs públics doncs a l’escala de l’edifici (si us plau no vull veure-us a tots reunits aquí ara jeje).\nCarta d’amor (pel passat)\nHi ha vegades que tenim tan assimilat l’amor de l’un per l’altre que no ens parem a pensar perquè volem tant a l’altra persona. Un dia després d’una teràpia el meu vincle es va qüestionar perquè mai m’havia preguntat que m’agradava d’ella. No és tant per saber amb certesa la resposta sinó més aviat per pudor, vergonya o por a la resposta i al que l’altre pugui pensar de tu si li preguntes això. Arran d’aquest plantejament, el meu vincle i jo ens expressem les coses que ens agradaven. A més, vam decidir escriure-les, d’aquesta forma és una bona manera de tenir-lo sempre present quan et sents insegur.\nSi a més ets poliamoros i et ve de gust conèixer més al/s teu/s vincle/s també podeu fer una llista d’adjectius que us agraden i que no us agraden de les persones, allò que us fa fixar-vos en algú o no. A vegades és sorprenent adonar-se de tot el temps que intimes amb una persona, però mai sabries dir el seu “prototip” si té un (encara que tots tenim qualitats que valorem més que altres). És interessant conèixer-lo.\n“Neteja de gots” (pel present)\nA l’contrari que l’opció anterior hi ha una mena de ritual entre amics que també es pot fer en parella. És la “neteja de gots”, en altres paraules, seria com fer comentaris, a trets generals, del que no ha anat bé o el que no t’agradaria que es repetís per poder millorar la relació i, en certa manera, tornar a començar de nou. Una altra opció també és conversar sobre el tipus de relació que manteniu (tancada, oberta, semioberta, etc.) i veure si voleu canviar alguna cosa. Les persones canviem, que no ens sorprengui que les nostres relacions canviïn també.\nProjectes (pel futur)\nTambé podeu fer una llista de les coses (projectes) que no heu fet encara i us agradaria fer com algun viatge, algun restaurant, anar a un lloc d’intercanvi de parelles, etc. Perquè, encara que ara estiguem en certa manera “limitats”, d’aquesta manera recordem que això també passarà.\nNo cal ser artista de tota la vida per crear art. Podeu experimentar. Fotografiar-vos l’un a l’altre (fer un projecte sobre el pas de el temps durant el confinament), fer escultura i ceràmica amb les vostres mans o els vostres cossos (motlles amb els mitjans que tingueu), fins i tot pintar-vos com en l’escena de Titanic o embadurnaros en pintura i fer un mix de totes les arts en una. L’art és extens.\nSi sempre teniu pendent aprendre a ballar és el gran moment, YouTube està ple de coreografies i vídeos de ‘pas a pas’. Podeu ballar per separat, l’un al costat de l’altre o junts i barrejats i aprendre Salsa, Bachata, Kizomba, Zouk, etc. I si ja sabeu ballar doncs feu espai al vostre menjador i a donar-ho tot que les discoteques estan tancades.\nA més, hi ha infinitat d’activitats que es poden fer junts o per separat: llegir, jugar a videojocs (els Sims són a 10 € a PlayStation), veure pel·lícules, sèries i si veieu la sèrie Foodie Love d’Isabel Coixet (a HBO) potser que us entrin unes ganes enormes de cuinar i follar junts.\nVaguejar i mimitos\nNo tot ha de ser moviment físic o psicològic, també podem descansar i practicar el no-pensar. És per això que molta gent està centrant-se en el ioga i la meditació, però també des d’aquí us dic que podeu fer el dropo i aprendre a gaudir de el plaer de no fer res estirats al llit o on sigui (el millor lloc per aprendre això és una banyera ????).\nSi teniu balcó o terrasseta o una mansió amb jardí i piscina sortiu a la llum, a respirar, estant a el sol també és una bona manera de relaxar-se i amb unes tapetes doncs com si estiguéssiu al bar veient el estiu a la volta de la cantonada.\nEn tot això cal prendre una gran mesura: trobar el vostre propi espai personal dins l’espai col·lectiu. No pretengueu estar 24/7 amb la vostra parella ni espereu que la vostra parella estigui tot el temps pendent de vosaltres, ni tan sols alegre. És un moment que trasbalsa bastant i no podem demanar-li a ningú el que no podem ni demanar-nos a nosaltres mateixos, així que acceptem la inestabilitat, la distància (clar que no excessiva perquè també és important crear aquest suport mutu) i quan noteu que necessiteu estar sols busqueu aquest lloc.\nTots aquests consells també es poden fer amb amics i la majoria d’ells també sols ‘que ningú et digui el contrari !. Cuidar-us molt i cuideu, als que teniu al costat i als que teniu lluny.\nEn la meva opinió, en els mitjans de comunicació actualment existeix una gran campanya de pànic i la por és una emoció que de vegades aconsegueix allunyar-nos més els uns dels altres. Està a les nostres mans fer d’aquest episodi de por un període d’amor, de xarxa afectiva, de comunicació i de suport.\nFotos de David Kirscher.


Crònica d'una cursa amb 40 anys d'història Crònica d'una cursa amb 40 anys d'història\nCrònica d’una cursa amb 40 anys d’història\nLa previsió meteorològica pel matí del diumenge 8 d’abril era d’intensa pluja i per això vaig decidir apuntar-me a la 40ª edició del la cursa d’El Corte Inglés. Vaig pensar que aquella seria una cursa diferent, i ho va ser.\nEs tracta d’una prova molt especial per a mi ja que és la primera cursa que vaig córrer, quan tenia 10 anys i acompanyat del meu pare. Des d’aquella vegada l’havia corregut molts altres cops, però sempre havia estat en dies de sol. De fet, molts barcelonins, la cursa d’El Corte Inglés l’associem amb l’arribada de la primavera. Però la d’aquest 2018 de bon temps en va tenir poc.\nVa ser sortir de la boca del metro de plaça Catalunya i rebre el primer impacte d’una gota de pluja contra un ull. Fins i tot el meteoròleg més inepte hauria sabut veure que estava a punt de caure un xàfec. Quan els corredors ja estàvem preparats a la sortida va començar a descarregar amb força. No hi havia marxa enrere ni possibilitat d’aixoplugar-se. En 2 minuts, estàvem tots xops.\nLa cursa, com no podia ser d’una altra manera, es va celebrar malgrat la pluja i, des del punt de vista del corredor, tot va funcionar com una seda. El recorregut clàssic, de 10.766 quilòmetres, va incloure la tradicional pujada a Montjuïc i la volta per la pista de l’Estadi Olímpic Lluís Companys, sens dubte un dels moments estrella de la cursa. Això sí, es van trobar a faltar els centenars de persones que normalment surten al carrer a animar. Els membres d’un grup de timbalers tocaven sota un dels passatges al costat de les Fonts de Montjuïc per aixoplugar-se.\nSegons la organització, es van inscriure a la cursa 50.000 persones. Aquests números la converteixen en la primera cursa d’Europa en participants i la tercera del món. Una altra dada a destacar és que per segon any consecutiu el número d’inscripcions de dones va superar el d’homes, un fet insòlit en les curses atlètiques.\nUn reconeixement especial se’l mereixen totes les persones que fan possible la cursa cada any, i que tenen un mèrit encara més gran en edicions com la darrera, passada per aigua. 1.300 persones comptant Guàrdia Urbana, personal de la organització i voluntaris ho van fer possible un any més, i ja en van 40.


CFGM - INSTAL.LACIONS DE TELECOMUNICACIONS - BARCELONA\nLa millor Formació Professional a Barcelona\nEns posarem en contacte indicant la documentació necessària per fer la preinscripció dels estudis\nInstal·lació d’equips d’àudio i vídeo\nCompleta el teu perfil profesional amb una doble titulació en 3 anys\nDESCOBREIX UNA PROFESSIÓ DE FUTUR\nSempre t'ha agradat la tecnologia? Ets un crack del so, la imatge i dels telèfons mòbils? Vols tenir una professió de futur? Vine a estudiar el cicle formatiu de grau Mitjà Instal·lacions de telecomunicacions. Fes allò que realment t’agrada, de manera pràctica i real. No estudiaràs assignatures generalistes ni parlem d’aules i exàmens convencionals. La metodologia de la Formació Professional prioritza l’aprenentatge pràctic i motivador.\nHavies somniat alguna vegada en gaudir aprenent?\n- Descobriràs una professió de present i futur\n- Tindràs un perfil professional molt complert i polivalent\n- Treballaràs en àrees actuals i diverses com: equips de vídeo i so, telefonia, comunicacions i xarxes, electrònica, maquinari informàtic, domòtica...\n- Tindràs les bases per continuar estudiant i especialitzar-te\n- A més, obtindràs dues titulacions en només tres anys (Instal·lacions telecomunicacions més Instal·lacions elèctriques i automàtiques)\nInstal·lació d’equips d’àudio, vídeo, sistemes telefònics i informàtics\nT’imagines fent el muntatge del so i la il·luminació d'un Bar musical? Sabries com controlar l'accés a les habitacions d'un hotel i visualitzar els canals de TV satèl·lit? Com sonoritzaries un auditori i enviaries la gravació a un canal de TV? Series un tècnic/a especialista en instal·lacions multimèdia.\nCom t’ho faries per configurar un sistema d’alarmes i un circuit amb càmeres de seguretat? T’agradaria aprendre a muntar i configurar ordinadors amb els seus perifèrics i equips de telefonia digital en una xarxa d’una oficina tècnica? Series un tècnic/a imprescindible a qualsevol empresa.\nGràcies a aquesta formació, series capaç de fer coses tant diverses com muntar l’equip de so del cotxe, instal·lar l’equipament d’un edifici intel·ligent i en definitiva tot allò que estigui relacionat amb el món de les noves tecnologies.\nNo t’ho pensis més... aquest és el teu cicle!!!\nVols rebre informació de la nostra oferta educativa ?\nVine a conèixer Salesians Sarrià\nSom una escola acollidora, oberta i propera pensada per als joves, per donar resposta a les seves necessitats educatives i de creixement personal\nInfraestructures de xarxes de dades i sistemes de telefonia\nInstal·lacions de radiocomunicacions\nInstal·lacions elèctriques bàsiques\nProjecte d’instal·lacions de telecomunicacions\nFormació en centres de treball (317 hores de pràctiques en empreses)\nCONSULTA ELS ESTUDIS DE FORMACIÓ PROFESSIONAL\nT’oferim més de 20 cicles formatius, de grau Mitjà i grau Superior, perquè puguis ampliar amb nosaltres el teu itinerari formatiu\nEscola de formació professional a Barcelona


Eviteu les restriccions a Internet amb el UltraSurf Tiny Yet Impressionant - Windows | Setembre 2021\nUltrasurf és un programari minúscul i impressionant per evitar les restriccions a Internet\nInternet creix cada cop més parets virtuals. Escriviu 'llibertat d'Internet' o 'censura' a Google i podreu veure el punt àlgid tot en els darrers dos anys. Tallafocs han estat part de les xarxes digitals durant molt de temps, però ara probablement podrien esdevenir més part dels parlaments quotidians del que solien ser.\nDoncs bé, si tu i jo volem plorar la llibertat i mantenir la placa dels drets de privacitat, potser podríem fer una ullada Ultrasurf - un programari lleuger però eficient que ens permet evitar les restriccions a Internet. Hi ha algunes línies a la pàgina principal que proporcionen al programari la gran introducció:\nCreat originalment per ajudar els usuaris d’internet a la Xina a trobar seguretat i llibertat en línia, Ultrasurf s’ha convertit en un dels programes anti-censura, pro-privacitat més populars del món, amb milions de persones que l’utilitzen per evitar la censura a Internet i protegir la seva privadesa en línia.\nUltrasurf és un programari gratuït de navegació amb proxy. No és l’únic, per descomptat; d’alguns dels quals vam parlar en el nostre oculta la IP i la publicació anònima de navegació. Ultrasurf té les seves pròpies característiques úniques.\nUltrasurf funciona com a executable de Windows (i també com a complement de Firefox). No cal instal·lar-lo; així també podeu dur-lo programari portàtil. Per eliminar-lo, simplement suprimeix el fitxer EXE.\nL’eina és molt senzilla d’utilitzar. Quan feu clic a l’executable, Ultrasurf entra en mode de navegació anònim i mostra una icona de bloqueig groc.\nDe manera predeterminada, obre Internet Explorer, però podeu canviar-ho a Opcions per obrir el vostre navegador predeterminat. Bàsicament Ultrasurf s’executa com a servidor intermediari local i el vostre navegador utilitza aquest proxy local sobre un xifrat connexió. Com que hi ha un gran nombre de servidors de proxy al web, és difícil bloquejar-ne tots.\nUltrasurf es connecta automàticament a un servidor intermediari, tot i que també podeu triar-ne un. Totes les connexions estan xifrades i segures. Si comproveu la vostra adreça IP, veureu que apunta cap a una situada als EUA.\nSi utilitzeu Ultrasurf, podreu fer les coses següents mantenint oculta la vostra pròpia IP:\n1. Us permet obviar els tallafocs i navegar a qualsevol lloc web de forma segura. Penseu que països com la Xina i Corea del Nord amb la seva gran censura ... Ultrasurf va ser dissenyat per evitar entorns tan greus de censura a Internet.\n2. Fins i tot si es troba en un país sense censura, hi ha alguns llocs localitzats (només als EUA) com Hulu, Spotify, Pandora, etc., que no es poden utilitzar per a la majoria de països. Podeu utilitzar Ultrasurf per accedir a aquests llocs web.\n3. Podeu obviar el filtre ISP (per exemple, recentment alguns llocs de torrent van ser bloquejats pels ISPs de l'Índia als quals es podia accedir mitjançant Ultrasurf.\n4. Els tallafocs d’oficina es poden eludir amb Ultrasurf i us poden ajudar a accedir a llocs com Facebook que solen restringir-se.\n5. Ultrasurf permet fer servir torrents i programari P2P de forma anònima.\n6. Ultrasurf us ajuda a mantenir el vostre anonimat a hotspot públic públic com aeroports i restaurants, i protegeix la vostra privadesa.\nA mesura que el trànsit passa per un servidor intermediari, hi ha una mica de velocitat. Però aquest és el preu que has de pagar per l’anonimat. Proveu Ultrasurf i digueu-nos si es pot convertir en la vostra eina preferida per mantenir la llibertat de la web.\nfons de pantalla de cotxes esportius\nubicació de còpia de seguretat de nova launcher\ncaptura de pantalla gratuïta\ncom enviar un vídeo des de l'iPhone a Android


Almacelles celebra la III Trobada de Salut Comunitària adreçada a professionals de la salut\nAlmacelles ICS segrià\nEl Museu d’Arquitectura i Urbanisme Josep Mas Dordal d’Almacelles ha acollit la III Trobada de Salut Comunitària de l’ICS a Lleida, per posar en comú, entre els professionals de la salut, projectes de promoció, prevenció i salut comunitària.\nUna trentena de persones de diversos equips d’atenció primària de l’Institut Català de la Salut, de Gestió de Serveis Sanitaris i de l’Agència de Salut Pública de Catalunya s’han reunit per intercanviar diferents experiències de salut comunitària dutes a terme en els seus centres.\nLa jornada ha servit per posar de manifest la millora de la qualitat de vida dels usuaris mitjançant la realització d’activitats i projectes comunitaris dels EAP, per aprofundir en els conceptes del treball comunitari a través de les pràctiques i l’ experiència del dia a dia en les consultes d’atenció primària i per propiciar la cohesió de grup.\nA la Trobada, s’hi han presentat projectes com: Activa’t de l’EAP Cappont, presentat per Maria Roca; Activitats conjuntes amb centre de dia de l’EAP La Granadella, presentat per Rebeca Rodriguez; Espai de psicoestimulació cognitiva per a persones amb demència, per Laura Sama de l’EAP de Bellpuig; Pla de desenvolupament comunitari de La Mariola, per Teresa Hernández, de l’ASPCAT i Activitats del Dia Mundial de l’Activitat Física, presentat per Núria Huguet de l’EAP d’Almacelles.\nTambé s’hi han presentat els projectes següents: L’experiència d’un programa de ràdio, per Magda Barberà de l’EAP Alfarràs-Almenar; el procés comunitari Els nostres passos, presentat per Neus Arola de l’EAP de Balaguer; Activitats del DMAF (Dia Mundial de l’Activitat Física), de Laura Lanaspa de l’EAP Primer de Maig; Tere Olarte de l’EAP Almacelles ha presentat Activitats en xarxa, i Marta Miret de l’EAP Primer de Maig ha presentant l’experiència “Com podem millorar entre tots i totes la salut del barri?”.\nCom a cloenda de la Trobada, Estrella Lalueza, coordinadora d’Activitats Comunitàries de l’ICS a Lleida, ha presentat: Bones pràctiques en salut comunitària. Posteriorment, tots els participants van fer una visita als Cellers Raimat per compartir de manera informal coneixements i experiències.\nArticle AnteriorAixò va de valents i de covards\nSegüent Article La Fira de Sant Miquel assoleix el 83% d’ocupació a quatre mesos vista


22 de febrer: Dia Europeu contra la discriminació salarial. - GRUP DE DONES DE LA MARXA MUNDIAL VALÈNCIA\nPortada del sitio > IGUALDAD y DERECHOS-(Aborto-Cuidados) > 22 de febrer: Dia Europeu contra la discriminació salarial.\n22 de febrer: Dia Europeu contra la discriminació salarial.\nActualment la legislació prohibeix pagar diferents salaris pel mateix treball -discriminació salarial directa- però no per això deixa d’existir una bretxa salarial entre dones i homes. Una discriminació salarial indirecta, subtil, més complexa i que agreuja la desigualtat de gènere. Segons les dades de l’enquesta d’estructura salarial 2010 (*) de l’Institut Nacional d’Estadística (INE), actualitzada a data 31 de desembre de 2012, el salari promig anual de les dones a l’Estat espanyol ha estat un 22.50% inferior al dels homes. Això suposa que al País Valencià, aquests hagen cobrat 5.555€ anuals més que les dones (referència salari brut anual).\nal País Valencià les dones han cobrat 5.555 € anuals menys que els homes\nPer activitat, el salari de les dones és inferior al dels homes, segons tipus d’ocupació, jornada o contracte. Respecte a l’ocupació, en totes les categories les dones cobren menys que els homes, agreujant-se més aquesta diferència a mesura que anem baixant als llocs de menys qualificació. Respecte al tipus de contracte, més del mateix. Mentres que els homes ham cobrat entre un 21.4% i un 22,2% més del salari mig anual -segons el contracte fora de durada indefinida o determinada- el salari de les dones ha estat inferior al salari mig. En el cas dels contractes indefinits la diferència és del 7,9% i per damunt del 31,8% en els contractes de durada determinada. A més, la majoria dels contractes temporals són ocupats per dones.\nEncara que una major preparació acadèmica facilita les possibilitats d’accedir a un treball millor remunerat, tanmateix en tots els nivells d’estudis la diferència salarial per sexes és superior al 20% en detriment de les dones.\nPer últim, les diferències salarials són majors segons l’edat de les treballadores. A més anys, pitjors remuneracions, la qual cosa segons l’INE és deguda a la millor qualificació de les dones més joves respecte a les de més edat.\nPer tant, és clar que el treball de les dones no es valora com els dels homes. Són molts els factors que incideixen en la discriminació salarial: segregació del mercat laboral, tipus de contracte i jornada, nivell d’estudis, ocupació. Curiosament, els sectors feminitzats són els pitjor remunerats.\nLes dones tenen més impediments per accedir als llocs de treball de més responsabilitat o millor remunerats. Són les dones les que pateixen més precarietat laboral i han de reduir les jornades de treball per a poder conciliar la cura de les persones dependents o la criança, amb el treball remunerat o extern. Els contractes a temps parcial, l’ocupació en precari, més agreujada en la situació de crisi extrema que estem patint, són les ofertes de treball que els queden a les dones. Estereotips i societat patriarcal que continuen atorgant el rol d’encarregada de la cura a les dones, perpetuant any rere any les desigualtats.\nÉs a les dones a qui se’ls ofereix només ocupació en precari: contractes a temps parcial, jornades reduïdes, etc. La reforma laboral no ha fet sinó empitjorar la situació, ja que les persones més vulnerables a patir discriminacions, com ara les treballadores, han de suportar les condicions laborals que l’empresa els impose de forma arbitraria. Salaris, jornada, mobilitat, torns, hores extraordinàries que no cotitzen, etc. Tots els elements que repercuteixen en agreujar la discriminació salarial i les futures pensions i suposen un empitjorament de la seua salut per les dobles i triples jornades.\nIntersindical considera que cal reduir la jornada laboral per a poder conciliar la vida personal i la laboral, però també que és imprescindible la coresponsabilitat, el repartiment del treball domèstic i de cura, entre dones i homes. Aquest repartiment ha de vindre acompanyat d’uns serveis públics de qualitat que permetesquen a totes les persones poder treballar fora de casa i tindre a menors o majors degudament atesos en centres especialitzats. Aquestes són algunes de les recomanacions que ha fet la Organització Mundial del Treball en el seu informe per a eradicar la discriminació laboral de les dones. Nosaltres a més afegim la reivindicació dels permisos per naixement iguals, intransferibles i remunerats per ambdós progenitors.\nMentrestant no canvien les coses, les diferències salarials continuaran donant-se i la crisi servint d’excusa per a retallar més drets laborals i socials. No és una crisi, és una estafa. I més per a les dones, que a igual treball cobren de mitjana un 22.50% menys que els homes.\n(*) L’Enquesta d’Estructura Salarial 2010 (EES-10) és una investigació sobre l’estructura i distribució dels salaris de periodicitat quadriennal, que es realitza en tots els Estats membres de la Unió Europea (UE) de manera harmonitzada, en compliment del Reglament del Consell de la UE nº 530/1999.


Guerra de 1812 - HISTORYRIA - Temes\nA la guerra de 1812, els Estats Units van adquirir la major potència naval del món, Gran Bretanya, en un conflicte que tindria un impacte immens\nCauses de la guerra de 1812\nEsclata la guerra del 1812\nGuerra de 1812: resultats mixtos per a les forces americanes\nFi de la guerra de 1812 i el seu impacte\nImpacte de la guerra de 1812\nA la guerra de 1812, els Estats Units van adquirir la major potència naval del món, Gran Bretanya, en un conflicte que tindria un impacte immens en el futur del jove país. Les causes de la guerra van incloure els intents britànics de restringir el comerç nord-americà, la impressió de la Marina Reial pels marins nord-americans i el desig nord-americà d’ampliar el seu territori. Els Estats Units van patir moltes costoses derrotes a mans de les tropes britàniques, canadenques i natives americanes durant el transcurs de la guerra de 1812, incloent la captura i la crema de la capital de la nació, Washington, DC, l'agost de 1814. No obstant això, les tropes nord-americanes eren capaç de rebutjar les invasions britàniques a Nova York, Baltimore i Nova Orleans, augmentant la confiança nacional i fomentant un nou esperit de patriotisme. La ratificació del tractat de Gant el 17 de febrer de 1815 va acabar amb la guerra però va deixar sense resoldre moltes de les qüestions més controvertides. No obstant això, molts dels Estats Units van celebrar la guerra de 1812 com una 'segona guerra d'independència', que va començar una era d'acord partidista i orgull nacional.\nA principis del segle XIX, Gran Bretanya estava tancada en un llarg i amarg conflicte amb Napoleó La França de Bonaparte. En un intent de tallar els subministraments per arribar a l'enemic, ambdues parts van intentar bloquejar els Estats Units de negociar amb l'altra. El 1807, Gran Bretanya va aprovar les Ordres en Consell, que obligaven els països neutrals a obtenir una llicència de les seves autoritats abans de comerciar amb França o les colònies franceses. La Royal Navy també va indignar els nord-americans per la seva pràctica d’impressió o per treure mariners dels vaixells mercants dels Estats Units i obligar-los a servir en nom dels britànics.\nEl 1809, el Congrés dels Estats Units va derogar Thomas Jefferson La impopular Llei d’embargaments, que en restringir el comerç havia fet més mal als nord-americans que a Gran Bretanya o França. La seva substitució, la Llei de no-intercanvi, prohibia específicament el comerç amb Gran Bretanya i França. També es va demostrar ineficaç i, al seu torn, va ser substituït per un projecte de llei del maig del 1810 que afirmava que si qualsevol potència deixava de banda les restriccions comercials contra els Estats Units, el Congrés reprendria al seu torn la manca de relacions amb la potència contrària.\nDesprés que Napoleó donés a entendre que detindria les restriccions, president James Madison va bloquejar tot el comerç amb Gran Bretanya aquell novembre. Mentrestant, els nous membres del Congrés elegits aquell any –encapçalats per Henry Clay i John C. Calhoun– havien començat a agitar per la guerra, basant-se en la seva indignació per les violacions britàniques dels drets marítims, així com el foment britànic de l’hostilitat dels nadius americans contra els nord-americans. expansió cap a l'oest .\nHo savies? La guerra de 1812 va produir una nova generació de grans generals nord-americans, inclosos Andrew Jackson, Jacob Brown i Winfield Scott, i va ajudar a impulsar no menys de quatre homes a la presidència: Jackson, John Quincy Adams, James Monroe i William Henry Harrison.\nA la tardor de 1811, el governador territorial d’Indiana William Henry Harrison va portar les tropes nord-americanes a la victòria a la batalla de Tippecanoe. La derrota va convèncer a molts indis del territori del nord-oest (inclòs el cèlebre cap Shawnee) Tecumseh ) que necessitaven el suport britànic per evitar que els colons nord-americans els empenyessin més fora de les seves terres. Mentrestant, a finals de 1811, els anomenats 'War Hawks' al Congrés exercien cada cop més pressió sobre Madison i el 18 de juny de 1812 el president va signar una declaració de guerra contra Gran Bretanya. Tot i que finalment el Congrés va votar a favor de la guerra, tant la Cambra com el Senat estaven amargament dividits en el tema. La majoria de congressistes occidentals i meridionals van donar suport a la guerra, mentre que els federalistes (especialment els neerlandesos que confiaven molt en el comerç amb Gran Bretanya) van acusar els defensors de la guerra d’utilitzar l’excusa dels drets marítims per promoure la seva agenda expansionista.\nPer atacar Gran Bretanya, les forces nord-americanes van atacar gairebé immediatament el Canadà, que llavors era una colònia britànica. Els funcionaris nord-americans eren massa optimistes sobre l’èxit de la invasió, sobretot tenint en compte la poca preparació de les tropes nord-americanes en aquell moment. A l’altra banda, s’enfrontaven a una defensa ben gestionada coordinada per Sir Isaac Brock, el soldat i administrador britànic a l’alt Canadà (l’Ontario modern). El 16 d’agost de 1812, els Estats Units van patir una humiliant derrota després que les forces de Brock i Tecumseh perseguissin les dirigides per Michigan William Hull a través de la frontera canadenca, espantant Hull per rendir Detroit sense cap tret.\nLes coses tenien millor aspecte per als Estats Units a Occident, ja que el brillant èxit del comodor Oliver Hazard Perry a la batalla del llac Erie el setembre de 1813 va situar fermament el territori nord-oest sota el control nord-americà. Harrison va poder posteriorment recuperar Detroit amb una victòria a la batalla del Tàmesi (en la qual va morir Tecumseh). Mentrestant, la marina dels Estats Units havia aconseguit diverses victòries sobre la Marina Reial els primers mesos de la guerra. Amb la derrota dels exèrcits de Napoleó l’abril de 1814, però, Gran Bretanya va poder dedicar tota la seva atenció a l’esforç bèl·lic a Amèrica del Nord. Quan van arribar un gran nombre de tropes, les forces britàniques van atacar la badia de Chesapeake i van entrar a la capital dels Estats Units capturant Washington , D.C., el 24 d'agost de 1814, i va cremar edificis governamentals, inclosos el Capitoli i la Casa Blanca.\nL '11 de setembre de 1814, al Batalla de Plattsburgh al llac Champlain de Nova York, la marina nord-americana va derrotar profundament la flota britànica. I el 13 de setembre de 1814, el fort McHenry de Baltimore va resistir 25 hores de bombardeig per part de la Marina britànica. L’endemà al matí, els soldats del fort van aixecar una enorme bandera nord-americana, una visió que va inspirar Francis Scott Key a escriure un poema que després es musicaria i es coneixeria com a “La bandera estrellada amb estrelles”. (Amb la melodia d'una antiga cançó anglesa per beure, més tard seria adoptada com a himne nacional dels Estats Units.) Les forces britàniques van abandonar posteriorment la badia de Chesapeake i van començar a reunir els seus esforços per fer una campanya contra Nova Orleans.\nEn aquell moment, les converses de pau ja havien començat a Gant (Bèlgica moderna), i Gran Bretanya es va proposar un armistici després del fracàs de l'assalt a Baltimore. En les negociacions posteriors, els Estats Units van renunciar a les seves demandes per acabar amb la impressió, mentre que Gran Bretanya va prometre deixar les fronteres del Canadà sense canvis i abandonar els esforços per crear un estat indi al nord-oest. El 24 de desembre de 1814, els comissaris van signar el tractat de Gant, que seria ratificat el febrer següent. El 8 de gener de 1815, sense adonar-se que s'havia conclòs la pau, les forces britàniques van llançar un atac important a la Batalla de Nova Orleans , només per trobar-se amb la derrota a mans del futur president dels Estats Units Andrew Jackson L’exèrcit. Les notícies de la batalla van augmentar la moral caiguda dels Estats Units i van deixar als nord-americans el gust de la victòria, tot i que el país no havia assolit cap dels seus objectius d’abans de la guerra.\nTot i que es recorda la guerra de 1812 com un conflicte relativament menor als Estats Units i la Gran Bretanya, apareix molt per als canadencs i per als nadius americans, que ho veuen com un punt decisiu decisiu en la seva lluita perdedora per governar-se. De fet, la guerra va tenir un impacte de gran abast als Estats Units, ja que el Tractat de Gant va posar fi a dècades d’amarga lluita partidista al govern i va donar inici a l’anomenada “Era dels bons sentiments”. La guerra també va suposar la desaparició del Partit Federalista, que havia estat acusat d'antipatriòtic per la seva postura contra la guerra, i va reforçar una tradició d'anglofòbia que havia començat durant la Guerra Revolucionària. Potser el més important, el resultat de la guerra va augmentar la confiança nacional en si mateix i va animar l’esperit creixent de l’expansionisme americà que configuraria la major part del segle XIX.\nels drets de les dones d’aleshores i d’ara\nper què es va produir l'acte d'exclusió xinès?\na la guerra del Vietnam, l'ofensiva del 1968 va demostrar-ho\nRoger Williams va ser bandejat de la colònia de la badia de Massachusetts el 1636 perquè:\ndesprés de la lluita contra la guerra de Corea el 1953,\ncom va afectar els republicans la destitució del president Clinton?


Els germans España busquen el podi a la Baja Aragón\nEls germans España disputaran a partir de divendres una nova edició de la Baja Aragón. El Cristian ho farà en la categoria de Copa del Món, mentre que el Xavi competirà en el Campionat d'Espanya. Tots dos aspiren a acabar entre els cinc primers.\nDarrers entrenaments dels germans España a Andorra. A partir de divendres viuran un dels grans reptes de la temporada, la Baja Aragón.\nCristian España té molt bons records d'aquesta prova, on va ser quart el 2014. Lamenta haver-se-la perdut l'any passat i destaca que hi ha participat durant 4 anys. "És una cursa que m'agrada moltíssim, és de molta velocitat, vaig amb el meu germà i l'equip d'assistència és privilegiat", diu.\nEs troba a la Baja amb la KTM amb la qual va guanyar la categoria marató el Dakar del 2017. "Una moto per la qual sento molt d'afecte per les hores que passem junts", explica assegurant que incorpora "un motor que ens anirà molt millor, més estable i potent, i que s'adapta a les condicions de la Baja".\nA la categoria Copa del Món es trobarà pilots com Juan Pedrero, Helder Rodríguez, Lorenzo Santolino i Mika Metge. Li agradaria "un TOP5 i, si més no, intentar el podi".\nCristian España va a la Baja acompanyat del seu germà. Xavi España competirà al Campionat d'Espanya amb aspiracions d'arribar als llocs de privilegi. El pilot ha adaptat la moto. "És una moto de motocross transformada a moto de ral·li, amb un dipòsit més gran, rodes d'enduro i un equip de transmissió de tirada llarga perquè la Baja és una cursa de camins, no tant de motocross".\nLa Baja Aragón comença aquest dijous a Terol amb les verificacions i els brífings. Demà, la primera etapa. La prova s'allargarà fins al 28 de juliol.


Renfe ofereix 22.000 places amb trens entre Alacant i Múrcia per acudir al Bàndol de l'Horta\nL'oferta addicional serà de 4.700 places, fet que suposa un increment del 28% sobre l'oferta habitual\nRenfe augmentarà amb 4.700 places l'oferta als trens de Rodalies de la línia C-1 Múrcia-Elx-Alacant amb motiu de la celebració del Bàndol de l'Horta. Durant demà, 19 d'abril, els trens de Rodalies ampliaran la seua capacitat un 28% sobre l'oferta habitual.\nEste nombre més gran de places s'ha aconseguit mitjançant la programació de trens especials i el reforç de trens de Rodalies. Amb esta oferta especial, el nombre de places a disposició dels clients que es vulguin desplaçar fins a Múrcia matí s'elevarà a un total de 22.000 places.\nEls trens de Rodalies han esdevingut protagonistes destacats a l'hora d'accedir-hi des d'Alacant al centre de Múrcia per seguir les evolucions del Bàndol de l'Horta. La seua capacitat per façalitar-ne una connexió ràpida i còmoda fins al centre de la capital constitueix una alternativa al transport mitjançant l'automòbil particular. En períodes festius els desplaçaments per motius lúdics i de lleure incrementen fins a un 40 per cent.


Només literatura negrecriminal. Concepte de col·lecció - Llibres del Delicte\nQuan ens pregunten per què ens limitem a publicar només un tipus de literatura com és la negrecriminal, acostumem a respondre amb llargues parrafades. I és que, més enllà del que ens encanta parlar de novel·la negra quan ens donen la possibilitat, no creiem que definir-nos com una editorial de literatura de gènere sigui una limitació. Tot el contrari, per nosaltres és el que ens dóna la vida.\nPer què diem això? Doncs perquè més enllà de ser el nostre ADN i el que ens defineix i dóna sentit a la nostra existència, la voluntat d’adreçar-nos a un tipus de lector exigent i que comparteix la nostra filosofia és el que ens mou. Dedicar-nos al 100% a la novel·la negra no és una autolimitació, és el camí per assolir l’excel·lència i caminar cap a uns estàndards de perfecció que són els que creiem que ha de perseguir el gènere.\nA Llibres del Delicte cada obra, que gaudeix de personalitat pròpia, entronca amb la resta tant en la concepció, com el tractament, la temàtica i el disseny. Es tracta, per tant, d’un conjunt d’obres que publiquem amb la voluntat de ser això mateix, un conjunt, un grup i, sobretot, una col·lecció en la seva concepció més literal.\nLes nostres publicacions podran agradar, o no, però el que oferim és honestedat amb la literatura que fem, una línia editorial definida per la nostra filosofia que ens omple d’orgull i la possibilitat que el lector ens identifiqui amb una manera de fer determinada. Així aconseguim que només entrar a una llibreria, les cobertes dels nostres llibres i el disseny tan personal que hem assolit defineixin els continguts a primer cop d’ull.\nAquí hem de donar les gràcies a l’excel·lent tasca de disseny que ha fet l’estudi curiós, creant una imatge de Llibres del Delicte a mig camí entre els clàssics del gènere i el món del segle XXI, amb el toc actual que caracteritza la literatura catalana que volem difondre.\nEl nostre disseny rep la influència de la Cua de Palla, dur i elegant, amb una estètica que avisa del que trobareu a l’interior dels Llibres del Delicte i que dóna sentit al concepte de col·lecció. La continuïtat que volem donar al disseny que proposem ens reafirma en la nostra aposta per una editorial especialitzada en la literatura negrecriminal, que sap molt bé quina és la línia que vol seguir.


L’alcalde de Badalona anuncia que el nou Centre Cívic i Cultural El Carme podria entrar en servei el 2013 si s’aconsegueixen els recursos necessaris | La Clau -Revista gratuïta del Maresme\nL’alcalde de Badalona anuncia que el nou Centre Cívic i Cultural El Carme podria entrar en servei el 2013 si s’aconsegueixen els recursos necessaris\nL’alcalde de Badalona, ha anunciat que el nou Centre Cívic i Cultural El Carme podria entrar en funcionament el 2013 si s’aconsegueixen els recursos necessaris per mantenir aquest gran edifici. L’alcalde ha visitat l’edifici acompanyat per la regidora de Cultura i Ciutadania, Montserrat Salgado; la regidora del Districte 1, Mercè Rius; i pel director de Serveis de l’Espai Públic de l’Àrea Metropolitana de Barcelona (AMB), Xavier Segura. Les obres d’aquest edifici de 3.500 metres quadrats situat al centre de la ciutat van finalitzar el passat mes de juliol i han suposat una inversió superior als 6 milions d’euros, que ha anat a càrrec de l’AMB.\nEl Centre Cívic i Cultural El Carme s’ha construït en el mateix solar on, fins l’any 2010, hi havia l’antiga Clínica del Carme, motiu pel qual s’ha mantingut el nom de El Carme, en el nou edifici


Comajoan-Colomé, Llorenç - SERCLE\nInici » Comajoan-Colomé, Llorenç\nSoc doctor en lingüística (adquisició del llenguatge) per Indiana University-Bloomington (Estats Units) i llicenciat en Filologia Catalana (Universitat de Barcelona). Soc professor del Departament de Didàctica de la Llengua i la Literatura de la Universitat de Vic, on faig docència i recerca dins dels graus de mestres (infantil, primària i doble grau), educació social i psicologia. També faig de coordinador del Grup de recerca en educació, llenguatge i literatura (http://mon.uvic.cat/grell) i del Màster d’Ensenyament de Català com a Primera i Segona Llengua (UB, UVic, UAB, http://www.ub.edu/profcatala/). Soc també col·laborador del Centre de Recerca en Sociolingüistica i Comunicació de la Universitat de Barcelona (https://cuscub.wordpress.com). Faig recerca en adquisició de llengües, didàctica de llengües i sociolingüística educativa.\nPodeu veure una llista de les meves publicacions aquí:\nUniversitat de Vic- Recerca\nGrup de Recerca en Educació, Llenguatge i Literatura: http://mon.uvic.cat/grell/\nCentre de Recerca en Sociolingüística i Comunicació: https://cuscub.wordpress.com/


Guardiola, als interns de Lledoners: “Jo sóc molt d’esquerres” | La República Esportiva\nGuardiola, als interns de Lledoners: “Jo sóc molt d’esquerres”\nEl tècnic va visitar la presó el novembre i va concedir una entrevista al mitjà produït pels interns\nPep Guardiola, en l'entrevista amb Valdano. / Movistar+\nPep Guardiola va visitar la presó de Lledoners el dia 15 de novembre. Dins el centre penitenciari, el tècnic català va realitzar una classe mestra de futbol i motivació a la qual van assistir la majoria dels presos, inclosos els polítics i els activistes empresonats per l’organització del referèndum de l’1 d’octubre del 2017 i pels actes dels dies previs.\nA la mateixa presó, Guardiola va atendre el mitjà produït pels inters del centre, amb el qual va admetre el seu interès per la política, però la seva poca voluntat de dedicar-s’hi professionalment. Aquest dijous n’ha transcendit l’àudio: “La política m’agrada veure-la des de fora. No tinc esma. S’ha de tenir molta calma, les idees molt clares. I jo sóc molt visceral, molt llatí. No tindria capacitat”, expressa.\nAra bé, l’entrenador es declara seguidor d’una tendència política concreta i rebutja fermament els grans poders fàctics: “He nascut en una família molt humil d’un poble molt petit, que és Santpedor, i el meu pare sempre m’ha ajudat a posar-me al lloc del més feble. No m’agrada la gent que és poderosa amb els dèbils i dèbil amb els poderosos. Em produeix orticària. Jo sóc molt d’esquerres”.\nPreguntat per la possibilitat de liderar un projecte esportiu des de la vessant institucional, Guardiola també es mostra reticent a asseure’s en una llotja. “Crec que ho faig bé sent entrenador, per la resta crec que no tinc capacitat. Ser dirigent significa fer molts sopars de directives i a mi això m’avorreix molt. No serviria. A mi m’agrada molt el camp, l’olor de la gespa, la competició, els nervis, guanyar, perdre un partit i estar una nit sense dormir, llevar-te i preparar el proper partit, fer jugar l’equip com vols”, manifesta.\nL’entrenador de Santpedor va dur, durant força mesos, un llaç groc durant els partits de la Premier League. Amb l’amenaça de sanció per part de l’FA, se’l va treure durant els noranta minuts, però el segueix lluïnt a les rodes de premsa i en partits de competició europea. Per a Guardiola, dur el llaç en una lliga com l’espanyola generaria, “al principi, una mica d’enrenou, però portant-lo cada setmana al final forma part de la quotidianitat. A Anglaterra han intentat entendre el perquè. Ho han acceptat amb normalitat i aquí també s’acceptaria”.\nEn aquest enllaç es pot escoltar l’entrevista completa.


Drogodependències — Drets Socials\nDrogodependències https://www.sitges.cat/serveis/drets-socials/atencio-a-les-drogodependencies https://www.sitges.cat/@@site-logo/ajun-lat-color.jpg\nLa Regidoria de Benestar i Família vol donar una atenció integral respecte les drogodependències sense oblidar la prevenció en col·lectius d’especial interès com els adolescents. Per aquest motiu s’han previst una sèrie de projectes i programes a banda de dos serveis un més adreçat a les famílies i un altre específic per joves.\nPla Local d'acció Sobre Drogues\nProgrames de mesures alternatives PASA i SEMA\nServei d’Orientació sobre Drogodependències\nEl servei d’orientació sobre drogodependències funciona a petició de les persones interessades o famílies de persones que pateixen una addició.\nTerritori Privat Servei d’Orientació sobre Drogodependències per Joves\nJoves amb addicions o amb curiositat pel tema poden preguntar tant per whatsapp com en persona prèvia cita qualsevol dubte sobre drogodependències.\nPrograma Alternatiu a la sanció administrativa (PASA)\nPrograma adreçat a joves infractors amb denúncia prèvia de la policia. Quan la policia troba un jove consumint o amb tinença de substància psicotròpiques i el denuncia, es pot demanar l’inici del projecte PASA sempre i quan es demani fins a dos setmanes desprès de la denúncia.\nSempre acompanyat de la família, si el menor accepta entrar al projecte, es demana que s’aturi la sanció econòmica. Si el jove no acaba el programa, la sanció econòmica torna a ser efectiva.\nPrograma Educatiu de Mesures Alternatives (SEMA)\nAquest projecte segueix els mateixos passos que el projecte PASA, però sense necessitat de denúncia i en aquest cas és l’equip directiu dels centres educatius del municipi el que ha de fer la demanda.


Torà on-line :Dijous llarder, botifarra menjaré!\n<< Tornar dimecres 19 febrer 2020 Autor: editor Aquest dia és costum celebrar àpats que tenen per protagonista a tot tipus de menges que combinen els ous amb la carn, principalment de porc\nTruita de botifarra amb carnsalada\nescolars celebrant el dijous llarder\nAutor: CEIP MONTSERRAT\nLes botifarres d'ou i negra són típiques del dijous llarder\nTruita de botifarra acompanyada amb cansalada i amanida de bitxo i bròquil confitats\nEl dijous anterior al Dimecres de Cendra, conegut, popularment, com a Dijous Gras o Llarder, és el tret de sortida tradicional a les festes de Carnaval arreu del país. Aquest dia és costum celebrar àpats familiars amb productes com les truites, les botifarres d’ou i la coca de llardons.\nI si és dijous gras,\ni si és dijous gras\nL'origen d'aquesta tradició entronca amb la Quaresma, el període de quaranta dies abans de Pasqua que estan marcats pel dejuni i l'abstinència pel calendari litúrgic cristià. Per poder passar millor aquesta època de l'any, el costumari marcava el dijous abans de Carnaval com el primer dia d'aquesta setmana festiva en el que un es podia atipar de valent amb aquells aliments que estaven prohibits durant la Quaresma.\nAntigament el Dijous llarder era considerat un dia de festa. La gent sortia al camp a berenar, truita i botifarra d'ou i coca de llardons. Avui en dia són molt freqüents els concursos de truites, els berenars escolars a cel obert i els grans àpats col·lectius\n100 g d'ametlles filetejades\nPer començar, preescalfeu el forn a a màxima temperatura.\nA continuació, enfarineu la superfície on treballareu i estireu la pasta amb el corró. Primer estireu un full i després l'altre, aneu-los donant forma rectangular fins que tinguin la mida de la safata de forn que fareu servir, retireu la pasta sobrant i ajunteu-la i estireu-la amb el corró per fer un tercer full. Seguidament, agafeu un dels fulls, escampeu-hi els llardons per sobre, cobriu-ho amb l'altre full, poseu-hi més llardons per sobre, cobriu-ho amb el tercer full, passeu el corró per sobre de tot per fusionar els llardons amb la pasta, talleu el voltant que us sobri per fer-li la forma i la mida de la safata del forn i segelleu els voltants de la coca amb els dits.\nTot seguit, cobriu la safata amb paper de forn, poseu-hi la coca al damunt, pinteu-la amb ou batut, escampeu-hi per sobre les ametlles filetejades i els pinyons, fins que quedi ben cobert, poseu-hi per sobre el sucre en abundància, ja que els llardons són salats i la pasta tampoc no és dolça.\nFinalment, poseu la coca a coure al forn, a dalt i a baix, amb la temperatura al màxim, fins que veieu que s'ha enrossit i que el sucre s'ha fos, uns 10 minuts aproximadament.\nI ja per acabar, deixeu-la refredar i ja la podeu servir.\nTallem la cansalada en forma de daus i la fregim en una paella amb una mica d'oli. Un cop quedi daurada, afegim les mongetes, remenem i deixem que cogui tot.\nA continuació tallem en rodanxes la botifarra d'ou, la afegim a la paella i ho sofregim tot junt una mica abans d'abocar els ous batuts.\nQuan aboquem els ous, s'ha de fer la truita com si fos de patates.


Mònica Dòria: “Continuaré preparant-me tan bé com sigui possible”\nL’agost de 2017 Mònica Dòria es proclamava campiona d’Europa júnior en la modalitat de canoa. Des d’aleshores, la palista de 20 anys, ha mantingut una progressió meteòrica, coronada per la brillant doble classificació olímpica en canoa i caiac, que va aconseguir el setembre passat als Campionats del Món de la Seu d’Urgell. L’anul·lació dels Jocs de Tòquio per la pandèmia del coronavirus ha ajornat un any el seu gran somni de participar i poder aconseguir una de les medalles.\nFotos: Norbert Aguilera / César Vidal\nCom has passat l’etapa de confinament? Et trobaves al país?\nA nosaltres ens va tocar a Londres entrenant, després vam haver de tornar en el primer vol que vam poder, en mode estampida. Ens vam haver de quedar a casa, com tothom. Al principi ningú s’esperava que fos per un període tan llarg però, a poc a poc, vaig anar passant el dia a dia sense pensar tant. Vaig aprofitar per a estudiar i posar-me al dia amb els meus estudis.\nAl juliol hauries d’estar a Tòquio participant en els Jocs Olímpics. Com vas rebre la cancel·lació d’una competición que havies estat preparant amb tanta il·lusió?\nEl dia que van anunciar que es posposaven els jocs va ser un moment molt difícil d’assimilar, perquè era l’objectiu per al qual havia estat treballant durant tot l’any. Estàvem molt centrats en arribar allí i fer tot el possible perquè fos de la millor manera. De sobte, tot aquest treball es va aturar. Es fa difícil plantejar-te nous objectius i mirar cap endavant, perquè de moment no hi ha competicions, però cal adaptar-se i preparar-se per a l’any vinent.\nHas estat entrenant en el canal olímpic de Tòquio. Què et va semblar, com ho vas viure?\nAquest viatge a Tòquio va ser molt productiu, molt interessant, perquè mai havia estat en aquest país. Va ser un canvi total de cultura, de lloc i de gent. Va estar molt bé. Hi havia molts esportistes amb els quals vam tenir l’oportunitat de veure i conèixer aquells moviments d’aigua, que són una novetat per a tothom. Tenia moltes ganes de tornar a l’abril, però amb la pandèmia no va poder ser. Vam ser-hi una sola vegada al novembre, però ja no tornarem. De moment es desconeix quina serà la propera oportunitat.\nCom va afectar la pandèmia al teu calendari?\nHavíem de començar al maig les competicions internacionals, i fins al setembre teníem tot l’estiu amb activitats, però a causa de la Covid es va anul·lar tot, almenys fins a l’agost. Ara estem atents per si es fa algun torneig europeu, al setembre o a l’octubre. No obstant això, no hi ha res oficial. De moment continuem mantenint la forma i entrenant en l’aigua.\nTenir un any més per a poder preparar els Jocs Olímpics, et podria beneficiar?\nCrec que sí. És un any més per a poder millorar i continuar treballant fins a aconseguir el millor nivell i estar a l’altura de les millors. Considero que és una oportunitat per a intentar reduir distàncies i arribar molt millor als Jocs Olímpics.\nFins avui ets l’única esportista andorrana per als Jocs Olímpics, què suposa per a tu?\nLa veritat és que no ho havia pensat en això. Abans d’aconseguir la plaça en el mundial disputat a la Seu, sabíem que existia aquesta possibilitat. Va ser un treball molt intens, molt dur, però sabia que podia fer-ho. Quan vaig saber que ja era oficial, crec que va ser un dels moments més feliços de la meva vida. Va ser una sensació molt gratificant.\nHaver-te classificat per als Jocs Olímpics té més mèrit tractant-se d’un esport minoritari?\nNo, no crec que tingui més o menys mèrit. No sóc conscient de les proves que han de superar altres esportistes per a poder aconseguir les places, però sí que sé, que tots hem de preparar-nos molt dur per a poder arribar fins aquí. Si entrenes de manera professional, et sacrifiques i tens un alt grau de compromís, tard o d’hora arriba, però no crec que tingui més mèrit que altres esports. És clar que no és un esport com altres que surten més a la televisió i que tenen més espònsors. Per a nosaltres, és molt més difícil aconseguir diners i patrocinadors, perquè no és tan mediàtic com altres esports. És una mica frustrant en aquest sentit, però l’esport va evolucionant i espero que continuï avançant pel bon camí.\nÉs possible dedicar-se al piragüisme de manera professional?\nHi ha poca gent que viu solament d’aquest esport. Els qui viuen del piragüisme són els millors dels millors. No hi ha molts, la majoria té una carrera que els dona suport, perquè sabem que això es pot acabar fàcilment algun dia.\nSí, estic estudiant Administració i Direcció d’Empreses.\nCom fas per a combinar l’esport amb els estudis universitaris?\nFins a l’any passat anava estudiant com podia, però enguany, amb els Jocs Olímpics i els viatges que teníem programats, se m’ha complicat una mica més. Si la Universitat s’adapta a les nostres necessitats, és possible combinar-ho, perquè entre els viatges tenim temps per a poder-ho fer. La situació del confinament m’ha vingut bé per a poder avançar en la meva carrera, ja que em falten aproximadament dues per a poder acabar.\nVas ser campiona d’Europa Júnior, vas pujar al podi en la Copa del Món i ara t’has classificat per als Jocs Olímpics. De què estàs més satisfeta fins al moment?\nDiria que la classificació per als Jocs Olímpics. Per als atletes crec que és un dels objectius més grans amb els quals somiem, ja des de petits. Aconseguir aquesta plaça per a poder participar en els jocs de Tòquio ha estat una de les més grans fites del meu palmarès. Vaig començar a remar des de petita, als vuit anys, ho feia en el Parc del Segre amb la meva germana, des de llavors, no ho he deixat. Vaig començar a competir, em va agradar i vaig trobar el meu lloc en aquest món del piragüisme.\nT’imagines guanyant la primera medalla olímpica en la història d’Andorra?\nAixò seria increïble. Clar que sí que m’ho imagino. Intentaré guanyar-la. Continuaré preparant-me tan bé com sigui possible per a tenir més possibilitats a accedir a una medalla. Sóc conscient que des de tots els àmbits estan empenyent molt i que hi ha moltes competidores, molt fortes i de gran nivell.\nL’esport femení a Andorra està vivint una època d’or, els èxits més importants els estan aconseguint les dones. Quina opinió et mereix?\nÉs una molt bona notícia. És clar que en molts esports, i en el meu que és el que millor conec, hi ha una gran majoria d’homes, però sí que és cert, que cada vegada se sumen més dones. Les dones continuem tirant cap endavant, i anem pujant de nivell, a poc a poc. Està molt bé que sigui així, d’aquesta manera moltes dones o noies s’animen a pensar que poden arribar i que és possible tenir un lloc en qualsevol disciplina esportiva, quan abans no el tenien.\nandorracampiona d'europa junior de canoacampionatscanoaMònica Dòria


Juan Rubio de la Serna - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nJuan Rubio de la Serna de Falces Pelegero (Vélez-Rubio, 1834 - Barcelona, 1917) fou un advocat i arqueòleg andalús, acadèmic de l'Acadèmia de Bones Lletres de Barcelona.\nAdvocat i arqueòleg\nFill d'un jutge, a causa dels trasllats del seu pare va estudiar a les universitats de València, Granada, Madrid i Barcelona. Ell mateix va aprovar les oposicions de jutge i fou destinat primer a Totana i en 1862 a Barcelona, on s'hi establí definitivament.\nVa adquirir una finca a Cabrera de Mar el 1877, on arran d'una troballa de restes romàniques es va interessar per l'arqueologia i la conservació i divulgació de les troballes en articles a La España Regional, el Boletín de la Asociación Catalana de Excursionismo, i al Butlletí de la Reial Acadèmia de la Història.\nEn 1904 va ingressar a l'Acadèmia de Bones Lletres de Barcelona i fou corresponent de la Reial Acadèmia de la Història, mantenint una forta amistat amb Fidel Fita i Colomer. També va criticar l'abandó i l'espoli que patia al castell de Vélez Blanco. Va guardar la seva col·lecció de troballes a Sant Andreu de Llavaneres, i es van perdre uns anys després de la seva mort.\nNoticia de una necrópolis anterromana descubierta en Cabrera de Mataró\nMonografía de Vélez Rubio y su comarca (Barcelona, 1900)\nEnsayo crítico-histórico-arqueológico sobre los fenicios, su poder marítimo, colonias e influencias colonizadora, especialmente en relación con España (1912)\n↑ Lentisco Puche, José Domingo Juan RUBIO DE LA SERNA DE FALCES PELEGERO Diccionario Biográfico de Almería\nFederico Schwartz y Luna (electe)\nRamon Arabia i Solanas (electe) Acadèmia de Bones Lletres de Barcelona\n1904-1907 Succeït per:\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Juan_Rubio_de_la_Serna&oldid=21088249»\nLast edited on 8 maig 2019, at 03:53


Acabada polèmica restauració Campanar SCN DES 2019\nAcabades les polèmiques obres de restauració del Campanar\nZucaina, 14 de Desembre de 2020\nAcabades les obres de reforma i restauració del Campanar de Zucaina amb una oposició molt majoritària a la recreació perpetuada per l'equip encarregat i que a més acaben costant quasi el doble del pressupostat inicialment, al voltant de 150.000 €.\nLes obres de reforma i restauració del Campanar de Zucaina han arribat esta setmana a la seua fi, però han estat molt polèmiques des que va saber-se que els treballs consistirien en una actuació que segons l'equip de restauració encarregat, amb el vistiplau i aprovació dels tècnics del Bisbat de Segorbe-Castelló i de Patrimoni de la Generalitat Valenciana, anava a retornar-lo al seu estat original. Són molt nombrosos els sucainers que opinem que el que s'ha realitzat no és una restauració sinó que és una recreació lliure de la restauradora a càrrec, Lucía Perete i tot l'equip de construcció de l'empresa Arko10 Obras. A més han acabat costant uns 150.000 €, quasi el doble dels 80.000 € pressupostats inicialment segons va informar el rector del poble, Don Servilien Ndagijimana, en el tauló d'anuncis de la Parròquia a inicis de maig del 2019.\nLes obres han consistit en el lluïment del Campanar i la seua posterior pintada de color blanc, com si se tractara d'un campanar dels pobles de la Vall del Millars, de la Plana, de l'Horta de València o de la Ribera del Túria, però el nostre poble culturalment no correspon a eixa zona. Com a poble del nord de l'Alt Millars les nostres esglésies i campanars han sigut i són de pedra a cara vista com aixina són al Castell (fa poc restaurat respectant la pedra a cara vista) o Cortes aixina com per extensió en molts pobles de la comarca aragonesa limítrofa de Gúdar-Javalambre, amb la qual compartim moltes tradicions culturals aixina com el dialecte castellà-aragonés o xurro que s'hi parla a Zucaina, on Rubielos, Mora, Mosqueruela, Puertomingalvo, Linares o Nogueruelas, entre d'altres, tenen els seus campanars i esglésies de pedra a cara vista.\nEls resultats de les obres, com pot observar-se, no casen amb la resta de l'edifici que està realitzat amb pedra arenisca de color amb tonalitats marrons clares i amb la pedra a cara vista. Almenys, ja que la seua intenció era pintar el Campanar, ho podrien haver fet d'un color semblant al de la pedra amb la qual està construït la resta del temple.\nA continuació presentem una cronologia dels fets per a poder entendre tot amb més claredat: Quan va saber-se del projecte, l'Ajuntament de Zucaina va intentar parlar amb el Bisbat de Segorbe-Castelló i no van voler ni atendre'ls, encara que van recollir-se moltíssimes signatures en contra del projecte de pintar-lo tot de blanc. Tampoc van voler reconsiderar a pintar-lo del mateix color que la pedra, perquè l'efecte visual de contrast no fos tan exagerat amb el temple. L'equip encarregat de la recreació realitzada no va voler tampoc tindre en compte l'opinió en contra d'un catedràtic d'Història de la Universitat de València, Dr. Lluís Guia Marín que té una segona residència a Zucaina. Els mostreigs de l'equip de restauració per a decidir que tot el campanar havia de pintar-se de blanc van ser parcials i basats en el fet que van trobar restes de pintura blanca en l'estructura que corona el campanar, la qual és posterior a la part principal del mateix que és pedra i només eixe tros va estar pintat de blanc originalment. Els tècnics de Patrimoni de la Generalitat Valenciana al principi no anaven a donar el seu vistiplau a la restauració realitzada, però no van voler anar contra la Diòcesi de Segorbe-Castelló i els seus tècnics van acabar aprovant el projecte. A més de tots aquests arguments si llegim un escrit del Botànic Cavanilles de finals del s. XVIII, pocs anys després d'acabar-se l'actual campanrio, diu que Zucaina era un poble molt pobre i amb una economia de subsistència: "Es Zucayna poblacion pobre, de 150 vecinos: su término de dos horas entre los del Castillo y Cortes, y algo mas extendido entre los de Arañuel y Villahermosa; es tan montuoso y destemplado, que no podria subsistir la corta población sin la industria de los texidos de lienzo, y la de criar muchos cerdos, reduciéndose la suma de frutos á 20 cántaros de vino, 1600 cahices de trigo, y 200 de maiz. La huerta tiene poca extension, bien que proporcionada á la fuente del pueblo que la riega. Esta sale por dos caños de poco mas de dos pulgadas cada uno, aumentándose en años lluviosos á doble y triple cantidad." Dubtem, doncs, que un poble amb una economia de subsistència després de fer l'esforç de reconstruir el temple actual en una ampliació tinguera recursos per a lluir el campanar i pintar-lo de blanc i molts menys que es poguera permetre el luxe d'anar repintando el campanar cada 10-20 anys. Però, clar, tots aquests arguments fotien els plans inicials de l'empresa encarregada de les obres i no es van tindre en compte. El mal ja està fet i és irreversible, sabem que ells han guanyat la batalla, però no ens han convençut i com va dir Miguel de Unamuno sobre els revoltats franquistes: Guanyareu, però no convencereu! - Toni Barrera Escoda.\nEstat final de la restuaració del Campanar (13/12/2019, Foto Juan Honrubia Pérez).


Preguntes targeta de dèbit Bitcoin - Bitcoin Credit Card Comparison 2018\nQuè és una targeta de dèbit bitcoin?\nUna targeta de dèbit Bitcoin és una targeta VISA o Mastercard que es pot utilitzar per comprar béns i serveis de botigues en línia i fora de línia o retirar diners de caixers automàtics. Al mateix temps que està recolzada directament pels fons bitcoin. targetes de dèbit Bitcoin fer un accés fàcil gastar els fons moneda digital arreu del món.\nQuins tipus de targetes de dèbit bitcoin hi?\nLa targeta de dèbit plàstica Bitcoin s'assembla a una VISA o Mastercard ordinària que es pot utilitzar de la mateixa manera. La targeta de dèbit virtual Bitcoin s'emet en línia amb els mateixos detalls que una targeta de dèbit estàndard. El nom del titular, data de caducitat i el codi CVC / CVV es proporcionen per encàrrec, però no hi ha producció estan físicament pel que és més fàcil i més ràpid per accedir als fons.\nCom puc fer servir una targeta de dèbit bitcoin?\nPodeu utilitzar una targeta de dèbit bitcoin igual que qualsevol targeta de dèbit de capitalització. Pot passar el saldo de la targeta per a la compra de béns i serveis a les botigues locals o en botigues en línia. Si vostè té una targeta de dèbit plàstica bitcoin, es pot retirar efectiu dels caixers automàtics. També pot utilitzar la seva targeta de dèbit per fer compres bitcoin tant a nivell nacional com internacional.\nQuines són les monedes puc fer servir una targeta de dèbit amb Bitcoin?\nBitcoin targetes de dèbit manté els fons disponibles en les monedes fiduciàries al costat de Bitcoin. Les monedes més populars són USD, EUR i GBP. La moneda es pot establir com a moneda per defecte relacionat amb la quantitat de targetes de dèbit bitcoin, de manera que les transaccions realitzades amb la targeta s'expressen en aquesta moneda. Parell de proveïdors d'obrir els mercats de targetes de dèbit bitcoin a altres monedes, així. Entre altres, Els proveïdors també ofereixen targetes de dèbit amb Bitcoin moneda per defecte en RUB, CNY, Yen Japonès, KRW, AUD i CHF. Alguns proveïdors també té l'opció de finançar la targeta amb altcoins així al costat de bitcoin.\nCom puc sol·licitar una targeta de dèbit bitcoin?\nPer tal de tenir una targeta de dèbit bitcoin, ha de registrar-se en un dels proveïdors de la plataforma. El procés de registre inclou proporcionar dades personals del titular de la targeta, tal com el nom, data de naixement i lloc de residència. La informació donada ha de llavors ser verificada amb una identificació amb foto i una prova de residència. Això pot ser un projecte de llei que conté l'adreça de la caldholder. Després de realitzar la comanda i triar el mètode d'enviament que les targetes de plàstic són lliurats a casa. En cas que hi hagi optar per una targeta virtual, les dades de la targeta s'emeten a la seva adreça de correu electrònic. Si no desitja compartir informació personal, pot sol·licitar una targeta de dèbit bitcoin anònima sense verificació.\nPuc tenir una targeta de dèbit sense verificació bitcoin?\nsi. Bitcoin anònims targetes de dèbit estan disponibles a bat de proveïdors en el mercat. Si no vol passar pel procés de verificació de proporcionar identificació amb foto i prova de residència, es pot triar una targeta de dèbit anònima bitcoin. En aquest cas, però, val la pena destacar que els límits aplicables per als usuaris sense verificar sempre més baix es comparen als usuaris verificats. Per tant, només quantitat limitada de fons es pot utilitzar amb les targetes de dèbit bitcoin anònims a canvi de solament proporcionar un nom que es mostrarà a la targeta.\nQuant de temps es triga a rebre una targeta de dèbit bitcoin?\nLes targetes de dèbit plàstic Bitcoin són emeses per VISA o Mastercard i es triga uns 2-3 setmanes per rebre'ls. La quantitat de temps per obtenir la targeta és en funció de la distància entre el proveïdor de la targeta i el titular de la targeta. Per un càrrec addicional de lliurament urgent pot ser seleccionat a tots els proveïdors. En aquest cas, les targetes es lliuren dins d' 2-5 business days with the services provided by DHL along with a tracking number.\nCom puc recarregar una targeta de dèbit bitcoin?\nVostè pot recarregar la targeta de dèbit bitcoin diverses altres maneres que Bitcoin. Podeu utilitzar la transferència bancària, targetes de crèdit o dèbit i proveïdors alternatius de pagament com Neteller i Moneybookers. En la majoria dels casos, però PayPal no està entre el mitjà de pagament acceptat causa de les seves termes i condicions.\nCom puc retirar diners d'una targeta de dèbit bitcoin?\nPot retirar diners d'una targeta de dèbit bitcoin maneres similars a les que hi hagi carregat el compte. Podeu enviar bitcoins a una altra direcció. També pot retirar els fons a un compte bancari o a un proveïdor alternatiu de pagament, com ara Skrill o Neteller. En la majoria dels casos, però PayPal no està entre el mètode de retirada acceptat per a les targetes de dèbit bitcoin.\nPuc retirar diners de caixers automàtics amb targeta de dèbit bitcoin?\nsi. Pot retirar diners de caixers automàtics a tot el món l'ús d'una targeta de dèbit plàstica bitcoin.\nQuant costa un dèbit bitcoin?\nEls preus de les targetes de dèbit bitcoin estan variant a través de proveïdors. El cost d'emissió d'una vegada d'una targeta de dèbit bitcoin plàstic és entre 5-25 USD. El cost d'emissió de la targeta de dèbit Bitcoin virtual és molt menys, fins i tot es pot obtenir de forma gratuïta en alguns llocs. Al costat dels costos de producció d'una vegada de la targeta, una quota mensual de manteniment de compte es carrega en la quantitat de 1 USD per mes.\nEls costos de transacció de la targeta de dèbit bitcoin estan variant àmpliament, les targetes més cares poden tenir taxes de transacció més petits. Col·locació de la targeta és en general de forma gratuïta, mentre que els recessos es cobra en funció del tipus que triï. El punt de venda en línia i comprat es poden carregar amb una quota fixa o un percentatge de prorrata. recessos de caixers automàtics es poden allotjar entre 1.5-2.5% per transacció, recessos internacionals costa més. També hi ha tarifa de conversió de moneda es cobra si la moneda per defecte no coincideix amb la moneda de la transacció.\nQuins són els límits d'una targeta de dèbit bitcoin?\nEn alguns casos hi ha quantitat màxima de fons es pot carregar a una targeta de dèbit bitcoin. Això afecta la quantitat de diners que pot gastar amb la targeta i també la quantitat de diners en efectiu que pot retirar dels caixers automàtics. usuaris verificats poden tenir límits més alts i també alguns proveïdors d'ofertes de targetes de dèbit bitcoin il·limitada per a usuaris registrats. El topup vida estan limitats al voltant 2000 USD per als usuaris anònims.\nQuins són els càrrecs per retir en caixers automàtics associats a una targeta de dèbit bitcoin?\nBitcoin proveïdors de targetes de dèbit cobra honoraris quan retiren efectiu dels caixers automàtics. Aquesta tarifa pot ser carregada per transacció o prorrata. Els recessos de caixers automàtics domèstics solen costar al voltant 1.5%, mentre que els recessos internacionals ATM es cobren a 2.5%.\nQuè és la taxa de conversió de moneda associada amb les transaccions de targetes de dèbit bitcoin?\ntaxa de conversió de moneda es carrega en cas de la moneda per defecte del compte associat a la targeta de dèbit Bitcoin és diferent en comparació amb la moneda de la transacció. En aquest cas una fix 3% taxa de conversió de moneda és carregada per tots els proveïdors en el mercat.


Comunicat del Departament de Salut 22 de maig\nPublicat el 23/05/2020 12:51\nEl Departament de Salut informa que a les Terres de l’Ebre, ahir divendres dia 22 de maig, no va haver-hi cap cas positiu. Els casos sospitosos (determinats per professionals facultatius sense prova feta) van ser 63.\nI pel que fa a les residències ebrenques, dir que no va haver cap cas sospitós de cap resident. Tampoc va existir cap cas positiu a les residències.\nA més, en total, destacar que van haver-hi 3 altes.\nAixí mateix, el Departament de Salut informa que fins ara a Catalunya hi ha hagut un total de 64.794 casos positius acumulats de coronavirus SARS-CoV-2. D’altra banda, hi ha un total de 221.156 casos possibles d’infecció de coronavirus. Són persones que presenten símptomes i que, sense prova diagnòstica feta, un professional facultatiu classifica com a possible cas. Des de l'inici de l'epidèmia fins ara, un total de 4.013 persones han estat ingressades de gravetat; actualment són 214. A més, 2.775 professionals de residències estan aïllats per sospita o confirmació. Des de l'inici de la pandèmia de coronavirus a Catalunya, s’han comptabilitzat fins avui un total de 36.962 altes hospitalàries de persones diagnosticades amb la Covid-19. Pel que fa a les residències de gent gran, un total de 13.660 persones han estat confirmades com a positius de coronavirus i 36.370 són casos sospitosos.\nTal com es va ordenar des del Departament de Salut, les funeràries declaren diàriament els casos de coronavirus difunts. Un total de 11.800 persones fins a dia d’avui amb la Covid-19 o com a sospitosos. D’aquestes, 6.589 han mort a un centre hospitalari o sociosanitari, 3.918 a una residència i 774 al domicili. Els casos restants són casos no classificables per manca d’informació. Dades territorials: aquesta nota s’acompanya d’un arxiu adjunt on es poden consultar les dades territorials d’impacte de Covid-19 per regió sanitària de Catalunya.