Totes les millors dreceres de teclat de Microsoft Word\nTot i que coneixeu Microsoft Word, us sorprèn el nombre i la varietat de dreceres de teclat que podeu utilitzar per accelerar la vostra feina i, en general, fer que les coses siguin més convenients.\nAra, algú espera que memoritzeu tots aquests combos de teclat? És clar que no! Les necessitats de tots són diferents, de manera que algunes us seran més útils que d’altres. I, fins i tot, si només heu de recollir alguns trucs nous, val la pena. També hem intentat mantenir la llista neta i senzilla, així que endavant i imprimiu-la que us ajudi.\nA més, tot i que la nostra llista de dreceres aquí és bastant llarga, no és en cap cas una llista completa de tots els combinats de teclat disponibles a Word. Hem intentat mantenir les dreceres més generals. I, estareu encantats de saber que gairebé totes aquestes dreceres han estat durant molt de temps, per la qual cosa haurien de ser útils, independentment de quina versió de Word utilitzeu.\nDreceres del programa general\nHi ha moltes dreceres generals de programes a Microsoft Word que us faciliten fer-ho des de guardar el document fins a desfer-vos d’un error.\nCtrl + N: Crea un nou document Ctrl + O: obre un document existent Ctrl + S: Desa un document F12: obre el quadre de diàleg Desa com a Ctrl + W: Tanca un document Ctrl + Z: Desfés una acció Ctrl + Y: Rehabilita una acció Alt + Ctrl + S: Dividiu una finestra o elimineu la vista dividida Ctrl + Alt + V: Impressió Visualització Ctrl + Alt + O: Vista exterior Ctrl + Alt + N: Vista d'esborrany Ctrl + F2: Vista prèvia d'impressió F1: Obriu el quadre d’ajuda Alt + Q: aneu al quadre “Digues-me què voleu fer” F9: Actualitzeu els codis de camp de la selecció actual Ctrl + F: Cerqueu un document F7: Executeu una revisió ortogràfica i gramatical Majúscules + F7: Obriu el tesaurus. Si heu seleccionat una paraula, Maj + F7 busca aquesta paraula al tesaurus.\nCom moure't en un document\nPodeu utilitzar dreceres de teclat per navegar fàcilment pel document. Això pot estalviar temps si teniu un document llarg i no voleu desplaçar-vos per tota la cosa o simplement voleu moure fàcilment entre paraules o frases.\nFletxa esquerra / dreta: Desplaceu el punt d’inserció (cursor) d’un caràcter a l’esquerra o a la dreta Ctrl + Fletxa esquerra / dreta: Desplaceu una paraula a l’esquerra o a la dreta Fletxa amunt / avall: Desplaceu cap amunt o cap avall una línia Ctrl + Amunt / Baix Fletxa: Desplaceu-vos cap amunt o cap avall d’un paràgraf Final: Desplaceu-vos al final de la línia actual Ctrl + Fin: Desplaceu-vos al final del document Inici: Desplaceu-vos al començament de la línia actual Ctrl + Home: Passeu al començament del document. Pàgina amunt / pàgina avall: desplaceu cap amunt o cap avall una pantalla Ctrl + pàgina amunt / pàgina avall: aneu a l'objecte de navegació anterior o següent (després de realitzar una cerca) Alt + Ctrl + pàgina amunt / pàgina avall: aneu a la part superior o inferior de la finestra actual F5: Obriu el quadre de diàleg Buscar amb la pestanya "Vés a" seleccionada, de manera que podreu passar ràpidament a una pàgina, secció, marcador, etc. Majúscul + F5: passeu per les tres darreres ubicacions on s’ha col·locat el punt d’inserció. Si acabeu d’obrir un document, Maj + F5 us traslladarà al darrer punt que vau editar abans de tancar el document.\nÉs possible que en la secció anterior haureu notat que les tecles de fletxa s'utilitzen per moure el punt d'inserció i que la tecla Ctrl s'utilitza per modificar aquest moviment. Si feu servir la tecla Maj per modificar molts combos de tecles, podeu seleccionar el text de diferents maneres.\nMajúscules + Fletxa esquerra / dreta: Amplia la selecció actual amb un personatge a l’esquerra o a la dreta Ctrl + Majúscules + Fletxa esquerra / dreta: Amplia la selecció actual amb una paraula a l’esquerra o a la dreta Majúscula + Fletxa amunt / avall: Amplia la selecció cap amunt o baixar una línia Ctrl + Majúscules + Fletxa amunt / avall: Ampliar la selecció fins al començament o al final del paràgraf Majúscula + Final: Ampliar la selecció fins al final de la línia Majúscula + Inici: Ampliar la selecció fins al començament de la línia Ctrl + Majúscules + Inici / Final: Amplia la selecció al començament o al final del document Majúscula + Pàgina Baixada / Pàgina Amunt: Amplia la selecció cap avall o cap amunt una pantalla Ctrl + A: Selecciona tot el document F8: Entra en mode de selecció. Mentre esteu en aquest mode, podeu utilitzar les tecles de fletxa per ampliar la selecció. També podeu prémer F8 fins a cinc vegades per ampliar la selecció cap a fora. La primera premsa entra al mode de selecció, la segona premsa selecciona la paraula al costat del punt d’inserció, la tercera selecciona l’oració sencera, la quarta tots els caràcters del paràgraf i la cinquena el document sencer. Si premeu Majúscules + F8 funciona el mateix cicle, però enrere. I podeu prémer Esc en qualsevol moment per sortir del mode de selecció. Es necessita jugar una mica per aconseguir-ho, però és molt divertit! Ctrl + Maj + F8: selecciona una columna. Un cop seleccionada la columna, podeu utilitzar les tecles de fletxa esquerra i dreta per ampliar la selecció a altres columnes.\nWord també proporciona una sèrie de dreceres de teclat per editar text.\nRetroces: Eliminar un personatge a l’esquerra Ctrl + Retroces: Eliminar una paraula a l’esquerra Eliminar: Eliminar un personatge a la dreta Ctrl + Eliminar: Eliminar una paraula a la dreta Ctrl + C: Copiar o gràfics al text del Portapapers Ctrl + X : Retalleu el text o els gràfics seleccionats al porta-retalls Ctrl + V: enganxeu el contingut del porta-retalls Ctrl + F3: talleu el text seleccionat a la punta. L'Spike és una interessant variant al porta-retalls normal. Podeu continuar tallant text a Spike i Word ho recorda tot. Quan enganxeu el contingut de Spikes, Word enganxa tot el que heu tallat, però col·loca cada element en la seva línia. Ctrl + Shift + F3: enganxa el contingut de la punta Alt + Maj + R: copia la capçalera o el peu de pàgina utilitzat a la secció anterior del document.\nAplicació del format de caràcters\nWord també compta amb combos de teclat per aplicar formatat de caràcters (i format de paràgrafs, però es tracta de la següent secció. Podeu utilitzar les dreceres per aplicar la formatació al text seleccionat o tot el que escriviu a continuació si no se selecciona cap text.\nCtrl + B: Apple format format en negreta Ctrl + I: Aplica la formatació en cursiva Ctrl + U: Aplica el format subratllat Ctrl + Shift + W: Aplica la format subratllat a les paraules, però no els espais entre les paraules Ctrl + Maj + D: Aplica el format subratllat Ctrl + D: Obriu el quadre de diàleg Tipus Ctrl + Maj + : Disminuïu o augmenteu la mida del tipus de lletra predefinida alhora Ctrl + [o]: Disminuïu o augmenteu la mida de la lletra un punt alhora Ctrl + =: Apliqueu la format de subscripció Ctrl + Majúscula + Tecla Plus: apliqueu el format de superíndex Shift + F3: passeu els formats de les majúscules al vostre text. Els formats disponibles són frase de majúscules (majúscula, tota la resta de minúscules), minúscula, minúscula, títol de majúscula (primera lletra de cada paraula majúscula) i majúscula (que inverteix qualsevol cosa que hi ha). Ctrl + Maj + A: Formata totes les lletres com a majúscules Ctrl + Majúscules + K: Formata totes les lletres com a minúscules Ctrl + Majúscules + C: Copia el format de caràcters d’una selecció Ctrl + Maj + V: enganxa el format al text seleccionat Ctrl + Espai: Elimina tots els formats manuals de caràcters d'una selecció\nAplicació del format de paràgraf\nDe la mateixa manera que amb el format de caràcters, Word té diversos accessos específics per formatar paràgrafs.\nCtrl + M: augmenta el sagnat d'un paràgraf un cop cada cop que el premeu Ctrl + Majúscules + M: Redueix el nivell d'un paràgraf un nivell cada vegada que el premeu Ctrl + T: Augmenta un sagnat penjat cada vegada que el premeu Ctrl + Majúscula + T : Redueix un sagnat penjat cada vegada que el premeu Ctrl + E: Centre un paràgraf Ctrl + L: Alineu a l'esquerra un paràgraf Ctrl + R: Alineu a la dreta un paràgraf Ctrl + J: Justifiqueu un paràgraf Ctrl + 1: Estableixi un espai entre si. Ctrl + 2: Estableix un espai d'espai doble Ctrl + 5: estableix l'espai entre 1.5 i Ctrl + 0: elimina l'espai entre línies que precedeix un paràgraf Ctrl + Maj + S: Obriu una finestra emergent per aplicar estils Ctrl + Majúscula + N: Apliqueu el paràgraf normal estil Alt + Ctrl + 1: Aplica el títol 1 estil Alt + Ctrl + 2: aplica el títol 2 estil Alt + Ctrl + 3: aplica el títol 3 estil Ctrl + Maj + L: Aplica l'estil de llista Ctrl + Q: elimina tot format de paràgraf\nTant si voleu inserir un salt de secció al document, com si no teniu ganes de cavar per un símbol comú, els combos de teclat de Word us han cobert.\nMaj + Enter: Inserir un salt de línia Ctrl + Enter: Inserir un salt de pàgina Ctrl + Majúscula + Enter: Inserir una ruptura de columna Ctrl + guionet (-): Inserir un guionet opcional o guionet. Un guionet opcional diu a Word que no utilitzi guionet, tret que la paraula es trenqui al final d'una línia. Si ho fa, Word utilitzarà un guionet on el vau col·locar. Alt + Ctrl + guionet (-): Inseriu un guionet Ctrl + Majúscula + guionet (-): Inseriu un guionet que no es trenqui. Això indica que Word no trenqui una paraula al final d'una línia, encara que hi ha guionet. Això seria útil, per exemple, si incloguéssiu alguna cosa com un número de telèfon i voleu assegurar-vos que apareixia en una sola línia. Ctrl + Maj + Barra espacial: Inseriu un espai sense interrupcions Alt + Ctrl + C: Inseriu un símbol de copyright Alt + Ctrl + R: Inseriu un símbol de marca registrada Alt + Ctrl + T: Inseriu un símbol de marca comercial\nTreball amb contorns\nTant de bo descriviu abans d’esquivar en un document llarg. Si esteu entre les ànimes organitzades i destacades, aquí teniu alguns accessos directes per ajudar-vos a sortir.\nAlt + Majúscula + Fletxa esquerra / dreta: Promoure (desplaçar-se cap a l’esquerra) o deixar a la dreta (desplaçar-se a la dreta) una línia Ctrl + Majúscules + N: Demostrar un nivell de contorn al text del cos normal Alt + Majúscula + Fletxa amunt / avall: Moure la línia amb el punt d’inserció cap amunt o cap avall al contorn Tecles Alt + Maj + Plus o Minus: Ampliar o col·locar el text sota un encapçalament Alt + Maj + A: Amplia o col·lapsa tot el text o encapçalaments en un esquema Alt + Majúscula + L: Mostra la primera línia del text corporal o tot el text del cos Alt + Maj + 1: Mostra tots els encapçalaments que tenen aplicat l'estil de la capçalera 1 Alt + Maj + qualsevol altra tecla numèrica: Mostra tots els títols fins a aquest nivell.\nDesplaçar-se per taules no funciona de la mateixa manera que moure's en un text habitual. En lloc de fer clic a on vol anar, mireu aquests combos:\nPestanya: Desplaceu-vos a la següent cel·la d'una fila i seleccioneu-ne el contingut, si hi ha alguna majúscula + fitxa: Desplaceu-vos a la cel·la anterior d'una fila i seleccioneu-ne el contingut, si hi ha Alt + Inici / Final: aneu a la primera o la darrera cel·la d'una fila Alt + pàgina amunt / pàgina avall: aneu a la primera o última cel·la d'una columna Fletxa amunt / avall: aneu a la fila anterior o següent Majúscules + Fletxa amunt / avall: seleccioneu la cel·la de la fila superior o per sota del punt d’inserció o selecció. Continuar prement aquesta combinació per seleccionar més cel·les. Si teniu seleccionades diverses cel·les en una fila, aquest combo selecciona les mateixes cel·les de la fila superior o inferior. Alt + 5 del teclat (amb NumLock desactivat): seleccioneu una taula sencera\nI això es tracta. Esperem que heu trobat algunes dreceres noves de teclat per facilitar la vostra vida a Word.\nPerò, si això no és suficient per a vosaltres, Word també us permet crear les vostres dreceres de teclat per a coses com ara ordres, estils i fins i tot entrades de text automàtic. A més, tenim una guia útil per imprimir una llista de les dreceres de teclat personalitzades que hagueu creat. Gaudeix!\nCom informar sobre vídeos i comentaris de YouTubeCom transmetre vídeo a dispositius iOS i Android amb PlexCom registrar-se per votar en líniaL’enorme error MacOS permet l’inici de sessió d’arrel sense contrasenya. Aquí teniu la correccióCom puc obtenir una millor recepció de Wi-Fi a l'exterior?


rba salut i gestió: El projecte de decret de prescripció infermera català sembla que es mou...\nEl projecte de decret de prescripció infermera català sembla que es mou...\nEl sindicat Metges de Catalunya presenta les seves al·legacions a la prescripció infermera, però transita del “No és No” de l’inici a “si, però...” sotmès a condicions.\nFinalment, la sanitat catalana tindrà el seu propi decret de prescripció infermera que sembla que millorarà el Reial decret l’estatal\nCatalunya tindrà el seu decret de prescripció infermera. Com és sabut, durant la legislatura passada, i després de moltes anades i vingudes, l’exconseller Comin va agafar el brau per les banyes, i malgrat les reticències existents va decidir tirar endavant el projecte de prescripció infermera i d’aquesta manera donar cobertura legal a les infermeres per que puguin continuar fent una feina que forma part del seu dia a dia habitual en els nostres centres sanitaris.\nAlguns estaments mèdics s’havien oposat fermament a la mesura, en particular el sindicat Metges de Catalunya que sostenia que el diagnòstic mèdic és una competència exclusiva dels metges, i que no hi pot haver prescripció sense un diagnòstic previ si es vol garantir la seguretat clínica del pacient; per tant, diagnòstic i prescripció formaven part d’un conjunt inseparable. “No és no”, deien des del sindicat mèdic. Per la seva banda el CoMB també havia anunciat que presentaria al·legacions al projecte quan es va obrir la fase participació ciutadana.\nA l’altre costat de la balança hi trobem posicionaments a favor com els del COIB, l’AIFiCC, o fins i tot professionals de CAMFIC entre d’altres, que han aixecat la seva veu en favor de la regulació de la prescripció infermera. Un debat per tant, molt interessant, que haurà de resoldre’s finalment amb una normativa que seria de desitjar que comptés amb el màxim consens possible. Una normativa es va quedar al bell mig de la seva tramitació al Parlament de Catalunya com a conseqüència de l’aplicació de l’article 155 de la Constitució a la Generalitat de Catalunya, i ara, el nou Parlament constituït després de les eleccions del 21D sembla que mica en mica va reprenent els temes pendents, i entre ells el de la prescripció infermera.\nLes al·legacions presentades recentment per el sindicat Metges de Catalunya passen d’aquella posició inicial del “No és no” a un “Sí, però” sota determinades condicions. Quines són aquests condicions que demana el sindicat mèdic?\nDoncs el sindicat demana que l‘experiència professional d’un any que preveu el projecte de decret no es pugui substituir superant un curs de formació, de manera que les dues coses siguin requisit. En aquest sentit el sindicat també proposa que l’acreditació obtinguda per la infermera sigui vàlida només per l’àrea d’especialitat en que s’hagi obtingut de manera que si en el futur la infermera canvia de seervei, hagi d’obtenir una nova acreditació.\nPel que fa als cursos de formació, el sindicat també demana que la formació no sigui impartida exclusivament per les organitzacions professionals d’infermeria i proposa que el col·lectiu mèdic estigui present en les ofertes de formació que es formulin. Les al·legacions del sindicat també fan referència al procediment excepcional d’acreditació d’infermeres prescriptores\nSense entrar a valorar la conveniència o no d’aquestes al·legacions, si que cal destacar que el sindicat ha modificat la postura. Des d’una negativa absoluta inicial (No és no), ara han passat a acceptar la prescripció infermera sota determinades condicions (Si, però...). Per tant aquest canvi de postura dona a entreveure que estem a les portes d’un decret de prescripció infermera que comptarà amb un grau elevat de consens, per poc que s’acceptin algunes de les consideracions que els metges han fet.\nTanmateix la infermeria veu amb cert recel algunes de les al·legacions presentades per el sindicat mèdic. Una persona molt implicada en la lluita que ha mantingut la infermeria catalana per assolir un decret propi que les faculti per poder prescriure comentava que no es pot acceptar que els metges ignorin que les infermeres en els seus estudis en totes les universitats catalanes han acreditat sobradament hores de formació en farmacologia, i per tant estan perfectament capacitades per oferir cursos de formació a les seves companyes.\nSigui com sigui, alguna cosa es mou, i per tant aviat sabrem com queda finalment aquest decret tan esperat, i que no farà res més que reconèixer a nivell legal, allò que les infermeres fan habitualment en la seva feina de cada dia.\nPublicat per Ricard Bosch a 08:00


ABAST, present al DES2017 Digital Business World Congress - ABAST\nABAST, present al DES2017 Digital Business World Congress\nABAST ha estat present a la segona edició del Digital Business World Congress, DES2017, una de les majors trobades internacionals sobre transformació digital. L’esdeveniment es va celebrar a les instal·lacions de la Fira de Madrid (Ifema) i va comptar amb més de 300 empreses expositores que van mostrar les seves novetats i solucions tecnològiques als assistents durant les tres jornades que va durar el congrés. ABAST va comptar amb un estand dedicat a les seves solucions en les àrees de Cloud, Ciberseguretat, BI i Bigdata, Gestió TI, Aplicacions de Negoci i Sistemes, i va estar també present a l’estand de Hewlett Packard Enterprise en qualitat de HPE Gold Partner amb un punt d’informació i diverses xerrades sobre protecció de dades.\nABAST va estar present com a expositor al Digital Enterprise Show 2017, la trobada internacional sobre Transformació Digital celebrada a Madrid del 23 al 25 de maig, i que segons els seus organitzadors va atreure a 18.000 visitants.\nDurant els tres dies que va durar la trobada, vem proporcionar als assistents que van visitar el nostre estand informació sobre els serveis de les nostres diferents àrees de negoci i sobre les solucions d’alguns dels nostres principals partners, com HPE, Oracle, Microsoft, Veeam, Fortinet o Trend micro, entre d’altres. El públic, molt divers, es va mostrar especialment interessat en les nostres solucions de les àrees de Cloud i Ciberseguretat, encara que també van sol·licitar informació sobre altres àrees de solucions.\nLa nostra participació al DES2017 no es va limitar al nostre estand, vem comptar també amb un punt d’informació a l’estand de Hewlett Packard Enterprise com HPE Gold Partner especialista en l’àrea de transformació “Protect your Digital Enterprise”, una de les 4 àrees estratègiques sobre les que HPE ha redefinit la seva oferta de solucions. Lligat a això, vem realitzar dues xerrades diàries sobre protecció de dades a l’auditori que HPE va disposar al seu estand. El ponent va ser el nostre especialista en l’àrea de Sistemes, Víctor Pérez, amb la presentació titulada “HPE + Veeam, disponibilitat end-to-end per a empreses Always-on”.\nMés fotos de la participació d’ABAST al DES2017


Archive d’articles - El teatre català actual passa per un bon moment\nAccueil > Pêché à la palangre > El teatre català actual passa per un bon moment\npar Jordi Coca\nA partir de 1980 a Catalunya es començà a destinar diner públic al teatre —amb un precedent al municipi de Barcelona l’any 1976 per organitzar el mític Grec-76— i es van començar a posar les bases del que finalment ha acabat sent la realitat actual. Però fóra ingenu creure que unes determinades polítiques es van engegar generosament a partir del no-res. Abans d’això i com a mínim des de 1946, ja hi havia una lluita constant per recuperar el dret a fer teatre en català, prohibit com tantes altres coses per la dictadura des de 1939. A partir de 1954 es va comptar amb l’Agrupació Dramàtica de Barcelona (ADB), liderada pel director i crític Frederic Roda. L’ADB, de grans transcendència estètica i ideològica, va ser prohibida l’any 1963. Però des de 1960 ja hi havia un altre projecte endegat, que en aquest cas va fer possible Ricard Salvat amb una àmplia col·laboració de grans personalitats de la cultura catalana, entre les quals destacava Maria Aurèlia Capmany. Es tracta de l’Escola Catalana d’Art Dramàtic Adrià Gual (EADAG), que va tenir un funcionament ininterromput fins al 1975. Totes dues entitats, i l’Institut del Teatre, que a partir de 1970 de la mà d’Hermann Bonnín va propiciar la professionalització a través de la docència de molts elements del que aleshores s’anomenava el Teatre Independent. Aquests fets, una política de premis de literatura dramàtica i l’autoexplotació de moltes persones, van fer possible una proliferació d’iniciatives per tot el territori català. És el cas de les companyies Els Joglars, o bé Comediants, Dagoll Dagom i més tard la Fura dels Baus, algunes de les quals va tenir una considerable projecció internacional. En conjunt, es treballava des d’estètiques molt diverses, del teatre experimental al gran repertori internacional, passant per la recuperació d’autors catalans de tots els temps, pel mim, pels titelles, pel teatre musical... Tot això, és clar, primer es feia des de la resistència, forçant la tolerància de la dictadura, que amb els anys es va veure empesa a mostrar-se una mica més flexible, i després des de la col·laboració més o menys difícil amb les noves autoritats.\nTambé l’any 1976 es va fundar el Teatre Lliure, liderat de Fabià Puigserver tot seguint el model del Piccolo Teatro de Milà, que es proposava superar les mancances tècniques i artístiques anteriors. I, efectivament, al Lliure es milloren els mètodes actorals, les posades en escena, els programes, la gestió, la projecció i el prestigi del fet teatral, alhora que s’amplia tímidament el públic. A partir de 1980 la pressió constant que es feia als polítics democràtics va forçar el govern autònom i els ajuntaments a orquestrar una certa política teatral, segurament criticable, però que ha fet possible el desplegament actual amb les seves virtuts i els seus defectes: creació d’un Centre Dramàtic de Catalunya, creació del Mercat de les Flors com espai teatral, retorn de Josep Maria Flotats i creació posterior del Teatre Nacional de Catalunya, creixement del Teatre Lliure, recuperació de teatres per tot el territori, suport al teatre privat, consolidació de l’Institut del Teatre...\nAquestes són les bases que expliquen la bona situació actual. Perquè, efectivament, a partir d’un moment determinat una nova generació d’autors i directors de teatre es troben que el seu talent es pot desenvolupar per uns camins acceptables. Hi ha la consciència que el català és una llengua minoritària, però alhora es té clar que s’ha d’anar a la conquesta de nous públics tot apropant els espectacles als gustos majoritaris. Això, coincidint amb l’aparició d’un teatre comercial fins aleshores pràcticament inexistent per falta de mercat, provoca un gran creixement de l’oferta i un equilibri relatiu entre aquesta i la demanda. El preu que s’ha pagat per arribar fins aquí, un preu d’altra banda innecessari i que suposa una injustícia, és haver enterrat en l’oblit tot aquest passat que acabem de resumir, tret de la figura de Fabià Puigserver i de les obres de Josep Maria Benet i Jornet, que esdevé un referent per alguns dels nous homes i dones del teatre català. La resta han desaparegut en les obscuritats del passat, tot propiciant situacions de tanta injustícia com, per exemple, que el Teatre Nacional de Catalunya (TNC) hagi trigat una dècada a estrenar alguns dels autors cabdals de la dramatúrgia catalana del segle XX, com per exemple, Joan Oliver, Carles Soldevila, Joan Brossa, Salvador Espriu, entre d’altres, i que encara tingui pendents noms de primer nivell com Josep Palau i Fabre, Maria Aurèlia Capmany, Manuel de Pedrolo i un llargs etc. També han desapareguts de les programacions regulars gairebé tots els autors que van fer possible el Teatre Independent, alguns noms dels quals són: Josep Maria Muñoz Pujol, Alexandre Ballester, Jaume Melendres, Rodolf Sirera, Jordi Teixidor, Joan Casas, Manuel Molins i també un llarg etc. Així estan les coses avui, i per això ens demanem amb Villon «i on són ara les neus d’antany?».\nA través de les sales dites alternatives —un terme ara ja en desús—, es mirava i es mira de compensar els criteris de programació del teatre públic que, tret del cas de la dansa, són profundament conservadors, molt propers als interessos del teatre comercial, i que es produeix al marge de qualsevol mena de risc tant des del punt de vista estètic, dramatúrgic com ideològic. Fins ara, no ha aparegut una generació de joves creadors angry que, a la manera anglesa, sacsegin el plàcid, optimista, confortable i burgès panorama actual.\nTanmateix, no seríem justos si no admetéssim que mai no s’havia comptat amb una floració tan gran de noms dedicats al teatre escrivint i dirigint textos teatrals de característiques ben diferents: teatre comercial, teatre light, teatre d’arrel pinteriana... La nòmina d’autors és llarguíssima i sóc conscient que només n’ofereixo una mostra mínima: Jordi Galcerán, Sergi Belbel, Lluïsa Cunillé, Carol López, Albert Espinosa, Jordi Casanovas, Enric Nolla, Carles Batlle, Albert Mestres, Victòria Szpunberg, Marc Rosic, Emiliano Pastor, Gemma Rodríguez, Gerard Vàzquez, Carles Mallol... En són molts més, i per completar el retrat de la situació actual també hauríem de parlar dels joves directors.\nEl teatre català actual té l’interès afegit de ser un territori per descobrir, un territori nou que lògicament sorgeix d’una adaptació dels grans corrents dramatúrgics europeus. Durant els anys seixanta i setanta els autors catalans estaven majoritàriament influïts per Brecht per raons evidents de resistència política a la dictadura, o bé tenien arrels encara realistes. Ara la majoria parteixen de noms, com ara, Beckett, Pinter, Bernhard, etc., però també n’hi ha que busquen models tant en les comèdies de Woddy Allen com en la fragilitats de Txèkhov, o bé en les fórmules de les falses intrigues del teatre d’Agatha Christie. Potser ens falta l’essencial, però per bé i per mal, és cert que hi ha una mica de tot en el teatre català actual, i això sol ja és un al·licient per apropar-s’hi.


Lenore Tawney | correspondències\nLenore Tawney va ser una artista nord-americana que treballava el teixit per crear escultures (fiber art), sobre tot a l’època dels anys 60.\nEstudià art amb Moholy-Nagy, Alexander Archipenko i el pintor Woelffer Emerson, entre d’altres, i al 1949, teixit amb Marli Ehrman.\nLa seva trajectòria artística uneix les disciplines del teixit i l’escultura en obres atrevides i experimenta amb el collage i les postals artístiques.\nD’una manera molt personal, Tawney va crear tapissos que juxtaposaven diversos materials,i grans espais transparents, amb un concepte no funcional dels teixits. Les seves peces d’improvisació semblen dibuixos de colors que floten a l’espai.\nVa demostrar que l’abstracció no era domini exclusiu de l’escultura o la pintura, trencant amb l’estructura rectangular del teler i manipulant els seus teixits com formes escultòriques. Algunes tan obertes i diàfanes com teranyines, d’altres tan denses i tupides com murs. L’acte senzill de girar els seus teixits va produir novetats visuals inesperades amb formes tals com serrells, trenes o restes de fils.\nCap als 70, Tawney crea gran quantitat de collages i assemblatges no tèxtils, realitzats amb objectes trobats. Algunes peces eren pàgines extretes de llibres rars i manuscrits. Té una gran sensibilitat envers les propietats estètiques dels materials, i és en aquesta obra que mostra una part mes íntima, amb missatges sobre la fragilitat i transitorietat de la vida, i la necessitat de trobar pau interior.\nPer Tawney, artista de presència serena i espiritual, el seu art era el reflex de la seva vida: experiències, viatges, lectures. Tenia un gran coneixement de poesia i mística i moltes de les seves obres incorporen manuscrits i impresos en diverses llengües. També incorporà objectes de la natura com ara esquelets, plomes, ossos d’animals petits, petxines, pedres, suro, etc…


Xavier Tomàs: Catalunya necessita el Quart Cinturó\nCatalunya necessita el Quart Cinturó\nLlegeixo amb atenció, les aportacions de la campanya contra el quart cinturó, sobretot les alternatives que plantegen, que segons la meva opinió, parteixen d'un error de base.\nEn concret, es presenten 3 tipus d'alternatives: 1) l'eliminació dels peatges a les vies que d'alguna manera poden servir recorreguts similars als projectats al quart cinturó, 2) la millora de la xarxa viària comarcal, i 3) la millora de la xarxa ferroviària transversal i la construcció del quart cinturó ferroviari.\nEm sorprèn perquè jo estic a favor de totes aquestes iniciatives, al mateix temps que defenso la necessitat i urgència amb que s'ha de construïr el quart cinturó viari. Anem a pams.\nEn primer lloc, la supressió dels peatges a l'AP7, C-16 (St. Cugat - Manresa) és una de les prioritats de CIU, així com l'ampliació urgent de l'AP7 fins als 3 carrils per sentit en el tram Cambrils-El Vendrell. És per tant, una mesura positiva, però que no soluciona les necessitats específiques de mobilitat a les quals donarà resposta el quart cinturó, donat que els trajectes d'aquestes vies no satisfan l'orbitalitat a la qual em de donar resposta.\nEn segon lloc, la millora de la xarxa comarcal de carreteres, el mallat de vies secundàries entre les poblacions ha d'ésser una realitat. Millorant aquesta xarxa augmentem la seguretat i la capacitat d'aquestes vies, sens dubte, però no conseguim la creació d'una via d'alta capacitat i altes prestacions, sinó millorar la mobilitat de curt recorregut entre aquests municipis. No satisfà doncs, els objectius pels quals es va dissenyar el quart cinturó.\nPer últim, pel que fà a la millora de les infrastructures ferroviàries, es posa èmfasi en la línia Papiol-Mollet i en el quart cinturó ferroviari. Doncs bé, pel que fa a la primera, ja funciona parcialment, tot i què encara falta el tram Montcada-Mollet. I pel que fa al quart cinturó ferroviari, sembla que actualment no s'ha anat gaire més enllà que el projecte presentat per l'AMTU.\nEn aquest sentit, dues consideracions. Fa poques setmanes, el Congrés dels Diputats va aprovar una Proposició No de Llei del Grup Català - CIU per a la millora de la línia C7 i l'aprofitament del tram Papiol-Mollet que encara no està en funcionament. Sembla però que el PSOE no farà gaire cas del que ha votat el parlament. I pel que respecta al quart cinturó ferroviari, si bé és un projecte a llarg termini, aquest també compta amb el suport de CIU.\nAra bé, no podem pretendre que amb un quart cinturó ferroviari (o línia orbital, com li vulguem dir) es traslladi el 100% de la demanda viària que justifica el projecte viari al ferrocarril. Especialment en el tràfic de mercaderies, que es difícil de traslladar de la carretera al ferrocarril, així com altres serveis i trajectes que continuen justificant el projecte viari.\nEn resum, se'ns plantegen tres alternatives al quart cinturó, que si bé són positives i de ben segur compten amb el suport de totes les forces polítiques, no són veritables alternatives (ni juntes ni per separat) al quart cinturó.\nNo obstant, sí que hi ha consideracions ambientals a tenir en compte. És inevitable que qualsevol infrastructura provoca un impacte ambiental, que s'ha de minimitzar sempre que sigui possible, i així esperem que es faci, però la situació de saturació a les vies és tan greu, que cal que prioritzem les necessitats humanes, les nostres necessitats de moure'ns davant determinades consideracions ambientals més pròpies dels efectes NIMBY i motivades per determinats grups ecologistes, però que no responen a les preocupacions i necessitats reals de la ciutadania.\nEl quart cinturó és necessari per a Barcelona, però sobretot és necessari per a la Catalunya hiperconnectada que volem construir.


reïna de pobres: de setembre 2010\nNomés li faltava una empenteta. Aquella ajuda que es dóna només en extrems casos d'emergència. Sabia que li faltava només això, però no sabia on trobar-la. Ja feia més de dos anys que cursava aquella carrera. Bé, ara començaria el tercer curs, però n'havia perdut un a batxillerat. Així que les seves companyes de classe (els seus companys també, sí), eren dos anys més petites ( i petits també, sí) que ella. Havia començat una carrera que havia triat en tercera opció, i no hi havia manera de canviar-se a primera opció. A més, tenia la sensació que cada any li costaria més canviar-se. Més gent nova, menys places. No falla. Ella feia tot el possible per ser la millor de la classe, com sempre li havia dit la iaia, però hi havia gent que vivia el que feia; pocs avantatges, com veieu. I poc a poc s'anava resignant. Sí, d'acord, acabaria una carrera i tindria un títol, però, perquè el volia si no era del que realment volia treballar?\nAnys enrere, quan encara era una nena i els seus pares treballaven tot el dia, passava moltes hores amb els seus avis. Amb la seva àvia, més concretament. No és que els hi faltessin els diners, però els seus pares creien que era millor que mentre ells no arribessin a casa, fossin els avis (materns o paterns, tan hi feia) qui s'encarreguessin de tenir-la ocupada. Ara, ella ho agraïa (tot i que sé que això no afecta al desenvolupament de la història, crec convenient ressaltar-ho). El fet, és que la seva àvia materna li preparava sempre uns esmorzars dignes de casa de pagès, cosa normal si entenem que sempre havien viscut a camp fins que les requalificacions de butxaques al seu poble els van obligar a marxar. Després de l'esmorzar anaven a fer un volt pel centre i acabaven en una placeta amb gespa, uns gronxadors i un tobogan desmanegat, més àvies i més nens. Sort que l'àvia tenia molta energia, perquè ella, era un sac de nervi, sempre amunt i avall.\n- Iaia!, iaia, iaia! Que em pots venir a gronxar! - cridava des de dalt del tobogan\n- Però, nena, si encara no hi ets... -li contestava mentre abandonava la conversa amb les amigues (al final es feien amigues entre elles, és clar).\nI ella, abans que la seva àvia arribés al gronxador ja estava movent el cul des del seient. Fins que es cansava i començava a remugar. Això sí, mai fent marranades, només estirava de la màniga una i dues, i tres vegades. Bé, tantes com fessin falta perquè la seva iaia deixés d'explicar la recepta dels popets amb salsa que havia fet aquell dia per dinar. Llavors era quan anaven a buscar l'avi.\n- Iaia, com és que l'avi mai es cansa de treballar?- curiosa com ella sola.\n- Oh, i tant que es cansa! Però encara té feina per fer, si no l'acaba avui, l'ha de fer demà, i així cada dia...- li responia amb un somriure picaresc.\n- Això vol dir que l'avi treballa poc, perquè cada dia hi va... - no en tenia prou.\n- Sí, tens raó reina... Així no et veu a tu!- ara ja reia.\nI sempre la deixava amb un pam de nas. Però les dues sabien que era mentida, que l'avi tenia moltes ganes de veure-la, de veure-les. I quan passaven per davant de l'oficina, ell ja estava a fora, amb una bossa de patates, o amb una còmic nou o una nina, o ... Però sempre amb una abraçada i un petó dolços, dolços, dolços. I els tres anaven cap a casa, xino-xano (menys quan plovia, que s'amagaven entre els porxos i corrien de portal en portal). Ara feien el balancí, ara cantaven una cançó. I si queia, l'ajudaven a aixecar, ho podia fer sola, però preferia l'empenteta dels seus avis. I així, dia rere dia. Més o menys, ja que anaven alternant avis (tots volien veure-la). I ella, s'ho passava la mar de bé amb els dos. Amb els quatre.\nPerò ara, li tocava començar un altre curs, i no hi havia ni esmorzars de forquilla ni gronxadors. No n'hi havia per ella. Perquè els parcs, gràcies a déu (?), encara s'omplien de nens i avis, i d'àvies i nenes que volien ser gronxats. Li tocava arrencar un altre any de frustració perquè no havia tingut sort. I sí, li seguia faltant l'empenteta que els seus avis sempre li donaven, però que ara ja no li podien donar. I no sabia on buscar-la. Havia provat amb els llibres d'auto-ajuda; una pèrdua de temps. Havia trucat a la televisió, però això no compta perquè ho va fer per riure amb unes amigues ( i van riure, que era el que comptava), havia parlat amb la seva mare; però no eren els seus avis. Havia provat una teràpia oriental que segons un anunci del carrer, anava de meravella per a tot; per a tot menys pel seu problema. I no hi havia manera. Sabia que ho podia fer sola, com sabia que es podia aixecar sola quan era menuda, però s'havia acostumat a les empentetes. I així, cada dia. Més o menys (els caps de setmana intentava no pensar-hi, qüestions d'horari). I potser això, és el que la feia anar distreta pel carrer, vagarejant. No es parava ni a mirar les estàtues histriòniques del carrer. Potser perquè estava massa acostumada a les postures histriòniques dels professors de la seva classe. Però tan i tan abstreta que va xocar. Va ensopegar amb un noi que feia enquestes. Enquestes per terra, ella per terra, ell sobre les enquestes i una estàtua desequilibrada (no se sap quina era la part més divertida de tot, sincerament). I es va aixecar ell, va recollir les enquestes i la va ajudar. Li va donar una empenteta perquè s'acabés d'incorporar. Mira, potser ja l'havia trobada.\n- Em sap greu, anava distreta, capficada. Em sap molt de greu, de veritat – li deia nerviosa mentre es posava roja (per l'empenteta i per la caiguda)\n- Albert. Em dic Albert i no pateixis dona, jo tampoc estava al cas – mentia per quedar bé amb ella. Per poder quedar amb ella.\n- No, no, insisteixo, culpa meva\n- D'acord, no insistiré més. Culpa teva – li va donar la raó amb un somriure d'orella a orella.\n- Va, diga'm, de què són les enquestes- intentava curar-se en salut, ella\n- Sé que no la vols, fer. Ningú la vol fer i tu no seràs l'excepció. Quedem per sopar? - descarat però sense mala fe.\n- Com!? - va cridar-li atònita – Que què?! Que no la vull fer?\nMés atònit es va quedar ell. Bé, això és el que ell pensava. Realment ella no se'n sabia avenir. Sempre esperant l'empenteta que li permetés tirar endavant sense por en qüestions importants de cara al futur i ara era ella la que s'havia autoespentat i havia decidit anar a sopar amb un desconegut. Li va donar el telèfon i va marxar rabent. Potser sí, potser fugia del que acabava de fer sense pensar. O potser només es moria de vergonya i havia de pensar l'estratègia per no tenir-ne a la nit. “Et truco a les nou”, va sentir com li cridava mentre buscava els auriculars a la bossa de mà. De seguida es va tirar al “Bed & Breakfast”. Li serviria d'amortidor d'aquella situació. Increïble. Què havia fet? Què acabava de fer?\nPublicat per l'eduard a 17:41 0 comentaris


Paeria News » Paeria.es - Lleida City Council Notícies » Ajuntament de Lleida » Una seixantena de famílies participen en els tallers del projecte Familiari\nLleida, 13 desembre de 2018\nHorta de Lleida bonuses\nActivities Guide at Civic Centres\nHide Horta de Lleida bonuses\nHide Activities Guide at Civic Centres\nUna seixantena de famílies participen en els tallers del projecte Familiari\nData de publicació: 7/12/2017\nDurant els mesos d’octubre i novembre s’han fet activitats de parentalitat positiva a diversos centres educatius que s’han sumat al Familiari. Els tallers, que són novetat en aquesta segona edició del Familiari, permeten treballar la comunicació familiar, la resolució de conflictes o els recursos que hi ha a la ciutat amb l’objectiu d’enfortir les famílies i apoderar-les en la seva tasca educativa diària\nUna seixantena de famílies han participat en els tallers del projecte municipal Familiari a diferents centres educatius de la ciutat\nFamílies del Joc de la Bola han participat en el projecte Familiari, treballant la comunicació familiar, la resolució de conflictes o els recursos que hi ha a la ciutat, a través de tallers que són novetat en aquesta segona edició del projecte\nEl projecte FAMILIARI de la Paeria ha obert la possibilitat de fer tallers grupals d’acompanyament i orientació amb famílies de les escoles de Lleida. El projecte, que aquest curs ha iniciat la segona edició, ha incorporat aquests tallers perquè, a més de les eines per abordar a casa els temes mensuals que planteja el Familiari, també es parli en grup d’altres qüestions que hi estiguin relacionades. Entre altres, de la criança positiva, la comunicació familiar, la resolució de conflictes, l’autoestima parental o dels recursos de la ciutat adreçats a famílies. La finalitat dels tallers és enfortir les famílies i apoderar-les en la seva tasca educativa diària.\nDurant els mesos d’octubre i novembre el projecte ha fet aquestes activitats amb 63 famílies de set centres escolars amb els quals es treballa el Familiari, un calendari pensat per ser penjat a la nevera o a un lloc visible de la casa i que cada mes proposa un tema de salut i convivència per ser compartit i debatut en família. Precisament, en aquesta segona edició s’han incorporat dues novetats: els tallers amb les famílies i la versió del calendari adreçat a les escoles. Els temes que es treballen són els mateixos que en el calendari familiar i pretén que els i les mestres puguin reforçar l’activitat que posteriorment hauran de realitzar els infants amb la seva pròpia família. Aquest calendari escolar complementa la tasca educativa que ja realitzen els centres escolars en l’àmbit de la promoció de la salut.\nEl contingut de cada mes estan lligat a la commemoració de diades mundials i es tracten aspectes com l’afectivitat i la sexualitat, la igualtat de gènere, l’ús de les noves tecnologies, l’amistat, els hàbits alimentaris saludables o el lleure en família, entre d’altres. D’aquesta manera, es vol potenciar el rol educador de les famílies i promoure els factors de protecció familiars.\nEl Familiari, que està impulsat per la Regidoria de Polítiques per als Drets de les Persones, ha arribat a unes 2.000 famílies de la ciutat de Lleida amb fills i filles cursant 6è d’educació primària del 95% dels centres educatius de la ciutat, tant públics com concertats. També a les famílies que participen de projectes els serveis d’intervenció socioeducativa i de les ciberaules municipals.\nS’amplia així la xarxa de suport parental de les famílies lleidatanes de què disposa la Regidoria. Ho fa amb programes com Preservació familiar, el programa Moneo de millora de les relacions familiars durant l’adolescència o el Servei de Salut Jove dirigits a orientar, acompanyar i reforçar els pares i mares en el seu rol parental, a fi que tinguin prou eines per poder proporcionar als seus fills/es un entorn segur i de benestar.\nEl projecte FAMILIARI complementa els programes educatius que s’implementen als centres escolars de la ciutat per promoure habilitats per a la vida i hàbits saludables per permetre a infants i joves portar un estil de vida saludable que els facin menys vulnerables a certes situacions de risc. Alguns d’aquest programes són l’Aventura de la vida, l’Órdago, Max a escena o Max in Love.\nFAMILIARI compta amb la col·laboració del Departament d’Ensenyament i el suport del Ministeri de Sanidad, Asuntos Sociales e Igualdad a través de la Red Española de Ciudades Saludables.


Mariona Tomàs: "L'àrea metropolitana de Barcelona necessita més força política"\nProfessora de Ciència política de la UB, és la primera estrangera en guanyar el Premi al Llibre Polític de l'Assemblea Nacional del Quebec\nCARME RIERA SANFELIU | 01/05/2013 00:00\n260x366 Mariona Tomàs és la primera persona no canadenca que rep el Premi al Llibre Polític de l'Assemblea Nacional del Quebec. / PERE VIRGILI Mariona Tomàs és la primera persona no canadenca que rep el Premi al Llibre Polític de l'Assemblea Nacional del Quebec. / PERE VIRGILI\nHi ha pràcticament tantes maneres de governar en l'àmbit metropolità com països hi ha al mapa. La doctora Mariona Tomàs analitza aquests sistemes i ha trobat en Mont-real un experiment interessant.\nPer què Mont-real?\nHa estat un laboratori on es va posar en pràctica una controvertida reforma metropolitana. El 2000, el Partit Quebequès va fusionar tots els municipis de l'illa de Mont-real en un de sol, els va dividir en 27 districtes i va crear un ens de planificació a la regió metropolitana. Aquí s'ha parlat de la gran Barcelona. Seria com fusionar l'Hospitalet, Cornellà, Badalona, Sant Adrià...\nL'experiment va fracassar.\nEl 2003 va haver-hi eleccions, i va guanyar el Partit Liberal. Va prometre que els municipis forçats a integrar-se podrien separar-se. La lliçó que s'extreu d'aquest cas és que o tens el consens entre alcaldes i ciutadania o aquest tipus de mesures se't giren en contra. Si t'imposes a la voluntat i a la identitat municipal, tens les de perdre. Va ser un caos i el resultat ha estat contraproduent. Es va voler fer per estalviar àmbits de representació i de decisió i al final se n'han acabat creant més.\n¿En termes de governança metropolitana, val més fragmentar o unir?\nDepèn de per a quines polítiques. Les d'habitatge, transport o aigua, per exemple, les has de tenir a nivell metropolità. La clau és en relació a les institucions. Cal crear un sol govern? Aquí és on cal mirar cas per cas i trobar una solució de compromís. No hi ha una resposta universal. A cada país hi ha intents fins que s'acaba trobant el model. A Espanya, després del franquisme, l'única àrea metropolitana que s'ha tornat a crear és la de Barcelona. Però li falta lideratge i força política.\nCreus que no en té?\nVa crear-se no fa ni dos anys, en plena crisi. Encara té camp per córrer, però ja que tenim una plataforma de consens, aprofitem-la. En el cas d'Eurovegas, per exemple, l'àrea metropolitana no es va posicionar com a institució, van fer-ho els alcaldes per separat per falta de consens. Va ser una oportunitat perduda per dotar-la d'autoritat. Però per anar bé tots han de cedir, municipis amunt i Generalitat avall.\nCedir poder en definitiva és el més complicat de tot, no?\nTothom vol conservar la seva parcel·la i l'encavalcament de competències és complicat. De la teoria a la pràctica tot canvia. El model de Mont-real era fantàstic: una estructura de planificació per a temes econòmics i estratègics, una entitat metropolitana i nous districtes per afavorir la proximitat. Però sobre el paper la realitat de cada municipi és molt diversa, i en reformes com aquesta toques poder i competències fiscals. Són temes molt delicats.\n¿La crisi no porta Catalunya a plantejar-se una opció semblant?\nSe n'ha parlat, sobretot en l'àmbit rural. Fa anys es va proposar fusionar municipis de menys de 250 habitants, però mai ha tirat endavant. En països de tradició napoleònica -amb una identitat municipal forta- com Espanya, és més complicat. Tot i això, Grècia o Itàlia aprovaran o ja han aprovat fusions de municipis o supressió de províncies.\nQuan el govern decideix aglomerar municipis en un sol ens, es perd representació democràtica. Com va viure això Mont-real?\nVa ser una de les principals polèmiques. Molts dels municipis eren petits, d'entre tres mil i cinc mil habitants. El seu punt fort era una relació propera als representants i una prestació de serveis més eficient. Però més enllà de democràcia i eficiència, Mont-real va rebutjar la fusió per dos factors socioeconòmics.\nUn de lingüístic i un d'econòmic. Una gran part dels municipis fusionats, els de l'oest de l'illa, són comunitats anglòfones, que veuen com l'anglès és minoritari en un territori que té el francès com a única llengua oficial. Hi ha municipis que tenien un estatut especial per poder prestar els serveis en anglès. La pèrdua d'identitat era la principal amenaça si els fusionaven en una mega ciutat francòfona. I també cal sumar-hi el factor econòmic, perquè l'oest de l'illa té una renda per càpita més alta que la resta. Si s'unien, els augmentarien els impostos.\nTot plegat ens pot sonar una mica.\nL'interessant és que quan van votar -en referèndum- a favor de separar-se els van dir que igualment els augmentarien els impostos. I tot i així van votar separar-se. Preferien pagar i mantenir l'autonomia.\n¿Trobes reals els paral·lelismes entre el Quebec i Catalunya?\nNo del tot. Canadà és un estat federal amb competències exclusives per a les províncies, com un sistema educatiu o de taxes propi. La diferència també és de cultura política. La major part dels primers ministres canadencs han estat quebequesos. Per això els referèndums han anat com han anat, hi ha una relació de respecte molt diferent que a Espanya. És un clima polític molt diferent i allà hi ha un referèndum que es perd per 50.000 vots i l'endemà la gent va a treballar... No hi ha una situació de caos. Els conflictes hi són però no tenen el grau d'intensitat que tenim aquí per la nostra història.


Mantenimiento web | Tarragona y Reus | Avellana Digital\nQuè és el servei de manteniment web?\nSi la vostra web necessita actualitzacions constants i no disposeu del temps o els coneixements suficients, els nostres plans de manteniment web són la millor solució.\nÉs necessari treballar constantment al lloc web si volem oferir una informació destacada i de qualitat o una botiga actualitzada amb novetats i promocions que la diferenciïn de la competència. Ens podem ocupar tant del manteniment de continguts com les actualitzacions tècniques necessàries per una correcta visualització.\nUs oferim diversos plans de manteniment web perquè el vostre projecte es mantingui actualitzat al llarg del temps.\nEntès, vull saber-ne més...\nAquest servei està especialment dissenyat per a les empreses que realitzen modificacions amb certa freqüència i no disposen del temps necessari per dur-les a terme. Es contracten unes bosses d'hores de manteniment web que inclouen qualsevol modificació que es vulgui realitzar, ja sigui un canvi de text, una oferta puntual, un canvi de catàleg, el desenvolupament d'un mòdul específic, etc.\nEls nostres tècnics reportaran les tasques realitzades i el temps dedicat que es pot consultar en tot moment. Rapidesa i transparència.\nQuè inclou el meu servei de manteniment web?\nCanvis als continguts de la web: textos, imatges, productes, preus...\nNous continguts: categories, formularis, productes...\nCàrrega de dades a Bases de Dades\nCanvis al codi de les pàgines dinàmiques per canviar el seu funcionament.\nComprovacions a peticions del client.\nResolució d'incidències: de sistema, de codi, de la base de dades, spam...\nResolució d'errors funcionals.\nSuport tècnic: Assessorament i resolució de dubtes sobre funcionament a administradors de sistemes i usuaris.\nInteressant... I com serà el procés?\nUs ajudem a triar el pla de manteniment web que millor s’adapti a les teves necessitats.\nRealització de tasques\nRealitzem les tasques sol·licitades dins d’uns terminis de temps òptims.\nL'objectiu és poder detectar i optimitzar qualsevol error i/o incidència, i resoldre-la abans de publicar-la online.\nReportem les tasques realitzades i el temps invertit al manteniment web perquè el client n'estigui al corrent en tot moment.\nStockmagasin: Botiga de primeres marques\nStock Magasin és una botiga de productes d'oferta de primeres marques. A l'Avellana Digital vam implementar una plataforma d'e-commerce que permet gestionar la data de vigència, quantitat de productes disponibles, apadrinaments, codis descompte, etc. El lloc web és responsiu a les diferents ressolucions de pantalla i inclou eïnes d'e-mail màrqueting.\nSilicium és una empresa dedicada a la producció, desenvolupament i investigació de complements dietètics i estètica natural amb abast internacional. Davant la necessitat d'expandir-se i obrir-se a nous mercats, a l'Avellana Digital vam realitzar un comerç electrònic enfocat en els EUA, amb disseny responsiu, millorant l'experiència d'usuari i posicionat orgànicament a usuaris d'Estats Units. Vam realitzar un estudi SEO i vam optimitzar el comerç electrònic per als motors de cerca, especialment orientat als EUA. També destaquem la integració d'un mòdul de logística i transport d'EUA amb l'objectiu de facilitar-ne la seva gestió i millorar l'eficiència.\nPrintyKid: Imprimibles infantils\nPrintyKid és una iniciativa basada en dissenys imprimibles per a festes, jocs i celebracions infantils. Després que l'equip Printykid dissenyés la web, a l'Avellana Digital ens vam ocupar de la seva programació i desenvolupament de l'e-commerce. També ens vam encarregar de la creació i personalització dels diferents canals socials, així com una petita formació i suport de les diferents plataformes 2.0.


Sr. Toni Martínez Capel\ncap del Negociat d'Administració de Personal\nGestionar les propostes de contractació de personal interí i laboral presentades per les diferents unitats del Departament i els organismes autònoms dependents, a fi de verificar-ne la viabilitat i realitzar els tràmits de nomenament d'aquest personal.\nInformar les diferents unitats sobre el compliment de requisits inherents a cada lloc de treball proposat per a la seva cobertura mitjançant nomenament de personal interí o laboral.\nCol·laborar amb els tribunals o òrgans selectius en la gestió administrativa de les convocatòries d'accés o canvi de destinació de personal laboral.\nGestionar l'execució de les ordres judicials d'embargament salarial.\nRESOLUCIÓ INT/1692/2016, de 27 de juny, per la qual es resol la convocatòria de concurs específic de mèrits i capacitats per a la provisió del lloc de cap del Negociat d'Administració de Personal de la Direcció de Serveis del Departament d'Interior (convocatòria de provisió núm. INT/08/16). (DOGC núm. 7160)\ndata actualització (11/04/2016)


Enderroquen el pas del carrer de la Ciutat de Granada sota la rampa de les Glòries\nAlbert Muñoz | dissabte, 5 de juliol del 2014, a les 14.47\nEl pas inferior de Ciutat de Granada ja és història. Aquesta tarda només hi quedava la runa, que els operaris han estat retirant. L'enderroc ha començat aquest matí i ha despertat força expectació. Alguns curiosos i sobretot, els veïns, conscients de viure un moment històric. Durant anys els dos passos inferiors han estat el camí per creuar a peu l'anella viària. Per això la seva desaparició és un pas important en la deconstrucció de les Glòries i sobretot, simbòlic. JOSEP BALLVÉ, veí "Moltes vegades he passat per aquí sota. Quan estigui acabat espero que estigui bé i que puguem circular sense entrebancs." AGUSTÍ MARÇAL, veí "Això es va fer l'any 92 amb les Olimpíades, i aquest pas estava bé, però aquest tortell no és una construcció pràctica, ni per als cotxes ni per als vianants." L'enderroc de l'altre pas inferior, el del carrer de Los Castillejos començarà demà i obligarà a tallar des de primera hora del matí el trànsit de vehicles. La setmana que ve es demoliran els murs, reduint la circulació de los Castillejos a un únic carril. Les alteracions més importants seran a partir del 14 de juliol, moment en què es tallarà un tram del lateral muntanya de la Gran via. Els vehicles s'hauran de desviar i també els busos de les línies H12 i L7. Durant l'agost s'enderrocarà el tram central del viaducte, amb noves restriccions. L'objectiu és que a finals de setembre no quedi ni rastre de l'anella viària de la plaça de les Glòries.\nLa primera fase de l’enderroc del tambor de les Glòries en va fer desaparèixer la banda de mar, tant el viaducte elevat per on circulaven els vehicles en sentit Besòs, com les rampes d’accés i de sortida. Sota aquestes rampes hi havia dos passos inferiors: un que permetia als cotxes que baixaven pel carrer de Los Castillejos travessar la Gran Via i un altre per a vianants, que donava continuïtat al carrer de la Ciutat de Granada i accés al Centre Comercial Glòries des del barri del Clot. Per Setmana Santa es van començar a enderrocar aquests passos inferiors sota el costat de mar de les rampes, tant el de vianants a Ciutat de Granada com el de vehicles a Los Castillejos. Com que la rampa del costat de muntanya seguia operativa, s’hi van instal·lar uns pilons per suportar-la.\nDes de fa tres setmanes, pel viaducte elevat que queda dempeus ja no hi circula cap vehicle. Des de fa tres setmanes, els vianants que creuen les Glòries entre el Clot i la Llacuna ho fan pel nou eix dels carrers de Badajoz i de la Independència. Però és aquest cap de setmana que aquests passos inferiors comencen a desaparèixer físicament.\nAquest dissabte s’està enderrocant el petit pont que cobria els pas entre el Parc del Clot i el carrer de la Ciutat de Granada, just davant del Centre Comercial Glòries. Demà serà el torn del que queda del pont de Los Castillejos sota l’altra banda de la rampa. Aquestes rampes són les que s’estan enderrocant aquestes setmanes, buidant-ne primer el farcit i continuant amb els murs que feien de contenció.\nPer tal d’executar aquests treballs, a partir del 14 de juliol es tallarà el lateral muntanya de la Gran Via entre els carrers de Cartagena i Los Castillejos, la qual cosa obligarà a desviar els vehicles i els busos de les línies H12 i L7 cap a l’avinguda Diagonal.\nDurant l’estiu també es demolirà el tram central del viaducte del costat de muntanya, el que queda dempeus. Això obligarà a fer alguns dies restriccions de carrils en el trànsit d’entrada i de sortida de la ciutat per la Gran Via durant el mes d’agost, que no coincidiran amb les operacions sortida ni tornada de vacances, el trànsit quedarà limitat a dos carrils de circulació per sentit.\nL’objectiu és que a finals de setembre estigui totalment completada tota la segona fase de l’enderroc de l’anella viària de la plaça de les Glòries. Llavors els vehicles accediran al centre de la ciutat per una nova calçada de circulació, com la que s’ha fet en sentit sortida, i començaran les obres d’urbanització provisional de la plaça. La definitiva s’haurà d’aprovar a partir de l’any vinent i comportarà la construcció del túnel a través del qual la Gran Via travessarà la nova plaça de les Glòries soterrada.\n— obres — plaça de les Glòries Catalanes\nAixí serà la torre mirador de les noves Glòries\nAmorós alerta del risc d’inseguretat a les nits al futur parc de les Glòries\nS’obre el diàleg entre Aturem el Pla Paral·lel i l’Ajuntament\nUna plataforma veïnal no vol que es construeixi un monestir a Sant Bernat Calbó\nTraslladen dues alzines per les obres del Paral·lel que eren un refugi d’aus protegides\nLes grans obres pitjaran l’accelerador durant l’estiu\nMacrooperació immobiliària a Glòries\nL’Escola l’Univers es traslladarà al nou edifici el curs 2015-2016\nAmorós vol que Bosch segueixi a Madrid mentre ell s’ocupa de Barcelona\nEl TSJC anul·la el pla urbanístic que permetia l’enderroc parcial de la Rotonda


Terme d’origen japonès. Aquesta paraula fa referència al desenfocament característic produït per una lent sobre aquells elements extremadament fora de focus.\nPer a l’estiu de 2016, Turkestan presenta una col·lecció formada per teixits plans de diferents tipus i orígens amb un denominador comú: un esperit desenfadat, una estètica colorista i un missatge energètic. L’objectiu és el d’oferir un conjunt de kílims refrescants, lleugers i assequibles que complemente la decoració tant d’espais urbans com residències de descans.\nCom sempre hem fet, des de Turkestan busquem la recuperació d’allò artesanal per a apropar-ho i adaptar-ho als nostres gustos i decoracions. Bokeh és una proposta amb teixits tradicionals plens de color, motius geomètrics rítmics i elements singulars i atrevits, com pompons de llana arranjats aleatòriament. La diversitat de games i jocs cromàtics d’aquesta col·lecció quedarà perfectament integrada a aquells espais rústics i vintage, mentre que contrastarà als ambients industrials i minimalistes.\nCànem i llana\nEls kílims que formen la col·lecció Bokeh tenen diferents procedències. Entre les peces es troben teixits tipus Jajim, reats per les tribus nòmades Qashqai del sud de l’Iran. Els Jajim tenen el seu origen en les necessitats culturals bàsiques d’aquest tipus de societats, com és el revestiment dels terres i les estructures de les seves tendes.\nIgualment, descobrim els Gatschme, un tipus de gènere amb una trama interior extremadament complexa utilitzat per les tribus Qashqai per a confeccionar petits sacs amb els que transportar aliments, com la sal, o per a decorar els seus cavalls. Actualment aquesta tècnica de nuat està essent recuperada per Zollanvari International per a evitar que caigui en el desús i conseqüent oblit.\nLa col·lecció també incorpora els teixits denominats Zagros. Les peces que reben aquest nom provenen de les regions meridionals de l’Iran, concretament del sistema muntanyós Zagros. Aquests kílims es caracteritzen per estar composats per dissenys minimalistes de colors neutres.\nPer últim, Bokeh compta amb una amalgama de peces d’origen turc, com els Verneh o els Tülü, que també tenen el seu origen en els sacs de transport de béns. Els materials utilitzats, a més de la llana, poden variar, com és l’ús del cànem, que aporta suavitat i lleugeresa al conjunt. Aquestes peces també formen part d’un projecte de recuperació de tècniques de confecció antigues.


Sofismes econòmics - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\n«El treball experimentat i el d'un jove no són substitutius, sinó complementaris»\njordi franch 19.09.2020 | 21:22\nLa ministra de Treball, Yolanda Díaz arxiu/ep\nAquesta setmana, el ministre de Seguretat Social, José Luis Escrivá, ha anunciat un pla per estimular l'endarreriment voluntari de la jubilació. Es tracta, per tant, de continuar treballant més enllà dels 65 anys (67 anys a partir del 2027). La ministra de Treball, Yolanda Díaz, ha respost que allargar l'edat de jubilació dificulta l'entrada dels joves al mercat laboral i, per tant, incrementa encara més l'atur. Quin dels dos ministres té raó? Permetre que els treballadors experimentats continuïn treballant perjudica realment els joves, com diu la ministra Díaz? La resposta és que no, i explicarem el perquè. L'error que comet la ministra és considerar que el nombre de treballadors és fix. En economia s'anomena la fal·làcia de la quantitat fixa de treball. La idea que la quantitat de treball està determinada exògenament constitueix un dels errors més estudiats i, no obstant això, es repeteix una i altra vegada en moltes de les propostes de les polítiques d'ocupació. En un estudi de René Böheim (Universitat de Linz, Àustria) s'estudien els efectes de la jubilació anticipada sobre l'ocupació juvenil. I els resultats són molt clars. L'evidència empírica subratlla una correlació positiva entre l'ocupació dels joves i la de la gent gran, refutant l'opinió que més llocs de treball per a la gent gran redueixen la possibilitat dels joves de trobar feina. El motiu és que molts treballs no són intercanviables. Les característiques que ofereix la mà d'obra més jove són molt diferents de les que tenen els grans, en termes de formació, experiència, productivitat, actitud, competències digitals, etc. Això fa que la sortida d'un treballador de més edat no influeixi en la contractació d'un de jove. De manera similar, és un error dir que els immigrants ens roben els llocs de treball i que la seva repatriació disminuiria el problema de l'atur. I és igualment un error defensar que s'ha de repartir el treball entre tota la població activa, i que reduint la jornada de treball millorarien les oportunitats d'ocupació dels aturats. Els fets ho demostren. Ni a l'Alemanya del 1980, on es va intentar reduir la jornada de treball mitjançant la negociació col·lectiva, ni a la França de final del 1990, on es va imposar la reducció per llei, s'ha observat mai que aquesta mesura produís un augment de l'ocupació.\nEl treball experimentat i el d'un jove no són substitutius (el jove no substitueix el gran), sinó complementaris (el treball dels grans contribueix a generar ocupació juvenil i viceversa). I és així per dos motius bàsics. El primer és que les pensions de jubilació es paguen amb les cotitzacions dels ocupats. Per tant, allargar l'edat de jubilació redueix la pressió fiscal i contribueix a disminuir el nombre de persones inactives (o augmentar el nombre de persones actives). La menor pressió fiscal significa que augmenta la renda disponible i la capacitat de consum (i estalvi) de les famílies. I l'augment de la despesa contribuirà, havent més treballadors actius, en un increment de l'ocupació i de la producció. Per tant, oli en un llum. El segon motiu té relació amb el consum addicional que realitzaran els treballadors experimentats que no es jubilen. La seva demanda es traduirà en nous llocs de treball que podran ser coberts pels joves que entren al mercat laboral. En altres paraules, quan un treballador experimentat es jubila, el seu lloc de treball no sempre és perfectament substituïble per un treballador jove, ja que les seves capacitats i qualificacions professionals són diferents.\nPosem un exemple que ajudarà a aclarir-ho. Suposem una situació on un treballador jove produeix 100 hamburgueses al mes i el treballador gran fabrica mensualment un cotxe. El jove utilitza 40 hamburgueses per alimentar-se ell mateix i intercanvia les 60 hamburgueses restants pel cotxe. El treballador gran, per tant, obté 60 hamburgueses a canvi del cotxe. Ara, suposem que el treballador gran es prejubila. En aquest cas, continua cobrant 60 hamburgueses en forma de pensió de jubilació, però la producció del cotxe desapareix. Per tant, ara el jove està obligat a pagar un impost de 60 hamburgueses i autoconsumeix les 40 hamburgueses restants, però es queda sense cotxe. La societat no produeix el mateix que abans amb diferents treballadors, sinó que produeix menys i, per tant, la societat és globalment més pobra. I els resultats encara poden empitjorar més. I és que si per produir hamburgueses és necessari desplaçar-se al treball amb cotxe, la reducció de la producció d'automòbils també farà caure per aquesta via la producció d'hamburgueses. En altres paraules, les relacions de complementarietat entre la producció dels més grans i la dels més joves fa que es necessitin mútuament. L'una necessita de l'altra i a l'inrevés.\nA més, les probabilitats que les dues generacions siguin substituïbles es redueixen a mesura que els canvis tecnològics avancen més ràpid. En el cas dels treballadors més grans, l'incentiu a la formació en noves tecnologies és molt baix, ja que estan a prop de la jubilació, mentre que els joves rendibilitzaran la seva millor formació tecnològica amb millors salaris al llarg de tota la seva carrera laboral. Això amplia el diferencial d'especialització dins la divisió social del treball i fa que la mà d'obra cada vegada sigui menys intercanviable. En definitiva i concloent, seria un error greu, just quan el sistema públic de pensions apunta a la fallida, pretendre crear ocupació mitjançant jubilacions anticipades.\nEls inconvenients de la fusió.\nEl deute en temps de pandèmia.


El Nadal arriba a les Escoles Velles de Begur amb tres exposicions sota el braç\nBegur.- Aquest Nadal la cultura tornarà a tenir un paper preponderant a Begur i Esclanyà, malgrat la pandèmia de Covid-19 i les mesures de seguretat i restriccions establertes per a evitar el contagi i la propagació del coronavirus.\nI és que l’Ajuntament aposta decididament enguany per la cultura segura i per oferir als veïns i veïnes propostes d’oci de primer nivell adaptades al context actual.\nEn aquesta línia, la Regidoria de Cultura organitzarà a la Sala d’Exposicions de les Escoles Velles tres mostres artístiques amb l’objectiu de desitjar unes bones festes nadalenques a la població. Les exposicions es podran visitar en horari de dilluns a divendres, de 15.30 a 19 hores; i els dissabtes, de 10 a 13 hores i de 16 a 20 hores (festius tancat).\nExposició fotogràfica del Pessebre Vivent de Begur: del 4 de desembre al 9 de gener\nEs tracta d’una mostra fotogràfica de l’icònic esdeveniment nadalenc que organitza cada any el Grup de Teatre Mutis. Com que enguany s’ha hagut de suspendre el Pessebre Vivent, amb aquesta mostra es vol mantenir viva la flama amb una cinquantena de fotografies i el muntatge d’unes escenes que normalment es poden veure al carrer.\nExposició del Concurs de Postals de Nadal 2020: del 15 de desembre al 9 de gener\nAquest certamen es duu a terme entre l’alumnat dels centres educatius de Begur i Esclanyà, i les creacions guanyadores són les protagonistes de la postal de Nadal que edita l’Ajuntament de Begur.\nExposició de l’Any Pallach: del 18 de desembre al 9 de gener\nEs tracta d’una mostra itinerant que commemora l’Any Pallach i que s’organitza conjuntament amb la Fundació Pallach. Aquesta exposició coincidirà amb la celebració el 18 de desembre, a les 19 hores, al Casino Cultural, de l’acte de l’Any Pallach a Begur.\nArxivat com a: Baix Empordà, Cultura, Societat Etiquetat com a: Ajuntament de Begur, begur, cultura, exposicions, fotografia, Fundació Josep Pallach, Nadal, postals, societat, tradicions


undietarilondinenc: Més sobre "la vida dels altres" (en diàleg amb Ramon)\nNo comparava l'ideari d'aquests règims, sinó només l'ús de la violència. I, normalment, en un règim en principi extremadament violent, aquesta violència deixa pas després d'un temps a la por, una por bàsicament deguda al record de la violència.\nNo dic, doncs, que el règim no fos equivalent a la Stasi, però això no treu que la Stasi dels anys 50 no devia ser la mateixa que la de finals dels 80. Ho dubto molt. Ara, jo no ho sé del cert.\nAllò que vaig entendre és que plantejaves que a hores d'ara règims com el xinés o el soviètic tenen millor imatge que el nazi, cosa que em sembla més certa fa vint anys que no ara (i segurament això és molt just). La teva hipòtesi sobre la persistència de la memòria és certement vàlida pel franquisme. Jo tampoc m'atreveixo del cert a jutjar sobre la RDA, parlo basant-me en el comentari de Funder. Potser aquí un bon referent comparatiu fora l'actual Rússia on em sembla que l'antic aparell repressor (més o menys acutalitzat) està en plena forma i en poc temps està reproduint un clima de violència equiparable al de la Unió Soviètica. De fet, segons el testimoni d'Anna Politkovskaya pitjor.


Festival de Benvinguda Universitat de València 2016: la importància d’anomenar-se Manel | Beat Valencia\npor Jorge de Frutos | 17 octubre 2016 | Cultura pop\nAmb el començament del curs lectiu torna el Festival de Benvinguda de la Universitat de València 2016 que se celebrarà el proper dijous dia 20 d’octubre en la Plaça de Bous de València. Aquest any podrem gaudir de dues bandes catalanes: Manel i els prometedors Els Catarres.\nManel són un huracà irresistible des que presentaren el seu segon disc 10 milles per veure una bona armadura (2011), fent pols totes les previsions. Pot ser, va ser perquè aquests barcelonins forjaren un bon manoll de cançons ensinistrades amb ànim de duelar i desafiar celles arrufades, com si per a ells fóra una qüestió d’honor no deixar-se matar i miraren amb menyspreu a tot el món que tractara d’amargar-los el dia. Temes com «Aniversari» o l’omnipresent «Boomeran» es llançaren bullicioses per l’assolellat folk-pop del disc debut Els millors professors europeus (2008), reptant-nos amb un torrent de melodies fresques i addictives, embolcallades en primorosos arreglaments que no escatimaven en vents i cordes. Les lletres mostraven que havien madurat i guanyat en destresa en esbossar vivaces vinyetes amb certa inclinació per l’absurditat agredolça de l’existència, també evitant sempre la obvietat al retractar eixa «Gent normal» a la qual evocaven en l’excel·lent apropiació de la mítica «Common People» de Pulp.\nVa ser l’arrencada de la demostració que la música en català no ha de trobar necessàriament un escull insalvable en l’idioma ja que la bona música sempre es revela a l’abast universal. Els elegants Mishima o Els Amics de les Arts continuaren per aquest camí on foren pioners els mallorquins Antònia Font, responsables de transcendir el costumisme simple al que se solia vincular la música en català per obrir una escletxa on es va abocar un cosmos delirant, sempre entre la ciència ficció i la mediterraneïtat. Més recentment, El Petit de Cal Eril ha construït un peculiar univers sonor, dolç i pertorbador que reivindica el llegat rural amb composicions sorprenentment lluminoses.\nAtletes, baixin de l’escenari (2013) va ser el tercer assalt de Manel, un disc més íntim i menys exuberant en el qual perllongaren la invitació d’aferrar-nos al temps present perquè tal i com deixen en la cançó «La bola de cristall» de vegades convé recordar que «la vida que ens hem perdut simplement no existeix». Un credo que es reafirma en Jo competeixo (2016), un manoll de composicions que trenca amb el passat: per primera vegada deixen la producció en mans d’algú aliè a la banda, en aquest cas Jake Aron, a l’estudi del qual han passat Chairlift o Empress Of. El resultat és una delícia de pop artificiós on trobem joioses referències als anys huitanta -de Talking Heads a Franco Battiato- se serveixen amb puixança. Com Arcade Fire en Reflektor, s’atreveixen amb sonoritats que semblava que els eren foranes (africanisme, tropicalisme…) però que incorporen feliçment als seus dominis en una celebració hedonista sofisticada que no eludeix la delicadesa.\nLa festa s’agitarà encara més amb la participació de Hit With Tits, un projecte format per Ada Diez i Lu Sanz que pretén reivindicar la presència de la dona en el món de la música i la il·lustració. Una iniciativa lloable i divertida a la qual seguirà Biano Dj, alquimista infal·lible dels sons més trencadors.


Comitès Llibertat - ANC Dreta de l'Eixample\nHome / General / Comitès Llibertat\nUna nova iniciativa per fer costat als presos i represaliats polítics catalans: els Comitès Llibertat. Potser la seva acció més visible siguin les trobades setmanals:\nA més, ens plantegen uns línies d’acció clares i, com diuen ells, “de mida humana“:\nTrobada setmanal: cada dimecres a les 7h del vespre, trobada de 10 minuts i un minut de silenci final (a BCN, Plaça del Rei)\nEspai Llibertat: espai permanent en un lloc públic, on mantenir els testimonis de solidaritat i estimació als represaliats.\nAcompanyament als presos: col·laborar en el transport de familiars als centres de reclusió i enviament de cartes a través d’un apartat de correus específic.\nCaixa de Solidaritat: suport econòmic pel que calgui.\nLlegiu tots els detalls a la seva web: http://comitesllibertat.cat/\nSeguiu el dia a dia al seu compte de twitter: @ComiteLlibertat\n1372 dies 9 hores 54 minuts


Els experts adverteixen de seqüeles cardíaques en casos asimptomàtics de coronavirus\nEl portaveu de la Societat Espanyola de Salut Pública i catedràtic de la Universitat Miguel Hernández avisa sobre els resultats d'estudis internacionals entre universitaris esportistes\nAlicante - Diumenge, 18/10/2020 - 14:57\nEspecialistes de la província d’Alacant en Salut Pública adverteixen de les primeres evidències inicials sobre l’existència de seqüeles cardíaques a conseqüència d’un contagi de coronavirus, malgrat que la malaltia s’hagi cursat amb símptomes lleus i fins i tot en persones asimptomàtiques.\nEncara amb totes les cauteles, perquè els estudis de referència són preliminars i hi continua havent nombrosos interrogants sobre el virus de la Covid-19, el portaveu de la Societat Espanyola de Salut Pública i catedràtic de la Universitat Miguel Hernández, Ildefonso Hernández, fa referència a un recent estudi publicat a la revista ‘Jama Cardiology’ «amb dades valuoses i preocupants» sobre el resultat d’una anàlisi entre esportistes universitaris de la Universitat Estatal d’Ohio, a Columbus (EUA).\nTots els casos analitzats deriven de contagis asimptomàtics o lleus de Covid-19 en persones joves en edat universitària que participen en algun esport, des del futbol al bàsquet passant per les diferents disciplines en atletisme. És el que va portar els responsables del campus a plantejar-se la conveniència o no de reprendre l’activitat esportiva després d’haver-se contagiat, i malgrat que els símptomes de Covid van ser lleus.\nInflamació del cor\nEls resultats dels investigadors de Columbus revelen la presència d’una inflamació del cor denominada miocarditis que, amb el temps, pot «comprometre la capacitat de bategar del múscul cardíac», com precisa l’informe de referència facilitat pel catedràtic Ildefonso Hernández a preguntes del diari ‘Información’.\nTot i que es tracta d’un estudi de curt abast, genera inquietuds importants, com constaten al seu torn altres experts epidemiòlegs consultats al respecte. En qualsevol cas insisteixen que és massa aviat per treure conclusions perquè la pandèmia no ha complert ni tan sols un any de curs.\nEn concret, per al responsable de malalties infeccioses a l’Hospital de Sant Joan d’Alacant, Francisco Jover, la informació sobre les seqüeles entre persones asimptomàtiques és encara escassa. Considera al seu torn que no existeixen prou dades com perquè puguin resultar concloents.\nNo obstant, el doctor Jover tampoc descarta que hi pugui haver seqüeles a nivell pulmonar també en persones asimptomàtiques que han passat la Covid-19. «En paral·lelisme amb el VIH, una altra pandèmia, fins que no hagi passat més temps no es tindran idees clares del que passa en realitat», contemporitza.\nLa investigació realitzada entre joves asimptomàtics de Covid-19 per la més gran de les universitats nord-americanes fa al seu torn referència a un altre estudi alemany previ, que també aprecia «seqüeles postinfeccioses cardiovasculars» entre pacients germànics, independentment de la gravetat amb què hagin cursat la malaltia. «Els resultats de l’estudi proporcionen informació important sobre la prevalença de l’afectació cardiovascular», afirmen.\nEn aquest cas, pacients sense cardiopaties preexistents ni necessitat d’ingrés hospitalari per la Covid-19, van presentar «una afectació inflamatòria cardíaca freqüent, similar a pacients hospitalitzats», conclou l’estudi.\nEl progressiu creixement de casos a determinades localitats de la província d’Alacant, que ha portat Sanitat a adoptar mesures restrictives en algunes localitats, entre les quals Elx i Oriola, porta el doctor Ildefonso Hernández a ratificar que «en una situació de creixement de taxes no és convenient augmentar la probabilitat de la transmissió originada per la interacció social. Sense prou capacitat per identificar els casos no es pot tenir capacitat de futur», en el sentit que si es perd la traçabilitat, com va admetre la consellera, el més convenient és quedar-se a casa.\nVint detinguts d'una xarxa que explotava dones i les multava fins i tot per dutxar-se | Vídeo\nUn estudi avala eliminar l'altura mínima perquè hi hagi més dones policies


Celebra el 10/10 amb nosaltres\nFundació Joia s’uneix a Fòrum Salut Mental per celebrar el Dia Mundial de la Salut Mental amb una enlairada de globus a plaça Universitat de Barcelona.\nAquest any Fòrum vol reivindicar, sota el lema ‘365 desitjos per a la salut mental’, la necessitat de posar la salut mental a l’agenda social com a àmbit prioritari i convidar la gent a expressar els seus desitjos per assenyalar la importància de treballar cada dia per millorar la resposta que la comunitat dóna a les persones que conviuen amb un trastorn de salut mental.\nAixí, l’acte se celebrarà el 10 d’octubre de 10.30 a 13h i es podrà participar en diferents activitats on s’inflaran globus i s’escriuran en un mur desitjos per a la salut mental. El mestre de cerimònies serà el periodista de TV3 Ramon Pellicer, qui donarà la benvinguda i llegirà el manifest. També hi estarà present la consellera de Benestar Social i Família, Neus Munté. A les 13h es realitzarà l’enlairada de globus amb els desitjos de tots els participants.\nMés informació: www.forumsalutmental.org


Operatiu antidroga de la Guàrdia Civil a Girona\nEn marxa un operatiu antidroga de la Guàrdia Civil a les comarques gironines\nLa policia ha realitzat escorcolls a Figueres i a Vidreres, i hi ha almenys dues persones detingudes\nper Redacció dilluns, 13 de maig 2019 - 11:16h\nLa Guàrdia Civil ha iniciat aquest dilluns un operatiu antidroga a les comarques gironines | CatalunyaDiari.cat\nLa Guàrdia Civil realitza des de les sis del matí un operatiu antidroga a Vidreres i a Maçanet, a la comarca de la Selva, i també a Figueres, a l'Alt Empordà, que se centra en el cultiu i tràfic de marihuana. Els suposats traficants havien convertit habitacions de cases en plantacions de marihuana d'interior. Agents de l'institut armat han desmantellat els cultius i hi ha almenys dues persones detingudes.\nA Figueres, la policia està fent escorcolls a la zona del carrer de Balmes. L'operació estaria relacionada amb el dispositiu del mes d'octubre a la Selva i al Gironès, que va acabar amb la detenció de 20 persones d'un clan familiar dedicat al tràfic internacional de marihuana. Llavors es van intervenir vuit plantacions de marihuana, armes i diners, amb 22 entrades diferents.\nUn clan familiar que exportava a França i Holanda\nDes de les finestres d'una de les cases que els agents han escorcollat, es podien verue els tubs de la instal·lació per a la plantació | CatalunyaDiari.cat\nNo és el primer cop de la Guàrdia Civil contra el cultiu i tràfic de marihuana en urbanitzacions de la comarca de la Selva. L'octubre passat va començar un macrooperatiu que, en un primer, es va saldar amb una vintena de detinguts, però que va derivar en més escorcolls i més arrestats.\nL'operatiu culminava més d'un any d'investigació contra un clan familiar que exportava marihuana (principalment a països com França i Holanda). Es va saldar amb el comís de 2.600 plantes, 65 quilos de cabdells de marihuana, 45.000 euros en efectiu i nou armes (tres pistoles, un revòlver, un rifle, una escopeta i tres carabines).\nEl jutjat d'instrucció 3 de Santa Coloma de Farners va ordenar l'ingrés en presó preventiva de tretze dels arrestats, tot i que posteriorment l'Audiència de Girona va anar estimant parcialment recursos de la defensa i va deixar en llibertat sota fiança alguns dels detinguts perquè considerava «prematura» l'acusació de pertinença a organització criminal.\nUn veí de la Barceloneta s'enfronta als 'narcos' del barri a cop de martell\nDesmantellen un important punt de venda de droga amb tres detinguts a Canovelles\nARA MATEIX: Un incendi crema un solar del Centre Històric de Lleida\nLa família de lladres que ha aconseguit embutxacar-se milers d'euros a Girona\nGuàrdia Civil Marihuana Droga Alt Empordà Selva Figueres


Centre d'Estudis les Garrigues, Joaquim Mallafrè i Josep V. Frechina, Premis Recercat 2017 | Ens de l'Associacionisme Cultural Català\nCentre d'Estudis les Garrigues, Joaquim Mallafrè i Josep V. Frechina, Premis Recercat 2017\nFoto de família dels guardonats amb els Premis Recercat 2017\nJa coneixem els guanyadors de la 12a edició dels Premis Recercat, convocats per l’Institut Ramon Muntaner: el Centre d’Estudis de les Garrigues en la categoria Entitat, i Joaquim Mallafrè i Josep Vicent Frechina (ex aequo) en la categoria Persona. El conseller de Cultura Santi Vila va presidir el lliurament dels premis, celebrat al Centre de Lectura de Reus (29 d’abril).\nEls Premis Recercat tenen l'objectiu de reconèixer la important tasca que realitzen els centres d’estudis en el conjunt dels territoris de parla catalana i, com que aquestes entitats funcionen gràcies a persones, que en la majoria dels casos s'hi dediquen amb entusiasme de manera voluntària, aquest premi de reconeixement també té una modalitat dedicada a persones vinculades al món dels centres d'estudis.\nEl Centre d’Estudis de les Garrigues commemora enguany els 15 anys de la seva constitució formal com a entitat cultural. La seva feina continuada i constant s’ha projectat en el territori i més enllà de la comarca, esdevenint un referent per a altres centres d’estudis, institucions públiques i privades, així com per a la ciutadania en general. Des del Centre d’Estudis de les Garrigues s’ha impulsat tot un ventall d’activitats relacionades amb el patrimoni cultural de la comarca en estreta col·laboració amb entitats públiques i privades, entre les quals destaquen les Trobades d’Estudiosos, que han esdevingut l’emblema de l’entitat. A manca d’arxiu comarcal, des del CEG s’ha vetllat especialment per la conservació del patrimoni documental. A més, des de l’entitat s’ha treballat per la recerca, la catalogació, l’inventari i la difusió de la cultura popular de la comarca, per la qual cosa el CEG, des del novembre del 2015, forma part de l’Observatori del Patrimoni Etnològic i Immaterial que depèn de la Direcció General de Cultura Popular, Associacionisme i Acció Culturals del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya.\nJoaquim Mallafrè i Gavaldà (Reus, 1941) és professor, escriptor, assagista i traductor. Llicenciat i doctor en filosofia i lletres per la Universitat de Barcelona. Ha estat també docent i catedràtic d’anglès a l’Institut de Batxillerat Gaudí, de Reus i, posteriorment, professor titular a la Universitat Rovira i Virgili de 1989 fins a la seva jubilació, el 2010. És soci del Centre de Lectura de Reus des dels anys seixanta i hi ha exercit diversos càrrecs directius. Actualment és membre de la Comissió Artística del Teatre Bartrina. Entre el 1999 i el 2002 va ser vicepresident de la Secció Filològica de l’Institut d’Estudis Catalans, corporació de la qual és membre des del 1991, en la qual ha treballat especialment dins la Comissió de Gramàtica i la Comissió de Lexicografia. Soci d’Honor del Centre de Lectura des del 2012. Ha rebut diversos premis i distincions (per la traducció d’Ulisses, per la traducció de Qui a casa torna i pel llibre Llengua de tribu i llengua de polis), i el 1998 li fou concedida la Creu de Sant Jordi de la Generalitat de Catalunya per la seva tasca pedagògica i traductora. Actualment segueix compaginant la seva tasca de traductor amb la participació en esdeveniments culturals de gran magnitud. Des del 2007 és membre electiu de la Fundació Mercè Rodoreda i membre de la seva Comissió Tècnica.\nJosep Vivent Frechina i Andreu (Massalfassar, 1966) és crític musical i literari, musicòleg, estudiós de la música i de la cultura popular valencià. És l’actual president de la Federació d’Instituts d’Estudis Comarcals del País Valencià (FIECOV), a través de la qual ha impulsat diversos projectes, com l’intent de fer un recull sistemàtic de la bibliografia comarcal, parcialment encetat i pendent de revisió i actualització. Per altra banda, també va engegar un seguit de gestions davant la UV que van trobar ressò al seu Vicerectorat de Participació i Projecció Territorial i que van permetre organitzar un seguit de trobades i congressos que periòdicament han aplegat un bon nombre d’instituts i centres d’estudis. L’activitat de Josep Vicent Frechina s’ha desplegat també en un seguit de contactes i reunions amb un gran nombre d’institucions i organismes del panorama cultural valencià (Acadèmia Valenciana de la llengua, Consell Valencià de Cultura, Generalitat Valenciana) i d’altres territoris de parla catalana com ara la CCEPC o l’Institut Ramon Muntaner. De la seva mà s’han produït també alguns contactes adreçats a millorar la visibilitat de la producció dels centres tot cercant fórmules d’intercanvi, difusió i fins i tot comercialització de les publicacions. Per altra banda, també cal destacar la seva tasca com a impulsor de la música tradicional que ha desenvolupat en dues vessants. Per un costat, organitza i col·labora en diversos festivals de música tradicional, i per un altre, ha estat la seva llarga labor de divulgador i estudiós de la música popular en diverses revistes, com “La Roda del Temps”, “Caramella” o “Saó”, entre d’altres.


Roses: Preocupació pel consum d'alcohol i drogues per Carnaval - Diari de Girona\nRoses: Preocupació pel consum d'alcohol i drogues per Carnaval\nL'Ajuntament impulsa la campanya de salut «Per Carnaval no tot s'hi val», que arriba a la xarxa\nredacció | roses 30.01.2016 | 07:13\nTota la informació del Carnaval 2015\nAmb la imminent celebració del Carnaval de Roses 2016, l'Àrea de Joventut de l'Ajuntament de Roses impulsa una nova edició de la campanya preventiva «Per Carnaval, no tot s'hi val», orientada a informar i conscienciar joves i població en general, entorn als perills que comporta el consum d'alcohol i drogues.\nAmb la present edició, Roses consolida la campanya que, per quart any consecutiu, planta cara a la problemàtica que suposa l'augment del consum i abús d´alcohol i drogues per part de la població juvenil, i molt concretament pel que fa als canvis d´hàbits d'aquests consums entre els adolescents.\nCom en edicions passades, la campanya 2016 parla als joves d'una forma clara, exposant el problema directament, sense embuts ni pretextos. Les diferents accions impulsades (xerrada, vídeos que presenten diferents situacions que es poden viure durant el carnaval, web,...) posen a l'abast dels joves tota la informació relativa a les conseqüències que comporten el consum de drogues i alcohol, amb un missatge final clar i contundent: Tu tries.\nLa campanya es fa present a la xarxa\nAmb la intenció que el missatge que transmet la campanya del "No tot s´hi val" arribi d´una forma planera i atractiva als joves, l´Àrea de Joventut idea cada nova edició pensant en un format i experiència que despertin l'interès entre el públic juvenil. Il·lustracions i còmics, la realització d'un impactant espectacle en format site específic o la creació d'un Museu del Carnaval efímer, han estat les accions de les edicions realitzades fins ara, les quals van despertar un gran interès i van suscitar el debat i reflexió posteriors entre els joves i les joves participants.\nPer a la present edició, l'Ajuntament de Roses centra la seva estratègia en les xarxes socials i noves tecnologies, atenent l'ús i importància que aquests mitjans tenen actualment entre el públic juvenil. Les diferents accions són també reforçades amb xerrades presencials que tenen lloc els dies 28 i 29 de gener -just una setmana abans de la celebració del Carnaval-, i que aplegaran més de 1.000 alumnes de Roses.\nEscenes quotidianes: T'hi vols trobar?\nUn total de 6 vídeos on s'escenifica la recreació de diferents situacions que poden comportar la ingesta d'alcohol o drogues (coma etílic, abusos sexuals, decebre la família, actuar en contra de la pròpia salut...) difosos pel nou perfil de facebook percarnavalnototshival, circulen per les xarxes socials des de fa dues setmanes. Escenes breus, amb un missatge clar i contundent, que volen impactar i fer posicionar l'espectador entorn a allò que està veient de forma immediata.


Per Jaume Armengou; 10.09.2014\nEl concepte “celebrar el fracàs” resol completament el problema de l’aversió al risc que paralitza l’emprenedor.\nEm confiava no fa gaire un alumne de doctorat, enginyer de camins, a punt de dipositar la tesi doctoral, amb estades de recerca a l’estranger ja acabades, que no tenia la intenció de tornar a marxar per trobar feina. Veia positivament la fugida de talent més enllà de les fronteres perquè, d’aquesta manera, baixava el nombre de competidors.\nHan passat només cinc anys des que, al gener de 2009, el Cercle d’Empresaris va emetre el document “L’esperit emprenedor: element essencial per afrontar la crisi econòmica española”. No obstant això, el raonament d’aquest estudiant era impensable en aquell moment.\nÉs fefaent la nostra pèssima situació pel que fa a esperit emprenedor segons aquest document, que agrupa les seves propostes al voltant de quatre eixos:\nReconeixement social de l’empresari\nIntegració de l’esperit emprenedor en l’educació\nSuport i adequació institucional per crear un entorn favorable\nLideratge empresarial en la promoció de l’esperit emprenedor\nUn model positiu d’esperit emprenedor és Silicon Valley. Solomon Darwin, professor de l’escola de negocis de la Universitat de Califòrnia, Berkeley, analitzava a l’aula fa uns mesos les condicions històriques i ambientals que havien propiciat l’èxit de Silicon Valley. Quant a la història, va parlar de les guerres i la depressió americanes, la febre de l’or i la construcció del ferrocarril, entre d’altres. I, per condicions ambientals enumerava: llibertat, tenacitat, capacitat d’assumir riscos, respecte de la propietat intel·lectual…: sense sorpreses, fins que va parlar de “celebrar el fracàs”.\nCelebrar el fracàs és tot el contrari de la lamentació o la paràlisi. No és simplement afrontar sense desànim, o aprendre’n per tornar a començar. El concepte “celebrar el fracàs” resol completament el problema de l’aversió al risc que paralitza l’emprenedor.\nÉs just en aquest moment quan es pot afirmar que les crisis no són un problema, sinó una necessitat. Igual que celebrar el fracàs va més enllà d’acceptar-lo, reconèixer una crisi com a necessària va més enllà de disposar-se a superar-la.\nEn el cas del primer eix de l’informe del Cercle d’Empresaris —reconeixement social de l’empresari—, podríem dir que la crisi ja l’ha resolt. També des del punt de vista institucional —tercer eix—, s’estan produint canvis que afavoreixen l’activitat emprenedora. I pel que fa al quart eix —lideratge empresarial—, és una evidència. No obstant això, la integració de l’esperit emprenedor en l’educació, principalment en la formació universitària, no és trivial.\nExisteix, de fet, la temptació de pervertir el concepte d’universitat. En el millor dels casos, la universitat formaria les persones que els diversos sectors necessiten en aquest precís moment i, llavors, les empreses confiarien o “encarregarien” a la universitat el tipus de formació que ha d’impartir.\nAixí, continuant amb aquest model de confiar al curt termini el disseny de la formació universitària, podríem buscar la preparació de persones amb capacitat d’esforç i d’assumpció de riscos, domini d’idiomes i de les eines informàtiques, capacitat de treball en equip, creativitat, esperit crític i independència intel·lectual, sentit de responsabilitat, etc. I, si fem un pas més, aquests graduats estarien dotats dels coneixements propis de les seves especialitats. Tanmateix, malgrat l’altura de l’objectiu que es planteja, si la universitat es planta aquí podríem dir que ha fracassat.\nSón dos els àmbits que hauríem d’afegir, com a mínim, a aquest projecte d’universitat.\nD’una banda, sostenibilitat: necessitem que aquests graduats siguin capaços d’aprendre constantment. Formar les persones instruint-los en els coneixements que hi ha actualment suposa curtesa de mires i no resol les necessitats futures … ni les del moment actual. Per a això es requereix la capacitat d’impartir formació al llarg de tota la vida per part de les universitats i, a la vegada, la transmissió de fonaments bàsics de cada àrea de coneixement que no són d’aplicació directa.\nEl segon àmbit per afegir és l’humanístic, encara que, en realitat, no caldria parlar d’un segon àmbit, ja que la formació humanística forma part d’aquests coneixements bàsics que es refereixen en el paràgraf anterior. Un enginyer, per exemple, necessita dotar-se de coneixements sòlids d’àlgebra, càlcul i geometria. I un metge haurà d’aprendre estadística i biologia molecular, però tots dos requereixen estar formats en literatura, antropologia, història, ètica, etc.\nFinalment, es podria dir que l’única manera de transmetre l’esperit emprenedor és a través de la presentació de models. L’alumne necessita veure a la tarima algú a qui vulgui imitar. El caràcter emprenedor es transmet per “impregnació” o per “osmosi”, no s’ensenya.\nArribats aquí, quines accions concretes proposem en l’àmbit universitari?\nAssegurar la transmissió de coneixements fonamentals encara que no siguin d’aplicació directa, tant els específics de cada àmbit com els humanístics.\nExigir la presència de pràctiques en empreses i activitats solidàries en els dissenys curriculars.\nLliurar part de la docència a professionals prestigiosos, molts dels quals són emprenedors.\nFer un bon ús de les metodologies docents que afavoreixen l’aprenentatge del treball en equip, el domini de diversos idiomes, la creativitat, etc.\nEl pas a l’excel·lència vindrà donat per l’atenció personalitzada: assessorament personal de cada alumne, preparació per a l’entrada al món professional mitjançant el coaching o instruments similars, etc.\nL’objectiu que ens proposem descriu un model de docència universitària que no només afavoreix l’emprenedoria, sinó també que aquesta es consolidi en cada un dels emprenedors i no redundi únicament en el seu benefici particular. Beneficiar-se d’aquesta crisi només per obtenir una emprenedoria no consolidable seria un malbaratament.\n* Jaume Armengou és vicerector d’Ordenació Acadèmica i Professorat de la Universitat Internacional de Catalunya\nLa missió de la marca\nPingback: La universitat del futur


Els pagesos d'oli de la Ribera d'Ebre calculen pèrdues d'un 70% pel Filomena - Canal 21\nEls pagesos d’oli de la Ribera d’Ebre calculen pèrdues d’un 70% pel Filomena\nEls pagesos de l’oli de la Ribera d’Ebre han pogut accedir ja a les finques després del temporal Filomena i han fet les primeres estimacions dels danys. L’acumulació de neu a les cotes més altes de Tivissa, la Palma d’Ebre, la Torre de l’Espanyol, Rasquera i Miravet, entre d’altres poblacions, ha danyat bona part del cultiu d’olivera, amb moltes branques esquinçades i directament trencades. En algunes d’aquestes finques calcula que es pot perdre fins al 70% de la collita.\nEl Director dels Serveis Territorials a les Terres de l’Ebre del departament d’Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació, Jesús Gómez Fernàndez, ha visitat la zona; acompanyat de Sergi Borràs, vicepresident del Consell Comarcal de Ribera d’Ebre, el president de la DO Oli de Siurana, Antoni Galceran; de Marina Rojals, l’alcaldessa de la Palma d’Ebre, i de representants d’Unió de Pagesos i del sindicat Joves Agricultors i Ramaders de Catalunya.\nEls dies vinents els tècnics del Departament valoraran els danys perquè la Generalitat pugui emprendre les accions que s’estimin per ajudar un dels principals sectors agrícoles de la comarca.\nDe fet, el Sindicat Unió de Pagesos ha demanat al Govern la implementació d’ajuts directes com a pla de xoc per reparar els danys de la nevada als olivers, però també un pla de recuperació de la productivitat a mitjà termini que contempli facilitats i subvencions per replantar els arbres més danyats.\nEls pagesos d’oli de la Ribera d’Ebre examinant les possibles pèrdues\nTags: Antoni GelceranConsell Comarcal de la Ribera d’EbreDestaquemFilomenaJesús GómezPagesosRibera d’EbreUnió de Pagesos\nDistricte 21. 15 de gener\nEl llibre ‘Rellotges de sol a la Terra Alta’ de Fernando Chavarria recull més de trenta models a la comarca\nSalut detecta un cas de la sòca britànica de la Covid a les Terres de l'Ebre\n133 positius i una mort més per Covid a les Terres de l'Ebre


Cancel·lació registral. Departament de Justícia\nQuines són causes de cancel·lació de la inscripció registral?\n- La renúncia expressa del declarant per cessament de les activitats com a grup d'interès.\n- La mort o incapacitat sobrevinguda de la persona individual.\n- L'extinció de la personalitat de les persones jurídiques.\n- La dissolució de les formes d'activitat col·lectiva organitzada.\nCom es fa la cancel·lació registral?\nLa cancel·lació es du a terme a instància dels declarants, els seus hereus, o els representants de les persones incapacitades, segons correspongui, a través del tràmit cancel·lació de la inscripció registral.