Interessos dels partits i privats en la sanitat | Dempeus per la salut pública\n← Amnistia Internacional adverteix Boi Ruiz que el dret a la salut no pot ser qüestionat\nDempeus a Polinyà … i a Venezuela →\nVeieu també aquest altre artícle d’Alfons Quintà al DdG de dijous: sanitat i indecència antidemocràTICA\nEsta entrada fue publicada en Privatización, Salud pública y etiquetada CDC, CiU, Escàndol, noCiU, privatització, salut, sanitat. Guarda el enlace permanente.\n11 respuestas a Interessos dels partits i privats en la sanitat\n30 octubre 2011 en 22:46\nA que esperem els ciutadans per fer una revolta en tota regla?\n30 octubre 2011 en 22:59\nDoncs jo no acabo d’entendre com estem d’adormits que no reaccionem prou, ni ciutadans ni professionals. Ara, que el silenci còmplice dels grans mitjans “dits de comunicació” i la pública TV3 en deu tenir molt a veure. A més d’un silenci alarmantment sospitós del PSC.\nPDD (@pddcat) dijo:\n31 octubre 2011 en 0:09\nDetalls interessants, per si no l’heu vist, del mateix Alfons Quintà el dijous: sanitat i indecència antidemocràTICA\n“Josep Prat ha concebut i vol executar una operació que, em diu la font londinenca, “no té precedents en l’àmbit mundial, en particular pel seu menyspreu de les institucions democràtiques, en primer lloc el Parlament, i de l’opinió pública”. Afegeix: “És una indecència canviar radicalment el sistema d’assistència sanitària. No és el mateix que modificar l’enllumenat d’un carrer. Si bé fins i tot aquest petit canvi, en les democràcies també està sotmès a debat i a control”.\nLi exposo la vinculació, que encara perduraria, entre Prat i filial espanyola de la USP, la multinacional “United Surgical Partners”. Li costa de creure. Em diu: “No imagino que enlloc del món democràtic es pogués donar res de semblant. En les democràcies, el conflicte d’interessos és investigat i, un cop acreditat, condemnat”.(…)”\n31 octubre 2011 en 2:19\nGràcies per recorda-ho, aquest artícle de l’Alfons Quintà ja l’haviem vist i l’haviem referenciat en el post Contrainforme sobre la privatització de la sanitat (https://dempeusperlasalut.wordpress.com/2011/10/28/contrainforme-sobre-la-privatitzacio-de-la-sanitat/) però poder quedava una mica amagat. l’afegeim a aquest post.\nPingback: #unitspelCAP : orgull de ciutadania, vergonya de CiU « Punts de Vista\nPingback: Perspectivas de crecimiento de la sanidad privada | Dempeus per la salut pública\n1 noviembre 2011 en 20:46\nEl mateix Sr Quintà ho diu: cap altre medi de comunicació en fa ressó. No es sorprenent aixó ?. Si es cert al 100 % s’hi hauría d’insistir amb ets i uts. Per que, amb tots els respectes, ja n’estic fart de rebre informacions de qualsevol font que a la llarga resulta que son mitges veritats. Al meu parer aquesta informació s’hauría d’enviar al Registre de la Generalitat que aleshores estaría obligada a respondre. O bé sol.licitar a algún diputat de l’oposició que ho presenti al mateix Parlament. Cal tirar-ho endavant per a confirmar-ho ó no,perque si no, tan sols ajuda a enrarir més l’ambient i a sospitar de tothom.\n2 noviembre 2011 en 19:33\nJa es ben trist, ara que tenim una Sanitat en condicions, ells s ela caregen per fer negoci, com sempre\n7 noviembre 2011 en 11:25\nQui son aquests “USP, la multinacional “United Surgical Partners”?\nA quina trama del poder multinacional ens volem abocar?\nVendre una part del servei sanitari aquesta gent, vol dir que ens posa en les sevs mans!\nQui son? em fa mitja por saber-ho.\nLes multinacionals estan per desmentallar els estats, i sembla que a Cat. han trobat una porta\nd’entrada ideal. Snif. RE + EVOLUCIÓ endavant!\n7 noviembre 2011 en 22:37\nDons mira, a España USP Hospitales te una xarxa privada de 12 hospitals i 23 centres de consulta i diagnosi. A Barcelona, perque et facis una idea te l’Institut Universitari USP Dexeus, anteriorment Clínica Dexeus.\n27 noviembre 2011 en 0:00\nJo trobo que el PSC no aireja gaire aquests assumptes perquè tampoc no li convé… S’ha de mirar qui ens trobem als consells d’administració de les empreses privades -i privatitzadores- de les quals procedeixen els acòlits d’en Prat: efectivament, gent del PSC, ex-alcaldes i càrrecs d’alcaldies, ben coneguts. Si tibem del fil, aquesta trama pot portar molt més lluny, i esquitxar molta més gent de la que ens pensem fins ara. Alguns ja comencem a anomenar tot això ‘el cas Bürdel’…


Benvinguts al Paradís: *** Ice Barcers, (nom inventat), 65º/H55/M4, 150m, Les Agudes, Montseny\n*** Ice Barcers, (nom inventat), 65º/H55/M4, 150m, Les Agudes, Montseny\ndijous, 29 de febrer del 2009\nDesprés de molt temps sense fer cap escalada plegats, tornem a quedar amb l'amic Pako, aquell que ens va obrir els ulls a la muntanya íntima en serralades oblidades. Com corren els temps... ha passat de proposar-nos anar plegats a un vuit mil a fer una alpinada mediterrània, sí sí... la proposta és temptadora, escalar sobre neu o gel amb el Mediterrani com a teló de fons. I com no! l'escenari no podia ser cap altre que una serralada com el Montseny que en els darrers temps tantes i grates alegries ens ha donat.\nA més, ens avisa que vinguem ben preparats per les sorpreses! I cap allà que anem, motivats com mai en busca de les majors glories i del reconeixement per fi de la comunitat alpinística mundial, sabem que avui o mai, és el dia! en les nostres mans esta aconseguir el piolet de plàstic 2009! A peu de cotxe ens equipem fins les dents i no fem ni quatre passes que ja ens trobem la primera dificultat, un vertical mur amb generosa presa i que intuïm que serà en un futur no gaire llunyà l'escalada hivernal que ens espera per aquestes latituds.\nUn cop superat en fred aquest dur pas, que fem sense corda per poder evitar el bivac, progressem per neu molt dura a través d'una mantinguda pendent de 30/35º que ens fa posar en practica tota les tècniques de punta de grampons i on seguim prioritzant l'horari per sobre de la nostre seguretat. El bosc de faigs està preciós i encara no ens deixa visualitzar la línia escollida, però poc a poc, a mesura que guanyem alçada, el que sí que surt al nostre pas per llevant és el nostre estimat Mediterrani.\nLes bones condicions de la neu ens fa progressar a gran velocitat i en menys del pensat ja estem a peu de les dificultats. Tenim disparitats de criteri: si anar a fer el major recorregut a través d'arbres o, pel contrari, progressar el màxim a través d'herba i endreçar el recorregut, al final ens decantem per aquesta darrera opció. La neu endurida està col·locada just en aquells llocs més necessaris, o sigui en el fons de la canal. Arribem a peu de via i ara els nervis són a flor de pell, aquí el primer llarg s'intueix el més complexe de tots, proposo fer a sorts qui començara, però les mirades es claven en mi i no tinc més remei que menjar-me els meus dubtes i pors i anar amunt sense més dilacions. L'entrada és potser el pas clau... cal saltar la rimaia, pujar per roca amb les afilades eines, rascar amb els grampons la llisa roca mentre els piolets punxen a la desesperada un petit tros de herba glaçada d'una dificultat que cotem com a H55 (=Herba-55º), ens hem vist obligats a inventar una nova taula de cotació per aquestes noves i desconegudes dificultats que ens anirem trobant en aquesta inhumana via.\nTot això mentre en precari equilibri vaig pitonant per protegir el pas, alehopp! un pas amb la meva característica agilitat i habilitat, un altre mig janiro amb doble tirabuixó enrere inclòs i ja estic a dalt amb el cor a mil... en moments com aquest és quan es veuen reflexades els milers d'hores de boulder i dominades amb un braç! Ara toca anar enllaçant plaques gelades sobre l'herba que aflora per tot arreu, a vegades al traccionar no guanyo ni un centímetre, més aviat la planxa glaçada ve cap a mi... i cal anar escollint les planxes que encara restin prou ben enganxades a la vegetació, els darrers metres son preciosos, una curta planxa de neu molt dura i prou mantinguda fins la reunió.\nAvui es el meu dia de sort, em puc estalviar en aquesta roca tan compacta haver d'espitar, un arbre oportú ha vingut a la meva ajuda! Mentre asseguro als companys i escolto els seus gemecs (o eren riures?) me n'adono de les dificultats que hem deixat enrere. En el següent llarg amb la fàcil excusa de: com que tu ja estas lligat... em torna a tocar amunt, aquí la neu i el glaç són més minsos encara i el tram clau està pocs metres sobre la reunió, un estret pas on cal fer contorsionisme per passar entre dos arbres i una tupida vegetació, aquí la meva espectacular musculatura d'esquenes em fa una mala passada, però aconsegueixo amb una simple mirada que els arbres que obstaculitzen el meu pas s'obrin al meu davant com si de les aigües del Mar Roig es tractessin. Ara ja puc picar sense por en la neu a mig cohesionar que vaig trobant, aquí he volgut demostrar la meva “gallardia” i en tot el llarg no he posat ni una sola assegurança, tot i que interiorment tenia el convenciment que entre arbres, arbrets i arbustos, alguna cosa pararia una hipotètica caiguda. La corda està gairebé al seu final i cal esprémer la imaginació per poder muntar la reunió, dos pitons a mig entrar i un petit alien ben triangulats i per fi puc alliberar tensió. Els companys pugen amb una sang freda increïble, tot i estar jo fent fotos i oblidar-me per complert de les seves cordes! en Pako que és un tiu fi on els hi hagi, com era d'imaginar, no li cal dedicar cap mirada libidinosa per superar el pas clau.\nLaura i Pako van con motos i passen al meu davant a tota velocitat, aquí posem en practica la nostra nova i revolucionaria tècnica d'escalar alhora dos primers i un sol segon, segurament té el seu perill, però és la millor manera de fer bones fotos al cap de corda, oi? Al seu davant s'obren dues evidents línies, després d'una llarga i acalorada discussió (5 segons) es decanten per la de la dreta, un suggerent diedre de neu endurida. Ells treballen en equip, es passen l'un a l'altre els aliens que no tenen, un posa el tasco i l'altre la cinta,un explica acudits i l'altre riu..., som un equip completament cohesionat i això es nota i ens dona la major de les confiances en una via d'aquesta entitat i compromís.\nPer fi escoltem el crit que esperàvem escoltar des que vam començar la ruta ja fa molta estona (quaranta min +/-), reunió i final! Estem esgotats, hem sortit en el dia gracies a la nostra amplíssima experiència alpina i al cim el tema de conversa estrella és el color de les corbates que ens comprarem. Està clar... no podem anar a recollir els Alpinistic Words Awards 2009 amb aquestes pintes! Ens vam iniciar al Pirineisme, més tard a l'Alpinisme, li va seguir l'Andinisme i avui dia històric ha nascut el Montsenyisme!\nressenya by. Pako Crestas\nm'ha encantat llegir la vostra aventura montsenyística. M'ha fet gràcia perquè nosaltres vam passar per aquí mateix el 25 de gener, potser encara quedava alguna traça nostra (les fotos a http://www.cefarners.cat/sortides/sortida.php?id_sortida=230). Algú sap si aquesta via ja estava ressenyada?\n01 de febrer, 2009 18:10\nJa vam veure que hi havien traces a les dues rutes que vam fer aquell mati, realment vam quedar molt sorpresos del que vam trobar allà. Varem sortir de casa amb la sensació d'anar a fer l'excursió amb tota l'artilleria i realment vam gaudir d'allò més, llàstima que es faci tan curt. Sobre el tema de si algú ja havia passat abans, ho desconeixem, però en un lloc tan evident i freqüentat el més possible és que molts hagin tingut el mateix pensament que nosaltres. I per si no hi havia ressenya, el nostre company no va trigar en fer-la, això sí... amb el mateix sentit de l'humor amb que nosaltres hem explicat la nostre batalleta.\n01 de febrer, 2009 18:31\nPako crestas era gestor administrativo en la población de Arenys de Mar (Barcelona), hasta julio del 2009. Ha cerrado la gestoría llevándose el dinero de muchos ciudadanos. Escóndete que ya te pillaremos cabrón!.\n30 de juliol, 2009 19:02


Jutgen 13 persones identificades en el desallotjament d'un bloc recuperat per la PAH - Teleponent\nInici Tribunals Jutgen 13 persones identificades en el desallotjament d’un bloc recuperat per la...\nJutgen 13 persones identificades en el desallotjament d’un bloc recuperat per la PAH\nLa Plataforma denuncia se'ls ataca per defensar el dret a l'habitatge i que algunes de les denunciades no vivien allà\nacusats, Balàfia, bloc, desallotjament, judici, jutjats, Lleida, ocupats, PAH, pisos, recuperats, Sareb, usurpació\nLa Sareb ha portat a judici 13 persones identificades durant el desallotjament del bloc recuperat per la PAH al barri de Balàfia de Lleida el 2019 per un delicte d’usurpació. La Plataforma denuncia que novament se’ls ataca per defensar el dret a l’habitatge i per haver donat una alternativa habitacional a persones que no tenien un sostre on viure.\nA més, a través d’un comunicat, han posat de manifest que algunes de les persones citades com a acusades no estaven vinculades a la PAH o al bloc recuperat. És el cas de la Cristina Rubio, que estava a l’immoble com a representant de la Plataforma però no vivia allà. Una vintena de persones s’han concentrat aquest dimarts davant els jutjats de Lleida per donar-los suport.\n7 de les 13 persones denunciades per la Sareb han estat jutjades aquest dimarts i s’han negat a declarar. Les altres 6, que encara no han estat citades, seran jutjades més endavant.\nLa Sareb no s’ha presentat a la vista i la Fiscalia, que ha actuat d’acusació, demana una multa de 1.050 euros per a cadascuna d’elles.\n“Em van identificar però jo no sóc usurpadora, no vivia allà”, assegurava Rubio abans d’entrar a la sala. Ha afegit que el procediment és “estrany” perquè considera que l’informe de la policia és “irregular” i conté “incoherències” perquè “no té res a veure amb el que va passar en realitat”. Tampoc entén perquè s’ha convocat a la vista judicial només algunes persones i no totes les que hi havia al bloc.\nA l’entrada dels jutjats, l’Àneu ha llegit el comunicat de la PAH on denuncien que la Sareb porti a judici 13 persones per la recuperació d’un bloc el març 2019, desallotjat el novembre del mateix any, amb un gran dispositiu dels Mossos d’Esquadra.\nTot i la persecució que denuncien pateixen, des de la PAH asseguren que seguiran defensant l’habitatge com un dret bàsic.\nDestaca que la Sareb és una entitat finançada amb diners públics que especula amb l’habitatge i lamenta que les institucions públiques tampoc no donin resposta al problema. “Permeten que bancs i fonts d’inversió juguin amb un bé de primera necessitat, enviant a la policia perquè actuï segons els interessos dels especuladors i ara permetent que se’ns jutgi i se’ns persegueixi a nivell legal”, critica.\nUna de les advocades dels acusats, Mercè Jordana, ha avançat que es tracta d’un procediment de delictes lleus i que se’ls jutja per usurpació, un delicte que pot implicar penes de multa. Tot i això encara no sabien, a les portes del jutjat, la petició de la Sareb que actua com a acusació particular ni de la Fiscalia.\nArticle anteriorDemanen 7 anys presó per violar una dona a Lleida que anava beguda\nArticle següentLa UdL augmenta la semipresencialitat de l’alumnat a partir del 10 de març


Litus: “Trauré un nou disc d’aquí a un any. Em trobo en un moment molt dolç”\nYou are here: Home / Cultura / Música / Perfils / Litus: “Trauré un nou disc d’aquí a un any. Em trobo en un moment molt dolç”\n4 febrer 2021 No Comment\nEl terrassenc Carles Ruiz Bosch, més conegut com Litus, s’estrenà artísticament ja fa vint anys, i des de llavors ha estat passejant arreu la seva faceta de músic i compositor. Fa un any va publicar el seu sisè disc, Hablo tu idioma pero no lo entiendo (U98 Music, 2019), on sobresurt la seva potent veu. Associem el Litus com a músic, però és un cul inquiet que també s’ha bolcat en la seva faceta d’actor en escenaris teatrals, i ara s’ha estrenat participant en una pel·lícula.\nÉs habitual la presència d’en Litus com a frontman de la banda del programa Late Motiv d’Andreu Buenafuente, qui a més ha fet la il·lustració de la portada i del disseny interior del seu darrer disc. I és que els darrers anys han estat frenètics per a ell. De tot això parlem amb en Litus, i de la seva il·lusió per tornar a la seva ciutat i oferir, un any més, un concert amb la seva banda el pròxim 20 de febrer a la Nova Jazz Cava.\nImatge promocional del darrer disc d’en Litus. Foto: Iván Martínez Segovia\nLes cançons del disc sonen lluminoses, en aparença optimistes, diries que formen part del moment en què les vas escriure?\nSí, hi ha un punt de llum en el disc, la part final és una mica més fosca. Hi ha una reflexió sobre la incomunicació, però també reflecteix els meus darrers anys que han estat molt bonics, a la tele amb Late Motiv, i també fent teatre, dos anys i mig de gira sense parar amb l’obra Lehman Trilogy, que reconec ha estat tot un repte per a mi.\nEls títols de les cançons del teu darrer disc Hablo tu idioma pero no lo entiendo són tot de personatges reals, com ara artistes, el creador del cub de Rubik, o fins i tot del criminal Adam Worth!\nTot ve a partir d’un personatge que vaig fer en una obra, vaig pensar que seria divertit titular totes les cançons amb noms i cognoms – després vaig pensar, estàs boig! -; però em va semblar divertit, estava molt atent a apuntar-me noms que m’agradaven, fos perquè m’inspirava el personatge o perquè el nom connectava amb el tema que havia escrit.\nHa estat la primera col·laboració amb la Brossa Quartet de corda?\nÉs el primer cop que gravem un disc junts. A l’anterior van gravar algunes cançons, cert que amb l’Aleix Puig ens coneixem des de jovenets. Em van trucar per un projecte, ‘Elvis el rei’, per recrear cançons del disc The Juliet Letters de l’Elvis Costello, amb quartet de corda i veu, que va ser molt inspirador per mi. Des de llavors teníem ganes de fer un disc i una gira junts.\nQuines influències n’hi ha en el disc?\nHi ha un punt d’Elvis Costello i m’encanta que hi sigui. També de The Divine Comedy, dels Beatles, de Paul McCartney, que han estat una influència constant en la meva carrera.\nHas tornat a editar amb una discogràfica, U98 Music, després que l’anterior disc fos autoeditat.\nEls últims anys m’havia autoeditat, havia decidit ser l’amo del meu projecte, això no s’ha perdut i a més he aconseguit un suport molt important d’U98. Abans les discogràfiques potser tenien un punt més paternalista, en canvi ara tinc un equip que treballa per mi i en qui confio, tant en la distribució, en fer calendari de la promoció… Les coses són més fàcils i estic molt content amb ells.\n“La Nova Jazz Cava és una sala on músics i públic se senten molt còmodes, això permet arriscar-te més”\nEl disc va sortir fa just un any, la pandèmia va entrar de ple. Com ho has viscut?\nAl principi va haver-hi un moment de baixada, com per a tothom. Tot el que teníem previst va quedar congelat. Estic content perquè així i tot i trobant forats, hem fet 12 concerts durant l’any passat. M’he sentit molt recolzat per la Maite Moreno, qui em porta la promoció, i amb el productor del disc Sasha Alexander; teníem una relació gairebé diària per parlar sobre què podríem fer per donar-li vida al disc, i pensar a editar més coses, com ara cançons que fossin satèl·lits i així donar-li vida.\nAixí, vaig tornar a gravar un tema meu, Pedalear, amb el Coque Malla, que ha funcionat molt bé i que ha ajudat a fer que el disc tingui continuïtat. Els pròxims mesos seguirem traient singles de col·laboracions especials amb gent a qui admiro, buscant arranjaments nous a temes que ja he gravat per donar-los un punt fresc, i mentrestant gravar el següent disc.\nFoto: Iván Martínez Segovia\nEstàs fent moltes coses, com compagines la teva participació continuada al Late Motiv i la teva carrera? I encara més, ara que t’estrenes en el cinema com a actor.\nLa veritat a mi m’agrada fer moltes coses alhora, d’entrada em sento afortunat, tot i que també hi ha moments de saturació. Et sents com un equilibrista, és qüestió de posar molta passió en allò que fas, a banda que tinc clar que quan toca treballar s’ha de treballar.\nLa peli que acabo de fer es diu Dos vacas y una burra, dirigida per Jesús del Cerro. Els meus companys de repartiment són el Pablo Puyol i Miguel Angel Muñoz. És un retrobament del director i alguns actors de la sèrie UPA Dance, encara que la història no té res a veure. Jo tinc un personatge secundari que està present a tota la trama. No comptava a fer cinema, però em van veure a l’obra de teatre Lehman Trilogy i em van proposar sortir a la peli.\nI quins plans de futur tens?\nMusicalment, temes amb més col·laboracions, i mentrestant ja estic preparant el nou disc amb la idea de treure’l d’aquí a un any. L’actual va tenir molt bona rebuda i crítiques, aquesta sensació perdura i em fa molt feliç, però a la vegada crec que és important reaccionar de pressa i treure un de nou sense demorar-me gaire. Vull treure nou material per seguir donant força a la meva carrera, que es troba en un moment molt dolç, ja que costa molt arribar fins aquí, hem de tenir-hi totes les energies posades.\nTornes a actuar a Terrassa, un any més. Què s’hi trobaran els privilegiats en el concert del pròxim dia 20 a la Jazz Cava?\nSempre és un concert especial, és un lloc que quan començava a ser músic anava gairebé cada cap de setmana, era com un santuari. Recordo el respecte a pujar-me’n en aquell escenari. Des del 2007, de manera habitual hi vaig quasi cada any, i sempre són presentacions molt especials, pel fet de ser la meva ciutat, en una sala on el músic i el públic se senten molt còmodes, això permet arriscar-te més i muntar un espectacle fet per aquell espai. Per aquí va el concert que estem preparant per al dia 20. L’aforament serà d’unes cent persones, així que tindrà un punt especial i com exclusiu.\nEstarem amb l’Oest de Franc, en Sasha Alexander, i amb l’Aleix Puig, el Pere Bartolomé, la Imma Lluch i en Marçal Ayats, aquests quatre de la Brossa Quartet de Corda. És una formació curiosa, amb un punt peculiar, veuran un tipus de concert que no és habitual, crec que fem una cosa especial i que val molt la pena.\nLes entrades del concert de Litus a la Nova Jazz Cava el 20 de febrer es poden adquirir a través del web http://jazzterrassa.org


Camp d'Aprenentatge es Pinaret: CP MARE DE DÉU DEL TORO (ES MERCADAL) INFANTIL 5 ANYS\nLes dues classes d’infantil han fet una estada de dos dies al camp d’aprenentatge.\nEl primer dia, dijous, fan fer les activitats: els animals de lloc i el bosc i jo.\nEl divendres el van dedicar a l’activitat del pa.\nSuposam que el pa hagi estat mol bo i que us ho hagueu passat molt bé.\nPublicat per CAMP D'APRENENTATGE ES PINARET a 8:22


Actualitzada 21/12/2017 a les 12:26\nArribar al 80% de la participació pot ser la clau del resultat\nEl col·legi electoral Riu Segre de Lleida\nUn dels col·legis electorals de Lleida a primera hora del matí.\n© El col·legi electoral situat a l'escola Riu Segre de Lleida, amb cues a primera hora del matí.\n© Cues en un col·legi electoral de Lleida ciutat abans de l'obertura.\nImatges de la jornada electoral del 21D\n©El col·legis electorals de Lleida, amb cues des de primera hora del matí.\nEls col·legis electorals han obert a tot Catalunya a les 9.00 hores d'aquest dijous en una jornada en què estan cridats a votar 313.913 lleidatans, dels quals 16.053 resideixen a l’estranger. Els comicis hauran de decidir els 135 diputats que integraran el Parlament de Catalunya de la XII legislatura entre un total de 38 candidatures.\nAbans de l'hora d'obertura ja hi havia cues en la majoria de col·legis electorals, el que anticipa la confirmació d'una participació històrica. De fet, arribar al 80% de la participació pot ser la clau del resultat. El 74,95 per cent de l’electorat va votar en les eleccions del 27 de setembre del 2015, xifra que va suposar un rècord històric. Eren 5,2 punts per sobre dels resultats del 2012. I tot sembla indicar que avui es podria superar aquest 80 per cent de la participació..\nLa jornada electoral es desenvolupa sense “incidències remarcables”


De la diversitat al interculturalisme - El món de demà\nAlumnes de l’escola Miquel Bleach d’Hostafrancs escriuen missatges de comiat a la pissarra en acabar les classes (David Airob)\nLa població cada vegada més diversa (de cultures, nacionalitats, llengües, religions, etc.) que tenim a les nostres ciutats és una conseqüència directa de la mobilitat humana que comporta la globalització. Els Estats assumeixen que aquesta diversificació ha de gestionar-se, perquè sense intervenció sol generar extremismes ideològics, fragmentació política, divisió social, xenofòbia i racisme quotidians. Però no acaben de trobar una manera eficaç i duradora. Com governar la diversitat?, segueix sent la pregunta clau.\nAquest debat comença als anys vuitanta del segle passat, seguint paràmetres de justícia social, igualtat, llibertats fonamentals, drets humans, però també de proteccionisme nacional-estatal. Aquí entra la proposta multicultural concentrada a proporcionar drets específics a aquells que són diferents, o unes de més recents centrades en els deures mínims requerits per viure junts: una llengua mínima vehicular, però també, compartir símbols i coneixements històrics nacionals. Això fonamenta la proliferació de tests de ciutadania i de contractes d’integració, que tant dona de parlar ara.\nEn poc temps tenir una única identitat nacional en la família serà l’excepció\nPerò aquestes propostes acaben en frustració en constatar com en algunes ciutats s’ha segregat territorialment la diversitat i barrejat amb desigualtats socioeconòmiques, i en altres barris ni tan sols ha aconseguit penetrar. Veiem com la diversitat segueix sent un factor clar de desigualtat econòmica i de nous processos de dominació. La denúncia de les discriminacions relacionades amb la diversitat és la nostra manera de suscitar consciència.\nEstem igualment en una fase de presa de consciència que tota política que es proposi ha de ser interseccional, és a dir, que connecti criteris identitaris amb socioeco nòmics, d’estatus de drets, i fins i tot de nivell d’educació. Aquesta fase de superdiversitat es farà més múltiple i transnacional a mesura que avancin les generacions, a través de matrimonis mixtos.\nD’aquí a poc temps estarem en una situació històrica en què tenir una única identitat nacional en la família serà l’excepció. Davant aquesta nova geografia de la diversitat, les dues propostes existents no tenen un mapa molt clar. Tot és ara molt complex. En una mateixa persona hi ha moltes categories de diferenciació que poden traduir-se en desigualtat. Aquestes dues propostes tampoc acaben de veure que molts dels problemes derivats de la població diversa són deguts a la manca de contacte i de coneixement mutu. Aquesta és la base de la proposta intercultural.\nPer entrar en aquesta filosofia es requereix pensar la diversitat des de la diversitat i no des d’uns paràmetres estatals, que tendeixen a interpretar-la en termes seguritaris i d’inestabilitat, d’alteració d’una identitat nacional. Viure junts en la diversitat és el producte d’un aprenentatge i resultat de la socialització que els poders públics han de proporcionar a la seva població. I el primer que cal aconseguir és que la població reconegui la diversitat.\nEn breu tots serem els altres! Sense aquest prerequisit, difícilment les persones tindran predisposició a entrar en contacte positiu amb altres, sinó que sempre ho faran negativament orientats per prejudicis i estereotips. A més, aquest reconeixement de la diversitat pot actuar com a antídot contra qualsevol tipus de fonamentalisme, de voler imposar una visió del món als altres. Aquest mètode de gestió rebutja aquesta tendència subtil que qui defineix la diversitat no s’hi inclogui mai dins.\nEstà trencant poc a poc (en el temps històric, tot sembla molt lent) unes barreres conceptuals que els altres segueixen reproduint. Una és la de pensar la diversitat en termes de minories i majories. Creguin-me, encara hi ha autors reconeguts que segueixen pensat en els immigrants com a minories! Una altra barrera que cal trencar és la que emmarca la reflexió sobre com governar la diversitat en termes d’oposició entre unitat (la proposta cívica-nacional) i diversitat (la proposta multicultural). Per avançar aquest procés, l’interculturalisme busca promoure espais de trobades i fonamenta micropolítiques en barris. No hi ha altre camí que l’enginyeria social!\nEn resum, en aquesta era històrica plantejar-se la diversitat en termes dicotòmics (favor/contra) contravé el curs històric actual. La diversitat ha de ser gestionada considerant-la ella mateixa com un recurs. És una evidència que no tots acaben de veure, que una societat políglota i amb molts registres culturals té un potencial de capacitació humana que ens pot permetre actuar globalment en una economia mundial interconnectada, promoure una societat creativa i innovadora. Si volem prendre seriosament la diversitat, fem-la treballar com un actiu per al desenvolupament!\nAixò ens obligarà a reiniciar (en termes informàtics) els nostres paràmetres de com viure junts. Els extremismes xenòfobs i les polítiques de la por són, com jo presagio, tan sols unes últimes formes romàntiques de resistir un curs històric que és i serà de la diversitat, pretenent seduir la població amb narratives retrògrades, de voler essencialitzar una identitat nacional que gairebé no existeix (ser espanyol, o francès o italià d’arrel, quin sentit té avui?). Aquest procés de globalització invertida forma part d’una ecologia social insostenible. Hem de repensar els fonaments de la nostra societat i política en societats d’identitats múltiples. És el torn de l’interculturalisme.


Resolució del Comitè de Competició 18/2016\nREUNIT, el Comitè de Competició de la Federació Catalana d’Escacs, en el seu domicili habitual, Sant Adrià, 20, el dia 02 de novembre de 2016, per conèixer els temes de la seva competència, i\nVIST, l’informe arbitral del Torneig Internacional de Sants 2016, on el jugador de codi 13636 va utilitzar el telèfon mòbil durant la seva partida i va ser sancionat amb l’expulsió del torneig.\nVIST, que l’informe arbitral ha estat tramés a la FIDE (Federació Internacional d’Escacs), a una instància superior a aquest Comitè.\n11.3 a. Durant la partida està prohibit que els jugadors facin ús de qualsevol tipus denotes, fonts d'informació o consells; o analitzar qualsevol partida en un altre tauler.\nb. Durant la partida, està prohibit que un jugador tingui un telèfon mòbil i/o altres mitjans de comunicació electrònics en el recinte de joc. Si és evident que un jugador porta un dispositiu d'aquest tipus al recinte de joc, perdrà la partida. L'adversari guanyarà.\nLes bases d'un torneig poden especificar una sanció diferent, menys greu.\nTenint en compte que el jugador de codi 13636 ja va estar sancionat, pel Comitè de Competició del Torneig, amb la pèrdua de la partida i l’expulsió del torneig i que actualment està en mans de la FIDE decidir sobre d’altres possibles sancions disciplinaries, aquest Comitè no considera que ha de sancionar el jugador sense conèixer la resolució de la Federació Internacional.\nNotificar el jugador de codi 13636 que aquest Comitè queda a l’espera de la resolució de la Federació Internacional abans de prendre una resolució definitiva sobre el seu comportament, però també advertir que en cas de reincidència aquest Comitè es veuria obligat a suspendre la seva llicència de manera cautelar.\nContra aquesta resolució pot interposar-se en el termini màxim de 8 dies hàbils següents a la notificació d’aquesta resolució davant el Comitè d’Apel·lació de la Federació Catalana d’Escacs.


Pàgina d'inici / Àlbums Il·lustrats Locomotora / On són les claus?\nL’escriptor Carles Cano (guanyador en dues ocasions del premi Lazarillo) i la il·lustradora Aitana Carrasco (guanyadora del Premi Internacional A la Orilla del Viento) han creat un original àlbum il·lustrat que ens convida a jugar, a reflexionar i a anar més enllà de la lectura tradicional d’un relat\nLa mare no troba les claus del cotxe. Aquest és el punt d’inici d’aquesta història. La solució és la que tots esperem: Comencar a buscar les claus per tota la casa. Però aquesta recerca serà ben singular, ja que en cada doble pàgina anirem descobrint una nova habitació de la casa on hi ha un munt d’objectes esperats i inesperats que ens conviden a imaginar la vida de les persones que habiten en aquella casa.\nEsteu preparats per a descobrir el món secret que s’amaga en el calaix de la cuina? O endinsar-se en els secrets de l’armariet del bany?\nSKU: 978-84-16394-53-1 Categoria: Àlbums Il·lustrats Locomotora Etiquetes: Àlbum il·lustrat, Educació infantil, Educació primària, família, humor, llibre il·lustrat Brands: Aitana Carrasco, Carles Cano\nFormat: 22,5 x 31 cm. Tapa dura\nPàgines: 32 a color.\nOn són les claus? és un llibre ple de tresors, un àlbum que convida els lectors a contruir la seva història, i també a llegir un cop i un altre les seves pàgines. Una invitació a pensar en tots aquells objectes que ens envolten cada dia i que tal vegada han caigut en l’oblit. Aquest àlbum ens ofereix la possibilitat de recuperar la capacitat de meravellar-nos amb tot allò que podem trobar al nostre voltant i que potser els nostres ulls han deixat de veure.\nCarles Cano i Aitana Carrasco són els creadors d’aquest àlbum il·lustrat on el text i la il·lustració es combinen per narrar una història on el lectors han descobrir els secrets que s’amaguen en els racons d’una casa, una casa que podria ser la nostra pròpia. Un llibre que esdevé també un joc per al lectors que han de buscar objectes perduts i altres reptes que ens planteja.


L'Hospital de Bellvitge impulsa quatre projecte tecnològics innovadors per millorar l'atenció als pacients - Social.cat\nEls projectes becats plantegen noves maneres d'atendre les persones afectades per arrítmies i ictus, pacients de cirurgia ginecològic i malalts crítics\nDimarts, 13 d'agost de 2019 | 11:15 h\nLa façana de l'Hospital de Bellvitge | Àlex Recolons (ACN)\nL'Hospital de Bellvitge posa en marxa quatre projectes d'innovació a través del programa de Compra Pública d'Innovació en Salut del CatSalut i de fons FEDER europeus. Són iniciatives que potencien la transformació digital i proposen solucions tecnològiques per a una atenció “més personalitzada i ininterrompuda” als pacients. Els projectes que han rebut l'ajut plantegen noves maneres d'atendre les persones afectades per arrítmies i ictus, pacients de cirurgia ginecològic i malalts crítics. Tres dels quatre projectes es desenvolupant a Bellvitge i el quart serà una col·laboració amb el Consorci Parc Taulí de Sabadell.\nEl primer projecte preveu millorar l'atenció integral dels pacients amb arítmies mitjançant solucions digitals, és a dir, incorporat la tecnologia per reduir el temps d'espera entre la indicació i la intervenció, adequar el temps d'hospitalització abans i després de la intervenció, facilitar el seguiment i el control dels pacients amb dispositius implantables, apoderar els pacients, millorar la coordinació entre els professionals i estalviar costos assistencials.\nEls supervivents d'ictus, pacients crònics amb necessitats sanitàries complexes, es beneficiaran d'un segon programa, el projecte Strack, que posa èmfasi al primer any després de l'ictus, moment crític per a l'evolució de l'estat de salut en el futur. El projecte consisteix a redissenyar el procés d'assistència i a aplicar-hi les TIC per facilitar el seguiment actiu del pacient i la seva continuïtat en la rehabilitació.\nLa reorganització del procés assistencial de les persones supervivents d'un ictus millorarà la qualitat de vida d'aquests pacients, facilitarà l'adherència terapèutica, evitarà descompensacions i vistes innecessàries i la repetició de proves entre altres.\nEl tercer projecte de l'Hospital de Bellvitge se centrarà en millorar l'atenció i recuperació de les pacients del Servei de Ginecologia ateses per ginecologia oncològica, patologia mamària i patologia del sòl pelvià. L'objectiu és la mínima invasió perquè la recuperació sigui més ràpida i es pugui treballar un programa de preparació prèvia a la cirurgia.\nAixí, s'incorporarà tecnologia i equipament innovador per a la millora contínua de la qualitat i seguretat clíniques. Proposa també una gestió integral amb sistemes d'informació específics. Es confia que així es millori l'estada mitjana, el monitoratge del procés, la reducció de complicacions mèdiques i de la mortalitat, l'estalvi en els costos sanitaris globals del procés quirúrgic incloses les implicacions socials i de reincorporació precoç i sostenible al medi familiar i laboral.\nAmb el Consorci del Parc Taulí de Sabadell, s'impulsarà el projecte Crític-ContAs, la millora de l'atenció als malalts crítics mitjançant una assistència precoç en aquests dos centres. Així, es potenciarà una “UCI estesa”, un sistema organitzatiu innovador basat en la col·laboració de tot l'equip mèdic i d'infermeria, tant de la unitat de cures intensives com d'altres àrees en la identificació i la cura del pacient crític durant l'hospitalització, i el suport tecnològic per a la detecció precoç i el seguiment de pacients amb risc de deteriorament clínic greu. Es preveu reduir la mortalitat, els ingressos i els reingressos a la UCI i per tant, els costos derivats.\nA més d'aquest quatre projectes, el CatSalut i els fons FEDER també finançaran un altre projecte de la Gerència Territorial Metropolitana Sud, una iniciativa de telemonitorització a través de qüestionaris clínics intel·ligents i gamificació i informació personalitzada, desenvolupada per l'Atenció Primària Costa de Ponent i el Consorci Sanitari Integral.


em treu de polleguera | labatallaquotidiana\nCategory Archives: em treu de polleguera\n“Original”, no “orinal”!\nPosted on 24 Abril 2013 by labatallaquotidiana\nN’hi ha que, enlloc de posar una tarifa determinada per entrada, conviden el públic a traduir en diners la satisfacció que els ha aportat l’obra que acaben de veure i, oh sorpresa, els espectadors paguen més del que en principi es tenia previst per assistir a tal o qual funció. També n’hi ha que, per evitar l’IVA astronòmic amb què les espanyes han volgut gravar a les entrades de teatre, venen un bròquil, o una pastanaga, o qualsevol altre producte de primera necessitat a un preu generós però amb el regal afegit d’una entrada al teatre, com quan amb les galetes “Damitas” de la casa Virginias et regalaven un ganivet. Els més normalets malden per omplir la programació d’espectacles a taquilla, i procuren fer mans i mànigues per omplir amb dignitat les cartelleres i les platees. Tot són maneres de mantenir l’activitat teatral en moments de crisi galopant, de malentendre la cultura com un pur divertiment i de vint-i-unspercent difícils de suportar, perquè ja fa temps que es diu que s’ha d’innovar en gestió cultural, que s’ha d’explotar la imaginació, que cal ser original; però potser per un problema de comunicació alguns han confós “original” amb “orinal”, i aquesta síl·laba perduda està fent estralls al Teatre Fortuny de Reus.\nDe ser plaça imprescindible en l’exhibició i la producció del panorama teatral a Catalunya, en un tres i no res (dos anys escassos: cal reconèixer-ho, un temps rècord!) el Fortuny ha passat a ser un teatre de poble, amb una ambició migrada i amb una perspectiva de no veure-hi més enllà del nas. Una temporada sencera, la d’hivern, sense programació, amb una cartellera que clamava un vergonyant “En preparació”, com els rètols d’aquestes botigues que tanquen indefinidament per un presumpte inventari interminable. L’abandonament de la participació de la Generalitat de Catalunya en el Consorci, que era ni més ni menys que el soci majoritari de l’assumpte i el que li donava el caire nacional que tenia amb un orgull que la genteta de Reus ara ens podem menjar amb patates; un abandonament del qual només hem vist la representació però que hauríem desitjat veure, encara que fos per un espiell, com van anar les batusses als camerinos. El fet de prescindir de les dues persones que en portaven la gestió, les quals, malgrat tots els malgrats, sabien de què parlaven en relació amb les arts escèniques (i repeteixo els malgrats…), i de substituir-les per un perfil estrictament administratiu i comptable. I ara, per acabar-ho d’adobar, el fet d’acomiadar cinc persones que deixen el teatre completament infradotat de tècnics i, sobretot, de memòria i de background. Ep, i a quinze dies del Festival Trapezi, perquè el funambulisme també sigui present a les oficines i no només al carrer. Que si ho hem de convertir en un orinal, fem-ho amb tots els ets i uts, tu! Com? Que era “original”? No ve d’una síl·laba, dona! Que originals tampoc se’ns pot negar que ho haguem sigut!\nPosted on 15 Abril 2013 by labatallaquotidiana\nSi un sol alumne ho demana, s’haurà d’introduir l’espanyol a les aules de l’alumne la família del qual hagi demanat per via judicial d’estudiar en espanyol, però si un sol alumne de la classe té necessitats educatives especials, potser haurà d’anar a l’altra punta de la ciutat per acudir a una escola amb els recursos adequats per fer que el seu rendiment escolar sigui l’òptim en base a les seves condicions.\nSi un sol alumne ho demana, sembla que l’atenció individualitzada no és suficient, però l’atenció individualitzada esdevé residual quan les heroiques professionals de l’educació especial passen dues estones (dues!) a la setmana amb un nen amb una discapacitat reconeguda i malden per treure cinc minutets més, perquè si bé no hi ha menys professionals a la USEE sí que hi ha més canalla per atendre i, comptat i debatut, ve a ser el mateix.\nSi un sol alumne ho demana, hem de canviar la llengua vehicular de tot el grup-classe, però si un sol alumne ho requereix la tutora ha de fer mans i mànigues per fer adaptació curricular perquè amb les poquetes hores de les mestres de la USEE, sort en tinc de la noia de pràctiques que pot estar més per ell quan no tinc altres suports, que el que és realment important és que continuï seguint el grup-classe i que no perdi la motivació, immensa, que té per tirar endavant.\nSi un sol alumne ho demana, l’opinió d’una família passa per damunt de la qualitat d’un sistema d’immersió i de cohesió, però si un sol alumne encara no pot escriure la lletra lligada perquè la hipotonia muscular no li ho permet, haurem d’anar treballant coordinadament amb les mestres en altres espais privats fora de l’horari escolar i insistir-hi fins a l’extenuació perquè no es pot desaprofitar, malgrat tot, l’enorme interès que hi demostra.\nSi un sol alumne ho demana…\nReus, París… i Silicon Valley\nPosted on 16 gener 2013 by labatallaquotidiana\nNo he sigut mai gaire de Carnaval: ni a casa dels pares ni a casa nostra hem viscut el Carnaval amb gaire intensitat. De fet, les estampes domèstiques que em vénen al cap de la festa de Carnestoltes és la mame cosint a contrarellotge disfresses dels meus nebots, arreplegar quatre coses a última hora per poder-nos fer alguna disfressa-express (sovint poc identificables, com la de Mohammed Jordi l’any passat) o, d’uns anys ençà, tenir unes samarres negres amb uns esquellots rondant per casa per fer de comparsa del Cantaval. Ah, i també d’uns anys ençà, maleir que cada matí de la setmana de Carnaval m’he de barallar amb el Macià perquè es nega en rodó a anar amb llacet a l’escola, a portar el pijama, a pintar-se la cara o qualsevol altra animalada. Això no obstant, em sembla la mar de bé que hi hagi un període de l’any en què xalar, fotre’s del personal i riure’s del mort i del qui el vetlla siguin el pa de cada dia: endavant les atxes, i tant! I transformar-se, disfressar-se, assumir rols que habitualment no s’assumeixen, transgredir… ho trobo extraordinari. Fins aquí, tot normal.\nTampoc he sigut mai gaire de tenir calendaris del Pirelli a la cuina de casa. Què vols que et digui, ho deixo per a altres registres i ambients que concorro poc, o gens, o gens de gens. I es veu que uns quants homenots que deuen ser cosins germans del Torrente (sí, sí, el de “nos hacemos unas pajillas”) han considerat que la millor manera de promocionar el Carnaval de Reus és estampar unes lletres delirants sobre uns pits de silicona horribles, com horrible és la imatge de la dona que representen. El resultat: un cartell ofensiu, indignant, barroer, groller, insultant, injuriós, denigrant, vexatori, vulgar, ordinari… no acabaríem els adjectius, poc edificants, per qualificar-lo. Les reaccions no s’han fet esperar, perquè no tothom vol que la ciutat es converteixi en la capital del piticuixa. Però lluny de fer una reflexió, atesa la contundència de la reacció, resulta que el retiren perquè sembla que és un plagi i, ai las, podrien tenir problemes relatives a drets d’autor i noses semblants, que amb això sí que podem tenir merders, nen! Perquè tant els fot que amb aquest cartell es puguin sentir ofeses les dones i molts homes que el troben insultant, els importa un rave que redueixin el cos de la dona a un tros de carn que, a més, s’ha d’operar i plastificar. El que pot ser molest és que ens busquin les pessigolles pel tema dels drets d’autor, perquè escolta, escolta, d’on vau treure aquesta foto d’aquest mamellam? Ves, per la internet; fots “tetes” al gúguel i patam, et surt aquest bédedéu! A què? Que no són maques?! Collons, qui tingués vint anys menus!\nPS: quan sentena parlar de “Silicon Valley”, què s’imaginen?? Ai, mare…\nCultura venia de colere, no?\nPosted on 10 Mai 2012 by labatallaquotidiana\nQuan anava a l’institut, em van explicar que cultura provenia del verb llatí colere, que vol dir cultivar, conrear, fer créixer. El trasllat del significat és clar: una persona sense cultivar és com un tros abandonat, ple de botjar, que faria les delícies de les cabres que tinguessin a bé de pasturar-hi. Ens podem rendir a l’evidència que una societat, un poble, un país sense cultura tindria un aspecte més o menys semblant. O sigui: desolador.\nNo obstant aquest paral·lelisme tan facilot com obvi, sembla que o deu haver canviat el significat dels mots o sembla que això, a algú, tant li fa. Se li’n refot, parlant clar i català. M’explicaré. Entre aquesta setmana i l’anterior m’assabento de tres propostes culturals i artístiques de prou envergadura i possible repercussió que han tingut estrictament l’únic suport econòmic de les butxaques d’aquelles persones que han optat per posar-hi els seus calers (i, amb molta probabilitat, o perdre’ls o recuperar-los a un termini llarg com un dia sense pa). Una obra de teatre arriscada, amb artistes i productors de renom; un festival de música que omple un buit en les nostres comarques; un curtmetratge genuí i intrigant. Tot fet per professionals, res d’amateurs ni d’aprenents ni de saltataulells. És clar, però, que si en aquest camp tan adobat (aquest sí) de la supercrisi mundial, en què no hi ha diners públics per a res llevat de per rescatar bancs d’amics i coneguts, en què tot –inclòs el pa que mengem, l’escola dels xiquets i la feina dels pares- ha passat a ser superflu; en aquest camp, deia, la cultura és un luxe; que no ens podem permetre, és clar!\nAlgú serà tan obtús que cantarà les lloances de l’esperit emprenedor, de la iniciativa cultural, i blablablà dels bons professionals. Total, que algú farà de Carles Sentís (aquell que Ramon Barnils deia que era l’espieta de Franco) del règim actual, que amb tant de règim, riu-te dels pronokals, els dukans i tota la patuleia. O sigui, que riurà les gràcies a l’stablishment dient que sort que la cultura catalana es manté pel bon fer dels magnífics cineastes, actrius, compositors, gestores… Jo no sé si un país com el nostre, que ha patit unes hostilitats ferotges en matèria cultural durant anys, panys i repanys es pot permetre la gosadia d’abandonar una molt bona part de la innovació i la creativitat cultural en mans de la iniciativa privada. Una iniciativa que, en molts casos, és estrictament privada perquè imperen més les ganes de fer coses i d’agitar l’ambient que evitar el risc de perdre-hi bous i esquelles. Segurament algú pot acusar aquest argument de demagògic; aviso: m’importa un rave. Mentrestant, tota la sort del món a aquests i aquestes que volen que la cultura catalana -aquesta que va més enllà de la Núria Feliu i, posem-hi una mica de mestissatge, de la Lucrecia- se’n surti. Perquè aquesta gent són les que no tenen altre remei que jugar-se els quartos per fer de jardiners dels nostres esperits, perquè puguem saber què són les males herbes i què no.


Pensaments i Memòries d´una Rosa d´Abril: ELS NOSTRES MONSTRUITOS\nELS NOSTRES MONSTRUITOS\nELS NOSTRES TRES MONSTRUITOS, EL NADAL DE L´ANY 1985\nL´ESTIU DEL´ANY 1985 A SIETE AGUAS. ELS TRES FILLS I JO AL MIG\nHola, Bon día: He trobat la foto dels nostres tres monstruitos.\nQuina época més bonica.Tenian aleshores,15, 11 i mig i 3 anys.\nEra el primer any que viviem el pis qu´ estem ara.I per Nadal els vàrem fotografiar a tots tres amb aquets caretos.\nAleshores jo era com una gallina lloca. Encare anavem a tot arreu junts. I devagadas amb posava histérica.I era normal, perque amb tres xicots a casa. De vegades i havia molt de jaleo.I a mi que m´agrada bastan el silenci.Ai Monserrat a on t´havies ficat¡¡¡.Però tambè hi havia molta al-legria.\nLa veritat es que es barallaven com a xinos.Desprès el meu fill gran es Cinturò Negre i Professor de Tai-Xi.\nLa veritat es que quand s´acavabem les vacances de l´escola jo deia:Que bè ara començan les meves vacances.\nI els meus pares qu´els anyoravan tan.Quan passaven una temporada amb nosaltres, s´entornavan cap a Barcelona vacunats dels nois ja, ja.-Nena, amb deian vos anyorem molt.Però ara ja estem vacunats per una temporada.\nI es que els meus monstruitos devegades es passaven una mica.eran com en Pinxo i en Panxo.\nPer cert no el sabeu aques dit?:\nEN PINXO, VA DIR A EN PANXO,\nVOLS QUE ET PUNXI AMB UN PUNXÓ\nI EN PANXO VA DIR EN EN PINXO,\nPERO A LA PANXA NO\nBè doncs ells eren uns pinxos.Però en fi i al cap els meus pinxos.\nSi sapiguesiu el feliç que sóc quan ens reunim tots¡¡¡\nAra a casa hi a un nou pinxo, en Pipo, el gatet, que no para d´anar a devant i darrera i si no li fem cas. S´ens enfila i mossega, flujet,i jo li dic tu no ets un gat ets un gosset.\nI la dolça Lucia, la neteta.Quan truca per teléfono pregunta:¿ Yaya y el Pipo, como está el Pipo?.I ahir el meu marit, va dir:Mirala amb contes de preguntar per el iaio, pregunta per el gat.\nPerò desprès va parlà amb ell i el Gabriel tot content.\nI amb aquesta al-legria de records.Vos desitjo com sempre amb carinyo PAU, AMOR, SALUT I ARMONIA. Desde Valencia Montserrat Llagostera Vilaró\nPublicado por Montserrat Llagostera Vilaró en 3:04\nGermán 5 de diciembre de 2008, 8:09\njajajaj, que buenas máscaras señora, la verdad que son monstruitos:)


Borg Al Alam Hotel La Meca Aràbia Saudita - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nUmm Al Qura Road, Ajyad, La Meca, Aràbia Saudita, 24231 - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Borg Al Alam Hotel?\nMés informació sobre Borg Al Alam Hotel\nBen posicionat a Ajyad, Borg Al Alam Hotel és un lloc ideal d'inici d'excursions a La Meca. A només , aquest hotel de 3-estrelles és fàcilment accessible des de l'aeroport. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\n225 habitacions que es distribueixen sobre plantes ofereixen una càlida i plaentera escapada i comoditats modernes com ara televisió de pantalla plana, llençols, mirall, armari, aire condicionat. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Borg Al Alam Hotel.


Puig avança que adoptarà mesures més restrictives "si és necessari" i qualifica d'"extrem" un confinament | Valencia Extra\nEl president de la Generalitat, Ximo Puig, ha assegurat que la Generalitat adoptarà mesures “encara més restrictives” en l’àmbit de la competència autonòmica “si és necessari” i “des del convenciment que no hi ha disjuntiva entre salut i economia ni mesures neutres ni innòcues”. A més, ha qualificat d'”extrem” un confinament “prolongat a casa” perquè tindria “greus efectes secundaris” i “només podria decretar-ho el Govern espanyol”, que “en aquest moment el descarta”.\nEn un missatge institucional pronunciat aquest diumenge, Puig ha afirmat que tota mesura “té un cost, un mal i un impacte social, físic i psicològic”, per la qual cosa ha defensat que “s’han de ponderar des del rigor màxim, encertant el moment i atés el bé col·lectiu”. “En això ha estat, està i estarà la Generalitat, des de la responsabilitat institucional”, ha agregat.\nSobre aquest tema, ha agraït a tots els grups polítics que “facen aportacions a la causa comuna, que és la superació de la pandèmia i la reactivació econòmica”.\nPuig ha qualificat la situació actual com “molt difícil”, en un moment de “gran desgast anímic, d’enormes sacrificis i de preocupació col·lectiva”. “Estem davant una tercera ona de la pandèmia que ens obliga a donar tres respostes de manera immediata: protegir-nos millor del virus, accelerar la vacunació i intensificar l’ajuda als més afectats”, ha manifestat.\nEl cap del Consell ha advertit que la Comunitat Valenciana “té ocupades set de cada deu llits d’hospital” i ha admés la situació d'”estrés hospitalari”.\nNo obstant això, ha assenyalat que hi ha habilitades 931 llits, quasi 1.000 llits nous, als hospitals auxiliars de campanya, en espais addicionals i en la unitat d’acció amb la sanitat privada. Uns llits suplementaris que, ha precisat, “són ampliables a 19.000 llits de planta i 1.200 de crítics”. “Això duplica la nostra planta hospitalària inicial”, ha assegurat.\n“VÉNEN DIES MOLT DURS”\nEncara que ha avançat que “vénen dies molt durs”, ha remarcat que l’atenció sanitària en la Comunitat Valenciana “estarà garantida, tant per als malalts Covid com per a les persones amb patologies que no poden esperar”. “I serà, sobretot, gràcies a l’immens treball de metges, infermeres, Salut Pública i tot el conjunt de la comunitat sanitària”, ha pronunciat.\nD’altra banda, Puig ha indicat que els experts “coincideixen en l’acció que cadascun pot implementar per a evitar el contagi”, amb un decàleg de mesures “indispensables” d’autoprotecció personal davant el virus, entre les quals es troben la reducció “tot el possible” de la relació directa amb persones alienes al nucli habitual, el fet d’evitar anar a casa d’altres persones o evitar els espais concorreguts, especialment els tancats.\nA aquestes ha afegit una última qüestió “crucial” que “recalquen els experts”: “Que una activitat estiga legalment permesa no vol dir que no comporte risc”.\nPer això, Puig ha insistit a “extremar el sentit comú i les precaucions” en aquest moment amb una incidència “tan alta”, partint de la idea que “si et confies, et confines”. “En les últimes setmanes, moltes persones estan patint quarantenes, aïllades en una habitació de la seua casa. Aqueixa experiència desagradable està ara més prop de qualsevol de nosaltres”, ha lamentat.\n“Per tant, que no se’ns oblide: confiar-se porta a confinar-se en quarantena. I a vegades, a coses molt pitjors: a l’hospital, a l’UCI, o, per desgràcia, a la defunció”, ha afegit.\nEl president de la Generalitat ha ressaltat que la Comunitat Valenciana “ja està en una situació de semiconfinament. “Vam ser la comunitat que més restriccions socials va imposar per Nadal, i fa 10 dies les augmentem fent-les encara més dures. Ho hem fet per a reduir el risc de contagi, sense paralitzar per complet l’activitat de la societat valenciana i sense provocar els problemes de salut física i mental associats al confinament prolongat a casa: una mesura extrema, amb greus efectes secundaris, que només podria decretar el Govern espanyol i que en aquest moment descarta”.\nEn aquest sentit, ha avançat que “si és necessari” la Generalitat adoptarà mesures “encara més restrictives” en l’àmbit de la competència autonòmica.\nNo obstant això, Puig ha insistit que la mesura “més efectiva” per a acabar amb la pandèmia “és la vacunació”. “Espanya és el nové país del món que més ha vacunat i la Comunitat Valenciana lidera el procés de vacunació espanyola, 25 punts per damunt de la mitjana estatal”, ha destacat.\nEl president ha posat en valor que els professionals valencians “ja han posat 87.000 vacunes, més del 92% de les dosis rebudes” i que “al 80% de les residències de majors se’ls ha administrat ja la primera dosi”. “I hui s’ha administrat ja la segona dosi en les primeres residències”, ha agregat.\nPuig ha afirmat que la Comunitat “és un dels territoris europeus que més ha vacunat, i així seguirem”. Sobre el retard de Pfizer en el lliurament de les seues vacunes, el cap del Consell ha lamentat que “perdrem una setmana” però s’ha mostrat convençut que “la recuperarem, fent tot allò que és a les nostres mans, per a arribar a immunitzar al 70% de la població aquest estiu”.\nAixí mateix, ha agraït als equips de vacunació l'”enorme” esforç en aquests dies “i també a la immensa majoria de persones que s’estan vacunant amb confiança en la ciència, responsabilitat cívica i solidaritat amb els altres”. “Només un 2% dels valencians i les valencianes ha rebutjat la vacuna”, ha informat.\n“Aqueixa és una gran notícia que convida a l’esperança. Perquè en la vacuna, com en tot el referit a aquesta pandèmia, no tenen cabuda els egoismes”, ha pronunciat, al mateix temps que ha advertit: “O ens vacunem tots i eixim d’aquesta junts, o eixirem més tard, a mig fer i malament”.\nQuant al suport econòmic “als més afectats”, Puig ha destacat que aquesta setmana s’ha arribat a un acord amb les diputacions i els ajuntaments per a un Fons de Cooperació amb els més afectats. “També hem acordat amb empresaris i sindicats el camí a seguir”, ha agregat.\nEn aquesta línia, ha avançat que la Generalitat presentarà aquest dilluns un “important” Pla de Xoc amb ajudes econòmiques destinades als sectors “més perjudicats” per les restriccions, una planificació “consensuada amb els agents socials” i que serà l’instrument econòmic “més potent fins hui” per a mantindre l’ocupació i l’activitat de les empreses més afectades.\n“L’objectiu és clar: ajudar al fet que aquestes empreses i autònoms puguen resistir, en aquest difícil parèntesi, mentre la vacunació avança i els seus negocis recuperen normalitat”, ha manifestat.\n“No és fàcil aquesta situació, les pèrdues humanes, la incertesa, el cost emocional. I a tots se’ns està fent molt llarg, perquè som humans. Però hem de resistir. Aqueix és l’únic camí que tenim: resistir”, ha finalitzat Puig.\nUn de cada cinc pacients valencians amb càncer no va ser diagnosticat o es va diagnosticar tard en la primera ona de la pandèmia


Love Summer Hostel Kenting Taiwan - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nHabitació Doble petita - Vista interior\nNo.13-4, Baisha Rd., Maobitou, Kenting, Taiwan, 94645 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Love Summer Hostel?\nBarri Maobitou Maobitou Maobitou Maobitou Maobitou Kenting\nMés informació sobre Love Summer Hostel\nDissenyat tant per oci com per negoci, Love Summer Hostel està situat idealment a Maobitou; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Ubicat a només 11.4 km del centre de la ciutat i a 19.1 km de l'aeroport, aquest allotjament de 3 estrelles atreu nombrosos viatgers cada any. Gàcies a la seva bona ubicació, des de l'allotjament es pot accedir fàcilment a les visites obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Love Summer Hostel asseguren una estada plaentera als seus clients. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, repartiment de queviures, servei postal, servei de taxi, magatzem d'equipatge.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara televisió de pantalla plana, te inclòs, mirall, sabatilles, tovalloles per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Kenting, el Love Summer Hostel és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nComentaris d'Agoda (238)Comentaris de Booking.com (75)\nTots els tipus de viatgers (238)Viatger de Negocis (2)Parelles (81)Viatgers en solitari (14)Famílies amb infants petits (51)Famílies amb infants grans (51)Grups (39)


Tribuna Ganxona » Pàgina 8 de 136 Portada\nLes dades oficials de l’Agència de Residus de Catalunya en relació a l’any 2017 no podien ser més descoratjadores per a Sant Feliu de Guíxols. La ciutat ha generat més residus (675 kg/ per habitant) que l’any anterior,661 kg i, el que és més preocupant, ha reciclat menys, passant d’una taxa del 46,52% en recollida selectiva bruta a una del 46,31%. Aquestes dades representen el pitjor resultat des de l’any 2014 i un retrocés en general en els cànons de qualitat de la ciutat.\nA tot això, com ja ha denunciat repetidament Guíxols des del Carrer-Entesa, la formació dels comuns al municipi, s’ha d’afegir a una deixalleria infrautilitzada i un servei de neteja viària deficient, conseqüència d’un contracte d’escombraries obsolet i caducat ja fa dos anys. El resultat final és una ciutat més bruta que mai. La ciutadania i els visitants han fet una pila de queixes en aquest sentit durant tot l’estiu.\nGdC-E defensa que només amb un nou contracte que comporti un canvi en l’organització del servei i una progressiva adopció del sistema porta a porta, serà possible reconduir i millorar la situació. Cal tenir present que Sant Feliu de Guíxols porta anys estancat en aquests percentatges de recollida selectiva (al voltant del 45%) i de generació de residus (al voltant del 1,80 kg/hab/dia), tots dos molt lluny dels estàndards que són recomanables i serien desitjables (55% i 1,20 kg/hab/dia).\nPer altra banda, GdC-E recorda que l’actual contracte de les escombraries és de l’any 2008 i que venç, en la seva segona pròrroga, aquest proper 30 de setembre. Segons el propi plec de condicions, en cap cas la durada total del mateix, pròrrogues incloses, podrà excedir dels 10 anys. Per tant, ens preguntem com ho farà el govern local a partir d’octubre. Aquesta era una de les preguntes que el nostre regidor tenia registrada per ser contestada en l’últim Ple, però la celeritat del govern en finalitzar els plens a mitja nit va impedir poder arribar al punt de Precs i Preguntes. GdC-E ha insistit una i altra vegada en aquesta qüestió en els últims anys sense obtenir altra resposta que el nou plec de condicions del contracte “s’està estudiant”.\nLa Nit en Blanc, el programa d’activitats de promoció econòmica que l’Ajuntament i els comerciants programen per al final d’agost, aquest any tindrà lloc l’1 de setembre per tal d’aprofitar fins l’últim moment l’oportunitat de gaudir de l’estiu a Sant Feliu.\nJOCS DE LEGO GEGANT\nJocs de construcció amb peces de Lego gegant.\nCONTACONTES AMB LA PRESÈNCIA DEL TEO\nESPAI DIBUIXA I CREA\nCOCA D’IBÈRICS AMB COPA DE CAVA I POSTRES 9€\nDaus de formatge manxec amb patates xips 2’5€\nCons de pernil ibèric amb bastonets de pa 3’5€\nEntrepà enrotllat de pollastre, amanida i salsa d’anxoves i parmesà 2,5€\nMini Hamburguesa Mc Kiku amb cremós de compté i ceba caramel·litzada 3,5€\nSteaktartar de vedella amb encurtits i mostassa 2,5€\nGotet de Cheesecake de formatge de cabra amb galeta de mantega i mango 2,5€\nTextures de xocolata blanca i negra amb daus de brownie 2,5€\nVERMUT MÉS OLIVES 2€\nQUICHE MÉS AMANIDA ( lorraine, roquefort o salmó) MÉS GOT DE VI DE L’EMPORDÀ “ Un petit moment” 8€\nBISTRO “ LE CLASSIC”\nTASTETS VARIATS A 1€ i TE A 1€\nCarrer Estret, 39\nDEGUSTACIÓ DE MOJITO ROM BARCELÓ gratuït\nTAST DE VINS I FORMATGES A 2€\nTAST DE VINS I RACLETTE A 3€\nTAST DE FILET AMB BRIE+ COPA DE VI A 3€\nLES 100 PRIMERES PERSONES 50% DESCOMPTE EN GELATS\nCarrer Rutlla, 2\nCONS DE TACOS DE PERNIL I PALETS DE PA A 2€\nCarrer Especiers, 3-8\nTastets de formatges especials artesans, de pernil i embotits varis i altres sorpreses de 1 a 3€\nBARRA DE MOJITOS A LA TERRASSETA!!! 4€\nTASTETS D’EMPANADA I GOT DE CHICA (BEGUDA PERUANA) 3€\nCarrer Sant Joan, 36\nDEGUSTACIÓ DE PRODUCTES ECOLÒGICS 3€\nCarrer Sant Joan, 26\nTASTETS DE MONTADITOS MÉS UN TERÇ DE CERVESA 3€\nCarrer Sant Joan, 33\nMINI GUIXOLENCS A 1€ ( ﬁns esgotar existències)\nCÒCTELS A 5€\nAPARADORS I BALCONS “BALLATS”\n19.30h Inquietud’s Moda Jove (Jacint Verdaguer, 7)\n22h Òptica Look (Rambla Vidal, 19-23)\n22.20h Agua de coco (Carrer Major, 42)\n22.45h Balcó sobre l’ediﬁci del Museu de la Joguina i Boutique Lolita (Rambla Vidal, 48-50)\nA partir de les 19h Inquietud’s Moda\nAdriana Alvarez Atelier, Bambú, Begoña de Erraiz, Calçats Conde, Estètica Perxés, Guitare, Inkarte Tatto, Inquietud’s Moda Jove, Joieria Marta Aviñó, Llenceria Encarnacion Ortega, Núria Posas, Perruqueria Cecilia, Perruqueria i estètica Ydalia, Perruqueria Maria Carmen, Stroget, Trapelles by Carmen Román.\nCONCERT DE ROCK AMB COPA LOTUS\nÉs funk en moviment, és música en bicicletes. Una formació única de músics sobre rodes que trenca esquemes amb un concert itinerant d’alt voltatge i una festa de carrer trepidant a ritme de Funk\nInici a la plaça del Monestir i amb ﬁ al Passeig del Mar\nHits dels 60,s 70,s 80,s\nDe 21.30h a 00.30h\nMÚSICA EN VIU DE FLAMENQUITA\nPlaça Ferran Agulló, 3\nSESSIÓ DE MÚSICA AMB DJ\nRACONS QUE ET CANVIEN\nDescobreix que hi ha entre les bambolines del nostre espectacle….\nPerruqueria Núria Posas\nPerruqueria Maria Carmen\nEstètica i massatge Perxés\nMobiliari i productes de perruqueria, gentilesa de l’empresa Kin Cosmètics\nPIN UP NIT EN BLANC\nReviu els anys 50 amb música rockabilly en viu , FoodTrucks, i moltes sorpreses…\nPlaceta Sant Joan i carrer Hospital\nDe 11 a 13h ( Avda. Juli Garreta, 41 ) i de 22.30 a 00h ( Carrer Clavé )\nEYE-LINERS I TATTOOS METÀLICS EÏVISSENCS ( temporals) Entre 3 i 5€\nDe 20 a 1h\nBODY PAINTING GRATUÏT EN VIU AMB MÚSICA MINITATTOS I PIERCINGS A 20€\nC/ Sant Joan, 49\nVINE AL CARRER SANT JOAN!!\nMostra dels nostres millors productes al carrer, música en viu amb en Josh i tot acompanyat d’un bon cremat faran que aquesta nit sigui tremendament especial.\nVine a provar sort amb el teu tiquet de compra de qualsevol establiment adherit amb l’identiﬁcatiu de la Nit en Blanc. Hi ha molts premis en joc!!!\n*Vals d’edició limitada ( 3.000u.) que s’entregaran per les compres en els establiments adherits el\nmateix dissabte 1 de setembre, durant tot el dia, i es podrà anar a provar sort al dispositiu de joc\nSESSIÓ GOLFA NIT EN BLANC 15 €\nPassejada pel Monestir a través de dues històries narrades des de l’art i despertant els sentits de l’olfacte, el gust i el tacte, a més del de la mirada. A l’Espai Carmen Thyssen, amb\nl’exposició Natura en evolució. De Van Goyen a Pissarro i Sacharoff gaudireu d’una experiència gastronòmica que us traslladarà a l’essència dels paisatges. I a l’Espai Viu, en el\ncontext de l’exposició L’Atelier. Pepa Poch, gaudireu de l’experiència de participar, passejar i formar part d’una experiència estètica molt especial.\nGAUDEIX DEL TANGO COSTA BRAVA IV INTERNATIONAL TANGO MEETING TANGO PLATJA\nPista de bàsquet dels Jardins Juli Garreta\nDe 21:00 a 04h\nPer a més informació consultar www.tangocostabrava.com\nVISITA NOCTURNA PER A ADULTS ( Cal inscripció prèvia). Preu 5€\nPARTICIPANTS AL DISPOSITIU DE JOC:\nAvda. Juli Garreta\nBEGOÑA DE ERRAIZ advanced beauty & make up studio\nPERRUQUERIA I ESTÈTICA YDALIA\nRESTAURANT CA L’ISERN\nTRAPELLES by Carmen Román\nNEUS PATON PERRUQUERIA\nARTDENIA, S.L. CA L’ENRIC\nTHE BRUNO BAR\nRESTAURANT EL RACÓ DE SANT POL\nC/ St. Domènec\nPlaça Ferran Agulló\nRESTAURANT CASA TEVA\nRambla Arquitecte Joan Bordàs\nLa Casa Irla enceta la temporada cultural Tardor 2018 amb el vernissatge de l’exposició d’Uwe Geest, avui 8 de setembre a les 19 h (entrada lliure).\nDissabte 8 de setembre a les 19 h\n“Zones blaves” és el títol de la meva exposició dedicada al mar. El de la meva infantesa, el mar Bàltic i el de la meva arribada fa mig segle a Catalunya, el mar Mediterrani. La sorra, que forma part de les meves creacions des de l’any 1979, es converteix en un element pictòric i tanmateix simbòlic, unint passat i futur i engendra en la superfície plana una irisació trèmula de llum, creant atmosferes i sensacions que permeten diferents lectures i interpretacions.\n“Traspua delicadesa i poesia en cadascun dels grans de sorra que componen el seu treball. Terres que, vingudes d’arreu del món, endreça creant delicats matisos que són el terreny d’unes justes i mesurades notes de color, d’exquisida musicalitat visual.”\nAquesta nit (21h) a l’Ajuntament, tindrà lloc el Ple ordinari del mes d’agost de 2018, que tractarà els assumptes següents:\n1-APROVAR L’ACTA DE LES SESSIONS ANTERIORS\n2-DONAR COMPTE DELS DECRETS D’ALCALDIA, ACORDS DE JUNTA DE GOVERN I ALTRES QÜESTIONS D’INTERÈS\n3-APROVACIO DEFINITIVA DEL COMPTE GENERAL DE L’EXERCICI 2017 (X2018014254)\n4-APROVACIÓ INICIAL DE LA TRANSFERÈNCIA DE CRÈDIT TC003/2018 – APORTACIO CENTRE EDUCACIO ESPECIAL (X2018024538)\n5-APROVACIÓ INICIAL DE LA TRANSFERÈNCIA DE CRÈDIT TC005/2018 – AGERMANAMENTS (X2018025131)\n6-APROVACIÓ INICIAL DEL SUPLEMENT DE CRÈDIT SC004/2018 – DESPESES DIVERSES AJUNTAMENT (X2018025054)\n7-APROVACIO INICIAL DEL SUPLEMENT DE CRÈDIT SC005/2018 – TURISME, CULTURA, COMUNICACIO (X2018025784)\n8-APROVACIÓ INICIAL DEL SUPLEMENT DE CRÈDIT SC001/2018 – SUPLEMENT DE CREDIT CAPITOL 1 EMISSORA MUNICIPAL (X2018024682)\n9-APROVACIÓ INICIAL DEL SUPLEMENT DE CRÈDIT SC001/2018 – DESPESES DIVERSES ESCOLA DE MÚSICA (X2018024667)\n10-AIXECAMENT DE LA SUSPENSIÓ DE L’EXPEDIENT I APROVACIO DE LA FRA. 2018/2265 DE MUGADAS SLU (X2018017146)\n11-AIXECAMENT DE LA SUSPENSIÓ DE L’EXPEDIENT I APROVACIO DE LA FRA. 2018/2267 DE SOREA SAU (X2018020956)\n12-AIXECAMENT DE LA SUSPENSIÓ DE L’EXPEDIENT I APROVACIO DE LA FRA. 2018/2620 DE SOREA SAU (X2018020968)\n13-APROVACIÓ DE L’INCREMENT RETRIBUTIU ALS TREBALLADORS DE LA CORPORACIÓ (X2018023864)\n14-MOCIÓ SOBRE L’ÚS INDEGUT DE L’ESPAI PÚBLIC (X2018023828)\n15-MOCIÓ DE REFORÇ A LES POLÍTIQUES MUNICIPALS PER FER ACCESSIBLE EL DRET A UN HABITATGE DIGNE (X2018025192)\n16-MOCIÓ PER INSTAR A LA GENERALITAT DE CATALUNYA A MODIFICAR L’ACTUAL PLA DIRECTOR URBANÍSTIC DEL SISTEMA COSTANER (X2018025296)\n18-INFORMACIÓ ALS REGIDORS I CONTROL DELS ÒRGANS DE GOVERN\n19-PRECS I PREGUNTES\nOriol Ferrer i Òscar Soler, dos joves de 25 anys arrelats a la ciutat, emprendran a l’octubre una travessa per completar la volta al món amb el veler El Guíxols, que es podrà seguir per les xarxes socials i promocionarà el municipi i la Costa Brava arreu on vagin.\nEls navegants acumulen una llarga experiència a vela i fan de monitors i entrenadors de regatistes del Club Nàutic Sant Feliu, entitat on van aprendre a navegar i que ara se sent orgullosa dels seus dos joves aventurers, als quals han facilitat suport logístic per al manteniment de l’embarcació abans d’emprendre la ruta, segons reportatge a El Punt Avui.\nA falta d’un mes per a la data de sortida (diumenge 7 d’octubre al migdia del port guixolenc), encara els queda feina per enllestir els preparatius i algunes revisions dels mecanismes de la barca. La data de retorn és incerta, però preveuen invertir-hi entre tres i quatre anys.\nSoler i Ferrer expliquen al diari gironí que la realització del viatge va decidir-se fa un any, i que sempre s’han anat marcant reptes a batre, alguns de senzills com ara tota una nit navegant i d’altres de més atrevits com una proposta de travessar per primer cop l’Atlàntic el 2015. Han aprofitat els darrers mesos per treballar fort i estalviar un cop finalitzades les respectives etapes universitàries que han permès deixar encarat el futur professional quan s’acabi aquesta aventura.\nSegons el reportatge d’El Punt-Avui, un cop decidit el repte i el pressupost el primer pas va ser trobar l’embarcació adient, un vell veler de 1977, 12 metres d’eslora i doble vela; que van poder aconseguir després de mesos buscant i havent d’anar a Castelló a buscar-lo per traslladar-lo a Sant Feliu.\nL’altre repte de l’aventura és utilitzar el motor el mínim possible per estalviar emissions i combustible; per això han preparat un aerogenerador i plaques solars per carregar les bateries en cas d’emergència o per poder cuinar i utilitzar tot l’equipament electrònic.\nPel que fa a la formació, han aprofundit en primers auxilis i infermeria i s’han espavilat amb la mecànica. Han conviscut un any i mig junts per assegurar-se que el dia a dia sols enmig de mar funcionarà.\nLes etapes més crítiques seran la travessa de l’Atlàntic aquesta tardor, entre Cap Verd i la Martinica o les Antilles franceses –uns 20 dies– i, posteriorment, la primavera de 2019, el Pacífic, superat el canal de Panamà, les Galápagos i fins a la Polinèsia –cinc setmanes més– cap a Nova Zelanda. Hauran d’intentar esquivar les temporades crítiques d’huracans i tifons. Pel camí, allargaran estades per conèixer altres cultures i treballar per mantenir una aventura que no fa gaire gràcia a les famílies.\nPer tot això compten amb diversos patrocinis, entre ells el propi Club Nàutic, l’Ajuntament i el Patronat de Turisme Costa Brava-Girona. I dissabte, en una festa que durarà tota la tarda a El Tinglado i oberta al públic, explicaran tots els detalls de l’aventura i miraran de recollir fons amb la venda de begudes i samarretes.\nEl Guíxols va aconseguir diumenge sumar, amb solvència i en un camp complicat, els 3 primers punts d’aquesta temporada davant un rival molt incòmode que, com els ganxons, no havien perdut cap partit durant la pretemporada.\nXavi Mora i Marc Feixas van ser els autors dels gols, però cal destacar també l’actuació del porter guixolenc Marc Solé, que va aturar un penal a l’inici de la segona part que podria haver canviat el desenvolupament del partit.\nToni Sánchez sabia de la importància de sumar una victòria en el primer partit de lliga i per això va repetir l’onze inicial que va guanyar al Palamós a l’últim amistós jugat la\nsetmana passada (4-3 a Mascanada). Van debutar d’inici en un partit oficial els nouvinguts Toribio (Bescanó), Amós Gasca i Kuhn (Banyoles) i Àlex Castelló, central arribat aquesta mateixa setmana procedent del Farners. Ja a la segona part, també van debutar en partit oficial Sanku (Bescanó) i Eloy Gámez (Palafrugell).\nEl partit es va iniciar amb el guió previst, amb un Guíxols que ràpidament es va fer amb el control de l’esfèrica, i un Porqueres molt ordenat esperant la oportunitat per sortir al contraatac. Els de Toni Sánchez van aconseguir contrarestar-ho, i van ser amos i senyors del partit a la primera part, però sense gaires ocasions. Les més clares, a pilota aturada, però sense encert en el remat. En el minut 27 Xavi Mora va aconseguir marcar el primer gol amb un xut creuat aprofitant una errada d’un defensor local. Tot i que l’assistent va indicar inicialment que la jugada era fora de joc, l’àrbitre va entendre que l’acció era correcta i va donar per vàlid el gol davant les protestes dels locals. Només quatre minuts més tard, una falta a la frontal de l’àrea va ser transformada magistralment per Marc Feixas (que s’enfrontava al seu germà) per l’escaire de la porteria local. Amb el 0 a 2 es va arribar al descans.\nA la segona meitat, el Porqueres va sortir amb una marxa més ofensivament. Com a conseqüència, en un de les incursions ofensives locals, l’àrbitre va xiular un penal molt protestat pels ganxons, que entenien que el jugador del Porqueres s’havia deixat caure. Marc Solé, però, es va lluïr sota els pals, i amb una gran aturada va rebutjar la pena màxima. Amb aquesta acció els locals van abaixar una mica la intensitat i el Guíxols va tornar a fer-se amb el control de la pilota. Brice, amb una rematada de cap a l’interior de l’àrea i un u contra u amb el porter, podria haver marcat el tercer. També ho va poder fer Amós Gasca, però el seu xut va sortir desviat. Amb el pas dels minuts els ganxons van tenir molt controlat el rival, fins que l’àrbitre va xiular el final del partit.\nNomés una ocasió clara per part dels porquerencs, ja a les acaballes del partit, però no van aconseguir moure el definitiu 0 a 2 del marcador.\nUE PORQUERES, 0 – AD GUÍXOLS, 2\nUE Porqueres: Herrera, Poch, Anouar, Olivé, Guilana (Teixidor, 65’), Càmara (Planas,76’), Formiga, Casacuberta (Molinas, 73’), Mohamedi, Feixas i Sillach (Jiménez, 46’).\nAD Guíxols: Marc Solé, Lanzas, Toumani, Âlex Castelló, Khun (Juanola, 84’), Riki (Eloy Gámez, 63’), Amós Gasca (Zayas, 63’), Toribio, Xavi Mora (Sanku, 59’), Marc Feixas (Callicó, 76’) i Brice.\nGols: 0-1 (27’) Xavi Mora. 0-2 (31’) Marc Feixas.\nÀrbitre: Abdelhakim El Morabit . T.G.: als locals Anouar, Càmara, Mohamed i Jiménez; i als visitants Lanzas, Riki, Amós Gasca, Sanku i Brice.\nEl proper diumenge a les 5 de la tarda el Guíxols debutarà al Josep Suñer enfront d’un Caldes que va aconseguir un meritori empat a casa contra el Bescanó (2-2).\nGuíxols des del Carrer -Entesa portarà al Ple municipal una moció on s’insta al Departament de Territori i Sostenibilitat de la Generalitat a redactar, tramitar i aprovar una modificació de l’actual Pla Director del Sistema Urbanístic Costaner.\nAquest canvi proposa la desclassificació de sòls urbanitzables no desenvolupats i sòls urbans no consolidats i no executats en tot el litoral gironí, que en molts casos són uns planejaments heretats dels anys 70 i primers dels 80, obsolets en relació a la situació urbanística actual i la protecció del medi natural.\nGuíxols des del Carrer vol evitar així casos d’especulació urbanística en el territori, citant com a exemple el nou Hotel Alàbriga, una obra finalitzada “gràcies a una modificació del POUM feta a mida per permetre incrementar l’alçada màxima permesa”. Cal recordar que, malgrat que l’obra es va aturar diverses vegades, es va permetre la construcció d’una piscina en una zona de servitud de pas, i que segons el partit d’esquerra “es mostra com un edifici de volumetria excessiva a primera línia de mar i com un exemple del boom constructiu que s’apodera de la Costa Brava”.\nD’aquesta manera, la formació dels comuns comparteix la preocupació mostrada per la plataforma SOS Costa Brava pel risc que suposa l’execució de tots els projectes urbanístics que avui estan aprovats o en tràmits de ser-ho.\nTot això mentre la Diputació de Girona i 70 municipis del litoral gironí, entre ells Sant Feliu de Guíxols, promouen la declaració de la Costa Brava com a espai de Reserva de la Biosfera.\n“Qui sap si aquesta serà l’última oportunitat per impulsar mesures efectives de preservació en tot el litoral gironí”, acaben dient des de GdC.\nSant Feliu recorda les víctimes dels atemptats del 17A\nSant Feliu de Guíxols ha homenatjat aquest divendres les víctimes dels atemptats terroristes de Barcelona i Cambrils de fa un any amb un minut de silenci i la lectura d’un manifest.\nA banda del manifest, l’alcalde, Carles Motas, acompanyat dels regidors ha elogiat la tasca dels cossos de seguretat, llargament aplaudits durant l’acte.\nNombroses persones s’han acostat davant l’Ajuntament a donar suport a aquest acte de record.\n« 1 … 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 … 136 »


personatges IV: Josep Bordas de la Cuesta (Primera part)\nel tro d'empúries Dt Abr 08, 2008 9:12 pm\nJosep Bordas de la Cuesta (Primera part)\n“ Mireu, Riera, amb mi sobren les actituds ambigües, dels que no són ni carn ni peix: o s’ha de ser blanc o negre … així que ja ho sabeu …” Aquesta fou la sentència de Josep Bordas de la Cuesta, durant una discussió amb el mestre i músic castelloní Pepet Riera, aquesta frase defineix perfectament la vida política de la vila durant la primera meitat de segle XX. Qui sap si encara funcionem així a Castelló?\nBordas és la figura de més rellevància a nivell local durant la segona república i la guerra civil; l’home que aixecà més polèmiques i que atragué més adhesions o més odis. Carismàtic pare del poble per uns –els blancs –, home nefast, depredador de la hisenda municipal i enverinador de la vida política local pels altres –els negres –.\nJosep Bordas de la Cuesta neix el 1878 a Eivissa, on el seu pare, el dramaturg castelloní Ramon Bordas Estragué, exercia de professor d’ensenyament secundari. Al 1879 la família retorna a la vila. Una de les primeres noticies que tenim del jove Josep Bordas ens el situa a Barcelona , l’any 1903, durant la fundació del Centre Autonomista de Dependents del Comerç i de la Indústria del que Bordas n’és un dels principals iniciadors i president del 1905 al 1908. Les males llengües diuen que “per irregularitats econòmiques comeses en dita entitat hagué d’emigrar”. Retornà a Castelló cap a finals de la primera Guerra Mundial, procedent d’Alemanya.\nQuan arribà, l’antic sistema caciquista anava de cap a caiguda amb el sorgiment de noves entitats a la vila, però no serà fins al 1921 que fa la seva primera aparició a la vida pública castellonina. Serà en un míting de la Junta de pobles per a l’endegament del riu Muga, de la que Bordas és el president. Aquesta junta pretenia la construcció de terraplens per protegir la vila de les mugades. Malgrat el fracàs de la junta, Bordas es serví de la presidència de la junta per abastar designis més ambiciosos.\nPoc després el trobem en la commemoració de la diada de l’onze de setembre, organitzada pel Centre Català, al costat de Jaume Compte. I finalment, a principis del 1922, és escollit com a alcalde encapçalant la candidatura nacionalista, recolzat per la gran majoria dels castellonins, i de les institucions cíviques, religioses i recreatives. Aquest ampli recolzament el fa fruir d’un ampli prestigi. És la imatge de l’home que sent i viu els problemes de la vila com a propis i es converteix en el centre de sonades manifestacions col·lectives.\nL’eufòria durà poc. L’oposició l’acusa de malversació de diners públics. L’alcalde impulsà una campanya antidifamatòria i, fins i tot, denúncia a un regidor de l’oposició al jutjat de Figueres. El resultat li és advers, i és destituït i acusat de desfalc. La deposició dels seus càrrecs i la formació del nou ajuntament va anar acompanyat de nombrosos incidents. Al cap de quatre mesos se li sobreseí la causa; l’alcalde i els regidors derrotats es tancaren a l’ajuntament en l’últim intent d’aferrar-se als càrrecs; la plaça s’ompli de gent cridant i amenaçant-los. Durant els aldarulls s’arribà a desarmar una parella de la guàrdia civil i els antibordistes corrien per la vila exhibint les pistoles.\nPer fi Bordas i els seus regidors tornen a prendre possessió dels seus càrrecs. L’endemà es celebrà una missa em acció de gràcies amb repic de campanes i tot. Dies més tard se li dedica un homenatge amb sardanes àpat fraternal i el lliurement d’una vara d’alcalde costejada per subscripció popular, vall popular… L’homenatge aplegà les societats més representatives de la vila i personalitats polítiques de gran renom com diputats de la Mancomunitat de Catalunya i corresponsals dels principals mitjans de comunicació de l’època. Un mes després, el 23 de setembre del 1923, el cop d’estat de Primo de Ribera l’obligava a fugir a l’exili per un període de set anys.\n» personatges III: Ramon Alquer\n» Personatges V: Maurici Proeta\n» personatges I - Jaume Compte i Canelles\n» personatges II - Robert Bassas Figa


TAC12 TV - PortAventura inicia temporada amb l'objectiu de seguir augmentant visitants\nPortAventura World ha obert portes aquest divendres a la temporada que commemora el 20è aniversari de l'arribada de Woody Woodpecker, el personatge que s'ha convertit en la mascota del parc temàtic. El resort espera superar els 5 milions de visitants després que l'any passat, l'obertura de Ferrari Land suposés un increment del 19% de persones, arribant als 4,7 milions de visitants. Destaca un increment del 21% del públic internacional, que ja suposa ja el 52% del total.\nAquesta temporada el Parc espera seguir aprofitant les sinèrgies que, asseguren des del resort, ha suposat l'obertura de Ferrari Land. En aquesta nova àrea és on precisament es concentra la principal inversió d'aquesta temporada, la nova zona infantil que obrirà portes el 20 d'abril amb 5 noves atraccions, entre les quals la versió infantil de l'accelerador vertical Red Force. Enguany també començarà la construcció de la nova Casa de Woody a l'àrea infantil de PortAventura i arribarà al Parc la saga cinemàtografica d'animació Tadeo Jones.\nAquest divendres els primers visitants de la temporada, cridats molts d'ells pels personatges famosos que s'hi han congregat, ja han pogut començar a gaudir del recinte. Aquest any PortAventura també estrenarà 3 nous espectacles a les àrees temàtiques de la Xina, el Far West i la Polinèsia.\nMés en aquesta secció: « Granados torna a acusar l'estat del desgavell ferroviari La neu, la principal competidora de la Costa Daurada aquesta Setmana Santa »


Salut per a tothom - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nLa Salut per a tothom o Salut per a tots (Health For All, en anglès) és un objectiu sanitari establert per un grup de metges que treballava en atenció primària de salut a les zones rurals de la Xina, l'Índia i l'Àfrica. La declaració d'Alma-Ata va aplegar aquests principis de salut pública.\nHalfdan Mahler, director general (1973-1983) de l'OMS, va definir Salut per a tothom el 1981, de la següent manera:\nSalut per a tothom significa que la salut s'ha de posar a l'abast de tothom en un país determinat. I per "salut" s'entén un estat de benestar personal, no només la disponibilitat de serveis de salut, un estat de salut que permet a una persona portar una vida social i econòmicament productiva. Salut per a tothom implica l'eliminació dels obstacles per a la salut (és a dir, l'eliminació de la malnutrició, la ignorància, l'aigua per beure contaminada i l'habitatge poc higiènic), tant com la solució de problemes purament mèdics com la manca de metges, llits hospitalaris, medicaments i vacunes.\nSalut per a tothom significa que la salut s'ha de considerar com un objectiu de desenvolupament econòmic i no només com un dels mitjans per assolir-la.\nSalut per a tothom exigeix, en última instància, alfabetització per a tothom. Fins que això es converteixi en realitat, exigeix com a mínim l'inici d'una comprensió del que significa salut per a cada individu.\nSalut per a tots depèn del progrés continuat en l'atenció mèdica i la salut pública. Els serveis sanitaris han de ser accessibles a tothom mitjançant l'atenció primària de salut, en què hi hagi una ajuda mèdica bàsica disponible a tots els pobles, avalada per serveis de derivació a atenció més especialitzada. La vacunació també ha d'assolir una cobertura universal.\nSalut per a tothom és, doncs, un concepte holístic que demana esforços en agricultura, indústria, educació, habitatge i comunicacions, igual que en medicina i salut pública. L'assistència mèdica per si sola no pot aportar salut a tothom. La salut per a aquestes persones requereix una nova forma de vida i noves oportunitats per tal de proporcionar un nivell de vida més alt.\nL'adopció de Salut per a tothom per part del govern implica el compromís de promoure l'avenç de tots els ciutadans en un ampli front de desenvolupament i una resolució dels problemes que animi al ciutadà a assolir una major qualitat de vida.\nEl ritme de progrés dependrà de la voluntat política. L'Assemblea Mundial de la Salut creu que, donat un alt grau de determinació, la Salut per a tothom es podria assolir l'any 2000. Aquesta data objectiu és un repte per a tots els estats membres de l'OMS.\nLa base de l'estratègia Salut per a tothom és l'atenció primària de salut.\nDues dècades després, el director general de l'OMS, Lee Jong-wook (2003-2006), va reafirmar el concepte a l'Informe Mundial de la Salut de 2003:\nLa salut per a tothom es va convertir en l'eslògan d'un moviment. No era només un principi ideal, sinó organitzatiu: tothom necessita i té dret al màxim nivell de salut possible. Els principis continuen sent indispensables per a una visió coherent de la salut global. Convertir aquesta visió en realitat requereix claredat tant sobre les possibilitats com sobre els obstacles que han frenat i, en alguns casos, han invertit el progrés cap a la satisfacció de les necessitats de salut de totes les persones. Ara tenim una oportunitat real d'avançar, el que significarà vides més llargues i més saludables per a milions de persones, convertirà la desesperació en esperança realista i establirà les bases per millorar la salut de les generacions futures.\n↑ Mahler, Halfdan (1981) "The meaning of Salut per a tothom by the year 2000", World Health Forum, Vol. 2, No. 1\n↑ World Health Organization. Overview of the World Health Report 2003: Shaping the future Geneva, 2003\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Salut_per_a_tothom&oldid=26618716»\nDarrera modificació: 12 març 2021 a les 13:25\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 12 març 2021 a les 13:25.


Renault Dauphine - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEl Renault Dauphine fou un automòbil concebut per Renault la dècada de 1950 a successor del Renault 4CV, del qual heretava la seua configuració amb quatre portes i el motor que també anava situat al darrere. Totes les versions van compartir el mateix motor de 845cc amb una potència entre els 31 CV i els 55 CV de la versió R1093.\n1.441 ( ) × 1.524 ( ) × 3.937 ( ) mm\n← Renault 4CV\nRenault 6 →\nDel Dauphine se'n van produir a França 2.021.152 unitats entre 1956 i 1968, bona part de les quals van ser exportades als Estats Units. FASA va produir 125.912 exemplars a Valladolid. També va ser produït a Argentina i Brasil.\nEl Dauphine va tenir la seua versió italiana, Alfa Romeo el va produir a Milà sota llicència a partir de 1960.\nAl llarg de la seua vida comercial el Dauphine va rebre altres denominacions com Renault Ondine, per a la versió més luxosa, i Renault Gordini per a les versions més potents. Tot i que no es pot considerar un cotxe esportiu, el Dauphine va aconseguir alguns èxits en competició, destacant la victòria al Ral·li de Montecarlo de 1958.\nInicialment el sistema elèctric del Dauphine era de 6V, la caixa de canvis de 3 velocitats i els frens de tambor a les quatre rodes. Amb el temps i començant per les versions més luxoses els Dauphine van acabar sent de 12V, amb quatre velocitats i frens de disc a les quatre rodes. Bona part de les millores que va incorporar el Dauphine procedien del Renault 8, model que el va substituir, però amb el qual va conviure uns quants anys.\nLa mecànica del Dauphine, heretada del 4CV va fer que el cotxe fos considerat fiable en alguns mercats. No va ser així als Estats Units, on una carrosseria poc resistent a la corrosió i uns conductors gens avesats a les caixes de canvi manuals van fer malbé la reputació de la marca. A Espanya el Dauphine es va guanyar el malnom de "cotxe de les vídues" degut als problemes d'estabilitat i la tendència a sortir-se'n de la carretera.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Renault Dauphine\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Renault_Dauphine&oldid=28087738»\nDarrera modificació: 22 ago 2021 a les 13:21\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 22 ago 2021 a les 13:21.


Demà divendres anem a sopar a Collserola amb la colla de BTTMania. Repetim una experiència de fa un mes, una nocturna al Corredor. Vam sortir des de Dosrius i amb un parell d'horetes ens vam plantar al restaurant situat al Santuari. Sopar, i cap avall, no sense alguna pujadeta que ens deixava en uns dels millors corriols de la zona.\nQuan pedales de nit les sensacions canvïen, s'intensifiquen. Val molt la pena. Esbufegues però no et canses: la pujada no et pesa a la vista, no has de clavar la mirada a terra per temor de veure el que t'espera darrera cada revolt. I si vas obrint el pas, una mica allunyat de la colla, en sents els sorolls, els riures i les pampallugues de les llums, però el bosc t'atrapa.\nLes baixades es fan més lentament, i tots més juntets. La nit ens apropa.\nTot és diferent. Fins i tot la dutxa final, en silenci per no despertar ningú, és una experiència nova.\nJa tinc ganes que siguin les vuit del vespre de divendres!\nfotos by joype\nPublicat per jordi.t a 23:47 Cap comentari:\nBuf, ja tocava acualitzar\nNo sé que m'ha passat però no em venia gens de gust escriure al blog. No vol dir, però, que la bici pari. M'he encallat i punt.\nMiraré de fer un breu resum de la meva activitat des del darrer post:\nbicicleta - menjar - dormir - menjar - dormir - menjar - dormir - bicicleta - menjar - dormir - menjar - dormir - menjar - dormir - bicicleta - bicicleta - bicicleta. També alguna altra cosa.\nI la Volta al Canigó amb Bttmania, no ho oblidéssim pas.\nExperiència quasi mística. Vaig veure un tunel on no hi era, enmig de la boira, les rampes als quàdriceps, la desmoralització total, el fred i el vent, la solidaritat, els més de dos mil metres de desnivell, les cagarrines del matí. Experiència mística de debò. El refugi, els companys, el matalàs a terra, el llençolet i les dues mantes, el fred, la dutxa, la gana, la gana, la gana. Però quina experiència! No ho canvio per res!\nBé, havia de trencar el gel. Seguirem. Arriben canvis importants.\nPublicat per jordi.t a 0:08 Cap comentari:


Curiositats de Roma: en Pasquino | Aracne fila i fila\n← Lectures d’estiu V: “Atlántida” de Javier Negrete Barbie de grega i de romana →\n16 thoughts on “Curiositats de Roma: en Pasquino”\nMargalida Capellà Soler 19 agost 2010 at 17:11\nMoltes gràcies, Maria, per compartir aquí, com ha fet la Teresa amb Malta, el teu viatge a Roma i animar els aràcnids i les aràcnides a fer-ho d’una manera distesa i alhora enriquidora com ho has fet tu. Espero amb candeletes la resta de curiositats romanes que ens acabes de prometre! Acaba de passar un bon estiu!\nTeresa Devesa i Monclús 19 agost 2010 at 18:20\nHe anat en tres ocasions a Roma i hi ha tantes coses a veure que no he visitat encara aquest bon Jan. Gràcies, Maria, per presentar-nos-el i donar-me una bona excusa per tornar a la ciutat imperial. Ja veig que puc esperar massa, perquè el pobre està a les últimes. Podries concretar una mica la seva ublicació?\nNoies i noies, ja que la Maria ha estat tan amable de portar-nos aquesta curiositat, us animo a buscar la història d’aquesta estàtua i les hipòtesis sobre el motiu clàssic que representa.\nMaria Post author 19 agost 2010 at 20:12\nBé, Teresa, crec que ara podràs visitar en Pasquino la propera vegada que visitis Roma.\nMoltíssimes gràcies, Margalida, per ser tan eficient en resoldre problemes i en obrir un Google maps per a l’ocasió. Ara, no tindré excusa i hauré d’anar posant les altres curiositats romanes que tenia intenció de compartir aquí amb tots vosaltres. Un plaer!\nMargalida Capellà Soler 19 agost 2010 at 20:16\nI també al Google maps, Maria! Així la Teresa i tots tindrem les curiositats a punt per a ser localitzades en el nostre proper viatge a Roma. Mentrestant, si us apropeu al mapa també les podreu veure virtualment. Bon viatge!\nPingback: Aracne fila i fila » Blog Archive » Una piràmide romana\nSílvia Espinach García 8 setembre 2010 at 13:55\nEl curs passat vaig ser a Roma amb l’escola pel viatge de fi de curs, vam visitar la Piazza Navona i no el vaig veure! Ara em fa una mica de ràbia i tot, perquè, realment ho trobo molt curiós!\nPingback: Aracne fila i fila » Blog Archive » Curiositats de Roma: La boca de la Veritat\nIrina Balart 2 març 2012 at 17:15\nSalve! Fa tres anys vaig estar a Roma i vaig veure una altre estatua com aquesta. La madama Lucrezia és la única dona d’aquestes estatues “parlants” es troba a la plaça de San Marco prop de la plaça Venècia. S’utilitzava al segle XVI per ridiculitzar i criticar alguns personatges polítics. La estatua diuen que representa a la deesa Isis.\nAndrea Balart 3 març 2012 at 19:00\nJo he estat a Roma però no he vist aquesta estàtua. Una de les curiositats que em van sobtar de Roma, va ser l’esglèsia de Santa Maria dell’Orazione e Morte, on la seva façana hi havien cranis alats, un rellotge de sorra (també alat) o un parell de casetes per demanar almoina decorades amb uns esquelets.\nMargalida Capellà Soler 11 març 2013 at 12:01\nPodríem establir algun paral·lelisme entre aquestes estàtues parlants i les piulades actuals?\nMargalida Capellà Soler 9 abril 2013 at 09:16\nHan trobat sota el palau Barberini a Roma, el temple de Quirí\nMargalida Capellà Soler 12 juny 2014 at 16:32\nMargalida Capellà Soler 22 desembre 2014 at 09:12\nCuriositats de la Roma subterrània!\nMargalida Capellà Soler 22 febrer 2015 at 09:33\nMés curiositats de Roma!\nMargalida Capellà Soler 22 febrer 2015 at 09:35\nTampoc ens podem perdre Populus, Arco di Giano!\nMargalida Capellà Soler 22 febrer 2015 at 21:40


Country House La Habanera Tenerife Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n-, La Orotava, Tenerife, Espanya, 38300 - Veure al mapa\nMés informació sobre Country House La Habanera\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Villa La Orotava és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten La Orotava. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Villa La Orotava, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix instal.lacions de barbacoa.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, balcó/terrassa, ventilador, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable per satisfer els clients més exigents. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com jardí que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Villa La Orotava és una selecció idònia per a la vostra estada a La Orotava.\nCal que informeu el Holiday Home La Habanera de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. Cal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. Interhome t'enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, t'enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on has de recollir les claus. En arribar, cal abonar un dipòsit de 200 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.