Política, filosofia i emancipació » 2008 » Abril » 22\nNECESSITAT I CONTINGÈNCIA EN LA FORMACIÓ DE LA VOLUNTAT POLÍTICA. 22 Abril 2008\nDurant dècades s’ha cregut acríticament que és “científic” que la voluntat política és un reflexe de la necessitat econòmica. El polític no és, doncs. lliure. Si no actua d’acord amb les exigències històriques, que venen determinades per un determinat grau de desenvolupament de les forces productives, la seva “llibertat” el porta a la derrota mès absoluta. Les mases, el poble, en tant que titular de la sobirania, li pasa el mateix. Certament el poble pot escollir el que vulgui. Realment pot actuar en desacord amb les exigències històriques. Però aleshores una mena de força històrica inevitable li obliga a actuar d’acord amb allò que és històricament necesari.\nSi això fos realment així el marge dwe llibertat seria insignificant. Aquesta visió de la política està lligada a una concepció filosòfica general, segons la qual tota acció humana s’enquadra dins del marc general de la causalitat física. Pràcticament no hi ha manera de diferenciar el subjecte humà de l’engranatge general del mòn físico-material. Aleshores caldria parlar d’una ciència de la política tan objectiva com la física o la química.\nSi les coses fosin així sempre haurien de trobar un encadenament de causes, sense reduir mai les causes a la irreductibilitat d’una decisió lliure per part del subjecte humà. D’aquesta manera és impossible explicar el procès històric. Intentarè demostrar-ho amb l’anàlisi de fets històrics.\nPerquè triomfa la revolució socialista a Rússia, amb un grau baix de desenvolupament del proletariat, i no a Anglaterra on hi havia una classe oberera industrial enormement desenvolupada i mès d’un segle de moviment obrer?. Sempre es poden alegar causes objectives, com que Rússia era la baula feble de la cadena imperialista, i Anglaterra s’havia procurat un imperi que contrarrestès la misèria del proletariat. Però hi ha un factor humà irreductible. Cap condició objectiva obligava a Lenin a esmerçar tots els seus esforços en fer pasar ràpidament Rússia de l’etapa burgesa de la revolució a l’etapa proletària. La revolució de 1905 i la de Febrer de 1917 van ser espontànies, però la d’Octubre va ser totalment planificada, i gairebé únicament per Lenin. Si a Rússia no hi haguès hagut cap mena de possibilitat objectiva, la voluntat de Lenin s’hauria estavellat contra la impossibilitat històrica. Però una possibilitat objectiva no és una necessitat històrica. Qui pot dir que el 1918 no hi havia cap possibilitat objectiva d’establir el poder soviètic a Alemanya?. En canvi el factor subjectiu, l’SPD, va obstaculitzar fins a fer impossible, la possibilitat real.\nLa voluntat política no és el reflexe de cap mena de necessitat extrínseca: econòmica, històrica, social, etc. La voluntat no política no és res mès que el reflexe dels interessos del subjecte del què neix. Però com que el subjecte es mou dins d’un marc objectiu, aquest és el límit de les possibilitats de la realització de la voluntat política. Tal cosa implica l’objectivitat de la contingència. És a dir, no hi ha necessitat objectiva, sinó possibilitat objectiva. La possibilitat objectiva és buida de contingut històric. El contingut històric és determinat pel subjecte històric. Per tant la determinació històrica la posa el subjecte, dins del marc d’unes condicions objectives de possibilitat que ell mateix no ha escollit. Aquesta manera meva d’entendre la determinació històrica implica la irreductibilitat de la llibertat humana, dins del marc de la contingència objectiva. Per això no és possible una ciència de la política, sinó una filosofia política d’allò possible.\nJOAN PERE SALMERÓN I CLARES (21-IV-2008).


Bancs i caixes informaran aquest gener sobre els actius immobiliaris dels seus balanços\nSe sol·licitarà informació d'una profunditat similar a l'exigida als tests d'estrès de l'estiu\nEl Banc d'Espanya defensa la transparència per esvair dubtes sobre la solvència del sistema financer\nREDACCIÓ Barcelona 03/01/2011 13:48\nAquest gener toca examen immobiliari en el sector financer espanyol. El Banc d'Espanya obligarà bancs i caixes a informar sobre els actius immobiliaris adquirits o adjudicats com a conseqüència d'impagaments per part de promotors i particulars. L'entitat que presideix Miguel Ángel Fernández Ordóñez valora aquests actius dels balanços de les entitats financeres en aproximadament 70.000 milions d'euros, una xifra que creu que no ha variat significativament des que es van fer els tests d'estrès a la banca el passat juliol. La profunditat de la informació sol·licitada pel Banc d'Espanya serà similar a la que es va demanar en les passades proves de solvència.\nL'organisme monetari espanyol defensa la transparència per esvair els dubtes que pesen sobre el sistema financer espanyol per intentar evitar comparacions amb els problemes soferts per Irlanda. Amb aquesta nova tanda d'informació sobre actius immobiliaris, el Banc d'Espanya pretén demostrar que els dubtes sobre la capacitat del sistema financer espanyol per digerir l'esclat de la bombolla immobiliària són infundats.\nL'organisme xifra l'exposició potencialment problemàtica de la banca espanyola al sector constructor i a la promoció immobiliària en 180.800 milions d'euros. D'aquests, 57.600 són crèdits de dubtós cobrament, ja que acumulen impagats de tres o més mesos. 70.000 milions corresponen a actius immobiliaris adquirits o adjudicats com a conseqüència d'impagaments per part de promotors i particulars. La resta respon a operacions que encara no són ni dubtoses ni fallides, però en les quals existeixen possibilitats que en algun moment ho acabin sent.


Arxiu d'etiquetes: MALAWI\n– Voltant per AFRICA – Agost 2012 (16) – illa de LIKOMA (Malawi)\nCom recordareu, en la crònica anterior, desprès d’una esgotadora travessia pel Llac Malawi en “patera”, arribem a l’illa de LIKOMA, encara dins de l’estat de Malawi, però a tocar de la costa de Moçambic; de fet l’illa està dins de l’espai “aquàtic” de Moçambic i per arribar a ella és te que travessar aigües d’aquest pais…. una mena de Llívia dins del territori francès.\nde NKhata Bay a LIKOMA (Malawi)\nAvui rento (l’Imma),una mica de roba i la estenc abans d’anar a esmorzar. De dia el lloc es preciós i la platja de sorra blanca enorme al nostre davant.\nDespres dels 3 dies que hem pasat de ruta amb camió i de força engoixa amb la “patera” ens convenia un dia de “relax” amb un indret com aquets… i la veritat es que ens ha anat molt be poder gaudir d’un parell de nits i d’un dia sencer descansant amb un Lodge a la riba del LLac Malawi.\nDurant la ruta a traves de Malawi hem pogut veure per primer cop en el viatge infinitat de BAOBABS, però aqui a Likoma hi ha moltisims i em torno boig fent fotos d’aquest arbre que segurament és l’arbe que m’atrau mes juntament amb l’olivera mediterranea.\nBaobab és el nom comú d’un gènere (Adansonia) que conté vuit espècies d’arbres, nadius de Madagascar (el centre de la diversitat amb sis espècies diferents), l’Àfrica continental i Austràlia (amb una espècie cadascuna). A Malawi, s’utilitza la polpa del fruit per fer un suc molt ric en nutrients com el calci i la vitamina C. Les clofolles són utilitzades per produir escalfor.\nEl baobab també és conegut col·loquialment com “l’arbre capgirat” d’acord amb la llegenda àrab que proclama que el dimoni va capgirar l’arbre i el va plantar a l’inrevés, per la qual coses va quedar amb les arrels a l’aire.\nAquesta entrada s'ha publicat en VIATGES i s'ha etiquetat amb illa de LIKOMA, MALAWI el 13 d'octubre de 2012 per Miquel Gascon.


Linedance Country: Whiskey River # 5è lloc al II Concurs del Nashville Country Club - 2000\nWhiskey River # 5è lloc al II Concurs del Nashville Country Club - 2000\n1-2. Fent una passa amb la dreta davant marquem dos malucs cap a la dreta\n3-4. Marquem dos malucs cap a l'esquerra\n5-6. Fent una passa amb la dreta enrera marquem dos malucs cap a la dreta\n7-8. Marquem dos malucs cap a l'esquerra\n9-11. Bàsic cap a la dreta de tres temps\n12. Marquem l'esquerra a la dreta creuant per davant de la cama dreta\n13. Marquem l'esquerra a l'esquerra\n14. Marquem l'esquerra a la dreta creuant per darrere de la cama dreta\n15-18. Bàsic cap a l'esquerra\n19-20. Pas endavant amb la dreta i 1/2 volta cap a l'esquerra\n21-22. Pas endavant amb la dreta i 1/2 volta cap a l'esquerra\n23-25. Jazz box de tres temps amb la dreta fent 1/4 de volta cap a la dreta\n26-27. Amb la cama esquerra aixecada, fem dos saltets amb la dreta cap endavant\n28. Abaixem l'esquerra fent una passa enrere\n29. Pas enrere amb la cama dreta\n30. Pas endavant amb la cama esquerra\n31. Amb la cama dreta aixecada, fem un salt amb l'esquerra cap endavant\n32. Abaixem la dreta picant a terra\nEtiquetes de comentaris: 2000, 32, 4, Desconegut, Nivell 0 (Bàsic)


Fruita amb Justícia Social denuncia que la Paeria "deixa sota la pluja" una cinquantena de persones - Teleponent\nInici Societat Fruita amb Justícia Social denuncia que la Paeria “deixa sota la pluja”...\nFruita amb Justícia Social denuncia que la Paeria “deixa sota la pluja” una cinquantena de persones\nLa plataforma insisteix que la Guàrdia Urbana de Lleida continua "assetjant" les persones sense llar als Camps Elisis\nImatge de l'exterior del Pavelló 4 dels Camps Elisis de Lleida\nLa Plataforma Fruita amb Justícia Social denuncia que la Paeria de Lleida ha tancat aquest dissabte al matí el pavelló 4 de Fira de Lleida, als Camps Elisis, sense tenir en compte la pluja i “deixant a la intempèrie sense poder refugiar-se” a la cinquantena de persones que han passat la nit a l’interior d’aquest recinte, en el marc del Pla Iglú.\n⚠ ALERTA! Avui, com cada matí, @paeriacomunica ha tornat a tancar el pavelló #PlaIglú deixant a una cinquantena de persones sense lloc on refugiar-se de la pluja durant el dia.\n⛈ @benestarsocial obriu les portes. Ens hi va la salut de les persones. És una emergència! pic.twitter.com/AUmErC7isU\n— Plataforma Fruita Amb Justícia Social (@destriem_ponent) November 7, 2020\nLa plataforma social critica que, malgrat la pluja, el servei d’allotjament nocturn per a persones vulnerables ha tornat a tancar les portes a les 8 del matí i fins les 9 del vespre sense oferir una alternativa als usuaris que ja de per sí es troben en situació de vulnerabilitat. La plataforma també insisteix que la Guàrdia Urbana continua “assetjant” el persones sense sostre als Camps Elisis.\nCom ja va denunciar dimecres, Fruita amb Justícia Social ha tornat a acusar la Paeria de Lleida de voler desallotjar les persones sense sostre que dormen als Camps Elisis. La plataforma explica que diversos usuaris han relatat que la Guàrdia Urbana els diu que se’n vagin “al barri”, en referència al centre històric de la ciutat. A més, afegeixen que abans de les 8 del matí els agents es personen per llençar a les escombraries pertinences d’aquestes persones, com ara roba, aliments o cartrons, entre altres.\nLa plataforma ja va denunciar aquesta setmana el “desproporcionat” dispositiu policial i va explicar que hi ha testimonis que van veure un agent espentejant un home gran, fet que li va provocar contusions. En aquest sentit, han afegit que “la intimidació de la Guàrdia Urbana no s’atura” i que després d’aquests fets els agents van tornar al lloc a identificar-lo.\nA tots aquests “despropòsits”, Fruita amb Justícia Social afegeix que els continuen arribant queixes de diversos usuaris del pavelló que asseguren haver rebut missatges racistes. Entre aquests, expliquen que personal municipal ha dit a algunes persones que “si volen menjar han de dirigir-se a la mesquita”. “Es tracta de missatges racistes, intolerables sempre, però encara més venint de servidors públics”, assenyalen en el comunicat.\nLa Plataforma Fruita amb Justícia Social explica que la majoria d’aquests usuaris són persones temporeres que s’han quedat sense feina i sense la possibilitat de viatjar a altres llocs per buscar-ne, degut a les restriccions per frenar la pandèmia.\nArticle anteriorLleida comptabilitza un mort més per coronavirus i el risc de rebrot baixa 10 punts\nArticle següentEl president de Renfe obre la porta perquè l’AVE ‘low cost’ pari també a Lleida


Ayuso eliminarà tots els impostos propis de la Comunitat de Madrid\nLa presidenta madrilenya suprimirà els últims tres tributs que gestionava\nLa presidenta de la Comunitat de Madrid, Isabel Díaz Ayuso. DAVID FERNÁNDEZ / EFE\nBarcelonaLa Comunitat de Madrid eliminarà els únics tres impostos propis que li quedaven. Així ho anunciat la seva presidenta, Isabel Díaz Ayuso, en la roda de premsa posterior al consell de govern madrileny. En línia amb els anuncis de rebaixes fiscals dels últims anys, l'executiu suprimirà l'impost sobre la instal·lació de màquines en establiments d'hostaleria autoritzats, l'impost sobre el dipòsit de residus i el recàrrec sobre la taxa a activitats econòmiques (que ja no s'aplicava).\n"Serem l’única regió d'Espanya de règim comú que no tindrà impostos propis", ha defensat orgullosa Díaz Ayuso, que ha comparat la situació fiscal de la Comunitat de Madrid amb les taxes addicionals que apliquen els governs de Catalunya, l'Aragó, el País Valencià o Extremadura. Al Principat, per exemple, n'hi ha 13.\nPer suprimir aquests últims tres impostos propis, el govern de la comunitat iniciarà la tramitació d'una llei que haurà d'aprovar l'Assemblea, amb majoria del PP des de les eleccions del 4 de maig. "És un moment de recuperació en el qual hem de tornar a liderar la creació d'ocupació i la recuperació econòmica després d'aquest temps tan difícil", ha dit la presidenta madrilenya. Segons la Comunitat de Madrid, la recaptació pels impostos propis representava el 0,02% del total i el 2020 va suposar una tributació de 3,4 milions d'euros.\nConcretament, Díaz Ayuso considera que la taxa sobre la instal·lació de màquines en bars o restaurants ja ha quedat obsoleta després de la creació de l'impost estatal sobre el joc. De fet, ha destacat que Madrid és l'única comunitat autònoma espanyola que encara mantenia aquest tribut. D'altra banda, ha defensat que l'impost sobre el dipòsit de residus quedarà solapat per la taxa estatal que prepara el govern espanyol i, per tant, no té sentit aplicar-lo.\nEn aquest sentit, la presidenta també ha recordat la imminent reducció de mig punt de la part autonòmica de l'IRPF que portarà a l'Assemblea autonòmica aquesta tardor perquè entri en vigor el 2022. La recepta de Madrid, ha insistit Díaz Ayuso, seguirà sent la mateixa dels últims 17 anys: "Menys impostos i menys burocràcia".\nGuerra oberta contra l'harmonització fiscal\nLes mesures anunciades per Díaz Ayuso van en la direcció completament oposada a l'harmonització fiscal entre comunitats que defensa la ministra d'Hisenda, María Jesús Montero. Diferents presidents autonòmics han acusat reiteradament la dirigent madrilenya de dúmping fiscal i han criticat que les seves polítiques suposen un greuge per a altres territoris, ja que atreuen inversions i grans patrimonis a Madrid a la recerca d'un tracte fiscal millor.\nFiscalitat Isabel Díaz Ayuso


Maria Barbal (Tremp 1949) Novel·lista. Estudià filologia hispànica i actualment exerceix com a professora d'ensenyament secundari. Es donà a conèixer amb la novel·la Pedra de tartera (1985; premis Joaquim Ruyra 1984 i Joan Crexells 1985), que esdevingué una fita important en la narrativa catalana dels vuitanta. És la història d'un desarrelament que té com a punt de referència el seu Pallars nadiu, on ha ambientat moltes de les obres posteriors, entre les quals els reculls de contes La mort de Teresa (1986) i Ulleres de Sol (1994), aquesta última és un llibre de cinc narracionms llargues, de cinc petites novel·les que tenen un lligam entre si. Posteriorment epublica les novel·les Mel i metzines (1990) i Càmfora (1992), amb les quals obté els premis 1993 de la Crítica, Crítica Serra d'Or i Nacional de Literatura). Ha participat en el volum col·lectiu Barceldones (1989) i ha estat antologada en el volum Narradors de ponent (1987). La novel·la Càmfora (1992) li valgué els premis 1993 de la Crítica, Crítica Serra d'Or i Nacional de Literatura. Posteriorment ha publicat el recull de contes Ulleres de sol (1994) i Escrivia cartes al cel (1996) que s'inspira en el segrest d'uns nens i una mestra francesos l'any 1993. Les seves darreres novel·les són Bari (1998) i Carrer Bolívia (1999).\nCarrer Bolívia narra la història de la Lina i el Nèstor, i una parella jove de Linares qua als anys seixanta, fugint de la misèria, deicideixen emigrar a Catalunya. Un cop a Barcelona viuran entre dos mons, la seva Andalusia d'origen i el barri del Besòs. La Lina farà vida de barri i el Nèstor viurà de prop la lluita sindical contra la dictadura franquista. Retrata un món social, la vida de la gent immigrada a Barcelona. La novel·la s'estructura a través d'una simetria històrico- moral entre dues dimensions familiars: la família catalana que hamarxat a Linares i la família de Linares que ha marxat a Barcelona. L'eix transversal de la novel·la és el sindicalisme abrandat del marit de la protagonista i els canvis de punt de vista narratiu que milloren un ritme detallista dels costum de cada dia. La novel·la s'estructura en dotze capítols on s'alternen narradors, i on apareixen gradualment punt de vista nous, que tenen la funció d'eixamplar la perspectiva del lector sobre els fets narrats. L'estudi de personatges que envolten la protagonista, Lina, esdevé un objectiu en si mateix, de manera que es pot parlar de novel·la coral: de la crònica dels barris obres d'anys recents. En aquesta novel·la l'autora explora un camp pràcticament inèdit en la novel·la catalana, la del fenomen tan complex i recent com l'arribada d'emigrants a Catalunya.\nPedra de tartera ens explica en primera persona la vida d'una dona, Conxa, que, ja gran i lluny dels paratges que la van veure néixer i on ha passat la major part de la seva vida, refà la seva trajectòria vital en una mena de memòries que recullen, en tres parts, tres estadis vitals de la protagonista. Ambientada al Pallars, i en el període històric que va des de començaments de segle fins als anys seixanta, la vida de Conxa es veu fortament marcada pels esdeveniments històrics (l'adveniment de la República, la Guerra Civil, els primers anys del franquisme) d'una banda i, en un altre pla, per les característiques pròpies del seu entorn (la pobresa de la família, el fet de sentir-se forastera a casa dels oncles, la dependència envers els oncles, després del marit i després dels fills). La protagonista viu una situació de desarrelament en diverses etapes: l'abandó del nucli familiar per anar a viure a casa els oncles, la pèrdua del marit mort en la Guerra Civil i l'allunyament de l'entorn geogràfic (del Pallars rural a la Barcelona urbana). Juntament amb aquest tema, eix de tota la trajectòria vital de Conxa, és important també destacar altres temes subsidiaris com ara el de la migració camp-ciutat, la submissió de la dona que es viu en el seu entorn, la recuperació de la memòria o de la realitat històrica més o menys propera, la soledat... Conxa, la protagonista, és una dona vital i entusiasta, continguda en l'expressió dels seus sentiments igual que tots els personatges del seu entorn. Des de la maduresa té la capacitat de reflexionar, la lucidesa de veure la inutilitat de la vida sempre sotmesa als altres (jo, que mai ningú no m'havia preguntat què vols) i la capacitat de denúncia de la pobresa material i humana, tot i fent-ho sense emprar mai un to rebel. La resignació és la seva companya en tot moment. Pel que fa als altres personatges de la novel.la, es poden destacar en Jaume (el marit), la tia i la Delina (la seva amiga), tots ells personatges molt ben caracteritzats, a diferència d'altres de secundaris, que il.lustren només algun aspecte determinat, com ara la mestra, el Martí de cal Sebastià, els fills...\n"És que és tan difícil definir què és bell i què no ho és!\nAmb el símbol clar de la pedra de tartera, és a dir, de tot allò que, assegurat en un ordre estantís, és arrossegat irremissiblement cap a l'oblit, Maria Barbal ha novel.lat el món desaparegut del Pallars Jussà. L'autora, inclosa en la generació dels setanta amb Solsona i Moncada, mostra una veu personal i madura, ara, per primera vegada, amb tot el cicle complet. Tenir aplegades aquestes tres obres permet veure l'evolució d'una ploma que no fa concessions a les modes i que porta l'impuls d'un llenguatge que s'arbora en els boscos del passat per assolir poèticament un present de memòria. Una narrativa que, a mans de les autores, té noms tan rellevants com Carme Riera, Núria Perpinyà, Mercè Ibarz i Imma Monsó, per dir-ne unes quantes de les que mostren fins a quin punt cal oblidar altres condicions per observar obres de qualitat indiscutibles.Pedra de tartera és si fa no fa una novel.la catàrtica, breu pel seu caràcter iniciàtic de descoberta i recuperació del món rural del segle XX. Se'ns hi presenta una vida lligada a la terra, una realitat humana avesada al sacrifici, en què els sentiments s'exposen només quan són assimilables a un ordre previst per les condicions naturals. La protagonista femenina, des del seu jo, repassa la seva vida, recupera la solitud de la noiesa i assimila els afronts d'uns fets històrics que li furten una felicitat fugissera. És la saviesa d'una veu que s'ha construït en l'exili de tot, en la creixença autònoma d'un cor que no ha cedit als altres perquè la vida rural comporta això, l'ascetisme de les passions més exaltades, la supervivència a través del silenci. Un món del tot matèric que arriba fins i tot a abastar la llengua: "I pensava que una llengua és com una eina que cadascú l'agafa a la seva manera, encara que serveixi per a la mateixa cosa". El principi matèric acaba, però, amb l'arribada a Barcelona d'aquesta dona que s'ha fet gran i passa a ser l'observadora de la vida dels fills. L'arribada a la ciutat comporta un ritme diferent, en la vida i en la llengua.Mel i metzines torna a ser una recuperació del paisatge i del temps de la pagesia, en la veu del seu protagonista, Agustí Ribera Galà. L'encàrrec d'unes memòries el confronta amb els seus orígens. Novament el personatge viu el seu exili formador, en sortir de la casa paterna sense haver acabat la infància, per anar a estudiar i treballar primer a Rialp i després a França. Els convulsos sentiments del noi s'acaren a un efectiu realisme de la vida rural que empetiteix sovint l'individualisme i l'afirmació dels personatges. A la ploma segura d'una prosa que avança planera s'hi incardinen escenes d'una poètica afinada. I el punt interessant de la prosa de Barbal és aquest: bastir el record sense nostàlgia, acceptant l'inevitable transcurs dels anys, dosificant un contingut lirisme amb una ferma voluntat de versemblança. Allò que Agustí Ribera acaba aprenent, després dels seus temps al camp d'Adge, i dels seus anys a París, és la qualitat de l'enyor, l'emoció que no permet a qui marxa tornar a ser mai de cap lloc. El sentit del gust, en els seus contrastos, conforma el teixit de les emocions i l'estructura narrativa. Aquesta darrera novel.la ens aprima la frontera entre el món atàvic i primitiu de taupaire i el de cuiner refinat de l'Hotel Durvan. Perquè ha conegut les metzines arriba a la mel. En aquestes obres els personatges sobreviuen gràcies a un equilibri de forces que els ve donat per un coneixement total de l'experiència.\nCàmfora, la darrera novel.la del cicle, hi trobem un projecte narratiu diferent. Una discussió familiar en un bar de poble és l'origen de la partida d'un jove matrimoni cap a Barcelona. La distància i els desavinguts i reiterats apropaments a la casa natal aniran descobrint una xarxa de silencis i ocultacions que enverina totes les relacions. El paisatge humà i les perversions provocades pel sentit de la propietat són l'eix d'aquesta última part del tríptic del Pallars.De món complet podem qualificar aquesta reedició que explica també el camí cap a la maduresa narrativa de la seva autora.


Rua reivindicativa contra l’especulació urbanística i el turisme massiu a Gràcia – BcnDistricte 11\nPàgina d'inici » 06. Gràcia » Rua reivindicativa contra l’especulació urbanística i el turisme massiu a Gràcia\nRua reivindicativa contra l’especulació urbanística i el turisme massiu a Gràcia\nPosted on 15 febrer 2015 in 06. Gràcia\n"Volem barris on la vida dels veïns sigui més important que els interessos econòmics", manifest davant la seu del Districte.\nJoan Aleix Mata (@joanaleixmata) – La plataforma Gràcia On Vas va tornar a sortir als carrers del districte per a denunciar l’especulació immobiliària i la massificació del turisme. Aquesta vegada, l’organització va aprofitar la rua de Carnestoltes d’aquest dissabte 14 de febrer per a fer sentir les seves reivindicacions. Els assistents van acudir a la marxa disfressats de turistes i inversors immobiliaris per a denunciar, de manera irònica, la transformació del barri en un “parc temàtic”.\nTot i que la Plataforma havia convidat anteriorment tothom que volgués a sumar-se a la protesta, els integrants de la comparsa eren majoritàriament membres de Gràcia On Vas. “Hem d’aprofitar que avui surt molta gent del barri al carrer, per a difondre el missatge”, comentava un dels assistents a la marxa, batejada amb el nom de “Turistoltes“. I és que, segons va expressar, “tot i haver força consens als tallers del procés participatiu, encara som poca gent”.\nEl “Turistoltes” va acabar a la Plaça de la Vila davant la seu del districte. Allà, membres de la plataforma van llegir un manifest on es va exigir “poder decidir sobre el model de barri”. Gràcia On Vas també va anunciar la convocatòria d’una manifestació prevista pel proper 28 de febrer a Jardinets de Gràcia.\nEl Pla d’Usos\nEl proper dissabte 21 de febrer està previst que tingui lloc l’últim taller del procés participatiu en què s’ha d’elaborar el document que contingui les bases per a la modificació del Pla d’Usos del Districte. “L’Ajuntament s’ha compromès a acceptar els consensos del procés”, va recordar ahir Toni Ramon, portaveu de la Plataforma Gràcia On Vas.\nTot i així, d’altres membres d’aquesta organització no són tan optimistes amb la possibilitat d’arribar a un acord amb el Consistori, i consideren que “el procés és una estafa”. “S’havia parlat de negociar un Pla d’Usos conjuntament i les veïnes havien fet palès que no volien més hotels al barri, i mentrestant, de sota mà, l’Ajuntament va seguir concedint més llicències”, va apuntar ahir una membre del Casal Popular Tres Lliris.\nEn aquest sentit, Toni Ramon, va afirmar que les darreres llicències hoteleres concedides per l’Ajuntament són una “irresponsabilitat política”, però que “ja no s’hi pot fer res”, i apunta que des de la Plataforma exigeixen la suspensió de nous permisos.\nQuant als apartaments turístics, Gràcia On Vas va recalcar la necessitat de realitzar inspeccions exhaustives dels prop de 800 apartaments en regla que hi ha al districte. A més a més, Ramon també va voler incidir en la “necessitat que s’investigui i es prenguin mesures” davant els prop de 400 apartaments sense llicència que la plataforma creu que hi ha al barri.\nTambé demanen, que s’inspeccioni les residències d’estudiants del districte, ja que creuen que “sovint actuen com a Youth Hostels encoberts”.\nUn problema més enllà del turisme\nDiversos membres de Gràcia On Vas van criticar que “una part del barri està sacrificada al turisme”. De fet, segons un estudi elaborat per la pròpia plataforma, hi ha 8.100 places turístiques al barri, que equivalen aproximadament a 9 illes de l’Eixample.*\nMalgrat tot, diversos veïns van manifestar que el turisme representa només una part dels processos que col·laboren en “l’elitizació del barri“. Alguns assistents al “Turistoltes” van criticar que “no hi ha prou equipaments públics a Gràcia” i que “els serveis socials tendeixen a ser privats o concertats”.\n*Densitat mitjana = 500 hab./ha\n“Pròximament a les pantalles: la batalla de la República Independent de la Vila de Gràcia”.\nLa protesta també va reivindicar més polítiques socials.\nEl manifest va reivindicar “poder decidir el futur del barri”.\n“Volem barris on la vida dels veïns sigui més important que els interessos econòmics”, manifest davant la seu del Districte.


Claus per planificar el voluntariat corporatiu de la teva empresa\nDonar el millor d’un mateix en l’àmbit laboral és una expressió que té més sentit del que sembla. N’hi ha prou a demanar-ho als milers de treballadors que cada any s’involucren en programes de voluntariat corporatiu promoguts per les seves empreses per fer d’aquest món un lloc millor. Es tracta d’activitats que aporten un benefici important tant als col·lectius i a les causes que el necessiten com a les companyies i als empleats que les duen a terme.\nNo tan sols ajuda l’empresa a construir una reputació sòlida i a avançar en la seva agenda sostenible, sinó que el voluntariat corporatiu també reforça el compromís dels treballadors amb la seva companyia i els ofereix vies per dotar d’un nou sentit la seva activitat professional, entre molts altres avantatges.\nMés enllà de la mera millora de la seva imatge, hi ha moltes raons per incorporar aquesta activitat a l’estratègia d’un negoci, que van des de l’enfortiment de les polítiques de recursos humans fins al suport de causes apreciades pels diversos grups d’interès. Per aquest motiu, cada cop hi ha més empresaris que consideren el voluntariat corporatiu com una oportunitat real per a les seves companyies. Tanmateix, aprofitar aquesta ocasió és molt més que anar un dia a donar un cop de mà a un menjador social o organitzar una recollida d’aliments esporàdica. Si el que es pretén és implantar-lo correctament, cal tenir en compte certs factors que en multiplicaran els avantatges.\nQuè és el voluntariat corporatiu\nAbans de llançar-se a incorporar el voluntariat corporatiu en una empresa és important saber exactament a què ens referim quan parlem de voluntariat corporatiu, en quin context apareix i qui hi intervé.\nTal com explica Voluntare —una de les xarxes de voluntariat corporatiu més importants d’Espanya i d’Amèrica llatina, el soci director de la qual és l’Associació Voluntaris de “la Caixa ”— aquest concepte va aflorar com a resposta al sorgiment de la consciència social a les empreses i la posada en marxa de plans de responsabilitat social. El voluntariat corporatiu es va convertir en una de les eines que serveixen per executar aquests plans.\nEn concret, l’organització defineix el voluntariat corporatiu com aquell que desenvolupen els empleats d’una empresa per tal de contribuir a diverses causes, sia socials sia mediambientals, i que rep el suport de la mateixa companyia. L’impacte que pretén no és econòmic, sinó social o mediambiental.\nA més dels empleats i de la mateixa companyia, en el voluntariat corporatiu també intervenen organitzacions facilitadores o ONG, que són les que millor coneixen la problemàtica a la qual l’empresa i els treballadors pretenen donar resposta, i també les causes o les persones per a les quals es desenvolupen els programes. Així mateix, hi poden intervenir altres grups d’interès, com ara accionistes o clients.\nVoluntariat assistencial i professional\nA l’hora de cercar iniciatives per incorporar-les al pla de voluntariat corporatiu d’una empresa cal tenir en compte que les accions no tenen per què ser exclusivament assistencials, és a dir, aquelles que no requereixen habilitats ni coneixements específics. De fet, que els empleats puguin aplicar la seva experiència professional en les seves activitats de voluntariat augmenta la seva satisfacció.\nAixí ho recull l’informe Radiografía del Voluntariado Corporativo en España 2020 fet per Voluntare. El treball, que analitza l’evolució d’aquest tipus de programes en les empreses des de l’any 2015, ha observat que els empleats d’empreses que ofereixen més oportunitats de voluntariat professional o probo tendeixen a participar més en aquest apartat.\nLa raó és que, en aportar els seus coneixements específics, el treballador percep que la seva implicació ha estat útil per canviar realitats i la sensació d’haver ajudat és més gran que en programes més assistencials.\nEn qualsevol cas, promoure un equilibri entre tots dos tipus d’activitats pot ser una bona idea, ja que les assistencials —que acostumen a ser més senzilles que les professionals— són una porta d’entrada excel·lent perquè els empleats s’animin a provar el voluntariat corporatiu.\nLa importància del temps\nPer desenvolupar un pla de voluntariat corporatiu en una empresa cal no oblidar una variable força important: el temps. Tant el que necessita el programa per consolidar-se com el que hauran de dedicar els empleats per desenvolupar les diverses activitats.\nDe fet, cedir un nombre d’hores als treballadors perquè puguin dur a terme les accions de voluntariat dins del seu horari laboral és una alternativa que reforça la seva participació en els programes en major mesura que si ho han de fer en el seu temps lliure.\nAquest és un efecte que també es pot aconseguir si no cau en la impaciència i se li dona al programa prou temps perquè s’assenti en la companyia. Tal com recull l’informe de Voluntare, en les empreses que han implantat el voluntariat corporatiu fa més de deu anys, més del 75% dels seus voluntaris repeteixen tres vegades o més a l’any en aquest tipus d’activitats.\nUn cop consolidat el programa, resulta interessant promoure la rotació per augmentar la participació. Per fer-ho, s’ha d’arribar a nous empleats i també cercar noves formes de participació que els atreguin cap a les activitats de voluntariat.\nEls ODS com a guia\nA l’hora d’avançar en la seva agenda de sostenibilitat, les empreses poden trobar en els plans de voluntariat corporatiu un aliat potent. En aquest sentit, set de cada deu programes implantats en companyies espanyoles estan alineats amb els Objectius de Desenvolupament Sostenible (ODS) establerts per l’ONU, que constitueixen una guia excel·lent a l’hora d’enfocar aquesta mena d’activitats.\nA Espanya, els ODS als quals les companyies i els empleats dediquen més esforç són el número 10 (Reducció de les desigualtats), el número 4 (Educació de qualitat) i el número 8 (Treball decent i creixement econòmic). Entre els mediambientals, hi destaca el número 13 (Acció pel clima).\nL’alineació amb aquests ODS s’observa en l’acció que duu a terme l’Associació de Voluntaris de “la Caixa ” a través de diverses activitats, principalment en quatre àmbits: pobresa infantil, salut i gent gran (ambdós relacionats directament amb l’ODS número 10), inserció laboral (ODS número 8) i educació financera (ODS número 4).\nUn exemple d’això és que, durant aquest any, els voluntaris de CaixaBank han impulsat més de 1.000 tallers d’educació financera, en col·laboració amb entitats socials i centres educatius de tot el territori, relacionats amb l’ODS número 4. L’objectiu consisteix a ajudar diversos col·lectius vulnerables a comprendre conceptes bàsics relacionats amb l’estalvi o la gestió dels diners i a oferir-los eines per gestionar el seu pressupost personal i prendre millors decisions.\nPer part seva, el programa de Voluntariat de CaixaBank ha posat en marxa l’acció «L’Arbre dels Somnis», que enguany ha assolit una participació rècord a causa de la crisi de la COVID-19 i l’increment de la pobresa infantil. A través d’aquesta acció, empleats de l’entitat i clients recullen a les oficines de CaixaBank una de les cartes en les quals nens i nenes en situació de vulnerabilitat exposen quins regals els faria més il·lusió de rebre. D’aquesta manera, poden contribuir a fer realitat els somnis d’aquests menors entregant els regals a la mateixa oficina abans del dia 11 de desembre.\nEn total, aquest any els voluntaris de CaixaBank han beneficiat 114.141 persones. Cada dia, duen a terme dotze accions diferents per tot el territori nacional, equivalents a 193 hores diàries de voluntariat.\nEl voluntariat corporatiu és una via excel·lent per millorar l’experiència dels empleats d’una empresa i també per multiplicar l’aportació de la companyia a la sostenibilitat de l’entorn i al benestar de les persones. Al capdavall, es tracta de tornar a la societat una part del que aquesta ha aportat al negoci. Una solidaritat que s’ha de desenvolupar de manera meditada i planificada perquè ofereixi els millors resultats possibles.\nAssociació de Voluntaris de “la Caixa” / Objectius de Desenvolupament Sostenible / ODS / RecolzemElsODS / sostenibilitat / voluntariat / voluntariat corporatiu / voluntaris


31/01/2016 – Camí carener de Collserola i Laberint d’Horta – Blog de la secció familiar de la UES\ngener 22, 2016 by familiesues\n31/01/2016 – Camí carener de Collserola i Laberint d’Horta\nBenvolguts Excursionistes, Petits i Grans,\nEl proper Diumenge 31 de Gener us proposem un itinerari carener per la serralada barcelonina de Collserola amb final feliç al Laberint d’Horta.\nEns trobarem a les 9:15 a la Plaça Marcet o bé a les 10h al Portell de Valldaura, al punt km 7,5 de la Carretera de Cerdanyola a Horta (BV-1415). Venint des de Cerdanyola trobarem un petit aparcament a peu de carretera 300m abans d’arribar al Portell. Si us el passeu de llarg també trobareu un altre aparcament uns 400m després del Portell. El Portell de Valldaura és el punt més alt de la carretera de Cerdanyola a Horta i on trobarem la Carretera de les Aigües, inici de la nostra excursió pel Parc de Collserola.\nUn cop caminem per la Carretera de les Aigües, prendrem el primer corriol costerut que surt en direcció al turó de Valldaura. El corriol costerut puja enmig d’una màquia espessa entre alzines i roures de petita alçada. Després d’uns quants minuts de pujada trobem una pista que ens mena directament al turó de Valldaura (alçada 419m). Seguim el corriol carener que devalla suaument fins arribar al Pas del Rei (408m).\nDes del coll del Pas del Rei prenem el corriol carener que s’enfila entre un bosc espès fins arribar al Turó de la Magarola (429m). L’indret ens ofereix magnífiques vistes sobre Barcelona i la seva rodalia, el Vallès i la serralada Prelitoral, Montserrat, Sant Llorenç del Munt i el Montseny.\nRetornarem a la Carretera de les Aigües fins a trobar el GR-6 que ens menarà en un descens a prova de la nostra habilitat i bon calçat fins al Parc del Laberint d’Horta.\nEl Parc del Laberint d’Horta és el jardí més antic que es conserva a la ciutat de Barcelona. Ocupa una superfície de 9 camps de futbol. És un jardí neoclàssic del segle XVIII que gira al voltant del tema de l’amor. El jardí romàntic es completa amb el Laberint. És un laberint de xiprers que té a l’interior una estatua d’Eros que representa l’amor juganer i despreocupat. Cal trobar-lo sense perdre’s!\nPodrem dinar a l’exterior del Parc del Laberint d’Horta, on trobarem una zona habilitada de picnic amb parc infantil.\nLa tornada, després de dinar, la farem pel camí dels maratonians, una dreçera costeruda que ens condueix fins al Portell de Valldaura. Si algú vol estalviar-se la tornada a peu, pot prendre el transport públic que surt del Velòdrom d’Horta.\nEn total seran aproximadament uns 7kms i 300m de desnivell.\nFins al Diumenge 31!\nIMPORTANT: Inscripcions a la secretaria de la UES fins divenres 29/01/2016 a les 19 hores. Socis inscripció gratuïta. No socis 5 euros per persona (a partir de 6 anys). Famílies amb un adult soci, gratuït per a la resta.\nVocals: Mònica i Jordi\n← 20/12/2015 – La Torrota de Vacarisses\n20/02/2016 – Nocturna a la Serra de l’Obac →


MOVIMENTS DE TERRES – Obres i Serveis Roig\nEls grans projectes residencials, industrials i l'obra pública requereixen serveis de moviments de terres.\nAmb l'objectiu d'optimitzar els resultats sobre el terreny, integrem als nostres topògrafs en els equips de treball. A més, disposem de maquinària nova i específicament adaptada per aquest tipus de projectes, com retroexcavadores giratòries o hidràuliques de grans dimensions.\nDeixem els terrenys exactament com els demana el client per executar-hi les actuacions que vulgui.\nMoviments de 300.000m3 de terres a Masquefa per a la construcció d'un solar i una nau industrial amb els corresponents accessos.


Catálogo Oficial del Salón Internacional del Fútbol o el català gairebé inexistent\nDel 9 al 17 de febrer de 2002 es va celebrar a Barcelona el Salón Internacional del Fútbol.\nD'entrada, la llengua utilitzada en el cartell anunciador de l'esdeveniment era en espanyol. El cartell que penjava a Plaça Espanya només feia servir una llengua. El tan proclamat bilingüisme no apareixia per enlloc.\nEn aquest text, però, ens volem centrar en l'anàlisi de la llengua utilitzada en el Catálogo Oficial del Salón Internacional del Fútbol. Ens fixarem en tres aspectes: la llengua utilitzada en els articles i discursos que hi apareixen, la llengua utilitzada en els anuncis i la llengua de la secció Novedades, on es presenten els darrers articles apareguts en relació amb el món del futbol.\nPel que fa als discursos, n'hi ha sis, dels quals només un està escrit en llengua catalana: la salutació del president Pujol. En canvi, hi ha tres articles escrits per ciutadans catalans que estan en espanyol: la salutació de Joan Clos i les presentacions de Jaume Llauradó, president del Comitè organitzador, i de Pedro Tomás, president de la Liga de Fútbol Profesional.\nPel que fa als articles, n'hi ha tres: Historia del Fútbol, Los clubs centenarios españoles i Una historia llena de curiosidades. Tots tres, òbviament, en espanyol.\nEn relació amb el segon aspecte, la llengua dels anuncis del Catálogo, es pot elaborar el quadre següent:\nCom podem comprovar, la utilització de la llengua catalana no arriba al 12 per cent.\nCom que tot es susceptible d'empitjorar, la secció Novedades permet elaborar el quadre següent:\nEfectivament, tal com recull el quadre, el català no és utilitzat a la secció de Novedades.\nEn conclusió, si l'any vinent se celebra el certamen a Madrid, la utilització del català en el Catálogo Oficial del Salón Internacional del Fútbol no pot ser gaire inferior.


Aule Postumi Albí (cònsol 151 aC) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nAule Postumi Albí (cònsol 151 aC)\n(la) Aulus Postumius Albinus\n146 aC (4/5 anys)\nEscriptor, polític, militar, historiador i annalist (en)\nAule Postumi Albí (en llatí Aulus Postumius A. F. A. N. Albinus) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Postúmia, una antiga família romana d'origen patrici.\nEra fill d'Aule Postumi Albí, que va ser cònsol l'any 180 aC. Ell va ser pretor l'any 155 aC, i cònsol l'any 151 aC amb Luci Licini Lucul·le. Els dos cònsols van ser empresonats pels tribuns perquè van dur a terme les seves obligacions amb excessiva severitat. Va ser un dels ambaixadors enviats l'any 153 aC per negociar la pau entre Àtal II de Pèrgam i Prusias II, i va acompanyar a Luci Mummi Acàic a Grècia el 146 aC com un dels els seus legats. Va tenir una estàtua erigida en honor seu a l'istme de Corint.\nAlbí coneixia bé la literatura grega, i va escriure en aquest idioma un poema i una Història romana, mencionada per diversos escriptors antics. Polibi parla d'ell dient que era una persona vanitosa i lleugera, que no respectava el seu propi poble, i va dedicar-se a l'estudi de la literatura grega. Relata una història d'ell i de Cató el Vell, on aquest va reprendre Postumi Albí, perquè en el pròleg de la seva història demanava perdó als seus lectors, per si s'havia equivocat en escriure en una llengua estrangera. Cató li va recordar que no estava obligat a escriure res, però que si escollia escriure no tenia cap motiu per sol·licitar la indulgència dels seus lectors. Aquesta història també l'expliquen Aule Gel·li, Macrobi, Plutarc i la Suïda. Polibi també diu que Postumi Albí va imitar els pitjors aspectes de la cultura grega, i es dedicava totalment al plaer. Afirma que es va retirar a Tebes, quan es va lliurar una batalla a la Fòcida al·legant una indisposició, però després va escriure una carta al Senat explicant els fets com si hi hagués estat present. Ciceró parla amb més respecte dels seus mèrits literaris i l'anomena doctus homo (home docte) i litteratus et disertus (lletrat i planer). Macrobi també cita un passatge del primer llibre dels Annals d'Albí on parla sobre Brutus, i els crítics actuals, per aquest fragment, suposen que l'obra havia estat escrita en llatí i traduïda al grec. Servi parla d'una obra d'Albí que descriu l'arribada d'Enees a Itàlia, i diu que era autor de l'obra "De Origine Gentis Romanae".\n↑ Aule Gel·li. Les nits àtiques XI,8\nISNI: 0000 0000 0325 8315\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Aule_Postumi_Albí_(cònsol_151_aC)&oldid=22042821»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 4 oct 2019 a les 23:26.


Progressive Web Apps, l'última tendència millorada i optimitzada en Apps\nPosted at 18:27h in NOTÍCIES\tby\tsantcugatonline\nLes noves Progressive Web Apps suposen una versió millor de les web app, ja que no solament permeten enviar notificacions Push sinó que també combinen el millor d’una app amb el millor d’una web. Sens dubte estem davant una opció alternativa optimitzada a les native apps.\nAquestes PWA (Progressive Web App) poden ser accessibles per als usuaris en una pestanya del navegador i no requereixen cap tipus d’instal·lació. Són molt útils ja que es carreguen amb facilitat, envien notificacions i a més instal·len icones en la pantalla principal. El gran avantatge de les PWA és que l’usuari no necessita descarregar cap aplicació, no ocupen lloc en l’emmagatzematge dels seus dispositius, la qual cosa resulta ideal per a les empreses i perquè es puguin sumar punts de fidelització i rebre tot tipus d’ofertes. Amb un simple clic a un link els usuaris podran comptar amb totes les funcionalitats de les apps natives però sense la necessitat de descàrrega en el dispositiu de rigor. El que sí podran fer els usuaris és guardar l’accés directe a la PWA de torn en la seva pantalla d’inici.\nEn eliminar els tràmits de descàrrega i entrada, els usuaris interessats a provar-les seran molts més, ja que amb un clic o un escaneig de codi QR es podrà accedir a elles. No farà falta ni buscar, ni descarregar ni instal·lar res, però es podran usar totes les seves funcions.\nResumint, els avantatges de les PWA respecte a les apps natives són:\n1) Serveixen per a tot tipus de navegadors i usuaris.\n2) S’adapten a tot tipus de dispositius (responsive): tablets, smartphones, laptops, ordinadors fixos…\n3) Única versió: són universals, accedint de la mateixa manera des de qualsevol dispositiu.\n4) Autoactualitzables: cada vegada que es modifica el contingut, s’actualitzen soles.\n5) Com apps de tota la vida: S’usen com les apps natives.\n6) Instal·lables: Els usuaris guarden l’aplicació en la pantalla d’inici.\n7) Fàcil vinculació: A través de link URL que ens dirigeix immediatament a la app.\n8) Ràpides. Fins i tot amb nivell baix de connexió o offline, és possible operar amb elles.


Format: 23 x 16 cm, Tapa flexible (També disponible en tapa dura)\n916 espècies; 36 endèmics o casi endèmics, 2 introduïts, 73 accidentals.\nc. 1900 il·lustracions i més de 870 mapes de distribució.\nPublicat per Lynx Edicions\nCol·lecció: Lynx and BirdLife International Field Guides\nVietnam, llar de rars i amagadissos faisans, vistoses pites i espectaculars i enigmàtics timàlids, és un dels nous destins ornitològics de l'Àsia més atractius. Vietnam és un "hotspot" global de biodiversitat, compta amb 19 espècies i grups de subespècies endèmiques i 27 espècies quasi endèmiques, el major nombre d'endemismes que es poden trobar a qualsevol país del sud-est asiàtic continental.\nAquest llibre, la primera guia de camp moderna i completa dedicada a la rica i diversa avifauna de Vietnam, tracta les 916 espècies presents, incloent-hi descripcions, il·lustracions i mapes de distribució.\nEnquadernat amb una nova tapa flexible i resistent a l'aigua, ideal per portar al camp.\nTambé disponible amb tapa dura.\nTaxonomia basada en el HBW i BirdLife International Illustrated Checklist de Birds of the World.\nTextos detallats sobre estatus, hàbitat, comportament i característiques necessàries per a la identificació.\nMés de 1900 il·lustracions de totes les espècies i de totes les subespècies distintives, incloent-hi sempre que siguin necessaris dibuixos d’ocells en vol, mascles, femelles, plomatges juvenils i hivernals.\nCodi QR per a cada espècie, que enllaça amb la galeria de fotos, vídeos, vocalitzacions de la Internet Bird Collection.\nMés de 870 mapes de distribució en color de totes les espècies no accidentals.\nS'hi inclou informació completa i mapes de tots els grups de subespècies ben diferenciats presents a la regió.\nNom local de cada espècie.\nFundador de Vietnam Birding, en Richard ha treballat en el desenvolupament del turisme a Vietnam des de principis de la dècada de 1990. Des de llavors ha viatjat extensament observant ocells per tot país i la regió. Ha realitzat contribucions per a guies de viatge, revistes i altres mitjans de comunicació sobre ecoturisme, conservació i l'avifauna de Vietnam durant més de 25 anys.\nEn Minh, guia principal de Vietnam Birding des de 2007, és un reconegut ornitòleg de la comunitat conservacionista de Vietnam i un dels guies més experimentats de la regió. Ha estat també director dels departaments d'ecoturisme i educació ambiental del Parc Nacional Bach Ma de Vietnam Central.\nEXEMPLE DE CODI QR (Vietnamese Greenfinch)\nGRATIS! Checklist dels ocells de Vietnam\nEl llibre inclou un codi que permet descarregar un arxiu PDF del checklist dels ocells de Vietnam especialment preparat pels autors de la guia, Richard Craik i Lê Quy Minh, amb caselles per registrar les observacions, a més de valuosa informació addicional, com els "hotspots" locals on es troben els ocells més buscats.


Sortida a la Vall de Salarsa - Arep per la salut mental\nSortida a la Vall de Salarsa\nEl grup d'Equinoterpia Social gaudeix d'uns dies fent teràpia amb cavalls\nDurant els dies 6, 7 i 8 de maig, els participants del Programa d' Equinoterapia Social van realitzar una sortida a la Vall de Salarsa (Girona); aquesta activitat sorgeix com un complement dins el projecte que segueix Arep en col·laboració amb la Fundació Iberdrola.\nEls resultats de l'experiència han sigut molt positius. Durant l'estada hem treballat amb un grup de cavalls en llibertat, realitzant exercicis de PAE (Psicoterapia Assistida amb Equins) individuals i en grup, a més de la experiència d'adquirir nocions de doma natural i monta de cavall.\nUs oferim més imatges aquí.


UPF Històries i llegendes de Barcelona | Agenda d'activitats de dinamització lingüística\nAmb la vintena d’estudiants internacionals que hi van assistir vam conèixer, a la plaça Nova, les diferents interpretacions de l’origen del nom de la ciutat. A la plaça de Sant Jaume vam sentir algunes de les històries personals del rei Jaume I. També vam poder descobrir les curiositats que amaguen indrets com la plaça del Pi, la plaça del Rei o el mercat de Santa Caterina. Finalment, vam poder ‘gaudir’ dels misteris que amaguen l’Hostal de la Flor del Lliri i Santa\nMaria del Mar, seguint el que explica Joan Amades en els seus llibres!\nVa ser una visita molt bonica i interessant! Us donem les gràcies a tots per venir!\nEscrit per diana-editor el 17 de Maig, 2014


Juli Fernàndez sí assistirà a la manifestació de la Diada - El diari digital de Sabadell - iSabadell\nJuli Fernàndez sí assistirà a la manifestació de la Diada\nEscrit per Redacció el 1 setembre 2015\nMPS: “el veritable virus és el capitalisme” 26 maig 2020\nL’alcalde de Sabadell, Juli Fernàndez (ERC), ha anunciat aquest dimarts que sí assistirà a la manifestació convocada per les entitats sobiranistes el proper 11 de setembre a l’avinguda de la Meridiana de Barcelona.\nSegons informa l’Ajuntament, l’alcalde formarà part del tram 71, on hi haurà la gent de Sabadell. La manifestació està convocada per l’Assemblea Nacional de Catalunya i Òmnium Cultural.\nSabadell va ser punta de llança dels valors cívics de la Catalunya republicana i durant els primers anys de democràcia, i ho serà també en el país que hem de fer”, ha afirmat Fernàndez.\nL’anunci de Fernàndez arriba 24 hores després de que l’alcaldessa de Barcelona, Ada Colau (Barcelona en comú) anunciés que no assistirà a la mobilització, donat el seu caràcter excepcional. I és que la Diada Nacional, aquest any, serà el primer dia de la campanya electoral per a les eleccions del 27 de setembre.\nFernàndez participarà abans a la tradicional ofrena floral de Sabadell, que es farà a les 9.30 al monòlit de Lluis Companys. L’acte s’ha avançat de nou per facilitar la participació de sabadellencs als actes organitzats a Barcelona.\nConversa amb Artur Mas\nEn un altre ordre de coses, i segons ha fet públic el govern local, Fernàndez ha mantingut una conversa telefònica amb el president de la Generalitat, Artur Mas. Malgrat que la voluntat era reunir-se en persona, el calendari electoral ho ha impedit, segons fonts municipals. En la conversa, Fernàndez ha reiterat a Mas la necessitat que les vies del tren es soterrin als barris de Gràcia i Can Feu. Defineix com a “oportunitat perduda” si finalment el soterrament no es fa. També ha demanat que es solucioni el més aviat possible el trasllat de les terres del parc del Nord.\nFinalment, l’alcalde de Sabadell ha mostrat a Artur Mas la seva preocupació davant l’operació policial viscuda el 22 de juliol al barri de Can Puiggener. Malgrat que es va tallar el subministrament elèctric a 62 domicilis que l’havien punxat de forma irregular, l’alcalde considera que aquests operatius s’han de conèixer amb anterioritat per prendre mesures d’anàlisi i prevenció, per protegir els més vulnerables.\nFoto portada: l’alcalde de Sabadell, Juli Fernàndez, en un acte de Sabadell per la Independència. Autor: David B.


El Suprem cita a declarar l'actual cap dels Mossos, Ferran López\nEstà citat a declarar el pròxim 26 de febrer juntament amb tres agents més\ndivendres, 16 de febrer 2018 - 20:45h | Actualitzat a 16/02/2018 22:45h\nImatge d'arxiu de Ferran López, l'actual cap dels Mossos d'Esquadra. | Cedida\nEl jutge del Tribunal Suprem, Pablo Llarena, ha citat a declarar com a testimoni a l'actual cap dels Mossos d'Esquadra, Ferran López Navarro, el pròxim 26 de febrer, i a tres agents més: Joan Carles Molinero, actual número 2 del cos i cap de la comissaria de Coordinació Central, Manel Castellví, exmàxim responsable d'Informació, i Emili Quevedo, cap de la comissaria general tècnica de Planificació de la Seguretat.\nAixí doncs, l'exnúmero dos de Josep Lluís Trapero passarà pels tribunals després que el conseller de l'interior, Joaquim Forn, sol·licités la seva testificació per esclarir els fets de l'1-O. Tanmateix, i a petició de Jordi Cuixart, també estan citats el sergent i l'inspector que van dirigir l'àrea de mediació a la seu de la Conselleria d'Economia quan es van produir els fets del 20 de setembre.\nUnes declaracions «radicalment falses»\nJoaquim Forn, que es troba en presó provisional des del passat 2 de novembre, va sol·licitar al magistrat que cités al cap dels Mossos i als altres tres alts comandaments perquè creu que els seus testimonis poden servir per demostrar que les declaracions fetes per Pérez de los Cobos —el coronel de la Guàrdia Civil que va coordinar l'operatiu policial del referèndum— al Suprem són «radicalment falses».\nDe fet, de los Cobos també va culpar l'actual cap dels Mossos de l'«insuficient» desplegament de la policia catalana l'1-O. El coronel de la Guàrdia Civil va declarar que Ferran López el va mentir quan li van dir que havien «incrementat el dispositiu» desplegat per «garantir el compliment de l'acte» del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC), que ordenava impedir la consulta.\nTanmateix,Pérez de los Cobos afirma que no va «tenir coneixement del pla d’actuació dels Mossos i de la seva actitud» fins al mateix matí de l'1 d’octubre, el que va provocar, segons el Guàrdia Civil, una «impossible actuació per impedir» el mandat judicial.\nMossos d'Esquadra CAP Tribunal Suprem Pablo Llarena


Ośrodek Wypoczynkowy Start Zakopane Polònia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nPilsudskiego 22, Krupowki, Zakopane, Polònia - Veure al mapa\n"Very simple but adequate accommodation in friendly place. Gr..."\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Ośrodek Wypoczynkowy Start és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Zakopane. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb les atraccions principals de la ciutat com Krupowki, Museu del Parc Nacional Tatra, Seu del Parc Nacional Tatra a prop, els visitants de l'hotel estaran encantats amb la seva localització.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Zakopane. Els clients de l'hotel poden gaudir de recepció 24 hores, magatzem d'equipatge, aparcacotxes, servei d'habitacions, transport hotel/aeroport.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, servei de despertador, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, assecador de cabell per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent parc infantil, billar, ping pong, jardí. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Ośrodek Wypoczynkowy Start no troba competidors en cap categoria.\nTots els tipus de viatgers (96) Parelles (52) Viatgers en solitari (9) Famílies amb infants petits (15) Famílies amb infants grans (6) Grups (14)


El ministre d'Interior, el líder de Podem i la directora de la Guàrdia Civil reben cartes amenaçants amb bales a dins\nFotografia d'arxiu del líder de Podemos, Pablo Iglesias.\nEl partit morat afirma que són projectils de Cetme, el fusell que utilitza, entre d'altres cossos, l'Exèrcit\nActualitzada 23/04/2021 a les 09:37\nFernando Grande Marlaska, ministre de l'Interior, Pablo Iglesias, líder de Podem, i María Gámez , directora de la Guàrdia Civil, han rebut aquest dijous cartes amb amenaces de mort que contenien a l'interior bales del calibre 7,62. Podem afirma que són bales de cetme, el fusell que utilitza, entre d'altres, l'exèrcit espanyol. Fonts del Ministeri de l'Interior només confirmen el calibre, però no atribueixen els projectils a cap arma, perquè asseguren que es poden fer servir amb diverses. Segons Interior la carta adreçada a Marlaska contenia dues bales i donava deu dies per dimitir al ministre. «El temps de riure's de nosaltres s'ha acabat. Policia Nacional, Guàrdia Civil». El mata-segells és del 19 d'abril i Marlaska ha denunciat els fets.\nA Podem afirmen que la carta adreçada a Iglesias ha arribat també a la seu del Ministeri de l'Interior igualment amb dues bales a dins, i que la directora de la Guàrdia Civil ha rebut una missiva similar. El partit afirma que la carta és una «greu amenaça de mort». També recorda que Iglesias «ja ha estat víctima de diverses amenaces similars» i assegura que el líder de la formació morada denunciarà els fets.\nSegons ha confirmat Interior, Gámez va rebre la carta ahir i va denunciar els fets davant la Unitat Central Operativa (UCO). En aquest cas, a dins la carta hi havia una sola bala. Les cartes seran analitzades a la Comissaria General de la Policia Científica.\nComenta el contingut : El ministre d'Interior, el líder de Podem i la directora de la Guàrdia Civil reben cartes amenaçants amb bales a dins


Fotos del concert i sopar de Festes de les corals Gabellina i Gent Gran Punta de n’Amer | card.cat\nPublicat el 25 de juliol de 2018 per Magdalena Ordinas\nLa primera part del concert va anar a càrrec de la Coral Gabellina, dirigida per Elionor Goméz-Quintero cantaren: Amor de hombre, dues cançons tradicionals mallorquinas: Pipa treu foc, i Em Pep Gonella, una havanera titulada Carregador, original de la components de la coral Gabellina, Joana Colom, El Condor pasa, i Down by the riserside. Acompanyà a la coral al piano: Silvia Rechac, a la flauta Mariona Rechac i al violí Carme Alzina.\nLa segona part del concert va anar a càrrec de Coral Gent Gran Punta de n’Amer de sa Coma, la directora Margalida Barceló, és una gran aficionada de les havaneres i en arribar l’estiu no perd l’ocasió de incorporar-les al repertori. Cantaren acompanyats per pianista de la coral Margarita Roig: La Gavina, Vine amb mi a navegar, La Esclava, Esperant un mariner, i A la Vora de la Mar, i Yo te diré.\nConjuntament: l’Arc Iris i Només tu.\nEl batle Mateu Puigrós va felicitar a les dues corals i el Delegat de sa Coma Nicolau Bordal, i la regidora de la Gent Gran Maria Galmés, varen fer entrega d’un obsequi a les dues directores.\nEn acabar el concert, les corals compartiren un bon sopar al local de l’associació.\nAquest article s'ha catalogat com a Festes, Música, Sa Costa i s'ha etiquetat amb Concert corals Festes sa Coma 2018, Concert Festes corals Gabellina i Gent Gran Punta de n'Amer per Magdalena Ordinas. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç.


L'eufòria inicial deixa pas a una alegria continguda i alguns dubtes - Diari de Girona\nL'eufòria inicial deixa pas a una alegria continguda i alguns dubtes\nL'ANC i Omnium Cultural consideren que els resultats són suficients per legitimar el full de ruta independentista\nddgbarcelona 28.09.2015 | 07:10\nSimpatitzants de Junts pel Sí a la plaça Comercial, davant del Born Centre Cultural, acn\nEls simpatitzants de Junts pel Sí congregats al Born Centre Cultural van viure una nit d'alegria continguda, perquè tot i obtenir una majoria clara per governar al Parlament, els resultats en vots van quedar lluny de les expectatives inicials que situava la suma de Junts pel Sí i de la CUP també molt a prop del 50% en vots. Així, després de les primers sondejos, al Born es respirava cert ambient d'eufòria, que es va anar desinflan a mesura que avançava l'escrutini. Fonts de CDC van constatar que la possibilitat que la CUP no acabi donant suport a una investidura de Mas complica l'escenari parlamentari i de govern. Una circumstància que es va notar en el to i les expressions dels caps de cartell de la candidatura, molt menys eufòriques que els dearrers mítings de la campanya\nJust després de fer-se pública l'enquesta a peu d'urna de TV3 i Catalunya Ràdio, Francesc Homs, un dels responsables de la campanya electoral de Junts pel Sí, va augurar ja una majoria sobiranista "clara i nítida" a favor de la independència al Parlament, l'objectiu, ha dit, que s'havia marcat la candidatura.\n"Aquells que ens han parlat sempre sobre com havíem d'interpretar la Constitució i ens la van posar com a pedra filosofal els recordo que en el referèndum de la Constitució hi va haver en aquest país una participació del 67,9% i de ben segur que el poble de Catalunya s'ha mobilitzat avui molt més", va remarcar Homs.\nEn la mateixa línia, Oriol Soler, un altre dels coordinadors de la campanya, va constatar que han aconseguit celebrar el referèndum plebiscitari que l'Estat no havia permès fer. "Ni els del sí, ni els del no ni els observadors internacionals. Ningú qüestiona que això ha estat un referèndum plebiscitari", va dir.\nPer la seva banda, les entitats sobiranistes que han donat suport a Junts pel Sí (ANC i Omnium), van defensar que els resultats legitimen l'inici del full de ruta cap a la creació d'un estat independent.\nOmnium Cultural, va assegurar a través de Twitter que hi ha "un mandat democràtic clar per a la independència". Des de l'ANC, Jordi Sánchez, va insistir que "l'independentisme ha obtingut una majoria clara. Els resultats són inequívocs. A partir d'ara comença un nou projecte de país, caminem cap a la república catalana".\nJunts pel Sí insisteix que el seu candidat a la Presidència és Mas. Eleccions catalanes 27S\nJunts pel Sí es dóna un nou bany de masses al Born de Barcelona . Eleccions catalanes 27S


Casa Cebrià Camprubí Nadal - Arquitectura Catalana .Cat\nParc Infanta Carlota, s/n\nLa torre es compon de tres volums prismàtics interconnectats que esglaonen el conjunt, destacant-se una alta torre mirador que té adossat un cos cilíndric cobert amb un casquet piramidal de rajoles en trencadís, mentre que la resta de cobertes són amb teula vermella plana disposades a quatre vessants que donen lloc a una barbacana molt pronunciada. També hi figura una terrassa amb balustres, en un dels costats. El joc de volums es complementa amb la disposició en dues de les cantonades de finestres a manera de petites tribunes triangulars. Les obertures mantenen la verticalitat i tan sols mostren certa alteració de la regularitat per l'emmarcat sobreposat dels esgrafiats que denoten més llibertat compositiva, com també ho acusa la distribució asimètrica de les mateixes. La regularitat i la geometria marcada pels volums denota el pas de Jujol vers el noucentisme, que ja es va començar a fer patent en la Casa Serra-Xaus (1921), i que mantingué en la Casa Passani ( 1932), ambdues a Sant Joan Despí. Tot el parament és en estucat rosa suau, sobre el qual figuren disseminades flors, garlandes i ocells; la inscripció de la data de la seva construcció "1928"; la reproducció de dues figures que representen sant Isidre i santa Maria Magdalena, i la d'un treballador portant una regadora, fet que acusa la sensibilitat de Jujol per referenciar en la construcció l'entorn on s'inscriu. L'edifici es manté aïllat envoltat de zona enjardinada i forma part del Pla Parcial Fatjó de l'Ajuntament de Cornellà per protegir l'edifici i el seu entorn. L'any 1928 Jujol rep l'encàrrec de construir una casa per a Cebrià Camprubí, en el límit de Cornellà i Sant Joan Despí. Camprubí era un prestigiós cultivador de roses i Jujol dissenya un edifici que evoca l'ocupació del seu propietari.


Èxit de públic als actes de la Festa Major de Cervera | Lleida.com\nÈxit de públic als actes de la Festa Major de Cervera\nLasta Sanco per Núria Pulido\nCant de les Completes per Jordi Prat\nFoto Jordi Prat\nLa Festa Major d’Hivern, que va recuperar l’assistència de públic a totes les activitats, va tornar a tenir els grups locals com a protagonistes dels espectacles, que van tenir molt bona acollida per part del públic.\nLes Completes del Santíssim Misteri de Cervera es van tornar a organitzar de manera presencial, amb l’assistència de 520 persones, que gairebé van omplir l’aforament previst a l’església de Santa Maria.\nLa interpretació va anar a càrrec de 60 cantaires de l’Agrupació Coral de Cervera i tres solistes (Sandra Roset, Carles Prat i Marc Pujol) i un total de 40 músics de l’Orquestra de Cambra de Cervera i de l’Orquestra Julià Carbonell de les Terres de Lleida.\nVan ser dirigides per Xavier Puig, que celebrava la 25a edició consecutiva com a director.\nAbans del Cant de les Completes, el seguici festiu de la ciutat va acompanyar les autoritats des de la Paeria fins a la parròquia de Santa Maria. Els elements de cultura popular presents van ser: la Senyera del Santíssim Misteri, portada per membres de la Comissió del Santíssim Misteri de la Parròquia de Cervera; les Trampes, portades pel Ball d’Espases de Cervera; L’Àliga de Cervera; els Macers, enguany membres de l’Associació de Salut Mental Ondara Sió; i la Senyera de la Ciutat, portada per una representació de l’Associació de Familiars i Malalts d’Alzheimer.\nLes autoritats que van presidir l’acte foren la consellera de Drets Socials, Violant Cervera; el secretari general de Cultura, Jordi Foz; el delegat del Govern, Bernat Solé; la directora general d'Administració Local, Montserrat Fornells; el director de Cultura a Lleida, Albert Turull; el director de Drets Socials, Joan Segura; el president de la Diputació de Lleida, Joan Talarn; la diputada Rosa M. Perelló; el president del Consell Comarcal de la Segarra, Francesc Lluch; el bisbe de Vic, Mn. Romà Casanova; el rector de Cervera, Mn. Xavier Romero; el paer en cap, Joan Santacana, i regidores i regidors en representació del Consistori Municipal.\nLa companyia de teatre Fadunito va estrenar el seu nou espectacle “Off”, una producció adreçada al públic familiar que fa reflexionar sobre l’ús del telèfon mòbil. L’espectacle va encetar els actes de la Festa Major, el matí del dissabte 5 a l’Auditori Municipal, davant de més d’un centenar de persones.\nEl grup cerverí Lasta Sanco, considerats una de les bandes musicals amb més projecció de les Terres de Ponent, va tornar a actuar a Cervera. L’actuació fou al Casal, la nit del dissabte, en un concert que va aplegar més de 200 persones.El grup, que ofereix una proposta que barreja sons africans, rock i electrònica, va comptar amb la col·laboració d'altres músics cerverins sobre l’escenari.\nEl diumenge 6 es va recuperar el tradicional concurs individual de sardana revessa de Cervera, que obre l’agenda del Campionat de Catalunya d’aquesta modalitat. Organitzat per la Colla Sardanista Jovencells i la Paeria de Cervera, va aplegar 38 participants. Va comptar amb la direcció musical del rabassaire i dansaire Joan Manuel Paños i amb la Cobla Tàrrega en la interpretació de les sardanes.\nDins de la programació també es van organitzar visites guiades als monuments de la ciutat i un nou itinerari guiat, que amb el títol “De pou a pou” va visitar el pou de Sant Miquel i el pou de gel de la Paeria.\nVa cloure els actes la representació teatral “MasterXof”, amb el popular actor còmic Joan Pera, que va aplegar més de 600 espectadors al Gran Teatre de la Passió. La funció és dins del 24è Cicle de teatre i música de Cervera.\nCervera, a punt per celebrar la Festa Major d’Hivern\nLa celebració del Corpus omple de cultura popular el centre de Lleida


Associació de Veïns el Llombo: de juny 2016\nEls companys de Ca la Mera han organitzat un juliol amb una série d'interessantísimes xarrades\nPublicat per Associació de Veïns el Llombo a 9:29 Cap comentari:\nLa campanya de Jorge\nAcaba la campanya electoral i ho fa tirant el burro per la finestra. Hui, el Periòdic de Jorge (que abans es deia d'Ontinyent) publica en les 11 primeres pàgines, 7 fotografies de Jorge Rodríguez.\nEstem forts per demà!!!\nA per ells!!! Què són pocs, van mal vestits, estan pitjor alimentats i, a més a més, s'han quedat sense munició!!!\nQuè uneix a aquests dos personatges?\nResposta: els dos han convocat referèndums per a perdre-los. Un, Pinochet, en 1988: l'altre, Cameron, ahir mateix.\nPublicat per Associació de Veïns el Llombo a 10:46 Cap comentari:\n"Estic absolutament tranquil.\nNo hi ha cap il·legalitat"\nTranquil? Estas segur? La veritat, veient la fotografia, no ho sembla. I si això t'ho fa la "premsa amiga"...\nPublicat per Associació de Veïns el Llombo a 20:53 Cap comentari:\nPublicat per Associació de Veïns el Llombo a 18:43 Cap comentari:\nUn èxit que no es cap èxit\nLa facultat d'un bon comunicador es difondre allò noticiable que es produeix. Solament que aquest no és el cas. Hem agafat la pàgina del setmanari 'Loclar' però la notícia està, també, en la pàgina web de l'Ajuntament d'Ontinyent. Tant un com l'altre han fet una notícia del no-res.\nDiu: "La exposición sobre Gomis recibe 300 visitas en los primeros diez días". Solament que al setmanari se li ha oblidat (o per fer-ho encaixar millor, perquè els titulars són els titulars) un "prop de" que sí apareix en la web municipal (http://www.ontinyent.es/va/report/lexposicio-sobre-gomis-rep-300-visitants-als-primers-10-dies-casa-cultura). És a dir, que ni 300 persones. Una simple divisió ix a "prop de" 30 persones per dia. Senzillament, una mitjana baixa i que està en consonància amb una exposició de corfes de fruita i retalls de cartró, per exemple.\nL'habilitat de fer notícia d'allò que no és notícia sembla que "els publicistes" de l'Ajuntament d'Ontinyent la tinguen plenament assumida seguint les directrius de "l'expert en comunicació" Ricard Gallego. Però ací pense que sí hi havia alguna cosa destacable, era justament la contrària:\n"L'exposició sobre Gomis, que ha costat molts milers d'euros, no rep ni 300 visites en deu dies".\nPublicat per Associació de Veïns el Llombo a 19:59 Cap comentari:\nArbres, segueix el desastre\nFa un temps, van denunciar que l’empresa que s’encarrega de la poda dels arbres (empresa nova, murciana, 50.000 euros menys a l’any ‘venuts’ com una bona gestió econòmica per l’equip de govern) se’n havia passat tres pobles en la monumental poda d’arbres que havia fet.\nHo tenim clar: el que l’empresa pretén es fer menys podes que fins ara feia l’anterior empresa. Per això, al denunciar-ho, no ens serveix de res l’informe que va fer un ‘expert’ partidista, de la pròpia empresa. Paper banyat, per no dir una altra cosa.\nA hores d’ara, estem a l’estiu, i vegen quina ombra és la que fan els arbres de carrers com de Rafael Juan Vidal. Resposta: cap. Però és més, ELS ARBRES ESTAN SECANT-SE. No sabem si rebrotaran o no, però estan secant-se com es pot apreciar en algunes fotografies ací penjades.\nEls 50.000 euros a la baixa que paga menys l’Ajuntament d’Ontinyent, i que van ‘vendre’ com una excel·lent gestió de l’equip de govern socialista acabaran costant-nos cars.\nSí. Perquè si un va a l’avinguda del Comte de Torrefiel veu ací la ‘desdicha’ dels nous responsables. Arbres crescuts, molt. Tant, que se’n entren per les finestres i les balconades. I hi ha més encara. Aquests arbres, tenen la mala pota de quan floreixen deixen caure unes boletes negres que ho empesta tot, voreres i cotxes. En aquest aspecte no vam ser tan afortunats com els veïns de Sant Rafael durant l’alcaldia de Lina Insa. En hi havia en dos llocs, a l’avinguda del Comte de Torrefiel i a la d’Almansa. Allà els van arrancar i van plantar d’altra espècie. Ací, seguim amb el càstig.\nDoncs bé, els arbres estan florits. Com també es pot apreciar a algunes de les fotografies. Així, que ja sabem la bona gestió econòmica municipal quina és i on està. En fer malament, tard i a deshores la feina que venia fent-se bé.\nSi les coses segueixen així per més temps, serà qüestió de plantejar-se el demanar la dimissió del responsable de l’ària de Parcs i Jardins, Manuel Cuesta.\n"Las Provincias" o la perversió de la informació\nEl diari Las Provincias es aquell que en els primers temps de la transició deia 'País Valencià' com si res. No hi ha constància que ningú patira d'urticària al escriure la definició. Després, va canviar de línia. En realitat, se'n va eixir de totes les línies. I va canviar tant que els que tenim una certa edat recordem uns adhesius amb Hitler llegit Las Provincias.\nAleshores estava María Consuelo Reyna de factòtum per influenciar i fer mal els valencians. 'La Batalla de València' i tota la polèmica de la llengua van ser un bon camp per a les seues pretensions. Divideix i guanyaràs, que es diu.\nEl diari no pertany ja al grup Federico Doménech sinó al grup Vocento, accionista majoritari de Las Provincias. Però res a canviat. D'un grup de dretes ha passat a un altre grup de dretes. La Reyna ja no està. La van fer fora. Per nefasta. Dona igual. Perquè hi ha bons seguidors de la informació com la feia ella.\nUn exemple el tenim hui mateix. Com el debat entre els quatre candidats es va acabar passada la mitjanit, i no hi havia temps per fer una enquesta, per ràpida que fora, el diari ho solventa en un titular en portada qui ha guanyat. Ja sabem qui, sent un diari de dretes que porta a puntellons la informació: Mariano Rajoy.\nAixí, Rajoy es mostra "firme", que és un adjectiu positiu. Sánchez, el socialista, "erràtic", que és un adjectiu negatiu i despectiu. Iglesias, "golpea" o dona colps de puny... com es nota que son uns extremistes, i que han begut de Veneçuela i Corea del Nord. I Rivera que és "pactista", que és un adjectiu positiu. Així que, ahir, en el debat, els dos de dretes van estar bé, i el socialista i el de Podemos, malament.\nAra, res a comparar amb la cadena de televisió 13 TV, de la conferència episcopal. Solament hi havia dos opcions per triar qui havia estat el millor. En efecte, Rajoy i Rivera. Tres hurres per la informació sana, plural i apartidista.\nHip, hip, hip, hurra (tres vegades).\nPublicat per Associació de Veïns el Llombo a 19:00 Cap comentari:\nLA TRANSICIÓ CONTINUA\nDes de el passat dissabte hi ha junta directiva nova de\nl'Associació de Veïns el Llombo.\nPresident: Rafael Gandia Llàcer\nVicepresidenta: Mònica Mollà Mompó\nSecretari: Jordi S. Vicente Alonso\nTresorera: Carolina Revert García\nVocals: Rafael Bas Santainés\nFrancisco VIllarraso Boluda\nRaül Micó Vañó\nA més a més, s'ha creat un nou càrrec, el responsable de\ncomunicació, que és Alicia Vergara Martínez\nRecorda: el Llombo solament serà allò que els seus veïns\nPublicat per Associació de Veïns el Llombo a 9:20 Cap comentari:\nManipula, que alguna cosa queda\nEl dimarts dia 7, la candidatura A La Valenciana (integrada dins d'Units Podem) va fer un acte al teatre Echegaray. El recinte estava ple de gom a gom, fins i tot l'amfiteatre estava ple.\nAhir dimecres, dia 8, el PSOE va fer un acte al parc Mestre Ferrero.\nDe públic, l'acte del dia 7 en va tindre el doble d'assistència que el del dia 8.\nEls mitjans de comunicació es divideixen en dos tipus. Aquells que directament manipulen (ací a Ontinyent en hi ha almenys 4, que dia a dia, o setmanalment, manipulen als oients o als lectors descaradament. Pense en una emissora de ràdio, una televisió i dos periòdics). Però també n'hi ha d'un altre tipus, el mitjà que manipula subtilment. Les dos fotografies són un exemple de manipulació subtil, i corresponen al diari 'Levante', publicades ahir i hui.\nVeiam. La primera fotografia. Hi havia com a poc 500-600 persones. No n'han tret cap, ni una, quan era una cosa molt destacable. Els polítics semblen actors, i està feta des de baix (en angle contrapicat, és diu), la qual cosa dona una imatge de sers superiors, que estan per damunt del bé i del mal i els allunya dels electors. És una imatge altiva i prepotent i això mateix és el que es pretén transmetre al lector sense dir res.\nLa segona fotografia. Hi havia 250-300 persones (sent extremadament generosos). En la fotografia apareixen una part, que es casualment la que estava més plena. Per què si en l'anterior fotografia no s'han dignat traure a la gent, ací es trau la part amb més públic? A més a més, es dona una imatge de proximitat, i està feta al mateix nivell que els polítics, la qual cosa es pot interpretar com de més proximitat, encara. Una cosa d'eixes que els veus i te'ls emportes a casa i departeixes amb ells en la saleta d'estar de tant a gust com el trobes.\nConclusió: entre PSOE i Compromís o EU (qui es presenten a les eleccions com A La Valenciana. Units Podem) ja sabem que el 'Levante' prefereix al PSOE.\nPublicat per Associació de Veïns el Llombo a 15:52 Cap comentari:\nNo hi ha plànol... encara\nL'Ajuntament d'Ontinyent s'ha precipitat. Aquesta és la conclusió que arribem després de no existir cap plànol de l'enllaçament de la ronda de circumval·lació amb l'avinguda del Comte de Torrefiel. Solament hi ha un full DIN A4 amb el seudoprojecte de la fotografia.\nSegons ens han dit a l'Ajuntament, la Conselleria de Territori de la Generalitat Valenciana està treballant en el tema de la rotonda. I encara no hi ha res definitiu. Aquesta és la raó de que no hi hagen plànols del projecte.\nMalgrat no hi haver res en concret definitiu, no va ser obstacle perquè l'Ajuntament d'Ontinyent presentara la rotonda el passat 30 de maig de 2016 i apareguera a tots els mitjans de comunicació. És més, (cosa que lamentem profundament) es va dir que l'Associació contempla el projecte com a "encertat i excel·lent", i així va aparéixer en els mitjans de comunicació, tot i haver negat el Llombo en una nota oficial difosa a través de les xarxes socials.\nLa realitat, ara, al saber-ho, és que ens sorprén, perquè demostra que la capacitat de manipulació de l'Ajuntament està arribant a quotes alarmants. Esperem que solament siga perquè estem en una precampanya electoral.\nPublicat per Associació de Veïns el Llombo a 14:13 Cap comentari:


RTVE, Atresmedia i Mediaset llancen la plataforma LovesTV\nImpulsada de forma conjunta, permet recuperar continguts de l'última setmana || Disponible amb el botó blau del comandament\n© La plataforma permet recuperar sèries i continguts en emissió.\nLa plataforma de continguts LovesTV ha posat en marxa una campanya, titulada Conéctate a la televisión del futuro, per donar visibilitat a les seues funcionalitats gratuïtes, impulsades de forma conjunta per RTVE, Atresmedia i Mediaset España.\nCompta amb els serveis que ofereix la tecnologia HbbTV, un projecte paneuropeu de televisió híbrida l’objectiu de la qual és combinar les emissions de televisió broadcast amb serveis de banda ampla i que permet la visualització dels continguts de l’última setmana, la possibilitat de començar un programa des de l’inici encara que aquest ja hagi començat en l’emissió lineal, una guia de programació millorada i l’opció de recomanar continguts, entre altres opcions.\nLa plataforma està disponible ja en més de sis milions de televisors a Espanya a través del botó blau del comandament, la qual cosa representa un 262 per cent més respecte al juny del 2019. En concret, més de dos milions de televisions han utilitzat el servei de LovesTV a Espanya, gairebé 650.000 el fan servir de manera habitual i un cinquanta per cent més respecte al juny del 2019, mentre que els vídeos vistos al mes superen els dos milions i mig. Aquest servei no és compatible amb tots els televisors existents. L’aparell ha de comptar amb el dispositiu Smart TV, estar connectat a internet i també a l’antena terrestre.


Activitats ciutadanes Reportatge Districte\nActivitats ciutadanes Notícia El Parc i la Llacuna del Poblenou\nPortes obertes solidàries a la Torre Agbar\nJa no queden places per poder visitar la Torre Agbar durant els caps de setmana de juliol. El primer grup de persones va poder recórrer aquest emblemàtic edifici de 142 metres d’alçària i 31 plantes. No es paga entrada, però sí que es demana fer un donatiu mínim de tres euros, ja que la recaptació es destinarà íntegrament al Banc dels Aliments.\nPressió veïnal per l’inici de les obres de Pere IV\nLa Taula Ciutadana Eix Pere IV i l’associació de veïns del Poblenou reclamen l’inici de la reforma del carrer de Pere IV en aquesta legislatura, tal com estava previst. Segons les entitats, el carrer està molt deteriorat i necessita una intervenció urgent. L’Ajuntament té previst començar a l’octubre, però només reformarà un tram de la via.\nImatges que s'expressen per si soles corresponents a l'assistència ciutadana en els instituts La Farigola del Clot i l'escola Zafra del Camp de l'Arpa amb motiu de complir amb el Procés participatiu a les primeres hores del matí.


103- Guanyadors de l'1er Premi de Disseny Industrial Correos\nÉs un plaer per a nosaltres anunciar des de l'estudi que el passat dia 13 d'abril vam recollir a Madrid, dins del MAD2012 que organitza cada any Domestika, l'1er Premi de Disseny Industrial amb la nostra proposta per al plantejament de les bústies del futur.\nAgraïm des d'aquí a tots els membres del jurat que van valorar, per sobre de tot, la profunditat conceptual de la solució així com a Domestika i al MAD2012. De forma personal agraïm a Tomy Pelluz i Raquel Rojo el tracte que ens van donar i que ens van fer sentir molt especials. I molt especialment al Grupo Correos per aquest tipus d'iniciatives. Moltes gràcies.\nEl projecte, o millor dit la proposta, s'ha actualitzat dins d'aquesta web en l'apartat projectes per si voleu revisar-la i donar-nos vostra opinió. Qui sap….Potser en un futur proper viurem en entorns similars.\nReiterem els agraïments de forma molt sincera pel premi rebut. La nostra experiència en concursos, encara que airosa normalment, ens diu que de vegades cridar l'atenció amb propostes vistoses pot sumar punts injustificats. Nosaltres ens arrisquem amb una proposta més de profunditat conceptual. Assumim els riscos i el jurat així ho va valorar pel que aquest premi suposa un premi en realitat per al disseny industrial on sempre la idea ha de ser el que pesi més….


Exposició: Memòries perdudes – Sants.org\nExposició: Memòries perdudes\n4 Febrer, 2021 4 Febrer, 2021 Memòria de Sants\nFins al 13 de febrer de 2021, a la Lleialtat Santsenca (a la Terrassa) podeu visitar l’exposició «Memòries perdudes. Deportats santsencs als camps d’extermini nazis», organitzada per l’alumnat de 2n d’ESO de l’Institut-Escola ARTS, vol donar a conèixer i reivindicar la vida de 43 santsencs i santsenques deportats als camps de concentració nazis.\nUn projecte en al qual he pogut fer una petita aportació facilitant la informació que sobre aquest veïns i veïnes que van ser deportats, he pogut recuperar. Malauradament sobre moltes d’aquestes persones, encara, no tenim molta més informació sobre les seves vides. Per aquest motiu, allà on no arriba la història, els alumnes han creat textos (pàgines de diari, cartes, poemes, contes, etc.) per posar-se a la seva pell i crear una memòria especulativa que pugui aproximar-se al que els deportats van poder viure. La instal·lació artística també inclou dibuixos, retrats, objectes i cançons que ajuden a explicar les seves vides, a través de les imatges i la música.\nEl procés creatiu ha partit del propi passat familiar de l’alumnat: interrogant-se sobre com van ser les vides dels deportats i posant-les en relació amb la dels propis avis i besavis. Perquè la pèrdua de la memòria, significa deixar les víctimes en l’oblit.\nL’exposició s’inaugura coincidint amb l’Aniversari de l’alliberament del camp d’extermini d’Auschwitz (27 de gener de 1945), declarat dia Internacional de commemoració en memòria de les víctimes de l’Holocaust i de prevenció de crims contra la humanitat\nSOTRAC: UNA HISTÒRIA D’HABITATGE COOPERATIU


El PSC de Ripoll commemora la proclamació de la II República recordant «La Nueve», els alliberadors de París | NacióRipollès\nper Isaac Muntadas, Ripoll | 14 d'abril de 2018 a les 15:35 |\nEl PSC de Ripoll ha celebrat la commemoració de la II República amb un acte al Museu Etnogràfic de Ripoll | Isaac Muntadas\nAquest dissabte es compleixen 87 anys de la proclamació de la Segona República espanyola -14 d'abril de l'any 1931-, i el PSC de Ripoll va voler-ho celebrar de nou en un acte aquest divendres al vespre al Museu Etnogràfic de Ripoll. Una trobada que va comptar amb la presència del diputat per Girona del PSC al Congrés de Madrid, Marc Lamuà, i la diputada al Parlament de Catalunya pel PSC-Units per Avançar i regidora de Manlleu, Marta Moreta.\nLa primera secretària de l'agrupació socialista de Ripoll i regidora del municipi per Fem Ripoll-CP, Anna-Belén Avilés, ha estat l'encarregada de presentar aquest acte en què s'ha homenatjat als soldats republicans de ''La Nueve'', els primers que van entrar a París l'agost de 1944 i la van alliberar de les tropes nazis i feixistes de l'Alemanya d'Adolf Hitler. Precisament, per recordar aquests herois, la trentena d'assistents a l'acte han visualitzat el documental ''Los olvidados de la Nueve'', que narra aquests fets històrics a la perfecció. Just abans, l'historiador i membre de la Comissió de la Memòria Històrica de Ripoll, Adrià Brull, s'ha encarregat de contextualitzar amb pels i senyals com es va gestar aquesta companyia llegendària, que té els seu origen en l'exili militar després de la Guerra Civil Espanyola de milers de soldats republicans.\nEn paraules de Brull, hi ha un vers del poeta i escriptor espanyol, Jaime Gil de Biedma -un dels més importants a Espanya de mitjans del segle XX- que resumeix perfectament el què va suposar la Segona República pel país i pels republicans, que per seguir vius van haver de seguir lluitant després de la guerra. Traduït del castellà, aquest vers diu que ''De totes les històries de la història, la més trista és la d'Espanya perquè acaba malament''. Certament, el patiment de molts republicans es veu plasmat en aquest documental que és ''molt emotiu, romàntic i literari però narra una història molt trista''.\nL'historiador Adrià Brull s'ha encarregat de contextualitzar com es va gestar la creació de La Nueve Foto: Isaac Muntadas\nQuan va acabar la Guerra Civil l'1 d'abril de 1939, gairebé mig milió de persones s'havien exiliat a França per no patir la repressió de la dictadura franquista del general Francisco Franco. El gran problema dels republicans espanyols és que no els volia ningú i sinó tenien diners, contactes o sort, eren tractats com pàries. Per l'Estat francès acollir-los suposava un greu problema polític, ja que no havien intervingut en la Guerra Civil i tampoc volien incomodar el règim de Hitler. A més, també hi havia un problema de racisme i de menysteniment ja que els francesos els veien inferiors. Els que decideixen quedar-se a França s'han de resignar a malviure en camps de concentració com el d'Argelès-Sur-Mer, al costat de la costa del Mediterrani.\nEl penúltim dia de la Guerra Civil també es va produir un fet èpic per la història dels republicans. Gairebé unes 15.000 persones van arribar al port d'Alacant per escapar d'una més que probable mort. El govern de la República ja havia contractat el servei de diversos vaixells perquè tota aquesta marea de ciutadans pogués escapar cap al nord d'Àfrica, però la costa estava bloquejada per les naus franquistes. Contra tot pronòstic, un vaixell de carbó batejat amb el nom d'Stanbrook -de 70 metres de llargada per 10 d'amplada i amb un pes d'una tona i mitja- comandat pel capità gal·lès, Archibald Dickson, es va saltar el bloqueig de les tropes nacionals, va entrar el port i va carregar gairebé 3.000 persones per traslladar-los cap a Oran (Algèria). A més, l'Stanbrook va haver d'esquivar els atacs del Canàries, un vaixell de guerra franquista que va intentar aturar-lo sense èxit.\nUn cop a Algèria, els republicans espanyols van ser distribuïts per camps d'internament i de treball de les colònies franceses i se'ls va ordenar treballar en la construcció del transsaharià. Un projecte ferroviari que havia d'unir el Magreb amb la capital del Senegal i que es va quedar en això, en un projecte inacabat. Aquests republicans van estar molt maltractats, ja que havien de treballar a 50 graus de temperatura, tenien poca aigua i menjar i anaven mal vestits. Allà van morir-hi molts espanyols. Els soldats encarregats de vigilar-los els deixaven escapar dels camps sense disparar-los perquè el desert ja feia la feina bruta.\nEl diputat a Madrid, Marc Lamuà, o la diputada al Parlament, Marta Moreta, entre els assistents a l'acte Foto: Isaac Muntadas\nA la guerra amb França o la mort a Espanya\nTornant als camps de concentració francesos -en els quals van morir 15.000 persones durant els mesos en què van estar reclosos- i abans de l'inici de la Segona Guerra Mundial, França es va adonar que no podia seguir mantenint tots els refugiats i va començar una campanya per repatriar-los. ''No hi ha espanyols fora d'Espanya'', deia Franco; tot negant que poguessin tornar a la pell de brau. Tot i així, segurament gràcies a les pressions d'Anglaterra -que passava petroli i gra al règim franquista- va prometre que tots aquells que no tinguessin ''fets de sang'' i fossin soldats de lleva (18 anys), se'ls respectaria la vida. Una promesa que òbviament va ser incomplerta, ja que uns 20.000 republicans van ser afusellats i molt més van anar a parar en camps de concentració.\nTornar a Espanya era signar una sentència de mort gairebé segura i l'Estat francès també els hi va donar l'opció d'allistar-se a la legió, anar a batallons de treball o a batallons de marxa. ''Hi ha l'opció dolenta i la pitjor i l'única forma d'aturar aquest espiral era morint-se'', ha afirmat Brull amb contundència. Als legionaris se'ls va enviar al nord d'Àfrica i a la resta a fortificar l'Atlàntic per la imminència de la guerra amb Alemanya. La línia Maginot -una muralla fortificada de defensa construïda a la frontera entra França i Alemanya i Itàlia- va ser estèril i França va caure en cinc setmanes fins que els nazis van conquerir París. Molts republicans espanyols van morir i d'altres van ser empresonats. Els alemanys van demanar a Franco què n'havien de fer d'aquestes persones i el cunyat del dictador, Ramon Serrano Suñer, va respondre amb una frase per la història: ''No procedeix''. Els esperaven els camps de la mort alemanys i 100.000 persones no va tornar mai més.\nAltres espanyols, juntament amb anglesos i francesos van quedar atrapats a Dunkerque, però Hitler quan ja els tenia pràcticament aniquilats els va deixar marxar. Uns 2.000 soldats van poder escapar-se. La remuntada dels aliats es va produir quan el general Charles de Gaulle va arribar a Londres i va fer una crida a la resistència i a la França Lliure. De Gaulle comptava amb els soldats que havien arribat a Anglaterra i, ben aviat, va aconseguir més fidels per la causa. L'any 1942 els aliats van desembarcar al nord d'Àfrica i van lluitar contra les tropes franceses de les colònies col·laboracionistes que, de moment, eren fidels al règim de Vichy. Ràpidament, la majoria de soldats de les colònies es van anar passant a la França Lliure. En aquests moments és quan es van alliberar els espanyols del transsaharià o quan els 2.000 soldats de Dunkerque es van posar al bàndol ''dels bons''. Com molt ve explica Paco Roca en el seu llibre Los surcos del Azar, els republicans espanyols supervivents d'arreu es van enrolar amb regiments de voluntaris per lluitar amb els aliats.\nCom diu Paco Roca en el seu llibre 'Los Surcos del Azar', els republicans espanyols es van anar unint per lluitar contra el nazisme i el feixisme Foto: Isaac Muntadas\nEls millors soldats\nCom una conjunció astral, tots es va alinear amb els republicans espanyols. Els francesos van adonar-se que si els alimentaven, els armaven bé i estaven ben comandats ''brillaven'' de forma militar. ''Són els que millor disparen, els més hàbils en moure's en combat i els millors en suportar el patiment'', ha argumentat Brull. Pacificat el nord d'Àfrica, l'exèrcit nord americà va agafar els soldats de diferents nacionalitats i els va començar a enquadrar en unitats que funcionessin millor militarment. Una d'aquestes unitats era la divisió Leclerc: 14.500 homes, dels quals 2.500 soldats eren espanyols. De tots aquests hi havia una petita unitat en nombre de només 150 soldats, que passarà a la història com ''La Nueve''. Excepte el seu capità, el francès Raymond Dronne, i alguns oficials, tots els membres eren republicans espanyols. ''Són poc disciplinats i esvalotadors, però són soldats extraordinaris'', assegurava Dronne. Van ser els primers en entrar a París i alliberar-lo. Un fet que va ser recompensat amb un lloc d'honor a la desfilada de la victòria al costat de De Gaulle. La història no els ha recordat com mereixerien, però la seva gesta va ser imprescindible per tombar el règim de Hitler.\nUn dels moments del documental 'Los olvidados de la Nueve' Foto: Isaac Muntadas\nPolítica, Espanya, Alemanya, França, història, Adrià Brull, Anna-Belén Avilés, Fem Ripoll-CP, PSC, Segona Guerra Mundial, Guerra Civil Espanyola, La Nueve, Segona República