Tema: Gore-Tex Series, GrandValira 5 i 6 juliol | Km0 Ponent\nHome›Fòrums›Atletisme popular›Muntanya i ultrafons›Gore-Tex Series, GrandValira 5 i 6 juliol\nGore-Tex Series, GrandValira 5 i 6 juliol\n4 de juliol de 2008 a les 5:14 #2245\nDoncs ja tenim aquí aquesta cursa de muntanya.\nDissabte per la tarda hi ha una cursa on és tracta de pujar lo més ràpid possible 1000 metres de desnivell positiu, concretament son 3,8kms i 935 metres.\nDiumenge fan una cursa de muntanya normal, amb pujades i baixades, de 16.5kms i 1350 metres.\nAquest cap de setmana m’estrenaré en els kilometres verticals i com diumenge em toca treballar doncs no podré quedar-me a fer la cursa llarga.\nMes info http://www.verticalrunning.com/\n4 de juliol de 2008 a les 9:21 #15518\nUn cap de setmana tan atapeït de muntanya i jo sense poder anar enlloc. 👿\nEn fi, resignació, ja hi haurà més oportunitats. 🙄 😉\nPassa-ho bé cabreta! 😆\n4 de juliol de 2008 a les 18:02 #15537\nJoker (abans madjoker) l’estiu esta farcit de curses així que tranquil i per a que vegis que tinc raó et passo info d’una cursa que fa molt bona pinta….III Carrera Boca del infierno http://asamun.blogspot.com/2008/05/informacin-iii-carrera-boca-del.html\nno tinc ni idea com estara per inscriure’s ja que sembla que havia molta gent desitjosa d’anar però tot es preguntar.\nPer la meva part, i parlant de Andorra, vaig de novatillo a veure com és aixo del km vertical 😳 …..imagino que lo més semblant a una tortura agònica, però que collon* segur que m’ho passo genial, i com és per la tarda desprès sopar i….. sapiguent com m’afecta l’alçada segur que acabo molt CONTENT.\nPd Senyors moderadors a veure si talleu aquest cachondeo de nicks que es porta el Machoke jajaja 😉\n4 de juliol de 2008 a les 19:31 #15540\nSi teniu intenció de pujar a Hecho a fer la cursa de la Boca del Infierno (és Campionat d’Aragó), aquesta mateixa tarda han tancat inscripcions\nUs podeu inscriure a la llista d’espera, sempre hi ha baixes\nI així, em podreu acompanyar 😉\n4 de juliol de 2008 a les 19:32 #15541\nMolta sort a Andorra 😆\n4 de juliol de 2008 a les 19:35 #15542\nuix, que jo no he dit res del tema!\nmadjoker, perdó, ara joker 🙄 , vigila amb els canvis de nom i el Prince, que aquest paio ho va fer un parell de cops, però es va quedar igual d’enano i cabezón 😈 😯\n4 de juliol de 2008 a les 20:18 #15544\nGENIAL, quin fart de riure, Luigi ets un crack ❗ ❗ ❗\nJoker em fa riure el Prince no pas tu 😉 que això del internete dona molt al mal entès.\n4 de juliol de 2008 a les 21:28 #15547\nArctos, a mi justa al contrari:\nEl Prince no em fa riure i el Machoke si\nArctos, sort, disfruta a Andorra\n6 de juliol de 2008 a les 21:35 #15555\nUffff quina passada, quin plaer ❗ 😈 ❗ 😈 ❗\nJo vull fer un altre km vertical, és una descarrega de patiment extrem, gust a sang, el cor a mil per hora i àcid làctic fins a límits inimaginables 😈 😈 llàstima que en 44’52” ja s’havia acabat, molt content per les sensacions viscudes però "trist" per veure que els de davant estan en un altre món\nGent, ho teniu que provar segur que també us agrada.\nVa fer un dia genial, amb temperatura pels llangardaixos del secà ideal, tot i que els de muntanya deien que feia calor…. 🙄\nPujada infernal al estil Cuita del Sol, com a referencia d’una pujada més coneguda.\nAdalt unes vistes Pirinenques impressionants i de baixada amb el telecabina disfrutant en plan turista.\nAbaix trofeus, sorteig de material i pasta-party. Això sí, no busqueu un lloc on menjar una creppe en tot el país dels pirineus perquè nosaltres a les dos i pico del matí ho vam deixar estar….aquest país fora de l’època de neu esta mort…..o nosaltres no varem trobar la festa 😥\nDiumenge no vaig poder quedar-me a fer la cursa de 16kms però el 26 i 27 de juliol fan a Cerler un altra prova i jo penso anar, sí o sí.\n7 de juliol de 2008 a les 18:53 #15573\nEnhorabona arctos per la cursa i la classificació\nFelicita a la teva amiga Mireia, doncs quedar davant la Teresa Forn (ja la coneixes…) o la Maria Bartolí és un gran resultat\nSi t’interessa els kms verticals, ara ha d’estar al caure el que es fa a Vallter (a mi m’agrada més dir-li Ulldeter 😉 ), ho porta el Club d’Ski Camprodon. La seva virtut no és la informació, precisament 😯 De totes maneres, conec el recorregut. Ja hi seré al cas de la data\n31 de juliol de 2008 a les 12:41 #15868\nBé, no sé on posar aquesta informació, suposo que a l’amic arctos li deu interessar:\nLa Salle -Universitat Ramon Llull- té el plaer de presentar la primera edició de la Cadí Vertical, una cursa de muntanya de 1.000 metres de desnivell, en un recorregut total de 6km i que tindrà lloc el dia 28 de setembre del 2008 al Parc Natural del Cadí-Moixeró.\nMés info: http://www.lasallenatura.com/CV/info.html\nI un altre km vertical, aquest a Panticosa:\nV Puyada Kilómetro Vertical de Panticosa\n30 agosto – 6400 m\nTRÍPTIC (hi apareixen 5 curses més…)\n(Del Km Vertical de Vallter, no tinc cap notícia, no m’han contestat i l’altre dia hi vaig ser a Camprodon i no em vaig molestar en demanar-ho…)\n31 de juliol de 2008 a les 19:50 #15883\nLuigi gràcies per la info….fa molt bona pinta 😈 .


[ Espai Claudàtor ]: Zoomorfisme del príncep: el ball de Jana\nPublicado por Príncep de les milotxes en 17:28\nHola, Josep Lluís! M'agraden les teues reflexions i com les expresses, amb gust i sensibilitat. I què dir de Jana? Em té corpresa!\nSeria curiós i original veure l'inici d'un telenotícies informant de la bellesa dels tarongers i de la flaire de tarongina que desprenen en aquesta època.\nPerò, desafortunadament, això no ven.\n2 de maig de 2010 a les 1:13\nFeia temps que no venia, príncep. M'agrada llegir de la primavera, de Jana i de vosaltres.\n2 de maig de 2010 a les 18:28\n¿Quina ànima anima l'animal?\nÉs tan confortable la seva presència, tan estimulant i confiada...\n2 de maig de 2010 a les 19:37\nM'ha agradat molt llegir aquest escrit, més que agradar-me m'han emocionat les preguntes que donen una altra visió a tot plegat. I la sensibilitat que transmet el qui estima aquests animals tan humans. M.Pilar Martínez, des de dalt del turó\n2 de maig de 2010 a les 20:52\nAmics i amigues... gràcies per les vostres veus, també per l'amor i l'amistat.\n2 de maig de 2010 a les 23:01\nAi, Jana, com m'agradaria tindre una companya com tu! Es veu que eixamples el cor del Príncep, ja gran de per si.\n4 de juny de 2013 a les 21:41


Escurabutxaques Conesa - Millor servei tècnic per escurabutxaques a Conesa - Recreatius PenedèsSEO - Landing Escurabutxaques - Máquinas recreativas y tragaperras. Mejor servicio técnico en máquinas recreativas para bares y locales - Recreatius Penedès\nLES ESCURABUTXAQUES A CONESA AMB MÉS RENDIMENT ECONÒMIC\nLes escurabutxaques a Conesa s'han convertit en els jocs tradicionals dels bars i locals, aporten diversió i entreteniment al públic i, el més rellevant és la seva rendibilitat. La rendibilitat que aporten a propietaris de bars i locals és molt alta.\nLes actuals màquines escurabutxaques a Conesa determinen els resultats del joc mitjançant una computadora que genera números aleatoris. Cal destacar que el bar sempre juga amb avantatge per davant del jugador.\nOferim les últimes versions d’escurabutxaques a Conesa amb premi perquè tinguin èxit en els bars, cafeteries, cerveseries i locals d'oci. La finalitat de la nostra empresa és distribuir a hostalers i propietaris de bars i locals la major selecció de màquines escurabutxaques amb premi amb major rendibilitat del mercat assegurant una recaptació alta. A Jocs Recreatius Penedès trobaràs l'oferta més àmplia de màquines escurabutxaques a Conesa amb la millor condició econòmica per tenir el nivell de recaptació més alt que el mercat pot oferir. A més, ens convertim en un valor afegit per als establiments en aportar diversió i entreteniment als jugadors.\nEl nostre assessorament professional ajuda al client a realitzar una planificació prèvia del local, realitzar una selecció de les màquines que més s'ajusten al local i que majors beneficis poden aportar gràcies a la nostra àmplia experiència en el sector. Així doncs, analitzem detalladament les característiques i ubicació del bar o local, l'oferta de escurabutxaques a Conesa i el target habitual de l'establiment.\nMultiplicar els beneficis dels negocis, restaurants bars i locals de la zona de Tarragona és un dels objectius quan s'instal·la una escurabutxaques. Nosaltres ens comprometem a analitzar i renovar contínuament l'estat de les escurabutxaques i, així, mantenir el nivell de recaptacions el més alt possible. La varietat de jocs que vénen instal·lats en les màquines escurabutxaques a Conesa asseguren l'entreteniment de qualsevol públic. Al nostre catàleg disposem d'una àmplia selecció de models i fabricants de màquines escurabutxaques per cridar l'atenció de nous clients en els establiments i així aportar ingressos extra amb l'explotació de l'espai lúdic del local. Els nostres professionals estan informats de les últimes novetats del mercat per garantir la rendibilitat dels productes.\nLes màquines escurabutxaques a Conesa poden significar un valor afegit per al negoci ja que es converteixen en un reclam per a públic nou, així com un estímul per als clients habituals sense requerir esforç extra per part del propietari i treballadors del negoci. El nostre equip de professionals és qui s'encarrega del correcte manteniment de les escurabutxaques a Conesa i cuiden el seu funcionament per mantenir els beneficis més alts possibles.


Luxós pis totalment reformat de 240 m² amb 4 dormitoris i 3 banys en venda en una planta alta d'una finca règia de barri Gòtic amb vista única sobre el port de Barcelona i a la mar Mediterrània.\nAquest majestuós pis se situa en la cinquena planta d'una finca règia i ofereix unes increïbles i úniques vistes del port de Barcelona. El pis es presenta totalment reformat l'any 2021 amb els millors acabats de mercat, però ha conservat la majoria dels elements originals de finals de segle XIX. Per exemple s'han conservat i restaurat de manera espectacular terres hidràulics, motllures, fusteries de fusta, fins i tot les pintures originals amb els motius florals d'època. Una reforma exquisida, per a un habitatge única per les seves dimensions i les seves vistes a la ciutat de Barcelona.\nEl pis se situa al carrer Colom, en una finca catalogada de finals de segle XIX, amb ascensor i servei de consergeria. Abasta una superfície de 240 m² i és totalment exterior, ja que la finca és cantonera, el que aporta gran quantitat de llum i amplitud a totes les estances. A més, cal destacar que l'habitatge gaudeix de 7 balcons a carrer, un d'ells tipus tribuna amb unes vistes espectaculars a el port de Barcelona.\nEn la reforma, s'ha creat una distribució molt ben dissenyada i amb grans espais com a signe de distinció. Es disposen 3 dormitoris dobles, inclòs el principal de 20 m², amb un ampli vestidor i amb bany privat. A la part frontal de l'habitatge, trobem, a més del dormitori principal, el gran saló de 25 m² amb vista a al port de Barcelona, amb sortida a la galeria i el menjador d'uns 20 m². En aquesta zona de dia també ens trobem amb l'àmplia i moderna cuina de la casa Bulhaup.\nLa resta d'estades podem destacar el gran rebedor, banyat de llum gràcies a les portes dobles que el connecten amb el saló, dos banys complets més, un de cortesia prop de la cuina i un altre per a la zona de nit, una sala polivalent a la zona de nit, i un petit traster i zona d'aigües.\nL'edifici disposa també de terrassa comunitària i l'habitatge té assignada dos trasters. Un d'ells s'ha transformat en un lavabo de cortesia i el segon s'ha convertit en un traster i zona de bar per així poder relaxar-se i gaudir de les increïbles vistes i de la brisa marina.\nBany en terrassa\nTraster i zona de bar propi a terrassa\nMotllures en sostre i parets restaurades\nGaleria amb vistes a port\nSaló principal amb galeria\nZona d'aigües i emmagatzematge\nDormitori principal amb gran vestidor i bany en suite\nTerrassa comunitària amb lavabo de cortesia i zona d'emmagatzematge i bar\nEl pis se situa en una zona immillorable, a Ciutat Vella entre els barris de l'Gòtic, El Born i la Barceloneta, just davant de l'Port Vell de Barcelona i La Marina amb vistes als impressionants iots de luxe.\nA més, està pròxim a la plaça Duc de Medinacelli i a el club Soho House i prop d'una gran varietat de restaurants, bars i tots els serveis necessaris.\nUn lloc privilegiat a la ciutat de Barcelona.\npis de 292m² en venda a Gótico, Barcelona\npis de 175m² en venda a Gótico, Barcelona


La desena edició de l’Open Santi Silvas es farà el juny del 2020 - Ràdio Olot\nLa desena edició de l’Open Santi Silvas es farà el juny del 2020\nLa Fundació Tommy Robredo té previst tornar a organitzar el torneig de tennis en cadira de rodes després del parèntesi d’aquest any. Abans, farà altres activitats: ha començat un tour per diversos clubs de tennis gironins i el 12 de novembre organitzarà un acte a l’Escola Universitària de la Salut i l’Esport de Girona.\nEl Santi Silvas es disputa a les pistes de tennis del CN Olot\nLa Fundació Tommy Robredo ha començat una nova etapa amb Josep Maria Perramon com a director. Aquesta figura, de dedicació exclusiva a la fundació, és nova i s’ha creat per evitar el que va passar el mes de juny passat: que l’Open Memorial Santi Silvas no es va poder organitzar per falta de mans. Perramon garanteix, en declaracions a Ràdio Olot, que la desena edició del torneig es podrà fer l’any que ve.\nMentrestant, però, la Fundació Tommy Robredo no s’està de braços creuats. Dissabte, va organitzar la primera sortida popular de bicicletes adaptades a Olot, que va comptar amb una quarantena de persones, i aquesta temporada ha començat un tour per diversos clubs de tennis de la demarcació. Tommy Robredo i el tennista en cadira de rodes Quico Tur els visiten per ensenyar als més joves que tothom pot practicar el tennis. En aquesta línia, el proper 12 de novembre la fundació també farà una jornada d’esport i diversitat funcional al campus de Salt d’EUSES, l’Escola Universitària de la Salut i l’Esport.\nLa Fundació Tommy Robredo va néixer el 2009 per organitzar el Memorial Santi Silvas de tennis en cadira de rodes i, deu anys després, ha multiplicat les seves activitats.\nRecupera l’entrevista sencera a Josep Maria Perramon\n(a partir d’1:11)\n220 queries in 1,843 seconds.


Ràdio Balaguer - Polítiques Digitals activa un banc d'eines perquè pimes, autònoms i ciutadania mantinguin l'activitat durant la crisi. La web 'L'Oficina des de casa' pretén minimitzar l'aturada i promoure els mitjans digitals\nPolítiques Digitals activa un banc d'eines perquè pimes, autònoms i ciutadania mantinguin l'activitat durant la crisi. La web 'L'Oficina des de casa' pretén minimitzar l'aturada i promoure els mitjans digitals\nEl Departament de Polítiques Digitals i Administració Pública posa a partir d'aquest dimarts a disposició de la ciutadania, en especial autònoms i pimes, un banc d'eines per facilitar que mantinguin l'activitat durant la crisi sanitària del coronavirus. La conselleria de Jordi Puigneró activa la web 'L'oficina des de casa', amb un seguit de recursos, programari, serveis i eines digitals ofertes per diferents empreses del sector TIC per ajudar el teixit empresarial a aprofitar "al màxim" la tecnologia per mantenir l’activitat i productivitat empresarial, tal com ha informat el departament en un comunicat. La iniciativa pretén minimitzar l’aturada de l’activitat, i fomentar el teletreball "segur" per a qui l'hagi de mantenir.\nLa pàgina ‘L’oficina des de casa’ distribueix les iniciatives per categories -treball col·laboratiu, e-Learning, seguretat, integradors, connectivitat, etcètera-, i cost -gratuït o amb descompte superior al 25%. D’aquesta manera, la persona o empresa usuària pot cercar i accedir fàcilment al producte o servei que més s’ajusta a la seva demanda, veure’n la descripció i conèixer les indicacions que ha de seguir per gaudir-ne.\nA ‘L’oficina des de casa’ s’hi poden trobar actualment fins a 33 recursos, des de sistemes i aplicacions que permeten habilitar mitjans per poder treballar de forma remota, eines i plataformes de treball col·laboratiu, recursos d’emmagatzematge al núvol i serveis d’assesorament, suport tècnic i consultoria, entre d’altres.\nEl conseller Puigneró ja va anunciar l’activació d’aquest banc d’eines digitals a disposició d’empreses i autònoms a la reunió telemàtica que va mantenir dijous passat amb les patronals i associacions empresarials de Catalunya per avaluar de quina manera les empreses poden aprofitar millor les eines digitals per minimitzar l’impacte de la crisi de la covid-19 en el teixit productiu.


Exposición Tiempos de Malancolía - Dark Valencia\nExposició Temps de Malenconia (novembre-febrer 2016)\nby Epi Neuraska · Published 28 desembre, 2015 · Updated 29 desembre, 2015\nTemps de Malenconia. Creació i desengany a l’Espanya del Segle d’Or, es podrà vore des del 12 de novembre al 7 de febrer de 2016, al Museu de Belles Arts de València, amb col·laboració del Ministeri d’Educació, Cultura i Esport, el Museu Nacional d’Escultura de Valladolid i l’Obra Social ‘la Caixa’.\nNo podem passar d´esmentar i recomanar aquesta gran exposició Temps de Malenconia. Creació i desengany a l’Espanya del Segle d’Or. Una selecció de fabuloses obres pictòriques, gravats, llibres i escultures del Barroc espanyol que supuren eixe mal anomenat “malenconia”, que va florir durant el decadent imperi espanyol als segles XVI i XVII.\nA la Grècia clàssica es vinculava la malenconia amb la tristesa i la genialitat, eixa essència inherent al ésser creatiu que balla entre l´obscuritat i la llum. Així com Saturn va influenciar a artistes per exemple com Curtis, Wlliams, Murphy, … als 70´s i 80´s, els artistes espanyols al Segle d´Or també varen estar influenciats per aquesta energia atribuïda a l´astre. A la segona meitat del segle XVI les ciències i les arts començaren a infectar-se d´eixa anomenada bilis negra, la ciència s’infecta pels orígens i efectes i les arts la pren com a substancia elemental de la creació plàstica i literària.\nMalenconia I, Alberto Durero, 1514. Biblioteca Nacional de España Madrid\nPodem diferenciar cinc parts dintre de l´exposició Malenconia, la primera serà referida al orígens de la malenconia i la figura del geni, amb obres com el gravat de Alberto Durero: Malenconia I.\nLa segona part mostrarà la malenconia com a força creadora amb artistes com Ribera o Velázquez amb el seu obscur i profund autoretrat. Les Sibil·les també tindran una gran rellevància a l´exposició, ja que aquestes profetisses estaven vinculades a la malenconia.\nEl desengany social serà la tercera part vinculada a la crisi de la hegemonia espanyola, com a resultant de la crisi política-econòmica i espiritual de la segona meitat del segle XVI. Destaquem la pintura del Soldat mort, un oli sobre llenç d´autoria anònima de principis del segle XVII.\nLa quarta es referida a la religió i malenconia, al misticisme i religió. Aquesta misantropia queda plasmada a la perfecció amb l´escultura de fusta policromada de Santa Maria egipciana de Luis Salvador Carmona o Les temptacions de san Antoni de Brueghel de Velours, una magnifica pintura en que és recomanable aturar-se un temps per observar detingudament la gran quantitat d´accions i detalls de l´obra.\nI per tancar l´exposició tindrem la temàtica barroca referida a la finitud humana. Una selecció de vanitas, escultures i alguna natura morta ens mostrara eixa idea de la mort que tenien també autors com Gòngora, Quevedo o el gran Sèneca, on podrem veure el seu fals-bust tan celebre en grans biblioteques que es dignen.\nSanta Maria egipciana, Luis Salvador Carmona, segon terç del segle XVIII. Museu Nacional d´Escultura, Valladolid.\nUna exposició molt ben estructurada i perfectament il·luminada, recomanable per als éssers taciturns de la nova València, que posteriorment pot estar acompanyada d´una relaxada meditació als jardins de Vivers.\nEl malenconiós no vol més que tenebres, busca sepulcres, es passeja entre ruïnes, vaga en la nit. La seua necrofilia s´atribueix al color del seu humor, la bilis negra, que fa que tots els objectes li semblen fúnebres i que la seua ànima fuja de la llum i estime la foscor.\nLa seua inclinació funerària troba un clima idoni en L´Espanya barroca, on la mort adquireix una centralitat despòtica i fa amb l´art una aliança obsessiva. Afloren les al·lusions a la fugacitat de la vida, a la imatge saturnal del temps anihilador, al món en ruïnes, a les -llàgrimes de les coses-, a les fàcies cadavèrica de la vida.\nEl terme final de totes les coses aboca a un objecte, la calavera. Els artistes van comprendre prompte la bellesa metafísica que conté aquest cofre misteriós, -lloc pensant- hui deshabitat, on el seu amo raonà, fantasiejà i va decidir.\nLa -interiorització- de la mort serà indissociable de la subjectivitat moderna.\nText de l´exposició: Temps de Malenconia. Creació i desengany a l’Espanya del Segle d’Or\nInformació a rel l´exposició Temps de Malenconia\nAcí teniu el link del vídeo de María Bolaños, Comissaria i Directora de Museu Nacional d´Escultura de Valladolid:\nTambé hi hauran activitats culturals complementàries a l´exposició Temps de Malenconia. Creació i desengany a l’Espanya del Segle d’Or. Conferències i un cicle de cinema per tractar el tema de la malenconia des de diferents punts de vista com el mèdic, històric, artístic o literari: Activitats culturals complementàries a l´exposició Temps de Malenconia.\nPer a més informació deixem la pagina web del Museu de Belles Arts de València: Museu de Belles Arts de València\nNext story MKM interpreta “Nosferatu” [15 Gener]\nPrevious story Apocalyptophilia, segundo álbum de A.T. Mödell


Els vikings van ser un grup de guerrers i marins que pertanyien a alguns pobles originaris d'Escandinàvia, en concret a les actuals Noruega, Suècia i Dinamarca. Entre els segles IX i XI van expandir-se per moltes zones europees, saquejant i establint-se en nous territoris. La seva influència va ser tal, que fins i tot aquesta època rep el nom d'era vikinga (793-1066).\nLa paraula viking s'origina a la llengua nòrdica antiga, però no se sap segur de quina paraula concreta deriva. Hi ha una teoria que diu que ve de vik, que significa 'badia' o 'cala', i una altra diu que ve de vika, que vol dir 'milla marítima'. En realitat, un viking era aquell que sortia a la mar amb el propòsit de guanyar riqueses per mitjà de la violència. No tots els escandinaus eren vikings, però sí que tots els vikings acostumaven a ser escandinaus.\nEls vikings eren originaris de pobles escandinaus de parla germànica, segurament emparentats entre si, que vivien en regions que tenien una orografia complicada i amb poques possibilitats de gran producció agrícola. Hi havia els noruecs, que vivien al sud i a la costa occidental de l'actual Noruega; els danesos, que vivien al sud de l'actual Suècia i a l'actual Dinamarca; i els suecs, que vivien principalment a la costa oriental de l'actual Suècia. Al nord de Noruega i Suècia hi havia els samis, un poble totalment diferent dels vikings, tant en cultura com en llengua, que encara existeixen. Des d'un punt de vista lingüístic no són indoeuropeus com els pobles germànics o com els pobles de llengües llatines, sinó ugrofinesos, igual que els finlandesos, els hongaresos i els estonians, entre altres grups més petits.\nAl segle VIII els escandinaus tenien una llengua comuna, que coneixem com a nòrdic antic (urnordisk), i eren pràcticament idèntics en cultura i religió. El nòrdic antic es va fragmentar en dialectes i va originar amb el temps les següents llengües: noruec, suec, danès, feroès i islandès.\nLES NACIONS VIKINGUES\nNoruega: la tradició diu que l'any 872 Harald Harfager va succeir el seu pare Halfdan el Negre com a sobirà d'uns petits territoris. Però després de diverses campanyes de conquesta va unificar Noruega i es va convertir en el seu primer rei. Les primeres notícies documentades dels noruecs són precisament de l'era vikinga. D'abans d'això, pràcticament no en sabem res.\nEls noruecs es van cristianitzar gràcies a missioners entre l'any 1000 i el 1150, tot i que les creences i costums pagans van mantenir-se durant força temps. El topònim Noruega ve del llatí Norvegia, que és una adaptació de l'antic nòrdic Noregr, que deriva de norovegr, que significa 'ruta septentrional', 'camí cap al nord' o 'camí del nord'. Actualment, Noruega en noruec és Norge.\nSuècia: es va unificar segurament al segle VII, amb la unió dels gautes i els suions. Els suions van quedar com a tribu dominant i van donar nom a tot el territori: Suècia. Suions, d'on deriva el nostre suecs, és la llatinització de svear, que era com s'anomenaven a si mateixos en nòrdic antic. En suec Suècia és actualment Sverige, que deriva de Svea Rike, que significa 'regne suec'.\nLa dinastia protagonista i mítica era la de la Casa de Munsö o Casa de Yngling, a la qual pertanyia el famós Ragnar Lodbrok. A Suècia trobem el temple viking per excel·lència: Upsala. Aquest lloc era el principal centre de culte dels suecs. També es creu que era la seu dels seus reis. Cada nou anys se celebrava en aquest indret un gran festival que incloïa sacrificis humans: el Dísablót.\nVa haver-hi alguns intents de cristianització per part d'alguns missioners als segles IX i X, però sense èxit. El primer rei cristià de Suècia va ser Olaf Skötkonung (també conegut com a Olaf Eriksson), que va regnar entre el 995 i el 1022. Ell va iniciar la cristianització del poble amb millor resultat. En un principi es tolerava el paganisme, que encara era majoritari, i els rituals a Upsala. Però l'any 1087, sota el regnat d'Inge Stenkilsson, el temple d'Upsala va ser destruït. Durant la seva època es va completar la cristianització de Suècia, encara que a l'àmbit personal el paganisme tindria molta força durant molt de temps.\nDinamarca: sembla que els danesos van expulsar els angles i juts que quedaven a Jutlàndia (nom de la península de l'actual Dinamarca). Entre els segles VII i IX es van construir diferents elements defensius a la zona, com la muralla de Danevirke, que amb una longitud de 30 km anava de costa a costa separant la península de la resta del continent. Amb el rei Gudrod (804-810) ja conformaven un regne fort, i fins i tot eren capaços d'enfrontar-se a l'Imperi Carolingi dels francs.\nLa unificació completa de la regió danesa i la conversió general al cristianisme es va efectuar cap al 965, sota el regnat de Harald Blåtand. Com va passar a Noruega i Suècia, el paganisme es conservaria a la vida privada durant un temps indefinit. Pel que fa al topònim, Dinamarca en danès és Danmark. Dan deriva de danir, que és com es coneixien en aquella època (l'adaptació llatina original és danis). Mark ve de mörk, que significa 'bosc' o 'terra fronterera'.\nEL PRINCIPI DE L'ERA VIKINGA\nDavant de l'augment de població i l'ambició dels seus líders, alguns grups d'escandinaus van decidir fer viatges d'exploració que sovint acabaven en saquejos. Els primers viatges eren de curta durada, però després cada vegada s'allargaven més en el temps, fins al punt d'establir comunitats permanents en alguns territoris conquerits a on portaven les seves famílies.\nPer a situar-nos una mica, al segle V, uns 300 anys abans de l'era vikinga, a la península de Jutlàndia i rodalia hi vivien els juts, els angles i els saxons, tots ells germànics. Diversos grups d'aquestes tribus van emigrar a Gran Bretanya, un cop es va quedar sense legions romanes, ja que l'Imperi Romà d'Occident s'havia ensorrat. Allà hi havia els britons al centre i sud i els pictes al nord, tots dos pobles celtes. Els germànics acabats d'arribar hi van formar petits regnes i els britons van quedar amb el temps arraconats cap a l'oest, a les actuals Gal·les i Cornualla. Per altra banda, Jutlàndia acabaria sota domini dels danis (danesos), que fins aleshores vivien principalment a les illes pròximes i a Escània, nom llatí de la regió situada a l'extrem sud de l'actual Suècia. Aquest Escània donaria pas al nostre Escandinàvia, però referit principalment a tots els territoris dels pobles vikings. Avui dia, aquest terme geogràfic pot ser més ampli.\nA finals del segle VIII, Gran Bretanya estava dominada pels anglo-saxons. Al nord, els escots originaris d'Irlanda havien subjugat els pictes (dels escots ve el topònim Escòcia). En aquest moment té lloc la incursió que dona inici oficialment a l'era vikinga, l'any 793, al monestir de Lindisfarne. Aquest monestir estava ubicat al Regne de Northúmbria, governat pels angles. Situat a una petita illa, va ser assaltat amb destrals, llances i espases, sense pietat. Aquests vikings, segurament danesos, van matar la majoria de monges. Els pocs supervivents van ser portats com a esclaus.\nEls vikings van atacar més monestirs de la costa anglosaxona, perquè estaven poc defensats i amagaven riqueses. Eren saquejos ràpids i sense gaire risc, efectuats per petites flotes sense grans líders al capdavant. Un cop assolien els seus objectius, tornaven a les seves bases escandinaves. Però de seguida es van començar viatges més agosarats amb líders famosos i reis, i amb assentaments estables fora d'Escandinàvia que servien com a base per a altres incursions.\nDurant la primera meitat del segle IX, els vikings van atacar diferents zones de l'Imperi Carolingi, però a partir del 843 les incursions es van intensificar. La raó va ser el Tractat de Verdun, en què l'Imperi es va dividir entre tres nets de Carlemany, fet que va afeblir la seva protecció. Des d'aleshores, els dominis francs serien governats per diferents descendents de la dinastia carolíngia que tindrien com maldecap constant l'amenaça escandinava.\nNo se sap exactament d'on eren aquests vikings, però l'any 844, des de les seves bases en territori franc van vorejar la costa atlàntica i van atacar Galícia, Lisboa i Cadis. Van arribar fins a Algesires, però van decidir girar cua i remuntar el riu Guadalquivir. Van prendre Sevilla i la van saquejar. L'emir Abderrahman II, cap de l'Emirat de Còrdova, els va poder expulsar finalment.\nL'any 845, París, capital del Regne de França Occidental, va ser atacada per un exèrcit viking, en què hi havia el famós Ragnar Lodbrok amb 120 vaixells i uns 5.000 guerrers, la majoria danesos. Van remuntar el riu Sena i van saquejar i ocupar la ciutat el 28 de març. Finalment, gràcies a rebre un important tribut (7.000 lliures de plata) per part del rei franc, Carles el Calb, els vikings van deixar en pau la ciutat i se'n van anar a saquejar altres llocs del regne.\nEls noruecs ja controlaven Irlanda des del 853 gràcies a aliances amb reis locals. Van fundar Dublín i van colonitzar arxipèlags propers. A partir del 874 van començar a poblar Islàndia acompanyats d'esclaus d'Irlanda i Escòcia. Com que aquesta illa va mantenir-se molt aïllada de la resta del món durant força temps, l'islandès actual és molt fidel al nòrdic antic, fins al punt que els seus parlants poden llegir i entendre les sagues nòrdiques antigues en el seu idioma original.\nL'any 865, Ragnar Lodbrok i els seus guerrers més valents van tornar a fer de les seves. Van desembarcar a Northúmbria, Gran Bretanya, i van començar a saquejar per tot arreu. Però aquesta vegada no li va anar gens bé i va ser capturat i entregat al rei Aella, que li va donar mort llençant-lo a un fossat ple de serps verinoses. L'any següent, com a venjança, els seus fills van organitzar un enorme exèrcit danès i van conquerir el Regne de Northúmbria primer, i després el de Mèrcia, l'any 874. Molts vikings es van establir en aquests territoris amb les seves famílies de forma permanent. Després de diverses batalles, l'any 878, es va signar el Tractat de Wedmore, en què dividia Anglaterra entre anglosaxons i danesos. Destacaria el regne viking de York, en Northúmbria.\nL'any 862, alguns vikings suecs, coneguts pels romans d'orient com a varegs, van instal·lar-se als territoris eslaus de l'est d'Europa. Els eslaus els anomenaven rus, i allà van fundar la Rus de Kíiv, un principat molt poderós que fins i tot va enfrontar-se a Constantinoble. Però en una època de bones relacions, l'emperador Basili II va acceptar que la seva guàrdia personal fos varega, l'any 988, quan la Rus de Kíiv es va començar a cristianitzar. Durant anys, guerrers de Suècia, Dinamarca, Noruega i Islàndia van formar-ne part. Fins a finals del segle XI, la guàrdia personal de l'emperador va estar constituïda per vikings.\nL'any 982, el noruec i famós Eric el Roig, que vivia a Islàndia però que es trobava en un exili de tres anys per assassinat, va explorar unes terres inhòspites que anomenaria Groenlàndia (terra verda), perquè hi va arribar a la zona sud i a l'estiu, quan el terra no estava glaçat. Amb aquest nom pensava que atrauria més gent a colonitzar-les. Cap al 985, hi va tornar amb 25 naus, de les quals van arribar a les noves terres només 14, per causa del mal temps. Leif Eriksson, fill seu, va arribar a Vinland, l'illa de Terranova. D'aquesta manera, els vikings arribaven al continent americà, cap a l'any 1000, cinc segles abans que Cristòfor Colom. L'existència d'assentaments vikings a les costes de Terranova i Labrador està confirmada des dels anys 60. Es creu, però, que aquests no eren permanents, sinó campaments estacionals per obtenir fusta, matèria molt escassa i valuosa a Islàndia i Groenlàndia.\nCap a finals del segle IX, el rei de França Occidental, Carloman II, va morir. Qui li havia de succeir, el seu germà Carles, era només un nen. Per això es va demanar al seu oncle, Carles III el Gras, rei de França Oriental, que governés la part occidental en lloc seu fins que fos més gran. Era l'any 884 i tres anys abans havia estat anomenat emperador d'occident pel papa Joan VIII. Carles el Gras va aconseguir reunificar tots els dominis de l'antic Imperi Carolingi, tot i que molt breument. L'any 885, París havia perdut capitalitat i estava governada per un comte, Eudes (també conegut com a Odó). En aquest punt, la ciutat va rebre l'atac més gran per part dels vikings, que eren majoritàriament danesos.\nUns 700 vaixells que contenien uns 28.000 guerrers van arribar a París, tot i que en un primer moment la seva intenció era passar de llarg i anar cap a Borgonya. Eudes no va acceptar negociar el seu pas i els vikings van decidir arrasar la ciutat com a resposta. Els 200 soldats que la defensaven van protagonitzar una resistència heroica. Després de gairebé un any de setge, en què la pesta també va fer molt de mal la població parisenca, l'emperador Carles el Gras hi va arribar amb un poderós exèrcit. Però en comptes d'enfrontar-se als vikings, va pactar amb ells la seva retirada a canvi de 700 lliures de plata. L'acord els permetia continuar el seu camí cap a Borgonya i saquejar-la, perquè el seu vassall Ricard I de Borgonya no volia reconèixer la seva autoritat. Poc temps després, el gruix de l'exèrcit viking se'n va tornar al seu lloc d'origen, principalment als territoris escandinaus de Gran Bretanya.\nEl noruec Rol·lo i els seus, que havien participat dels setge de París del 885, van quedar-se a Roan, a la vora del riu Sena, a Normandia. Aquests eren coneguts com a normands, que significa 'homes del nord'. Carles el Gras, que havia quedat amb la reputació malmesa i amb constants malalties, va ser obligat a abdicar, i l'Imperi es va tornar a dividir. França Occidental quedaria en mans d'Eudes com a agraïment per la defensa de París. Després de la seva mort, l'any 898, Carles el Simple (en el sentit d'Honest), en va ser per fi coronat rei. Aquest era el petit germà de Carloman II, que havia cedit la corona a Carles el Gras per culpa de ser massa jove. Ara, ja com a rei, va decidir acabar de soca-rel amb el problema viking.\nL'any 911, Carles el Simple va oferir a Rol·lo la cessió oficial i legal dels territoris de la costa en forma de ducat, on generalment ja s'assentaven grups de vikings des de feia temps. Les condicions eren batejar-se, convertir-se en vassall i defensar França d'altres vikings. Rol·lo va acceptar l'acord. Tot i que inicialment el va complir, no va trigar a fer de les seves i estendre els seus dominis cap a l'oest. Va prendre la península de Cotetin i va establir les fronteres de l'actual Normandia.\nAl principi va haver-hi conflictes entre els colons vikings per tal d'organitzar-se, però amb el temps van aconseguir la unitat. La barreja de francs i vikings va resultar en una cultura local diferenciada, una autèntica identitat normanda. La colònia va florir fins al punt de ser una potència amb ganes de més. L'any 1066, els normands van conquerir Anglaterra després de guanyar la batalla de Hastings. Serien els darrers que ajudarien a conformar la societat anglesa posterior. A partir d'aquí, amb la majoria de vikings cristianitzats i integrats en estructures polítiques estables, les incursions van ser esporàdiques i sense gaire rellevància. Així l'era vikinga arribava a la seva fi.\nLa cultura vikinga era escandinava, amb una societat dividida en tres classes: els jarls (l'aristocràcia, és a dir, els poderosos i influents), els karls (la classe baixa) i els thralls (els esclaus). Els karls tenien possibilitat d'ascendir i formar part dels jarls, però els thralls no ho podien fer.\nLes dones tenien molta més llibertat que en la majoria de cultures europees. Podien heretar propietats, triar on i com viure, decidir si casar-se o no, representar-se en casos legals i ser propietàries de negocis, com cerveseries, tavernes, botigues i granges. Les dones solien ser les profetesses de la deessa Freia (deessa de l'amor, la bellesa, l'endevinació i la màgia) i del déu Odin, el principal.\nEl vestit i les joies de les dones eren similars als dels homes de la seva classe social, i cap dels dos sexes portava arracades, perquè es pensava que eren complements de cultures menors. Les dones eren les encarregades de criar els fills i de mantenir la casa, però tant homes com dones preparaven els àpats per a la família. Ara bé, generalment, les decisions que afectaven la comunitat estaven en mans de l'elit militar, en què majoritàriament hi havia homes, fet que no excloïa la presència de dones guerreres.\nLa majoria dels escandinaus eren pagesos, però també hi havia ferrers, armers, cervesers, comerciants, teixidors, lutiers (els que feien instruments de corda), tamborers, poetes, músics, artesans, fusters, joiers, etc. Una font important d'ingressos era el comerç d'ambre, la resina fossilitzada del pi, el qual tenien en abundància. L'ambre es portava de l'interior a les costes d'Escandinàvia per treballar-lo en joieria o per vendre'l a altres nacions.\nEls escandinaus gaudien del temps lliure tant com qualsevol altra cultura, i practicaven esports, jocs de taula, a més d'organitzar festivals. Els esports incloïen simulacres de combat, lluita lliure, escalada de muntanya, natació, llançament de javelina, caça, un espectacle conegut com a 'lluita de cavalls' (tot i que no en sabem els detalls) i un joc de camp conegut com a knattleik, que era semblant a l'hoquei.\nA la societat escandinava era deshonrós per a un guerrer matar civils desarmats i prendre les seves possessions. Però, amb aquells que no eren nòrdics, ho podien fer sense por a perdre l'honor.\nContràriament a la imatge popular de bruts i salvatges, els vikings en realitat eren força refinats i prestaven molta atenció a la higiene i l'aspecte. Els agradava portar seda i joies cares. Es trenaven els cabells, estaven ben arreglats, portaven capes fines i joies elaborades de manera complexa en forma de collarets, braçalets i polseres.\nEls vaixells vikings eren de moltes formes diferents. Hi havia vaixells de càrrega de panxa ampla, anomenats hafskip, entre els quals destacava el knarr. Podia arribar als 16 metres de longitud amb una capacitat de fins a 24 tones de càrrega. Es feia servir principalment per transportar mercaderies en viatges llargs entre les ciutats escandinaves i les colònies. Sembla que va evolucionar d'un vaixell de guerra anterior.\nRepresentació d'un knarr\nDesprés hi havia els llargs i estrets, anomenats langskib, que es feien servir sobretot per a la guerra. Entre aquests hi havia el snekke, el més típic, amb el mascaró de proa en forma de serp. Podia portar uns 40 homes, més l'equipament de guerra. Amb aquest vaixell els vikings remuntaven fàcilment els rius. No necessitaven port, perquè podia arrossegar-se per terra i transportar-se a mà. També hi havia el skeid, que era més gran, ja que podia encabir entre 80 i 100 homes. Tant el snekke com el skeid eren molt ràpids i, a més de la força remera, portaven una vela per aprofitar el vent.\nExemple d'un snekke\nI què podem dir del superfamós drakkar? Per començar, només tenim notícies d'aquest vaixell gràcies a la saga Göngu-Hrólfs del segle XIII. Podem dir que era una mena de skeid, però amb més ornaments i el mascaró de proa en forma de drac. Possiblement seria el vaixell usat pels reis i altres personatges importants. Drakkar ve del suec modern i significa 'dragons', que deriva de l'antic terme islandés dreki, que significa 'drac'. Els funerals dels reis es feien per mitjà de la cremació en un drakkar. Molts altres funerals es feien en tombes de pedra amb forma de vaixell.\nRepresentació d'un drakkar\nLa imatge de vikings portant cascos amb banyes és un invent. Aquesta idea es va popularitzar gràcies a la saga operística "L'anell del nibelung", de Richard Wagner, composta a mitjans del segle XIX. És possible, però, que alguns cascos cerimonials en portessin.\nLa neteja no només era un signe de riquesa i estatus, sinó que també tenia un significat religiós. Els vikings s'asseguraven de mantenir sempre les ungles dels dits curtes a causa de la seva creença en el Ragnarök, una suposada batalla final entre els déus i les forces del caos, en què les divinitats i el món serien destruïts. El naglfar, el vaixell de la mort, hi apareix construït amb les ungles dels morts. Per tant, els vikings creien que, si morien amb les ungles llargues, facilitarien la seva construcció.\nL'univers dels escandinaus s'entenia com un arbre enorme, un freixe o roure, conegut com a Yggdrasil, i que incloïa nou mons. Per ordre ascendent són els següents:\nHelheim, la llar dels morts\nJötunheim, la llar dels gegants.\nSvartalfaheim, la llar dels elfs foscos i dels nans. (També conegut com a Nidavellir)\nVanaheim, la llar dels vanir (la tribu dels déus de la naturalesa i de la fertilitat).\nMuspelheim, el món primordial de foc, on es troba l'abisme Ginnungagap.\nMidgard, la llar dels humans (també conegut com a Mannaheim). Els déus travessaven el pont Bifröst per arribar a Midgard.\nAlfheim, la llar dels elfs de la llum (també conegut com a Ljusalfheim).\nAsgard, el regne dels déus, anomenats æsir.\nNiflheim, el regne de la foscor i de les tenebres.\nEls vanir eren el grup de déus originals dels primers pobladors nòrdics, que coneixem com a preindoeuropeus, el mateix grup primigeni que poblava la resta del continent abans de les migracions indoeuropees. De llengues preindoeuropees en coneixem molt poques, com els basc, l'etrusc, el minoic o l'iber. No sabem què parlaven els primers pobladors d'Escandinàvia.\nAquests déus originals, els vanir, estaven més relacionats amb la fertilitat, tot i que el principal era Njord, déu de la mar, molt famós a les comunitats pesqueres. Quan van arribar els indoeuropeus a Escandinàvia, principalment de llengua germànica, van portar altres déus de caire més guerrer, anomenats æsir. Tant preindoeuropeus com indoeuropeus es van barrejar, amb la dominació dels darrers, i els nous déus simplement es van afegir a la religió nòrdica general.\nLes dones heroiques, especialment les que morien al part, anaven a Asgard al costat de Frigg, esposa d'Odin i deessa de l'amor, el matrimoni i la fertilitat, mentre que els homes que morien heroicament a la batalla anaven al costat d'Odin, al Valhalla. El Valhalla (que significa 'sala dels caiguts') és una enorme i majestuosa sala ubicada a Asgard. Aquests caiguts eren seleccionats per convertir-se en membres de l'exèrcit que lluitarà contra les forces del caos a Ragnarök. Qui acompanyava els morts en combat al Valhalla eren les valquíries, filles d'Odin comandades per Freia que, tot i ser dels vanir (filla de Njord) va néixer a Asgard, perquè el seu pare estava allà com a ostatge després d'una antiga guerra entre els vanir i els æsir. Les valquíries eren unes guerreres boniques, verges i d'una gran fortalesa, amb la capacitat de curar qualsevol ferida. Atenien els nouvinguts servint-los hidromel i captivant-los amb la seva bellesa.\nEls vikings van ser uns guerrers molt interessants, i van influir en la cultura de moltes regions europees a mesura que també causaven terror durant les seves aventures. Amb ells, podem gaudir d'històries sorprenents plenes d'acció i trama, a més d'entendre moltes coses del present de les nacions europees. La mitologia nòrdica no té res a envejar d'altres, com la grega. Sens dubte, els vikings són fascinants.


Programació a mida d’aplicacions web especials\nAssoleix els teus objectius de negoci amb programació d'aplicacions web i mòduls a mida.\nEt donem la solució\nDesenvolupament i programació d'aplicacions web, projectes i mòduls personalitzats i adaptats al teu negoci.\nEvita errors i duplicitat de dades.\nSolucions documentals i de comunicació per a la teva empresa.\nValor afegit per als teus clients o per al teu personal.\nDisseny i programació de mòduls per als principals gestors web.\nEl teu mòdul PrestaShop, WordPress, Joomla, WebsiteBaker...\nProjectes web actualitzats i optimitzats al 100%.\nLa teva aplicació web a ple rendiment.\nEn desenvolupament web tot és possible\nUtilitzem els principals llenguatges de programació i marcs de treball d'avantguarda per assolir qualsevol projecte i en qualsevol situació.\nCapacitat d'adaptació a altres entorns de treball de forma ràpida i eficaç i donar la solució idònia per a cada requeriment especial.\nEns ocupem de tot el procés, des de la recollida dels requeriments fins al desenvolupament de les funcionalitats més concretes i específiques de cada negoci.\nAdaptem els nostres marcs de treball als requeriments de la cada empresa. Dissenyem i desenvolupem aplicacions específiques per a cada projecte, buscant sempre l'excel·lència, l'optimització i el major rendiment.\nTreballem d'acord a les necessitats de la teva empresa. Els nostres especialistes s'alineen amb els objectius de cada negoci i creen projectes i aplicacions web úniques per a cada projecte.\nMúltiples llenguatges de programació\nConeixem les últimes tendències en llenguatges de programació i disposem d'un equip altament qualificat, sempre al dia dels canvis en el sector.


Dimarts 21 d'abril, presentació del llibre-entrevista "Una vida al caire de l'holocaust"\nL'obra recull les vivències de Jaime Vándor\nL'acte és organitzat per la Comunitat de Sant'Egidio\nLa Casa de la Pau (plaça de Montserrat, 1) acollirà dimarts que ve, a les 7 de la tarda, la presentació del llibre Una vida al caire de l'holocaust. Diàlegs amb un supervivent.\nEn format d'entrevista, l'obra recull les vivències i reflexions del filòleg, assagista i poeta Jaime Vándor (1933-2014), exprofessor de la Universitat de Barcelona, que quan era un nen -juntament amb la seva mare i el seu germà- va poder salvar la vida al Budapest ocupat pels nazis gràcies a l'actuació del diplomàtic espanyol Ángel Sanz Briz i el seu auxiliar Giorgio Perlasca.\n9 d’abril: Navàs tindrà les primeres plaques Stolpersteine de l’Estat espanyol, en record de les víctimes als camps nazis\nEl proper 9 d’abril l’Ajuntament de Navàs col·locarà 5 plaques Stolpersteine, en record dels 5 navassencs que moriren a Mauthausen o Gusen. Seran les 5 primeres que s’instal·len a l’estat espanyol. A Europa n’hi ha unes 48.000.\nLes Stolpersteine són unes plaques individualitzades que recorden als deportats als camps nazis. Stolpersteine significa pedra que fa ensopegar. Es tracta de llambordes de 10cm x 10cm fetes de formigó i cobertes d’una fulla de llautó on es graven les dades de cada persona i que es col·loquen al paviment de davant dels edificis o llocs on les víctimes van viure o treballar lliurement abans de ser empresonades i deportades. És un projecte de l’escultor Gunter Demnig que relaciona art i memòria.\nLa Institució de les Lletres Catalanes acaba d’editar l’opuscle Joaquim Amat-Piniella (1913-1974), signat conjuntament per Josep Alert i Joaquim Aloy, ambdós membres de l’Associació Memòria i Història de Manresa.\nDimarts 10, presentació del llibre "Les set caixes"\nL’impactant llibre Les set caixes serà presentat per la seva autora, Dory Sontheimer, el proper dimarts, 10 de març, a les 20:00 h, al Centre Cultural el Casino de Manresa (Passeig de Pere III, 27).\nDesprés de la mort de la seva mare, Dory Sontheimer va trobar set caixes plenes de documentació que revelaven les seves arrels jueves i la terrible persecució que la seva família havia patit a mans dels nazis. Una història que els seus pares li havien amagat sempre.\nL’acte, obert a tothom, és organitzat per Angle Editorial, editora del llibre, i l’Associació Memòria i Història de Manresa.\nEl premi, convocat per Òmnium Bages i l’Ajuntament de Manresa, vol reconèixer la millor obra narrativa de temàtica social contemporània publicada entre la tardor de 2013 i la tardor de 2014.\nDes d’avui podeu consultar el darrer web de memoria.cat: Cens de refugiats a Manresa durant la Guerra Civil. Els protagonistes d'una història oblidada.\nEl nou web inclou les dades de 2.378 refugiats que -procedents de diferents punts de l'Estat- van fer estada a la capital del Bages durant la Guerra Civil.\nDivendres 13: presentació a Manresa del llibre sobre la República, la guerra i el franquisme a Navàs\nEl llibre Silencis. República, Guerra Civil i repressió franquista a Navàs (1931-1945), que va ser presentat el passat 24 de gener a Navàs, es presentarà a la llibreria Parcir de Manresa aquest divendres, 13 de febrer, a les 8 del vespre.\nEls seus autors són Jordi Algué, Miquel Arceda, Ester Llobet, Rossend Sellarès i Arcadi Vilà.\nVegeu més informació del llibre clicant aquí.\nDijous al matí: acte de record de les víctimes de l’holocaust\nAquest dijous, dia 29, amb motiu del Dia Internacional en record de les víctimes de l’Holocaust i en commemoració del 70è aniversari de l’alliberament del camp d’extermini d’Auschwitz, tindrà lloc, davant de l’estàtua de Joaquim Amat-Piniella, ubicada al Casino, un acte en record de les víctimes de la barbàrie nazi.\nL’acte es desglossa així:\n“El franquisme ha mort?”, cicle del Col·lectiu Desvalls i de memoria.cat, els dies 24 i 29\nL’Associació Memòria i Història de Manresa i el Col·lectiu Desvalls han organitzat el cicle "El franquisme ha mort?”, coincidint amb el 76è aniversari de l’entrada de les tropes franquistes a Manresa, que va tenir lloc el 24 de gener de 1939.\nEl cicle contindrà aquests dos actes:\n- Dissabte 24 de gener, a les 12 del migdia, al refugi antiaeri del Grup Escolar Renaixença (carrer del Canonge Montanyà): “Cultura contra el franquisme”. Lectura de textos relacionats amb la dictadura del general Franco. Amb la participació de Natàlia Barés (violoncel), David Martell (teclat), Lluís Calderer i els grups Lúpulus Emsembla i La Veurem Teatre.\nDiumenge 25: l’espectacle de memòria històrica “El meu poble i jo” al Kursaal\nEl diumenge 25 de gener, l'endemà del 76è aniversari de l'entrada de les tropes franquistes a Manresa, a les 18:00, es podrà veure al teatre Kursaal de Manresa l’espectacle de memòria històrica “El meu poble i jo”, dirigit per Lluís Danés.\nEl muntatge, molt recomanable, es va estrenar al Teatre Nacional de Catalunya i parla de la relació de Salvador Espriu i la Guerra Civil. És molt impactant per la música en directe, les projeccions, els testimonis, els poemes...\nAquí trobareu més informació del muntatge.


Actualitzada 08/06/2018 a les 21:11\nEn sortir del funeral de l’enyorat arqueòleg Oriol Mercadal, davant de la porta de l’església parroquial de Sant Domènec de Puigcerdà, el també arqueòleg Pere Campmajó, amb la veu entristida per la mort de l’amic Oriol, però serena, “perquè hem de continuar”, em va comentar que el Govern d’Andorra li havia encomanat fer una revisió general i alhora una interpretació dels gravats rupestres coneguts a les valls d’Andorra i que ben aviat vindria a fer una primera visita. Tot i el dol del moment i l’aire fred d’aquella tarda de mitjan desembre passat, vaig sentir un repunt de goig en saber l’encàrrec del Govern fet al Pere Campmajó, perquè els seus coneixements sobre gravats a les roques són un referent de prestigi en el món de l’arqueologia pirinenca. La seva tesi doctoral: Ces pierres qui nous parlent: les gravures rupestres de Cerdagne, Pyrénées-Orientales, de la fin de l’âge du fer à l’époque contemporaine: corpus, approches chronologiques, spatiale et culturelle, publicada el 2012 per Edicions Trabucaire, de Perpinyà, inclou el treball de camp (extens i intens) i els estudis realitzats –i que encara fa– durant 40 anys a Cerdanya espiant, com diu ell, les traces deixades a les roques ja des de molt antic pels habitants de la serralada pirinenca. Abans d’acomiadar-nos, a Puigcerdà, també vam parlar del Pere Canturri, present sempre, en el record i en el pensament de feina feta, feina pionera, en parlar del patrimoni cultural andorrà i de les valls veïnes de les andorranes.\nLa primera visita del Pere Campmajó, feta aquesta primavera, ens porta a parlar de la Roca de les Bruixes, trobada i donada a conèixer justament pel Pere Canturri l’any 1962. És el conjunt de gravats més singular i vistós dels que es coneixen al Principat d’Andorra. A la Roca de les Bruixes el Pere Canturri s’hi va encaminar, tal com ens explica ell mateix en l’escrit Un Meritxell pagà, que trobareu al llibre compilador L’Andorra de Pere Canturri, Editorial Andorra, 2014: “Seguint una llegenda que m’explicà el vell Puigcernal de Prats. Diu que prop de la roca hi passa un camí. Una vegada, la Mare de Déu hi passava a cavall i de sobte en va sortir el diable que li va barrar el pas. La Verge, irada, li manà que s’apartés i s’enfonsés cap a l’infern. El dimoni s’hi negà i va clavar les urpes a la roca, en la qual deixà uns solcs marcats. Eren unes quantes ratlles visibles dels quantiosos gravats prehistòrics que hi havia sota terra.” Un cop més, parlant de la Roca de les Bruixes i de com la va trobar i literalment descobrir del tot –perquè estaven en bona part cobertes de terra– el Pere Canturri, podem relacionar les llegendes que ens arriben d’antic, amb indrets ja freqüentats des de la prehistòria per fer-hi una funció sagrada o ritual, els quals queden travats en el fet cultural dels qui els visiten. En el cas de la Roca de les Bruixes, el santuari cristià de Meritxell que queda sota i més avall, ja ens dona pistes que la roca, enlairada i prominent, miranda i trona a la vegada sobre la vall de la Valira d’Orient, va ser escollida per deixar-hi marques i senyals, per expressar-hi, repicant o fregant la roca, traça humana, amb la funció simbòlica o pràctica que fos, i des d’allí, amb els segles, es traslladà el culte al lloc on hi ha el Santuari de Meritxell.\nEl Pere Campmajó ha estat a Canillo i acompanyat per Berna Garrallà, cap d’àrea de Conservació i Restauració del departament de Patrimoni Cultural, ha vist els gravats de la Roca de les Bruixes en la reproducció fidedigna que hi ha davant del Palau de Gel. Va ser un encert –dels més reeixits en el patrimoni cultural– reproduir-les en bronze ara fa vint anys, perquè no tothom pot pujar a l’indret de la Roca de les Bruixes, pel costerut del camí des de Prats i també per facilitar la seva contemplació; però sobretot, amb la intenció de preservar el jaciment arqueològic de bretolades i afectacions a la seva integritat. A baix a Canillo, el Pere Campmajó va avançar més cap aquí la realització en el temps dels gravats antics. A part dels que ja se saben clarament medievals, el Pere Canturri els situava tots al neolític. Campmajó, que n’ha vist molts i els ha estudiat a consciència, els situa realitzats en època ibera. Esperem que el treball de camp del Pere Campmajó, que pujarà a la Roca de les Bruixes a mirar-la bocí a bocí, i que també resseguirà els altres indrets coneguts amb gravats, ajudi a interpretar millor i a fer-nos conscients de la importància patrimonial dels conjunts de gravats, de cara a la seva conservació. La fragilitat en què actualment es troben els gravats de la Roca de les Bruixes, com a jaciment arqueològic accessible i sense mesures de protecció, atesa la seva singularitat i importància, ens porta a pensar si no seria millor realitzar les actuacions necessàries per evitar possibles danys, com ara trencaments de la roca o pintades o ratllades, com malauradament passa en altres jaciments arqueològics sense protecció. Tal com diu Garrallà: “No tenim prou educació.” És a dir, la societat encara no té prou consciència del valor que tenen els gravats per publicitar obertament el jaciment. Al respecte, direm que en l’actualitat, la majoria de conjunts de pintures rupestres i gravats que es troben en balmes i codineres a Europa i bona part de món tenen barrerons, grellats travessers de ferro, tanques ben fetes i pensades per tenir-ne la visió però impedint l’accés i poder tocar el jaciment, com ara a la balma de la Margineda. Són les mesures de prevenció bàsiques de cara a la preservació del llegat cultural, que en qualsevol jaciment arqueològic passen per sobre de les accions de difusió. Deixar-les en accés lliure, certament, és un risc i una imprudència i més en aquesta època d’Internet en què, posem el cas, poses la foto d’un cirerer carregat de gustoses i madures cireres i l’endemà ja te les han pispat totes els estornells de dues potes.\n#3 Un qualsevol\nEl què no pot ser és que un ciutadà d'aquest país es passi l'ordenament jurídic per l'arc del triomf i que al mateix moment ell i els seus àcolits es dediquin a perseguir altres arqueòlegs dient que no compleixen la normativa. Aquests que tan amants són del compliment de la burocràcia i de la normativa que s'ho apliquin. Ara bé, dir que els altres no fan bé les coses perquè no compleixen les normes i passar de les normes perquè ens agraden és voler ser el reitó de la casa i el nen mimat.\nSr. Pasques, precisament vostè que és un ciutadà com tots i no forma part de l'elit funcionarial del país (encara que els seus reiterats elogis a la cap d'àrea de béns immobles ens fa suposar que té un cert interès personal cap a ella) no hauria vist mai els gravats originals si no fos perquè els hagués buscat per internet o bé algú, com va ser el cas, amablement i sense qüestionar-se si vostè estava capacitat o tenia educació suficient l'hi va portar de la mà. Ara que es presenta públicament com a un erudit, es permet el luxe de vetar el lliure accés al jaciment per poder formar part d'aquella reduïda elit que sap on es localitza el jaciment i l'ha pogut visitar, posseint així el coneixement i fent-ne un ús partidista. Lamentable.\nCom sempre Sr. Pasques, un relat impecable tècnicament però també edulcorat, amb aquell tarannà monacal i gregari que us caracteritza. Lamento que en aquesta poètica descripció de la necessitat de protegir el patrimoni cultural amb tanques, barrerons i grellats... us deixeu al tinter, voluntàriament, un altre mitjà de protecció del patrimoni: les cartes amenaçadores del govern d'Andorra, de la seva directora general de cultura que pretén obrir un expedient sancionador a aquelles persones que, com els vostres amics, també difonen i protegeixen el patrimoni cultural. Us heu descuidat parlar de la carta, però això ja ho tenen els poetes agraïts.


Taller Percussió - Tabalers de la Violeta. Activitats Barcelona\nTaller Percussió - Tabalers de la Violeta\nDates: del 6/10/2020 al 19/6/2021\ndimarts de 18:00 h a 19:00 h Entrada general de: 135 e\n(Consulteu opcions de pagament fraccionat)\n10 sessions per trimestre Grup 1. Infants de 5 a 8 anys.\ndimecres de 18:00 h a 19:00 h Grup 2. Infants de 5 a 8 anys.\nApropament al món de la percussió. A partir d'activitats lúdiques i educatives ens introduirem en els fonaments de la lectura rítmica i de la pràctica del tabal, instrument bàsic en les colles de diables i en la cultura catalana en general.\nNo es requereix cap nivell de coneixement previ. Material inclòs.\nTallerista: Sol Bucar Carranzo, tabalera de la Malèfica del Coll i estudiant d'Antropologia Social i Cultural. Apassionada de la música, especialment dels instruments de percussió, dels infants i de la cultura popular.\nEdat recomanada: infants de 5 a 8 anys .\nC Masponsla Vila de Gràcia


"L´obra 'Qui va matar Virginia Woolf' acumula molta tensió, poc habitual en el teatre amateur" | Diari de Tarragona\n"L´obra 'Qui va matar Virginia Woolf' acumula molta tensió, poc habitual en el teatre amateur"\nEntrevista a Jaume Virgili (Vilaplana, 1981). Cuiner de formació, ha realitzat diversos cursos al Col·legi de Teatre de Barcelona. De ben petit ja va formar del Grup de Teatre de Vilaplana, i també ha passat per altres companyies com La Moixera de la Selva del Camp o el Llop´S Teatre de Reus. És el director de 'Qui va matar Virginia Woolf?', que s´interpreta aquest dissabte, a les 21 h, al Teatre-Auditori del Morell amb el GT de Vilaplana.\n13 de Octubre de 2016 - 15:54 hs\nImatge del jove director de teatre que dirigeix un clàssic dels escenaris i cinema. Foto: Cedida\n- Parli’m de l’obra Qui va matar Virginia Woolf? que representen divendres al Morell.\n- És una readaptació del drama Qui té por de Virginia Woolf? d’Edward Albee. També és una comèdia negra, ja que és molt àcida. Tracta sobre un matrimoni immers en el fracàs i la monotonia, on la parella porta l’odi més allà de la seva vida íntima. La dona convida una altra parella a casa i viuen una vetllada que comença sent agradable però a poc a poc es torna un malson per als convidats que es veuen implicats.\n- En què ha consistit la readaptació que ha fet?\n- Principalment l’he escurçat perquè l’original era molt llarga i al final he assolit una obra de dues hores. La meva primera intenció era utilitzar la versió que va fer Daniel Veronese al Teatre Romea, ja que era més curta i estava molt bé aconseguida. Però no la vaig trobar, així que ho vaig haver de fer jo mateix i és el que més m’ha costat d’aquest projecte.\n- Per què va apostar per aquesta obra?\n- Quan estudiava al Col·legi de Teatre de Barcelona vaig anar a veure Qui té por de Virginia Woolf? i em va enamorar. Sobretot, em va captivar el tipus de teatre, molt diferent de l’amateur que es basa en la comèdia o el vodevil.\n- Quant de temps els ha suposat preparar aquesta obra?\n- Portem dos anys bons treballant.\nJa la vam estrenar fa uns mesos i l’hem representat a Vilaplana, Alforja, Reus i la Pobla de Mafumet. S’ha hagut de treballar molt perquè és molt tensa i el text té molta força. Però per sort els quatre actors m’han facilitat molt la feina.\n- Parli’m dels actors i personatges que surten?\n- Jordi Mateu i Maria Girona fan de George i Martha, el matrimoni principal, i Sergi Mestre i Ingrid Braña són Nick i Honey, la parella convidada. És una obra molt difícil d’interpretar per la seva alta tensió amb papers molt complicats. Sobretot el personatge de la Martha perquè té una pujada i baixada de sentiments, canvis d’emocions, que són delicats d’interpretar. Per sort, els quatre ho van agafar amb ganes i ha estat un plaer treballar amb ells.\n- Ha comentat que no és una obra habitual en el teatre amateur. Com ha evolucionat el Grup de Teatre de Vilaplana?\n- El grup té més de 30 anys. Quan era petit hi participava la meva àvia, gent més gran. Feien comèdies fàcils que funcionaven molt bé. Jo vaig començar amb els Pastorets i recordo un any que vam fer la Passió. Va ser molt important perquè actuàvem 50 persones en un poble molt petit.\n- Han viscut algun moment crític o de baixa participació?\n- Quan la gent gran es va retirar, vam estar a punt de desaparèixer. Els quatre o cinc que quedàvem ho anàvem tirant endavant. Però fa cinc anys, arran del musical Mar i Cel, es va sumar molta gent i a partir d’aquí s’ha fet un salt a millor.\n- Quina sensació s’emportarà la gent que vagi a veure Qui va matar Virginia Woolf?\n- Molta tensió i neguit, ja que és una obra que carrega fins i tot amb els silencis. Espero que això no els impedeixi gaudir del gran nivell dels actors de l’obra.\n- Portem dos anys bons treballant. Ja la vam estrenar fa uns mesos i l’hem representat a Vilaplana, Alforja, Reus i la Pobla de Mafumet. S’ha hagut de treballar molt perquè és molt tensa i el text té molta força. Però per sort els quatre actors m’han facilitat molt la feina.


Canvis en la formació per a les empreses que apliquen bonificacions per formació – Comosevende. Consultoria e Interim Management: estrategias, marketing y ventas\nCanvis en la formació per a les empreses que apliquen bonificacions per formació\nPublicada en 10 abril, 2015 3 octubre, 2017 por Davide Menini\nEl passat dia 23 de març de 2015 va sortir publicat en el BOE el Reial Decret-llei 4/2015, de 22 de març, per a la reforma urgent del Sistema de Formació Professional per a l’Ocupació en l’àmbit laboral. Aquest Reial Decret disposa una sèrie de modificacions del sistema de formació professional per a l’ocupació vigent, tant per a la denominada formació d’oferta com per a la formació de demanda.\nEl nou Decret estableix uns canvis en la formació de demanda que afecten les empreses que apliquen bonificacions per formació, tot seguit resumim les principals modificacions en la nova normativa.\nOrganització de la formació\nA partir del moment de la publicació del Reial Decret, les empreses podran organitzar i impartir la formació dels seus treballadors pels seus mitjans propis o bé contractant la formació a una entitat externa. En el cas que l’empresa contracti l’organització a una entitat externa, aquesta haurà d’impartir també la formació, o bé encarregar-se de contractar l’entitat formadora. L’entitat formadora haurà d’estar inscrita en el registre d’entitats de formació de l’Administració pública competent. No s’admetrà la subcontractació ni de l’organització ni de la impartició de la formació.\nModalitats i durada de la formació\nA partir de l’1 de gener de 2016 desapareix la formació en modalitat a distància i només s’acceptaran les modalitats presencial, de teleformació o mixta entre aquestes dues.\nA partir del dia 24 de març de 2015, s’acceptarà la comunicació de formació amb una durada mínima d’1 hora en comptes de les 6 hores de durada mínima que establia el model anterior. En cap cas s’acceptarà la bonificació d’activitats informatives o divulgatives (conferències, simposis, taules rodones, xerrades…) que no tinguin per objecte desenvolupar un procés formatiu.\nEl mòdul econòmic fa referència al cost participant/hora finançable. Per a aquest any, i per a tota la formació comunicada a partir del dia 24 de març, es mantindran els mòduls existents fins ara, amb la diferència que s’aplicaran a totes les empreses, independentment de la seva mida. Per tant, desapareixen les excepcions establertes en la normativa anterior per a les petites empreses.\nLímits de costos imputables\nEls mòduls econòmics tenen caràcter màxim i inclouen els costos directes i indirectes. S’estableix en general un límit de justificació per als costos indirectes d’un 10% respecte del total de l’activitat formativa. En el cas que les empreses organitzin la formació a través d’una entitat externa, s’estableixen els següents límits per als costos d’organització:\nLímit als costos d’organització\n+ de 10 treballadors\nAquests límits seran d’aplicació per a tota la formació comunicada a partir del dia 24 de març de 2015.\nLes empreses hauran de participar en el finançament de la formació dels seus treballadors segons la seva mida. Aquest cofinançament és la diferència entre l’import bonificat i els costos imputables suportats per l’empresa. La novetat que introdueix el Reial Decret respecte del que regulava la darrera normativa és que, a partir del 24 de març, també les empreses de menys de 10 treballadors hauran de complir el cofinançament (fins ara n’estaven exemptes).\nA partir de 250 treballadors\nLa formació de demanda o bonificable es passa a anomenar “programada per les empreses”. Com establia la normativa vigent fins a la publicació del nou decret, les empreses tindran assignat un crèdit de formació que es calcularà en funció de les cotitzacions per formació professional. Tot i que està per concretar el detall d’aquest càlcul, de moment es mantindran per a l’exercici 2015 els percentatges establerts en els Pressupostos Generals de l’Estat publicats per a 2015, mentre no es modifiquin.\n6-9 treballadors 100%\n10-49 treballadors 75%\n50-249 treballadors 60%\nMés de 250 treballadors 50%\nCrèdit mínim de formació\nLa Llei de Pressupostos Generals de l’Estat pot establir un crèdit mínim de formació per a cada exercici, en funció de la plantilla de les empreses. Per a l’any 2015 es manté el crèdit mínim anual de 420 euros per a les empreses entre 1 i 5 treballadors; aquest import és el que establia la normativa anterior. Per als pròxims anys, l’import vindrà establert per la Llei de Pressupostos Generals de l’Estat.\nEl nostre Departament de Formació queda a la teva disposició per a qualsevol dubte o aclariment amb la voluntat de continuar sent el teu suport i d’oferir les solucions que necessitis en l’àmbit de la Formació.\nPublicada en Charlas, Ponencias y CursosEtiquetado bonificació formacioDeja un comentario\n← Addressing Maslow’s Hierarchy of Needs with Technology\nTutorial: La perseverancia, clave del éxito del une vendedor →


PlastiCircle prepara la seua campanya ciutadana aprenent de l'experiència de"N'érem pocs... i arribà el marró!" - Las Naves\nPlastiCircle prepara la seua campanya ciutadana aprenent de l’experiència de”N’érem pocs… i arribà el marró!”\nL’Ajuntament de València ha llançant aquest mes la campanya “N’érem pocs… i arribà el marró!” la finalitat del qual és informar i conscienciar a la ciutadania sobre l’ús del nou contenidor per a reciclar matèria orgànica.\nPer a conèixer els detalls d’aquesta campanya ciutadana, un equip tècnic de Las Naves ha realitzat una visita a un dels punts d’informació per a així poder implementar les millors estratègiques en el projecte europeu PlastiCircle.\nSón moltes les ciutats les que tenen entre les seues prioritats municipals millorar el reciclatge de residus, entre elles València, que a través de Las Naves ha posat el focus en el reciclatge del plàstic i l’economia circular amb el projecte europeu PlastiCircle.\nGràcies a aquest projecte, les persones veïnes del barri de Sant Marcel·lí van a poder participar en el pilot d’aquest projecte europeu que cercar millorar el procés de reciclatge de plàstic en totes les seues diferents fases com la recollida o el transport, entre unes altres.\nA més a més, tenint en compte el valor afegit de l’economia circular, en poder aportar una segona vida a aqueixos residus ja rebutjats per les persones en el contenidor, sent en gran majoria d’un sol ús, com a forquetes o gots.\nPer a poder dur a terme de manera efectiva aquest pilot és necessària una alta participació i implicació ciutadana, la qual cosa fa imprescindible l’engegada d’una campanya de divulgació per a conscienciar sobre el reciclatge del plàstic i per a explicar detalladament com es pot participar en el pilot.\nEn aquest sentit, un equip tècnic de Las Naves ha pogut aprendre de l’experiència de la campanya divulgativa municipal per a donar a conèixer el nou ús del contenidor marró, desplaçant-se fins al punt formatiu del barri de Patraix.\nDurant la visita a l’expositor formatiu, les persones que s’han acostat ha pogut ampliar els seus coneixements sobre tipus de residus, aclarir conceptes respecte a determinats productes d’ús diari i consultar tots els dubtes al personal tècnic responsable de la iniciativa.\nMés informació sobre PlastiCircle ací\nMés informació sobre la campanya “N’érem pocs… i arribà el marró!” ací


Wikiloc - ruta Cicloturisme: Riera de Saldes, Gresolet i Gisclareny - Guardiola de Berguedà, Catalunya (España)- GPS track\nCicloturisme: Riera de Saldes, Gresolet i Gisclareny\n5.532 172 222\nVista 1126 vegades, descarregada 18 vegades\nEspectacular itinerari circular per les valls de Saldes i Gisclareny amb una aproximació al massís del Pedraforca; la coneguda silueta enforcada d’aquesta emblemàtica muntanya ens acompanyarà al llarg del recorregut i ens anirà oferint unes impressionants i fotogèniques perspectives.\nIniciem la ruta a Guardiola de Berguedà per enfilar la carretera en direcció a Saldes; aviat trobarem a la dreta la pista que ens conduïrà cap a la Riera de Saldes; la pista solitària i pedregosa va vorejant aquesta bella riera que corre encaixonada sota espectaculars precipicis; enllacem amb una pista més ampla que va penetrant per l’esplèndida vall de Gresolet; arribem al Santuari (segleXIII) amb el casalot adjacent que fa funcions de refugi i amb la pètria cara nord del Pedraforca a damunt nostre; continuem ara per una extensa fageda fins assolir després d’algunes rampes exigents el coll de Bauma; exclama el poeta: Oh coll de Bauma, vindré a dormir, sota la calma del teu jardí; la ruta continua en direcció al coll de la Bena per arribar finalment al poblet de Gisclareny; des d’aquí i concretament des del mirador situat al capdemunt del poble se’ns obre una meravellosa panoràmica del Pedraforca i de tot l’entorn.\nProsseguim en direcció a la collada de Turbians per iniciar un gran descens cap a la vall del Bastareny; entrem al bonic poble de Bagà on val la pena conèixer el seu interessant casc medieval per continuar fins a la propera Guardiola.\nL’epicentre de la sortida haurà estat el magnetisme especial que desprén el massís del Pedraforca veritable sentinella de tota aquesta contrada; però no hem d’oblidar el gran cercle muntanyós que envolta aquesta accidentada regió pre-pirinenca: el Moixeró amb les Penyes Altes, la Tosa i el Puigllançada, el rocallós i potent Catllaràs i el gran embalum de la Serra d’Ensija amb el cim de la Gallina Pelada; tots ells ens acompanyaran i serán també protagonistes d’aquest recorregut.\nEn definitiva, una intensa pedalada que saltant de coll en coll ens anirà oferint grans panoràmiques de valls, rieres i muntanyes; un tast inoblidable de la màgia d’aquest territori ben endreçat i protegit situat en el marc incomparable del Parc Natural del Cadí-Moixeró.\nHola, ha trobat interessant aquesta ruta Cicloturisme: Riera de Saldes, Gresolet i Gisclareny https://ca.wikiloc.com/rutes-btt/cicloturisme-riera-de-saldes-gresolet-i-gisclareny-6951355 Salutacions, Wikiloc - Rutes del Món


Notícies - La Generalitat aprova la llei de governs locals plantant cara a la reforma local del PP\nHoms, aquest dimarts en roda de premsa / Font: ACN\nel 30/jul/13 Acn / Sílvia González Política PDF\nEl govern ha aprovat aquest dimarts el projecte de llei de governs locals i ha advertit l'Estat espanyol que no tolerarà que s'imposi el 'model forà' aprovat per l'executiu estatal. El document preveu la fusió voluntària de ciutats, evitar duplicitats en la prestació de serveis, farà desaparèixer 1.034 càrrecs públics remunerats als consells comarcals i estableix límits màxims de retribució dels representants locals. El text, que ara iniciarà el tràmit parlamentari, representarà un estalvi de fins a 1.000 milions d’euros per legislatura, segons la Generalitat.\nEl conseller de Presidència, Francesc Homs, ha assegurat que la llei espanyola 'posa en perill' l'Estat del benestar, segons un informe del Consell Assessor de Polítiques Socials i Familiars (CAPSIF).\nAquest informe no només es fa ressò que la llei espanyola posaria en perill el model propi de Catalunya, sinó que des del punt de vista d'optimització de recursos, la llei espanyola ho posa en perill.\nL'avantprojecte de llei de governs locals fomentarà la mancomunació de serveis entre municipis i s'establiran uns estàndards mínims de qualitat per a la prestació dels serveis obligatoris. El document suprimeix l'assignació de competències per la qual cosa la Generalitat no podrà delegar la prestació de serveis a les ciutats si no van acompanyades de finançament.\nReordenació dels consells comarcals\nEl document preveu, entre d'altres aspectes, la reordenació dels consells comarcals de l'àrea metropolitana de Barcelona i la sortida dels municipis d'aquests organismes en cas que convisquin amb àrees metropolitanes, com és el cas de Sant Cugat. Això implica la marxa de la nostra localitat i sis municipis més del Consell Comarcal del Vallès Occidental per integrar-se automàticament a l'Àrea Metropolitana de Barcelona (AMB).\nEls consells de vegueria substituiran les diputacions provincials quan es compleixin les condicions previstes a la disposició transitòria primera de la Llei 30/2010 de Vegueries. Mentre això no es produeixi, totes les referències de la Llei de Vegueries i les determinacions que inclou aquesta llei s'han d'entendre aplicables a les diputacions provincials, que queden integrades en l'estructura d'Administració local de Catalunya.\nEl projecte de llei incorpora la prohibició de crear noves mancomunitats o consorcis quan es pretengui desenvolupar un servei o competència ja desenvolupat per una altra administració o bé quan aquest servei o competència el pugui prestar o exercir el consell comarcal o l'àrea metropolitana.\nTotes aquestes entitats també seran objecte d'extinció automàtica en cas de duplicitat, manca de presentació de comptes o de dèficit continuat.\nEs reconeix el dret a la retribució dels representants locals i s'estableix que la llei de pressupostos de la Generalitat fixarà anualment els límits màxims a percebre d'acord amb el tipus d'ens local, la població, la capacitat financera i les tasques i funcions assignades en cada cas.\nEls municipis, els consells comarcals i les vegueries hauran de disposar d'un portal de la transparència, que s'haurà d'integrar en el Portal de al Transparència de la Generalitat. Els municipis de més de 5.000 habitants hauran de disposar d'un reglament de participació ciutadana.\nGarantir la sostenibilitat financera i l'eficàcia dels serveis\nL'objectiu del projecte de llei de governs locals de Catalunya és determinar i clarificar les funcions de cada nivell de govern; assegurar la sostenibilitat financera i l'eficàcia en la prestació de serveis; simplificar les estructures administratives i evitar duplicitats organitzatives i d'actuació. En aquest sentit, es tracta d'una reforma que ha d'aportar estalvi i eficiència al sector públic, amb un estalvi de fins a 1.000 milions d'euros per legislatura. Alhora, fomentarà la transparència i la participació ciutadana.\nEls principis en què es basa aquesta norma són: autonomia local; estabilitat pressupostària i sostenibilitat financera; subsidiarietat, i racionalitat i no-duplicitat. Amb aquesta norma, la Generalitat pretén definir un nou model i un sistema de relacions entre els diferents nivells d'administració que reguli i garanteixi la coordinació entre totes les administracions locals coexistents a Catalunya.


Hospitals en Volgograd - Directori - Llistat - Guia - Hospital - Rússia - Hospitalsworldguide\nPàgina d'inici › Per país › Rússia › Hospitals en volgograd\nHospitals en volgograd Rússia\nSentir-se estrany, o notar un símptoma estrany com un marejos quan normalment no ho ha tingut, pot ser l'anunci d'alguna cosa que requereix atenció mèdica. Aquest directori conté tots els hospitals de Rússia muntats. Així que us assegurem que trobareu tot Hospitals en Volgograd d'una ullada.\nAmb quina freqüència molts dels 2043747 habitants de Volgograd no necessitaven atenció mèdica urgent, ja sigui per la urgència de la mateixa malaltia, a causa de l'ansietat que causa un dubte sobre el seu estat de salut i que podria trobar un telèfon D'un dels Hospitals en Volgograd que funciona bé ... Aquí trobareu tots els telèfons d'atenció a pacients de tots els hospitals d'aquesta àrea geogràfica.\nVolem continuar proporcionant informació útil i precisa a totes les persones que necessiten saber com trobar o contactar Hospitals en Volgograd. Per tant, instem a tots els nostres usuaris que, en cas de trobar errors, informeu-nos-nos perquè puguem corregir-los immediatament. Pots ajudar-nos?.\nHospitals en Volgograd per categoria\nAls hospitals públics de Volgograd (Rússia) es pot consultar amb diversos especialistes en diferents branques de la medicina. Si voleu saber quins són aquests centres, podeu consultar la nostra llista, ja que conté tots els hospitals públics d'aquesta zona\nSi fos molt fàcil i ràpid d'accedir a totes les consultes, tractaments i proves complementàries que es necessiten en la xarxa pública Volgograd (Rússia), potser molt poques persones aniran a hospitals privats. Però sabem que la realitat no és així. Per aquest motiu, si necessiteu trobar un hospital privat fiable, consulteu-lo a la llista que us oferim a l'enllaç de dalt\nHospitals en Volgograd per ciutat important\nSi camina Volgogrado, aquesta bella ciutat que hi ha Rússia, va tenir un accident de poca importància però encara requereix atenció mèdica urgent, aquí en aquesta guia trobarà tots els hospitals propis de vostè.\nSi necessiteu atenció mèdica urgent, aneu a l'hospital més proper a Volzhskiy, Rússia. Aquí trobareu tot, amb la seva ubicació indicada al mapa, de manera que no tingueu el més mínim dubte d'on es troben i de com arribar.\nPassar ràpidament a un hospital pot ser necessari en algun moment, especialment en casos de malaltia greu de caràcter urgent. Per tant, tome nota d'aquí els telèfons dels hospitals de Kamyshin, Rússia per tenir-los a mà si és necessari.\nEmmalaltir pot ocórrer de sobte, el moment que menys espera. Si visiteu o visiteu Mikhaylovka, aquesta bella ciutat Rússia, i teniu símptomes molestos com el dolor abdominal, nàusees o vòmits, potser hauríeu d'anar a l'hospital més proper. Vegeu tota la informació de l'hospital aquí a Hospitalsworldguide.\nNi la malaltia ni els accidents escullen temps o lloc per manifestar-se. Per aquest motiu, és tan important disposar de tota la informació dels hospitals, especialment dels més propers, a mà i ràpidament. Aquí trobareu tot el que necessiteu saber per poder contactar amb qualsevol hospital Uryupinsk, a Rússia.\nA Frolovo, una ciutat situada a Rússia, la gent pot comptar amb diferents centres hospitalaris per atendre les seves emergències mèdiques o les seves consultes rutinàries amb el seu especialista. Si voleu contactar amb algun d'aquests centres, cerqueu-los aquí.\nHospitals en Volgograd per província\nAltres ciutats a Volgograd\nLlistat de hospitals pròxims a Volgograd\nVoronezh Regional Clinical Hospital- (Situat a 457.28 km)\nMordovia Republican Clinical Hospital- (Situat a 583.30 km)\nUlyanovsk Oblast Children's Hospital- (Situat a 670.77 km)\nHospital Nizhny Novgorod- (Situat a 811.40 km)\nRegional Clinical Hospital Nizhny Novgorod- (Situat a 811.78 km)\nFamily Medicine Clinic Andromed- (Situat a 613.23 km)\nKoloproktologiya- (Situat a 316.33 km)\nCity Hospital Lipetsk- (Situat a 505.92 km)\nLipetsk Regional Clinical Hospital- (Situat a 507.88 km)\nTula Regional Hospital- (Situat a 722.33 km)


Xavier Boquete tornarà a ser el president del Consell\nDimecres, 20 juliol 2011. 03:00. Redacció AnoiaDiari.\nSense gaires sorpreses, aquest dilluns representants de CiU i ERC van anunciar el pacte de govern per seguir al capdavant del Consell Comarcal durant la propera legislatura continuant així el model impulsat fa quatre anys. Tal com ha insistit el futur president, Xavier Boquete, el principal objectiu d’aquesta legislatura serà la recuperació econòmica, l’alclade de Masquefa va defensar el sentit d’una entitat com el Consell Comarcal de l’Anoia i les seves tasques de mancomunar serveis entre municipis petits.\nL’estructura del Consell seguirà el model que s’ha utilitzat durant aquesta candidatura, hi haurà quatre sectors: Promoció Comarcal amb la Vice-presidència de Jordi Calpe; Presidència, Règim Interior Hsisenda amb la Vice- presidència de Jauem Guixà; Serveis Territorials, amb Santi Broch al capdavant i Serveis Personals amb Àngel Soteras.\nSegons va afirmar Josep Maria Palau, president d’ERC a l’Anoia: ‘Després de la bona expeirència de govern conjunt durant aquests quatre anys, ens ha estat fàcil posar-nos d’acord amb el partit majoritari, CiU’. Aquesta opinió va ser compartida per tots els membres que van presentar l’acord.\nERC segueix apostant per Consellers sense càrrec en els seus ajuntaments\nEl nomenament dels Consellers Comarcals deixa palès que l’estratègia entre CiU i ERC és ben diferent. Mentre que Convergència i Unió aposta per molts dels seus alcaldes com Maria Antònia Trullàs de Calaf, Jaume Guixà de Piera, Santi Broch de la Pobla de Claramunt o el mateix President, Xaiver Boquete, alcalde de Masquefa; ERC torna a preferir enviar al Consell regidors que no tenen responsabilitats de govern com Josep Centellas de Castellolí, Jordi Clape d’Hostalets de Pierola, Lourdes olivereas de Calaf, o Òscar Labraña a Vallbona.\nSegons Josep Maria Palau, la formació republicana prefereix no carregar de més feina els regidors que ja tenen responsabilitats de govern i deixar treballar aquells que estan a l’oposoció i que, tal com puntualitza l’alcalde de Jorba: ‘Alguns com Calpe, ja han tingut responsabilitats de govern’.\nEl sentit del Consell Comarcal\nXavier Boquete va defensar el sentit d’una entitat com el Consell Comarcal i va recordar que la comarca de l’Anoia, on hi ha molts municipis petits, un organisme com el Consell té la funció de mancomunar serveis que seríen impossibles d’assumir per un sol municipi: ‘La recollida selectiva d’escombraries, per exemple, es fa de manera conjunta a tots els municipis de la comarca menys en la seva capital’\nEntre les pirncipals prioritats del nou equip de govern s’hi troba la de continuar amb els projectes que hi ha engegats com el Parc Tecnològic Igualada- Jorba o el Parc Motor de Castellolí. Josep Maria Palau va apuntar la importància que durant els propers quatre anys la capital de l’Anoia i el seu Consell Comarcal compartíssin color polític; ‘Hem d’aprofitar aquesta circumstància i la predisposició de Castells de portar inversions a l’Anoia’.\n‘El Pla Estratègic de l’Anoia ha quedat cobert de papers’\nIndignem-nos però canviem de paradigma empresarial\n20 de juliol 2011.09:44h\nfelicito a ERC per evitar la duplicitat de carrecs.Es perfecta.\nEn quant a promocio economica , no parlin de intencions , parlin de pressupostos disponibles i projectes assumibles, i que tot no acabi... Llegir més amb paraules i folletons. que es moran a la paperera Gracies.


Disseny corporatiu - Graficser\nDisposem d’un departament de disseny propi per tal de desenvolupar la seva imatge corporativa o el seu projecte. El més important per a nosaltres és crear un disseny adequat i adaptat a cada client que ajudi a conèixer la marca o el missatge que es vol transmetre.\nPodem realitzar projectes d’imatge corporativa (creació de marca, registre de la propietat intel·lectual, redisseny de la marca…), disseny editorial (llibres, catàlegs…), arquitectura efímera (disseny d’exposicions, estands, esdeveniments…).\nEl límit ens el posa vostè!\nEl fet de tenir un departament de disseny propi fa que aquest pugui treballar braç a braç amb el nostre departament de producció i realitzar les tasques de preimpressió necessàries per adaptar la seva imatge corporativa al producte escollit. D’aquesta manera podem aplicar-la amb la cura i el criteri necessaris per aconseguir els millors resultats productius sense deixar de banda la seva imatge.


Segons Thich Nhat Hanh, la concentració és una gran font de felicitat. La concentració significa simplement centrar-se en alguna cosa, ja sigui en la respiració, en una flor o en una part del cos. Podríeu literalment apuntar el vostre enfocament a qualsevol cosa i, sempre que el mantingueu, ho sereu practicant l’atenció plena.\nThich Nhat Han recomana utilitzar aquest mantra: 'Respiro, sóc conscient del meu cos. Quan practiqueu la respiració conscient, la qualitat de la respiració i de la respiració millorarà. Hi ha més pau i harmonia a la respiració i, si continueu practicant així, la pau i l’harmonia penetraran al cos, i el cos se’n beneficiarà ”.


14/12/17 Habilitats emocionals i de lideratge essencials per a Emprenedors | Xarxa Emprenedora Terrassa\n10 de Novembre de 2017 Formació\n14/12/17 Habilitats emocionals i de lideratge essencials per a Emprenedors\nSer emprenedor no és pas fàcil…, i tenir èxit tampoc és impossible!\nAnota a la teva agenda emprenedora que tens una cita important el 14 de desembre de 18:30 a 21:30h., ja que et convidem a participar en aquest seminari en format càpsula. Si tens un SI per alguna d’aquestes preguntes, no perdis temps en reservar plaça!\nVols aprendre aquelles habilitats essencials i clau per assolir els teus objectius?\nVols saber què es tot allò que pot impedir-te arribar a l’èxit empresarial?\nVols treballar des de l’excel·lència en comptes de treballar des de l’exigència?\nVols convertir-te en un líder pel teu equip i pel teu entorn?\nPosarem a les teves mans les habilitats i els coneixements essencials, tant cognitius com emocionals, que tot emprenedor ha d’integrar per a emprendre amb èxit i créixer personal i professionalment tot el llarg de la seva carrera.\nSabem que tot emprenedor és un empresari d’èxit en potència. Aleshores, què és allò que fa que uns quants arribin a l’èxit i els altres es quedin al camí?\nVine i descobreix quin és el teu veritable potencial, les teves aptituds i les teves àrees de millora.\nFormació a càrrec de Biel McMillan. CEO de Biel McMillan SL.\nÚnicament has de reservar la teva plaça omplint el formulari aquí.\nLloc: Casal Cívic Ca N’aurell, Plaça del Tint, 4 a Terrassa\nemprenedor formació habilitat lideratge seminari\nPrevious Post28/11/17 Les 7 Claus de la comunicació\nNext PostTast de vins 25/11/17, en imatges