Montbike BTT: KDD - La Gilaberta\nDia dels que fan afició a la Btt, el que ens han deixat compartir els Companys de Cabring, Jaume, Xavi i l'animador de la festa Tino, que fins i tot ens a deixat gravada alguna caiguda sense massa conseqüències (els Nolotils ho curen tot!).\nBé, a les 9:30 i després de fer un talladet a Ca la Jepa, on tornariem per dinar, els Cabring i els membres de MontBike, Pili, Liberto, Xavi, Ramon, i Nando ens disposem a fer la temuda pujada al MontSagre, amb uns Kms sense descans i pendents considerables, que el nostre company Jaume anava gravant en vídeo, esperem tenir prompte el mega-reportatge promès.\nAquesta però, no seria la part més dura de la sortida, i una vegada coronat el MontSabre i feta la primera baixada per sendera, arribem a la font on pararíem a fer el bocata i agafar forces per emprendre la pujada al Coll de la Gilaberta.\nLa segona part de la sortida, és tota per PR ,amb tobogans de pujades i baixades sense perdré massa cota, però que et demanava un alt esforç físic, aquí, tenim alguna caiguda sense importància i algun problema mecànic, que és subsanat pel mecànic de l'expedició Xavi.\nDesprés, passaríem a la baixada espectacular, també pel PR, que ens portaria fins el Canaleta, on creuem el riu sense cap relliscada, i sense refrescar-nos molt, tornem a pujar per sendera molt tapada fins, i per fi, fer l'última de les baixades fins la Farinera d'Horta.\nPer acabar, una llarga baixada per la futura nova carretera fins arribar a Prat de Compte on ens esperaven unes Coca-coles fresquetes abans del merescut dinar.\nTotal 1500 mts de desnivell en 37Kms que donen fe de la dificultat de la sortida.\nAra només esperar a la pròxima que tenim amb Cabring, Els tres rius, que no sent una sortida tant exigent, també ens permetrà visitar un altre indret, dels bons dels Ports.\nEl track aqui ....


Iris Pension Muju-gun Corea del Sud - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 109 allotjaments a Muju-gun.\n733-1 Samgong-ri, Seolcheon-myeon (930-10 Gucheondong-ro), Seolcheon-myeon, Muju-gun, Corea del Sud - Veure al mapa\nPuntuació dels comentaris 5,0 (2 comentaris)\nBarri Seolcheon-myeon Seolcheon-myeon Mupung-myeon Seolcheon-myeon Seolcheon-myeon Seolcheon-myeon\nDissenyat tant per oci com per negoci, Iris Pension està situat idealment a Seolcheon-myeon; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Gàcies a la seva bona ubicació, des de l'allotjament es pot accedir fàcilment a les visites obligades de la ciutat.\nTot esforç és poc perquè els hostes es trobin còmodes, motiu pel qual l'allotjament compta amb el millor en serveis i comoditats. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, express check-in/check-out, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, habitació familiar.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara televisió de pantalla plana, habitacions per a no fumadors, aire condicionat, calefacció, escriptori per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Muju-gun, faci de Iris Pension la vostra llar.\nTots els tipus de viatgers (6) Viatgers en solitari (5) Famílies amb infants petits (1)\nPieter-Willem, Països Baixos\nAllotjaments a Muju-gun


Com fer que la panxa quedi plana i tonificada amb massatges - salut i\nCom fer que la panxa quedi plana i tonificada amb massatges\nLes cames esveltes, les natges tonificades, els braços forts i, sens dubte, els abdominals plens són el somni de totes les dones. La lluita per les formes ideals de vegades és molt aferrissada, faig dieta, condicionament físic, embolcalls corporals, etc., però el procediment més agradable contra l’excés de pes és, per descomptat, el massatge. Ajuda els teixits a eliminar l'excés de líquid, dispersar la limfa i la sang, trencar la cel·lulitis i fer que els músculs siguin elàstics.\nI si no hi ha problemes especials a les cames, les natges i els braços, l'estómac és una part especial del cos. El massatge abdominal s’ha de realitzar d’acord amb una tècnica especial, ja que darrere hi ha amagats òrgans vitals que es poden lesionar fàcilment. Per tant, només podeu confiar aquest procediment a un professional, tot i que si teniu experiència, podeu provar de realitzar-lo correctament a casa.\nAprendre a pessigar correctament\nTrucar a l'aigua per obtenir ajuda\nAplicació del poder de la mel natural\nCom és hauria de ser\nLamentablement, però els dipòsits de greix més difícils d’eliminar es troben a l’abdomen. La capa de greix aquí és força fluixa i voluminosa, creant un antiestètic davantal o un ventre gran als 7 mesos d'embaràs .\nL’objectiu principal del procediment és enfortir els músculs abdominals, millorar la circulació sanguínia i combatre el greix subcutani, és a dir, l’aixafament dels dipòsits de greixos. Perquè un massatge del ventre per a la pèrdua de pes sigui realment efectiu, cal seguir les regles següents.\nPer tant, hauria de fer-ho:\nrealitzat pel curs: almenys entre 7 i 10 dies;\ncombina amb una alimentació adequada;\nes complementa amb una mínima activitat física, o millor, entrenant a un ritme moderat 2-3 vegades a la setmana.\nHi ha molts tipus de massatges, de manera que cada dona pot triar l’opció més adequada per a ella mateixa. Si ho desitgeu, podeu fins i tot aprendre a realitzar aquest massatge per perdre pes a casa.\nAquest tipus d’acció sobre la pell i els músculs s’utilitza sovint com a escalfament, però també es pot utilitzar com a procediment independent. Pessigar la pell ajuda a millorar la sangtractament, pell suau i prevenció de les estries.\nAbans d’iniciar el procediment de pessigament, hauríeu d’estirar-vos d’esquena i relaxar-vos, concentrant-vos a les regions ilíaques.\nAleshores, heu d’agafar un tros de pell amb els dits, com si us volguéssiu pessigar. Quan feu aquest formigueig, us heu de moure en sentit horari.\nQuan comenceu un cercle nou, el formigueig s'hauria de fer més intens. Al final del procediment, la pell s’ha de posar vermella. Ara cal fregar-lo bé amb una tovallola i aplicar una crema o un oli anticel·lulític nutritiu a la pell.\nCridant aigua per demanar ajuda\nPodeu realitzar un procediment d’aigua per baixar de pes directament en una dutxa normal, tot i que una dutxa Charcot, per descomptat, seria molt més eficaç. S’ha de fer diàriament, utilitzant només aigua fresca. Aquest massatge tonifica, revigora, energitza i fa que la pell sigui suau perfectament. A més, ajuda a normalitzar el procés de digestió.\nEl raig d'aigua també s'ha de moure en sentit horari. A més, la seva pressió s’ha de canviar constantment per crear contrast. La temperatura de l’aigua ha d’anar des de fresca fins a moderadament calenta.\nNo ho feu immediatament després de menjar, durant l'embaràs i si teniu dolors a la cavitat abdominal de naturalesa desconeguda. La nutrició racional, la beguda i l’activitat física són la clau per a una pèrdua de pes amb èxit mitjançant procediments consolidats.\nEl massatge al buit de l'abdomen, realitzat amb tasses especials de silicona, és molt popular entre les dones. Els podeu comprar a la farmàcia. El procediment requereix certa habilitat, però després d’uns quants entrenaments tot funcionarà prou ràpidament.\nAbans del procediment, la pell s’ha de netejar i lubricar a fons amb oli. Per començar el massatge, heu de fixar el pot a la pell. Per fer-ho, heu d’extreure’l a la mà, prémer-lo fortament a la pell i deixar-lo anar. L'interior del pot no ha de contenir més d'un centímetre de pell.\nEl pot s'ha de moure en sentit horari sobre la pell mitjançant els moviments circulars, en ziga-zaga o en espiral habituals.\nAmb l'ajut de dispositius tan simples com un pot, fins i tot podeu realitzar un massatge automàtic de l'abdomen per perdre pes. Traiem el davantal gras amb rapidesa i eficiència mitjançant llaunes.\nLa durada d'una sessió és de 5 a 10 minuts. Després d’això, heu d’estirar-vos una estona, cobert amb una manta.\nUna altra manera molt eficaç d’eliminar tot l'excés a la zona abdominal és el massatge amb mel. Només s’utilitza mel natural per a la seva implementació. Després de l’exposició a la mel, la pell es torna més suau i la silueta és més prima i desapareixen les manifestacions de la cel·lulitis. N’hi ha prou amb dues culleradetes de mel per a una sessió.\nÉs molt fàcil d'executar. Només cal posar mel a les mans i aplicarporteu-los fins a l'estómac i, a continuació, comenceu a donar-los cops vigorosos. A mesura que espesseix la mel, les mans seran cada cop més difícils de desprendre de la pell.\nQuan el producte canvia de color i es torna blanquinós, s'ha de completar el procediment. Una sessió mitjana és de 10 a 15 minuts.\nAbans d'iniciar aquest procediment, heu d'assegurar-vos que no sou al·lèrgic als productes apícoles.\nSi es troba durant el procediment, apareixen picors, enrogiment de la pell i inflor, s'ha d'aturar, s'ha de rentar bé la mel i es pren una dosi d'antihistamínic, per exemple Loratodin .\nTanmateix, el massatge no només és anticel·lulític i aprima , sinó que també pot ser terapèutic i té un efecte beneficiós sobre els òrgans abdominals. Aquests procediments inclouen el massatge abdominal visceral, una tècnica manual especial per influir en els òrgans a través de les parets abdominals.\nAquesta tècnica es practica des de fa temps a la Xina, l'Índia i les Filipines. Ajuda amb processos inflamatoris a la cavitat abdominal, mala postura, rampes abdominals durant l'estrès, canvis degeneratius del cartílag o del teixit ossi, lesions, etc.\nLa pèrdua de pes i l’eliminació de la cel·lulitis en aquest cas és una bonificació, ja que l’efecte terapèutic sobre els òrgans peritoneals té un efecte positiu sobre els músculs abdominals.\nSaber fer un massatge adequat per aprimar-se a l’abdomen, qualsevol dona pot arribar a ser prima i atractiva. No obstant això, per meravellós i divertit que sigui, no hauríeu de confiar només en el miraculós poder del massatge.\nFins i tot els procediments més cars, d’alta qualitat, llargs i freqüents no donaran cap resultat, si no excloeu del menú els plats farinosos, grassos i dolços.\nEl millor sopar serà passejar a l'aire lliure i un berenar durant el dia serà un entrenament al gimnàs.\nPublicació anterior Unes vacances salvatges a la costa del Mar Negre: com no convertir les vacances en turments\nPropera publicació Staphylococcus aureus: impacte en nens


CONSTITUCIONALISTES CONTRA LA CONSTITUCIÓ\nResulta vertaderament estrambòtica l’etiqueta de “constitucionalistes” de la que s’han apropiat determinats partits polítics que ataquen frontalment els fonaments de la “Constitución Española”, com està passant ara, en un cicle que es repeteix com el dia de la marmota, amb les llengües espanyoles.\nPotser requereix un esforç de comprensió lectora que no està a l’abast dels nostres molt versats líders polítics, però de la lectura de l’Article 3 -escrit en un castellà clar i concís- de la “Constitución Española” se’n treuen les següents conclusions: - L’espanyol no és la llengua oficial d’Espanya, ni tan sols s’esmenta cap llengua amb aquesta denominació. Sorprès? - La llengua espanyola oficial a tot l’estat espanyol és el castellano, però també són llengües espanyoles el català, l’euskera i el galego. - Aquestes llengües són oficials a les corresponents Comunitats Autònomes, i la “Constitución Española” remet expressament als corresponents Estatuts d’Autonomia pel que fa al seu ús. Farem un incís per recordar que segons l’Estatut d’Autonomia de les Illes Balears la nostra llengua és el català, no el baléà, ni una llengua diferent per a cada illa -mallorquí, menorquí, eivissenc i formenterenc-, ni molt menys el “polaco”, com encara afirmen alguns. Però aquí ja hi hauria tema per un article nou. - Finalment, i aquí és on vull arribar, aquestes llengues són una riquesa, un patrimoni cultural que mereix especial respecte i protecció.\nPer tant, a un Estat respectuós amb el tercer article de la seva primera norma jurídica -insistesc, el tercer article de la llei que està per sobre de qualsevol altra-, hauria establert els mecanismes per potenciar aquesta riquesa. Alguns d’ells de ben senzilla implantació, com per exemple l’aprenentatge d’almanco una segona de les llengües espanyoles a les comunitats autònomes monolingües. Molts ja deuen tenir les mans al cap amb aquesta afirmació. Idò bé, anem a veure què es fa a d’altres paisos -només n’hi ha prop d’una vintena al món- que ténen més d’una llengua oficial al seu territori.\nPodem començar per la Índia, on l’hindi i l’anglès conviuen amb 21 llengües reconegudes més, i on està establerta la “fórmula dels tres idiomes”, de manera que els nins i nines indis reben una educació multilingüe des del començament del seu cicle educatiu.\nA la Xina, nació multiligüe amb més de 56 grups ètnics reconeguts, la Constitució estableix que cada “nacionalitat” té llibertat per usar i desenvolupar el seu propi llenguatge i sistema d’escriptura. Tots els alumnes han de dominar el seu idioma regional i també el xinès mandarí. La constitució sud-africana reconeix 11 “idiomes nacionals” oficials i 8 no oficials. Per regla general, els nins i nines sud-africans aprenen només en la seva llengua materna durant els tres primers anys d’escola i, a partir d’aquest moment, canvien a l’anglès o l’afrikaans. Vos semblen països exòtics? Creis que no són comparables al nostre? Bé idò, mirem un poc més a prop, al vell continent.\nBèlgica, amb tres comunitats lingüístiques: la francesa, la flamenca i l’alemanya. Igual que a Espanya, les competències en educació estan transferides a les tres comunitats esmentades, i cada una d’elles usa la seva pròpia llengua vehicular: francès, neerlandès i alemany. Fins i tot es dóna la situació excepcional que Brussel·les està dividida entre les comunitats francòfona i flamenca.\nSuïssa reconeix quatre idiomes nacionals: l’alemany (65% de la població), el francès (23%), l’italià (8,5%) i el romanxa (només parlat per unes 20.000 persones). Cada cantó determina quina és la seva llengua oficial i el seu sistema educatiu, això fa que existeixin fins a 26 sistemes d’escolaritat diferents. Però qualsevol document oficial a Suïssa s’ha de publicar obligatòriament en els tres primers idiomes, i també en el romanxa si qualcú ho sol·licita. Els suïssos i les suïsses, com reclam en aquest article que es faci a l’estat espanyol, estan obligats a estudiar des de petits, com a mínim, una segona llengua nacional encara que no s’utilitzi al seu cantó, a més de l’anglès. Supòs que José Ramón Bauzá quan va fer el seu famós viatge per conèixer el sistema educatiu del país helvètic va quedar amb un pam de nassos, i per això no va dir ni piu a la seva tornada.\nQue ningú s’engani, els esmentats partits “constitucionalistes” somien una constitució a la francesa, on només es reconegui una llengua com a oficial a tot l’estat, i anomenar-la espanyol per excloure d’aquesta espanyolitat les altres llengües, que dificulten la seva visió monolítica d’Espanya. Menyspreen aquestes llengües i, atesa la dificultat de matar-les, cerquen que morin per manca d’ús deixant-la fora del màxim d’àmbits possibles.\n31 visualizaciones3 comentarios


Resina-productes-SOLVER de resina SolverPI 6002-Polyimide POLYIMIDE\n6002 SolverPI-resina és produïda per POLYIMIDE SOLVER que té bona maquinabilitat. Pot ser urgent de motlle, emmotllament per injecció, extrusió emmotllament. La polymide de themoplastic pot ser Salen i barrejat amb grafit, negre de carboni, fibra de vidre, ceràmica pols, fibra de carboni\n6002 SolverPI-resina és produïda per POLYIMIDE SOLVER que té bona maquinabilitat. Pot ser urgent de motlle, emmotllament per injecció, extrusió emmotllament. La polymide de themoplastic pot ser Salen i barrejat amb grafit, negre de carboni, fibra de vidre, pols ceràmics, fibra de carboni, fibra d'aramida, metalls en pols, disulfur de molibdè, material invisible i així successivament per canviar els seus personatges, produint la giratòria, vàlvula, el segell banda, quadre de canonada tot tipus de peces de mechine i invisible marterial.\n· Resistència a alta temperatura. Pot ser llarg-uesd de temperatura > 300℃.\n· Excel·lent lliscament olis proporcionen. Baix COFand de baixa fricció pèrdua.\n· Aïllament alt, baix coeficient de lineal expansió tèrmica, resistència de deformació, àcid i alkalicresistence, tolerància de sal, no es corroeix.\n· Resistent a la radiació. Canvi d'aspecte N sota el 200kGyirradiatiin de raig.\nHydroscopicity extremadament baix. Resistència a l'aigua wapor, cap hidròlisi.\n· Thermalconductivity baixa. Propietats del bon aïllament tèrmic, baix valor calòric quan s'executa.\n· La constant de dielectyic baix. Alta impedància, sense reflexió per radar, bon material base de invisible material.\n· Foc retardant nivell VF-nivell 0.\nAmb la propietat superior, ZTS-PI-I pot ser utilitzat en la indústria petroquímica, maquinària minera, maquinària de precisió, automoció, dispositiu de micro-electrònica, mèdic aparells i instruments, Aeronàutica, aeroespacial, míssils guiats, vaixells i així successivament.\nEn alta velocitat i alta pressió aplicacions, peces amb baixa resistència COF i abrasió.\nParts amb fluència bona resistència i baix deformació plàstica.\nParts amb bon auto-lubricant i bon rendiment de lubricació.\nParts amb propietats d'alt bending、stretching、striking\nParts amb alt nivell ignífugues (no metall)\nParts amb ona-transparent、microwave absorpting、invisible propietats.\nNota: Quan la Mostra de prova, vostè ha d'indicar el model adoptat a través de la preparació (d'emmotllat, emmotllament per extrusió) s'utilitza en aquesta preparació motllura estàndard (280-380 ℃) de Mostra\nProductspecification:Powder, grànuls, proximatematter\nEmbalatge: 5 kg/bossa, 25kg i bateria\nHot Tags: SolverPI-resina 6002, resina Polyimide\nUn parell de: SolverPI-resina 7002\nSegüent: SolverPI-solució 625


Ajudes de l'Ajuntament de Puçol a les empreses que contracten persones amb discapacitat\nL'Àrea de Benestar Social convoca ajudes de 900 i 1.800 euros per a aquelles empreses que contracten veïns de Puçol que tinguen una discapacitat d'un 33% com a mínim, amb l'objectiu d'afavorir la inserció sociolaboral d'este col·lectiu de desocupats.\n“Des de Benestar Social hem tret les ajudes de foment a la contractació a persones desocupades que tinguen una diversitat funcional igual o superior al 33%”, explica la regidora Mar Mazo. “Per segon any obrim esta convocatòria a totes les empreses, no sols als centres especials d'ocupació, per la qual cosa amb esta mesura obrim més el ventall d'opcions perquè persones amb discapacitat puguen ser contractades en qualsevol empresa”.\nL'objectiu de les ajudes és incentivar a les empreses que contracten persones desocupades amb una discapacitat igual o superior al 33% —el que han d'acreditar amb la corresponent certificació—, afavorint així la inserció soci laboral d'este col·lectiu de desocupats que estiguen empadronats en la població.\nLes empreses interessades han de presentar la sol·licitud en el Registre General de l'Ajuntament de Puçol abans del 31 d'agost del 2017.\nLes subvencions que es contemplen són les següents: 900 euros per un contracte mínim de tres mesos i 1.800 euros per un contracte mínim de sis mesos, sempre a jornada completa. En el cas que siguen contractacions a temps parcial l'ajuda es reduirà de forma proporcional.\nMés informació en l'Àrea de Benestar Social (antiga estació de Renfe) i en l'Agència d'Ocupació i Desenvolupament Local (Espai Martínez Coll, carrer Costera, 9). O telefonant al telèfon 673 839 638.\nInformen: Mar Mazo i Sabín |Fotos: Sabín\nEdicte per a ajudes contractació discapacitats\nSolicitud per a ajudes contractació discapacitats


Suspendre als pares\nSom a les acaballes del curs. La setmana que ve fem les últimes juntes d’avaluació. I el meu amic Benet, davant del resultat d’alguns exàmens finals, sosté l’opinió que, a més dels alumnes, també hauríem d’avaluar els pares. Segons ell, hi ha una relació directa entre l’actitud dels pares i les notes dels fills. I els pares ho han de saber. De seguida aventura una mena de classificació d’urgència: hi ha els pares professorals, que són com una mena de continuïtat de la classe, perquè a més d’estar atents als deures escolars, pregunten la lliçó i ajuden les criatures a organitzar-se a l’hora d’estudiar. Hi ha els atabalats, que només pregunten als fills si tenen deures i si han d’estudiar, i es conformen a sentir una resposta més o menys versemblant per continuar fent la seva. Hi ha els qui es desentenen absolutament de les feines escolars, potser perquè pensen que és a l’escola on han d’estudiar i fer els deures, i que a casa és normal que juguin a matar soldats o a fer-se fotos per penjar-les a Instagram. Hi ha, diu en Benet, tota mena de combinacions d’aquesta classificació barroera.\nVeient els fills, insisteix en Benet, et pots imaginar com són els pares. És difícil de creure que aquest alumne caòtic, que no porta mai el llibre, que s’oblida els deures o confon el dia de l’examen, visqui en una família on hi hagi ordre i límits clars i on hi hagi l’obligació de fer-se el llit. És difícil de creure, diu, que aquest altre, que fa més del que se li demana, que amplia els coneixements del llibre consultant la xarxa i que ha portat puntualment tots els deures encomanats, tingui uns pares que no paren mai per casa, que funcionen a crits o que, quan veuen les notes i escolten les excuses dels fills, els donen la raó i els diuen que els professors que suspenen són uns ineptes.\nLi dic a en Benet que m’agrada la idea de veure passar els pares a recollir les seves notes de final de curs. Veuríem alegries i abraçades, però també disputes matrimonials, fins i tot algun plor. Però no: em sembla molt més interessant la idea que, tret que els pares siguin realment un element pertorbador i negatiu per als fills, els aprovats o els suspensos són responsabilitat dels alumnes. Altrament, mai no es faran grans. Els pares hi hem de ser, però més per endreçar-los la vida i fer-los responsables que no pas per repassar amb ells la lliçó.\nescola pares mares


Coses que poden afectar a aquesta relació\nEls nens que estan passant per un dol per la mort d'un dels seus pares, la separació o el divorci dels seus pares biològics poden necessitar temps per recuperar-se abans de poder acceptar a un nou pare o una nova mare.\nPer als nens els pares biològics dels quals són vius, el nou matrimoni d'un d'ells pot significar la fi de l'esperança de que els seus pares biològics es reconciliïn.\nA continuació es llisten altres factors que poden influir en la transició al paper de padrastre o de madrastra:\nL'edat dels infants. En general, com més petits siguin els nens, més fàcil els resultarà. Parla obertament amb els teus fills, fins i tot encara que semblin acceptar bé els canvis, per ajudar-los a prevenir possible problemes de cara al futur.\nQuant de temps fa que coneixes als nens. En general, com més temps faci que coneguis als nens, millor anirà la relació. En la majoria dels casos, tenir una història comuna fa que la transició sigui una mica més suportable.\nQuant de temps portes sortint amb el pare o la mare dels nens abans de començar a conviure amb ells.\nCom es porta la teva parella (o teu nou cònjuge) amb la seu ex parella. Aquest és un factor crític. Per als fills, és molt més fàcil adaptar-se a una nova forma de vida si els adults no fan comentaris negatius davant d'ells sobre els seus "ex" respectius.\nQuant de temps passen els nens amb tu. Tractar de forjar un llaç afectiu amb els teus fillastres passant temps amb ells, quan el que ells voldrien seria passar temps de qualitat amb el progenitor al qual no veuen tant com voldrien, pot ser més complicat del que sembla. Recorda posar primer les necessitats dels nens: si ells volen passar més temps amb la seva mare o pare biològic, ho haurien de poder fer. A vegades "desaparèixer del mapa" pot ajudar a aplanar el camí cap a una millor relació a llarg termini.\nLes relacions necessiten temps per créixer. Amb el temps, podràs desenvolupar una relació més profunda i significativa amb els teus fillastres, que no cal que s'assembli a la que ells mantenen amb els seus pares biològics.\nPassos a seguir per ser un gran padrastre o una gran madrastra\nHeus aquí com procedir:\nAvantposa les necessitats dels nens als teus desitjos. Els nens necessiten amor, afecte i regles coherents i consistents per sobre de tot. Si et sents culpable per tractar als teus fills biològics d'una manera diferent a com tractes els teus fillastres, no intentis compensar-ho amb regals o coses materials. Fes el possible per aprendre a tractar-los amb més equitat.\nLes regles de la casa són importants. Aplica les regles de casa teva el més sistemàticament possible a tots els nens, es tracti dels teus propis fills, dels fills de la teva parella o dels que hagueu tingut junts. Això ajuda als nens a adaptar-se als canvis i a sentir que tots els nens de la casa reben un tracte equitatiu. També ajuda el fet "d’estendre" les recompenses i els càstigs a les dues cases. Això ajuda a que els nens sentin que les seves dues famílies estan alineades, i impedeix que un progenitor o una família sigui "el bo" o "la bona" i l'altre o l'altra, "el dolent" o "la dolenta ".\nCrea noves tradicions familiars. Troba activitats especials per fer amb els teus fillastres, però assegura't de demanar-los sempre la seva opinió. La clau està en divertir-vos junts, no en tractar de guanyar-se l'amor dels nens; els nens són intel·ligents i s'adonaran de seguida si tractes de forçar una relació.\nRespecta a tots els pares i padrastres dels nens. Si l'excònjuge de la teva parella ha mort, és important que siguis sensible i que honoris a aquesta persona. Si tu i la teva parella compartiu la custòdia amb la mare o el pare biològic dels nens, no facis mai comentaris negatius sobre la mare o el pare biològic dels nens davant d'ells. A cap nen li agrada que critiquin a algun dels seus pares, fins i tot encara que el mateix nen s'hagi queixat d'ell davant teu.\nNo facis servir els nens com missatgers o intermediaris. Tracta de no interrogar els nens sobre el que passa a l'altra casa. Sempre que sigui possible, contacteu directament amb l'altre pare sobre coses com els horaris, el programa de visites, la salut o els problemes escolars. Els calendaris de custòdia en línia faciliten una mica aquest procés, perquè els pares poden consultar els seus dies de visita i compartir aquesta informació entre si per internet.\nParla amb la teva parella o cònjuge. La comunicació entre tu i la teva parella és important perquè pugueu prendre junts decisions sobre l'educació dels teus fills i fillastres. Això és fonamental si cada un de vosaltres teniu idees diferents sobre l'educació i la disciplina.\nBecoming a Stepparent. KidsHealth. [Data de consulta: 21/02/2019]


En essència, El poder dels hàbits conté un missatge estimulant: la clau per fer exercici amb regularitat, perdre pes, ser més productiu i aconseguir l'èxit consisteix a entendre la manera com funcionen els hàbits. Com demostra Duhigg, si som capaços de treure partit a aquest nou mètode, aconseguirem transformar la nostra vida laboral, social i personal.\nCharles Duhigg és periodista d’investigació de The New York Times, guanyador del Premi Pullitzer i autor del bestseller El Poder dels hàbits. Graduat a la Universitat de Yale, a l’escola de negocis de Harvard, ha estat guardonat amb diversos premis, entre ells el de la NAS, l’acadèmia nacional de ciències dels Estats Units, el premi nacional de periodisme i el George Polk. Viu a Brooklyn amb la seva dona i els seus dos fills. Per més informació, vegeu la pàgina web de l’autor: www.charlesduhigg.com


“Avui el futbol és secundari, ens toca estar units”\nEl Barça i el Betis recorden les víctimes dels atemptats en el seu partit de Lliga\nGONZALO ROMERO Barcelona 20/08/2017 23:44\n651x366 El Barça, durant el minut de silenci El Barça, durant el minut de silenci\nEl Barça va tancar ahir definitivament una de les setmanes més negres de la història de la ciutat de Barcelona. La passió pel futbol, els gols i les accions de Leo Messi van tornar a ser un bon antídot per al desconsol, la tristesa i el record -més que viu- dels atemptats que van sacsejar Catalunya dijous a la tarda i divendres a la matinada. Els homes d’Ernesto Valverde i el Betis van viure un debut a la Lliga Santander diferent, emparat sota el lema “Tots som Barcelona”, present a la gespa i al pit de la samarreta blaugrana, amb el nom “Barcelona” acompanyant cada dorsal i la publicitat d’Unicef.\nL’equipació es retrobava en el moment més oportú amb la seva versió més solidària per vestir els jugadors i part de la graderia del Camp Nou, que va tornar a cridar el “No tinc por”. “La iniciativa ha funcionat molt bé. La gent la demana força, especialment els estrangers”, explicaven els empleats d’estampació de la botiga oficial. Va ser un granet de sorra més, la forma més simple d’arrodonir la jornada d’homenatges i el -gairebé- minut de silenci que va guardar l’estadi. En el mosaic de reivindicacions la més emotiva va ser la d’un seguidor àrab amb el seu lema escrit en una cartolina: “Deixeu-nos estar units contra el terrorisme. El terrorisme no té religió”.\nArribada amb temps\n“Mai ningú ens podrà tòrcer” també es podia llegir en una pancarta a la zona dels membres de la grada d’animació, vestits de negre, metres més enllà de les 14 localitats buides a la llotja en record de les víctimes dels atacs terroristes. A la zona presidencial també hi van ser el major dels Mossos d’Esquadra, Josep Lluís Trapero, el conseller d’Interior de la Generalitat, Joaquim Forn, el primer tinent d’alcalde de Barcelona, Gerardo Pisarello, l’alcaldesa de Cambrils, Camí Mendoza, i el director general de la Policia, Pere Soler. Els suporters, bentornats després de la seva absència durant la Supercopa d’Espanya, van ser els primers d’arribar a les instal·lacions de les Corts, seguint el consell dels Mossos d’anar-hi amb temps per l’augment de les mesures de seguretat. Tres hores abans del xiulet inicial només hi havia els treballadors del club, que entraven al recinte un a un, superant un control “una mica més individual i seriós que en altres ocasions”, explicava a l’ARA una de les moltes hostesses de la sala VIP Roma de l’estadi.\nL’alarma social va ser més contundent que l’ambient que es va viure a les instal·lacions blaugranes. “Si t’haig de ser sincer, encara no sabem si les mesures seran especials”, confessava a dos quarts de sis un dels empleats que s’encarregava de registrar els aficionats. “Sempre fem una reunió informativa hores abans que comenci a arribar la gent. Fins llavors, no tenim notícies”, afegia.\nLes portes s’obrien finalment una hora i tres quarts abans del partit. Es va registrar cada persona que ensenyava l’entrada d’una forma normal, sense radicalismes.Per motius de seguretat, hi va haver tres jardineres de ciment a la zona d’accés del Palau Blaugrana i un increment del personal, més per precaució que per necessitat durant el procés actiu de controlar la gent. Poca cosa més. L’estratègia va ser semblant a la dels partits catalogats d’alt risc. Només les passejades de mossos d’esquadra visiblement armats de cap a peus davant les terrasses del recinte trencaven la normalitat. Ells i una pancarta gegantina en clau solidària a la façana de l’estadi, al costat de la porta 13, davant l’estàtua de Ladislao Kubala.\nEn aquest punt, en Lluís, un català fill d’immigrants andalusos, es feia una fotografia amb el seu cosí, vestit amb la blanc-i-verda del davanter Joaquín. “Avui el futbol és secundari. La situació ens obliga a estar units. Sobre la gespa, pot passar de tot”, deia, desafiant el seu acompanyant entre riures. Vivien la prèvia emocionats. No volien sentir a parlar de la possibilitat d’haver-se quedat a casa per precaució. “No venir? Impossible, hem de fer la nostra vida. Si hi ha algú que no ha vingut per por, per nervis, malament. La gent ha de sortir al carrer. Amargar-se no és la solució”, comentava. Era el seu tarannà i el dels protagonistes sobre la gespa, encara amb el pensament a la Rambla i a Cambrils.\n“És una victòria molt especial que dediquem a les víctimes. No tenim por, però això s’ha d’acabar d’una vegada”, va sintetitzar Gerard Deulofeu en zona mitxa. Els futbolistes del Barça van fer la seva feina. Ben feta, signant la victòria i els tres punts en el tercer partit oficial de la temporada. La rutina va continuar, ho havia de fer.


Compte: les piscines desmuntables poden esfondrar els terrats\nDues nenes nedant dins d'una piscina desmuntable // CC0\nActualitzada el 28-07-2021 11:10\nAmb l’arribada de l’estiu i les temperatures altes que l’acompanyen és habitual que instal·lem piscines desmuntables a terrasses, terrats i altres localitzacions d’un immoble perquè ens ajudin a passar la calor pròpia de l’època mentre ens remullem. Però sovint no sabem el perill que pot suposar fer-ho als llocs més inadequats. De fet, cada any es registren accidents relacionats amb el pes que tenen les piscines quan les omplim d’aigua; de vegades són tan greus com l’esfondrament del pis pel col·lapse en què entra l’estructura.\nQualsevol edifici té una resistència limitada i calculada per suportar el mateix pes de l’estructura i aquells que s’hi puguin afegir, com és el cas de persones, mobles i estris. Segons el Col·legi d’Aparelladors, Arquitectes Tècnics i Enginyers d’Edificació de Barcelona (CAATEEB), la legislació actual estableix un pes màxim de 200 quilos per metre quadrat dins d’habitatges i de 150 quilos en teulades i terrats. Amb les piscines desmuntables aquest valor màxim pot superar-se, ja que el pes de l’aigua d’una piscina pot sobrepassar aquests límits fàcilment.\nUna piscina desmuntable pot representar un sobrepès de 100 quilos per cada 10 centímetres d’aigua, fet que representa que una piscina plena fins a només 20 centímetres d’aigua suposa un sobrepès de 200 quilos per metre quadrat, per sobre dels 150 quilos pels quals estan pensades les estructures de l’edifici\nJaume Arbós assessor tècnic del Col·legi d’Arquitectes tècnics de Barcelona\nA més, a aquest pes també caldria afegir-hi el de les persones que l’utilitzen.\nLa majoria dels problemes que s’originen ja sigui per col·lapse i caiguda del pis o bé per petites fissures a terra “són per total ignorància de l’usuari, ja que mai no s’imagina que omplir una piscina pot posar en perill la integritat de l’estructura”, afegeixen. Per això el Col·legi d’Aparelladors creu que la societat ha de sensibilitzar-se més i que les persones han de saber el risc potencial a què se sotmeten mentre omplen una piscina.\nLa millor recomanació que es pot donar per omplir una piscina és posar-se en contacte amb un professional que pugui valorar l’estat de l’immoble i la resistència, i altres factors més per determinar si és recomanable instal·lar una piscina o bé limitar a certa quantitat o altura l’aigua amb què s’omple.\nEl Col·legi també fa extensible aquest advertiment a altres situacions que poden provocar una sobrecàrrega, com poden ser les llibreries, ja que un armari carregat de llibres pot arribar a representar un sobrepès d’entre 400 i 550 quilos; les jardineres, que poden superar els 400 quilos per metre quadrat amb una mida d’un metre de llargada, 70 centímetres d’amplada i mig metre de fondària, o aglomeracions de persones, en què el perill més greu el provoquen les vibracions que fa la gent que salta, per exemple, en una festa.


La sort de tenir-vos - Mèdia.cat - Observatori Crític dels Mitjans La sort de tenir-vos - Mèdia.cat - Observatori Crític dels Mitjans\nEm fa il·lusió acabar aquest primer curs de col·laboracions a Mediacat destacant una part petita d‘allò que fa del nostre espai comunicatiu un oasi on les paraules dibuixen espais de llibertat.\nSi comencem per casa, m’agrada que existeixi el Grup de periodistes Ramon Barnils i que prop seu creixin projectes com aquest Observatori crític dels mitjans on sou ara o publicacions com l’Anuari Mèdia.cat 2011, que ha vist la llum el 2012 gràcies als magnífics resultats de la campanya de micromecenatge.\nM’agrada el periodisme tossut, rebel i raonat que fan la Laia Altarriba, en Joan Canela o l’Àlex Romaguera. M’agraden les corresponsalies valentes de Natàlia Boronat, Laia Gordi o Iris Mir. M’agraden, molt, les cròniques internacionals d’Isabel Galí, Nico Valle o Xavier Aldekoa.\nM’agrada la reivindicació optimista amb què escriuen i parlen l’Eva Piquer o la Rita Marzoa. M’agraden les direccions de Vicent Partal, Carles Capdevila i Xevi Xirgo. I gaudeixo amb el sentit d’estat i la dimensió nacional de les columnes de Víctor Terradellas.\nM’agrada que a la nostra televisió hi hagi periodistes singulars com en Jaume Barberà o la Montse Jené i m’agrada que en David Bassa tingui bona part de la culpa de l’Àgora. M’agrada –quin descans!- que l’Ariadna Oltra pensi més en el programa i en els continguts que no pas a quedar com una estrella.\nM’agrada que l’Àlex Gutiérrez ompli de sentit el periodisme cultural i m’agrada que l’Ignasi Aragay sàpiga que opinió s’escriu en plural. M’agrada que siguem un país de revistes i m’agrada el que han fet, fan i faran Lluís Gendrau, Núria Iceta o Mercè Canela.\nM’agrada que un sol clic separi els articles carregats d’arguments de Roger Palà del periodisme d’investigació o d’enfant terrible de l’Anna Grau. M’agrada i és un privilegi que mestres com en Toni Arbonès o en Siscu Baiges conservin la modèstia i l’accessibilitat del primer dia.\nM’agrada que en Jordi Basté parli en nom d’un equip i que en recordi, sempre, la feina de tots i cadascun d’ells. M’agrada, i és pura catarsi, que en Iu Forn esmoli la ploma cada dia.\nI m’agrada molt viure en un país que coneix, reconeix i escolta la saviesa de Joaquim Maria Puyal i el seu compromís amb un espai comunicatiu que tenim, encara, a mig fer.\nDes d’aquesta mateixa tribuna hem escrit sobre allò que valia la pena millorar i denunciar de la pràctica periodística. Potser ens toca, també, deixar escrits uns quants noms i cognoms dels que configuren un col·lectiu i una llista immensa, diversa i heterogènia que fa possible un mapa periodístic del qual ens podem sentir moderadament satisfets.\nÉs veritat, ens queda molta feina per fer i molt d’esforç per mirar d’entendre com han de ser els mitjans de comunicació del segle XXI. Però també és cert que hi ha un munt de persones que s’aixequen cada dia amb la voluntat de transformar-los en eines més útils i més intel·ligents. Sort en tenim.


Victòria per a Moncho a Xàbia (25-5) - Superdeporte\nVictòria per a Moncho a Xàbia (25-5)\nDecidits els emparellaments de semis de la Lliga de raspall\nS.G. 21.03.2016 | 11:12\nMoncho, Canari i Tonet II es van imposar 25-5 a Punxa i Brisca en l´última partida de la fase regular de la Lliga de raspall - Trofeu Diputació de València, disputada ahir al trinquet de Xàbia. Els tres punts sumats pel trio gràcies al marcador final de 25-5 els permeten mantindre la segona posició en la classificació i, per tant, evitar l´encreuament més temut en les semifinals del campionat, contra el primer classificat, l´invicte trio d´Ian, Moro i Miravalles.\nA Xàbia, Moncho i els seus dominaren la partida després de l´intercanvi inicial de jocs amb Punxa i Brisca (5-5). L´equip capitanejat pel rest de Manuel ha anat millorant les seues prestacions amb el pas de les jornades, i ara afronta una eliminatòria interessant contra altre equip que ha deixat grans sensacions, el de Ricard, Sanchis i Roberto.\nEn l´altra eliminatòria, Ian i els seus companys afronten un xoc contra Punxa i Brisca en què apareixeran com a clars favorits. Tot i això, qualsevol cosa és possible, més encara si es té en compte que les semifinals es decidiran al millor de tres partides, igual que la gran final.\nEls encreuaments ja estan decidits, però hui, a la seu de Val Net, es portarà a terme el sorteig de seus de cadascun dels enfrontaments. Una de les semifinals començarà el divendres a Piles, i continuarà a Guadassuar i Bellreguard. L´altra tindrà la primera partida el dissabte a La Llosa de Ranes, la segona a Genovés, i la tercera, si fóra necessària, es disputaria a Xeraco.


Escoles de La Marina\nEscriptors i escriptores: publicacions.\nUn Euro llavor de solidaritat\nSOPAR PRESENTACIÓ XXX TROBADA Divendres 27 març esteu convidats al sopar de presentació de la XXX TROBADA DE LA MARINA. Podeu inscriure-vos a través del següent formulari: https://docs.google.com/forms/d ...\nPublicat a les 24 de març 2015, 2:35 per Cappev MARINA ALTA\nCrida per l'escola que volem. València 21 de febrer Vine-te'n a la "crida per l'esccola que volem" a València dia 21 de febrer a les 18:00, plaça Sant Agustí. CAPPEV MARINA ALTA facilita un servei ...\nPublicat a les 15 de febr. 2015, 11:15 per Cappev MARINA ALTA\nXXX TROBADA de la Marina Alta XXX TROBADAPer a poder informar-vos sobre les novetats de la XXX TROBADA que enguany se celebrarà a Xaló el 19 d'abril de 2015, vos convoquem a una ...\nPublicat a les 24 de gen. 2015, 1:00 per Cappev MARINA ALTA\nREUNIÓ informativa XXIX TROBADA dia 5-02-2014 Per a poder informar-vos sobre les novetats d’enguany, vos convoquem dimecres 5 de febrer a les 18:00 a la al CEIP Santíssim Crist de Gata a una ...\nPublicat a les 2 de febr. 2014, 14:58 per Cappev MARINA ALTA\nXXIX Trobada de la Marina Ja tenim el programa provisional. Anirem introduint totes les novetats.\nPublicat a les 29 de gen. 2014, 13:03 per Cappev MARINA ALTA\n21 de febrer de 2015, "CRIDA PER L'ESCOLA QUE VOLEM"\n2 d'abril, cercavila per l'ensenyament en valencià...\nDissabte 26 de febrer: Escola Valenciana aposta pel plurilingüisme.\nArticle. "El Consell rebaja la ley del valenciano mientras los expertos piden ampliarla."\nEntrevista. "Se habla mucho de plurilingüisme però se va hacia el monolingüismo."\nEscola Valenciana apuesta por una educación plurilingüe de calidad ...\nEscola Valenciana apuesta por educación plurilingüe de calidad ...\nVIII Nit de l'Escola Valenciana. Alcoi, divendres 4 de març.\nEnguany s'acompleix el centenari del naixement d'un dels nostres escriptors de referència, Enric Valor. Escola Valenciana vol homenatjar i difondre l'obra de l'autor de Castalla i el punt de partida és la Nit d'Escola Valenciana. És per això que l'entitat ha volgut començar la commemoració a Alcoi, la capital de la seua estimada comarca, dels paisatges de les Velletes de la Penya Roja i del Dimoni fumador.\nLa presentació de les Trobades 2011, el recorregut pels projectes d'Escola Valenciana i el lliurament dels guardons de l'entitat estaran amenitzats per un espectacle conduït per la periodista alcoiana Reis Juan, la lectura d'una de les Rondalles Valencianes i les actuacions musicals dels grups Arthur Caravan i Rapsodes, que comptaran amb les coreografies del grup de dansa Guawasi. Els continguts de l'espectacle faran referència des de diferents registres artístics a la figura i l'obra de l'escriptor de Castalla.\n19:45. ESPECTACLE i DE GUARDONS. --LLoc: Teatre Calderón ( Plaça d'Espanya, 14).\n22:00. SOPAR. Lloc: Hotel AC Ciutat d'Alcoi ( C/ Colom, 1)\nESPECTACLE: Gratuït. (Però cal reservar)\nESPECTACLE+SOPAR+HOTEL INDIVIDUAL+DESDEJUNI= 105€/persona.\nESPECTACLE+SOPAR+HOTEL DOBLE+DESDEJUNI= 140€/ 2 persones\nLa CAPPEV valorarà la possibilitat de facilitar el transport en autobús d'acord les demandes.\nPer a fer les reserves cliqueu ací\nCal fer l'ingrés al núm. compte de la CAPPEV: 2090--0371--99--0200474709 i remetre justificant al fax: 96 583 90 55\nDissabte 9 d'octubre: Festa pel Valencià. (Ens pots acompanyar en autobús: Fes la reserva)\nPodeu trobar tota la informació al web de la Federació.\nhttp://www.escolavalenciana.com/categorias/index/381 INFORMACIÓ GENERAL DE LA FESTA\nhttp://www.escolavalenciana.com/noticies/detall/1224/programacio-de-la-festa-pel-valencia- NOTÍCIA DE PORTADA AMB EL PROGRAMA COMPLET DE LA FESTA\nhttp://www.escolavalenciana.com/noticies/detall/1224/programacio-de-la-festa-pel-valencia- NOTÍCIA SOBRE L’ESCULTURA “LA CLAU QUE OBRI TOTS ELS PANYS”\nARRIBADA ESCOLES MALLORQUINES A LA MARINA...\n-- enllaç fotografies\nSOPAR DE PRESENTACIÓ DE LA XXV TROBADA\nDivendres 21 de maig a Calp -- Hotel Sol i Mar -- 21:30\nEl dia 21 de maig, a les 21:30, es farà el sopar de presentació de la Trobada... Si esteu interessats o interessades en assistir-hi poder fer les reserves emplenant la butlleta adjunta (cliqueu en l'enllaç) abans del dia 14 de maig.\nEnllaç formulari reserva: https://sites.google.com/site/cappev/sopar-de-presentaci-de-la-xxv-trobada-----divendres-21-de-maig-de-2010\nEnllaç menú: https://sites.google.com/site/cappev/sopar-de-presentaci-de-la-xxv-trobada-----divendres-21-de-maig-de-2010/sopar-de-presentaci-xxv-trobada---divendres-21-de-maig----men\nDissabte 17d'abril de 2010.\nEscola en valencià: clau de qualitat\nJornada entorn a "educació plurilingüe"\nLloc: Seu Universitària de Benissa.\nOrganitza: Federació Escola Valenciana i CAPPEV Marina Alta.\n-- Pere mayans i Imma Canal: Departament d'Educació de la Generalitat de Catalunya.\n-- Ferran Suay, doctor en psicologia, professor titular de la UV.\nInscripció gratuïta a escola.v@fev.org o al tel. 96 347 27 83\nDimecres 10 de març, a les 18:30 reunió informativa sobre la XXV TROBADA DE LA MARINA al CEIP Sanchís Guarner d'Ondara.\nEs repartiran els cartells, els CDs de la Gira i les mostres de les samarretes als centres que encara no en disposen\nHui, a les 19:00, VII NIT DE L'ESCOLA VALENCIANA al paranimf de la Universitat Jaume I de Castelló\nA totes aquelles persones que no puguen assistir hui a partir de les 19:00 a la VII Nit de l’Escola Valenciana, us informem que aquesta serà retransmesa en directe per internet a Escola TV, Vilaweb, l’Informatiu i Levante-Emv. A més, Levante Tv la passarà en diferit la setmana vinent.\n1€, llavor de solidaritat. Ajuda mèdica al poble d'Haití.\nLa campanya dels centres educatius per Haití impulsada per Escola valenciana bat rècords. Els fons es lliuraran dissabte, en el marc de la VII Nit de l’Escola Valenciana on es commemoren els 25 anys de l’entitat\nMÉS DE 40.000 ALUMNES PER HAITÍ\nLa campanya d’Escola Valenciana Un Euro Llavor de Solidaritat ha sumat un total de 40.511 euros recaptats per donar suport a l’ajuda mèdica al poble d’Haití. L'objectiu del projecte era dipositar una euro per alumne en urnes instal·lades als centres escolars. En total, han participat vora 200 centres educatius de nord a sud del País Valencià i la quantitat total anirà adreçada al Fons d’Emergència de Metges Sense Fronteres. Fapa-València també ha estat col·laboradora de la proposta.\nDes d’Escola Valenciana s’ha volgut agrair la impressionant acollida de la iniciativa. Diego Gómez, president de l’entitat, ha afirmat: “Que més de 40.000 alumnes participen en aquesta campanya demostra, un cop més, que la comunitat educativa actua de referent al País Valencià”. Segons Gómez la campanya respon al model d'escola de qualitat que defensem i que, per a Escola Valenciana, ha de ser necessàriament una escola plurilingüe però també una escola solidària”. Per la seua banda, Rafael Carrascosa, responsable de Col·laboracions Estratègiques de Metges sense Fronteres ha declarat que “les aportacions regulars dels socis i les donacions dels nostres col·laboradors destinades al Fons d’Emergències ens permeten tenir equips humans i tones de material permanentment preparats per actuar on siga necessari, com ara Haiti”.\nLa proposta dóna continuïtat a la campanya que el 2009 ja es va dur a terme en suport al Dret a l’Educació al Poble de Gaza. Aleshores els centres valencians vam lliurar un total de 31.060 euros a Unescocat, amb els quals ja s’està duent a terme la reparació i manteniment de 8 centres escolars, que possibilitarà la normal escolarització de 13.678 escolars. Alhora, està possibilitant la reinserció laboral i formació equivalent a 1500 jornades de treball des de novembre de 2009 a març de 2010, entre altres inversions\nGabinet de Comunicació d'Escola Valenciana\nParis del 3 al 6 de febrer\nXXV Trobada d'escoles en valencià de la Marina\nReunió informativa dirigida a entitats de Calp.\nDia: dilluns 25 de gener de 2010.\nVII Nit de L'escola Valenciana -- 20 de febrer de 2010\nAccés a la informació i al formulari inscripció VII Nit\nDissabte 30 de gener de 2010.\nJornada entorn a "Comunitats d'aprenentatge"\nA càrrec de Rocio Garcia Carrión de l'equip CREA de la Universitat Autònoma de Barcelona.\nInscripció gratuïta des del 7 al 21 de gener a escola.v@fev.org o al tel. 96 347 27 83\nDissabte 9 de gener de 2010.\nEscola en valencià: clau de qualitat.\nSessió de treball de la Comissió d'Educació d'Escola Valenciana, amb la participació de Vicent Pascual --especialista en educació plurilingüe-- i Tudi Torró --inspectora d'educació--.\nMANIFESTACIONS: Alacant, Castelló i València.\nDimarts 1 de desembre de 2009.\nCasa de Cultura -- Calp -- Conferència.\n"1609: L'expulsió dels moriscos valencians"\nData: Dimarts 20 d'octubre\nA càrrec de : Santiago La Parra López.\nLloc: Casa de Cultura Jaume Pastor i Fluixà -- Calp\nInforme de la CAPPEV: "Estudiar a La Marina, oportunitats i amenaces"\nDiario Información 08-10-2009\nEl País 11-10-2009\nLas Provincias 11-10-2009 (1ª part)\nLas Provincias 11-10-2009 (2ª part)\nDivendres 9 d'octubre: concert a Xaló\nJa tenim molt avançat el projecte de la XXV Trobada de La Marina. Puntualment anirem penjant les novetats en el següent enllaç.\n02-10-2009 -- Inauguració seu d'Alacant.\n25-09-2009 -- Informe sobre inici curs 2009-2010.\nLa CAPPEV està elaborant un informe titulat "Estudiar a la Marina: oportunitats i amenaces" que donarà a conéixer en breu.\n24-05-2009 -- AGRAÏMENTS...\nLa CAPPEV agraeix a tota la comunitat educativa -- als pares i mares, als mestres, als xiquets i xiquetes-- per omplir de contingut la nostra XXIV TORBADA organitzant tallers, col·laborant en les exposicions, participant en el I Festival Escolar de la Cançó.... o simplement per haver estat amb nosaltres...\nTambé volem agrair la magnífica col·laboració de l'ajuntament de Teulada i d'altres entitats de la comarca que ens ajuden a fer de les TROBADES l'acte festiu i reivindicatiu més important de la comarca.\nVos esperem a la XXV TROBADA, serà a Calp, al 2010...\n(Enllaç: premsa XXIV Trobada Teulada-Moraira)\nDISSABTE 23 DE MAIG, a partir de les 11, al nucli urbà de MORAIRA, XXIV TROBADA DE LA MARINA. (Accés al programa)\nSOPAR PRESENTACIÓ DE LA XXIV TROBADA: divendres 15 de maig de 2009\nPER APRENDRE LLENGÜES, COMENÇA PEL VALENCIÀ...\nEl president de la Diputació de València tracta de "gilipollas" als mestres que diuen "aleshores" i assegura que els "rematarà". La CAPPEV lamenta la manca de respecte cap al col·lectiu d'ensenyants (sense entrar en considerar la seua manifesta ignorància en matèria lingüística) i estudia presentar una queixa a la Conselleria per a que expresse el seu rebuig a aquestes desafortunades declaracions impròpies d'una persona que ostenta un càrrec institucional.\n--Entre el 70 i 80% del professorat i el 90% de l'alumnat se sumen a la vaga convocada per la Plataforma per l'Ensenyament Públic.\n--CAPPEV vol manifestar el seu agraïment a tota la comunitat educativa de la comarca pel seu recolzament a la vaga...\n19-04-2009. "Dia 23 d'abril, tots i totes amb la samarreta de la Trobada."\nCAPPEV-MARINA ALTA recolza la iniciativa de la Plataforma per l’Ensenyament per a que el dia 23 d’abril i fins la celebració de la vaga el dia 28, les escoles pengen de les seves façanes llençols o llaços grogs.\nTambé sol·licitem a tota la comunitat educativa, pares i mares, mestres i alumnat, que acudiu aquest dia (--dijous 23 d’abril--) als centres educatius amb la samarreta de la trobada o altra peça de roba amb un distintiu groc...\nLes escoles que teniu feta la comanda de samarretes podeu recollir-les a Benissa (C.P. Manuel Bru) a partir de dimarts 21 per la vesprada. També vos les podem apropar. Només haureu de confirmar per telèfon on voleu que les tinguem preparades.\nSi no teniu feta la comanda, encara esteu a temps... Hem fet una previsió per a que tots i totes puguem tenir la samarreta de la Trobada el dia 23 d’abril amb la que manifestarem el nostre rebuig cap a la política educativa que dirigeix el conseller Font de Mora i el nostre suport al document “Pla per l’educació plurilingüe” que la Federació Escola Valenciana ha presentat a la Conselleria.\nMarina Alta, abril de 2009\nSubpàgines (2): Cercavila per l'ensenyament en valencià, València 2 d'abril de 2011. EXPOLANGUES 2010


Nominacions als Premis Òscar 2021 des de les biblioteques de Vilanova\nLa cerimònia dels Òscar ha hagut de canviar l’època en què tradicionalment es duïa a terme a causa de la pandèmia i serà el proper 25 d’abril quan tindrà lloc la 93ª edició dels premis cinematogràfics per excel·lència. Enguany, com ja va sent habitual en les darreres cerimònies, no hi haurà cap presentador oficial de la gala, sinó que seran diversos els encarregats de la seva conducció.\nAmb 23 categories que opten a l’estatueta, l’Acadèmia de les Arts i les Ciències Cinematogràfiques s’ha proposat que la cerimònia sigui íntegrament presencial. Amb aquesta intenció, no s’estarà d’invertir-hi esforços per garantir la seguretat dels participants, evitant, això sí, una cerimònia virtual. A ningú no li ha passat per alt que les darreres cerimònies dels Globus d’Or o dels Goya van ser una mena de videoconferència gegant i aquestes decisions, necessàries per altra banda, van anar en detriment de les audiències.\nAixí doncs, la cerimònia es durà a terme al tradicional Dolby Theatre de Los Àngeles, així com també a la Union Station, l’estació central de trens de la mateixa ciutat. A més a més, tots aquells convidats que puguin desplaçar-se fins a la ciutat de Los Àngeles hauran d’haver passat les corresponents quarantenes preventives, així com les proves sanitàries que es determinin.\nAvui, des del nostre blog, fem un repàs per les candidates a Millor Pel·lícula, així com també als actors i actrius candidats per la seva interpretació protagonista.\nPremis Òscar 2021\nLes quatre primeres candidates a Millor Pel·lícula\nEl padre és l’òpera prima cinematogràfica del dramaturg francès Florian Zeller. El jove director ha adaptat la seva obra de teatre homònima que ja va aconseguir el Premi del Públic al darrer Festival de Sant Sebastià. La cinta descriu, des del punt de vista del seu protagonista, el procés de deteriorament cognitiu d’un octogenari interpretat magistralment per Anthony Hopkins. Així mateix, ofereix a l’espectador la visió de la seva filla (Olivia Colman) que pateix per la negativa del seu pare a rebre ajut. Tant Hopkins com Colman opten a l’Òscar per les seves interpretacions, protagonista i de repartiment, respectivament.\nJudas y el Mesías negro suposa també el debut en la direcció, a la gran pantalla, per al director Shaka King (amb una trajectòria fonamentalment a televisió, fins ara). El film aplega sis candidatures als Òscar, entre les quals hi ha la de Millor Pel·lícula i Millor Guió Original. La història, basada en fets reals i ambientada als anys 60, és la del jove president del partit Panteres Negres d’Illinois, Fred Hampton, (interpretat per Daniel Kaluuya) i la del seu delator davant de l’FBI (interpretat per Lakeith Stanfield). Ambdós opten a la daurada estatueta a Millor Actor de Repartiment.\nMank és una de les grans nominades a la 93ª cerimònia dels Òscar (aplega, ni més ni menys que 10 nominacions). Ens trobem davant del, de moment, darrer exemple del “cinema dins del cinema”. Un gènere que ens ha deixat títols tan emblemàtics com, per exemple, Cautivos del mal (1952), Fellini 8 1/2 (1963) o La noche americana (1973). En aquesta ocasió, el director David Fincher, a partir d’un guió del seu difunt pare, fa tot un homenatge a l’època daurada del setè art a través de la figura de Herman J. Mankiewicz.\nNo en va, 80 anys després de l’estrena de Ciudadano Kane (obra mestra indiscutible del setè art), el grau de participació de Mankiewicz i del mateix Orson Welles en la redacció del guió aixeca encara suspicàcies. Oficialment escrit a quatre mans, el guió va aconseguir l’únic Òscar de la pel·lícula. Ara Fincher recupera el procés d’elaboració del guió de Ciudadano Kane per homanatjar el setè art via Mankiewicz (a qui dona vida Gary Oldman).\nEl director coreà/nord-americà Lee Isaac Chung signa Minari, historia de mi familia. La cinta, que des del títol no amaga el seu origen autobiogràfic, és un recull dels records infantils del seu director.\nAmbientada als anys 80, quan Chung tenia l’edat del fill petit dels protagonistes, la cinta és un exemple de família que aspira al somni americà. En aquest cas, el matrimoni i els dos fills (tots d’origen coreà) es traslladen fins a Arkanses amb la ferma intenció de prosperar. El seu objectiu és muntar una granja en què conreïn verdures coreanes que puguin comercialitzar entre els compatriotes que cada any arribaven a Nord-Amèrica. De fet, “minari”, que dona títol al film, és una verdura habitual als països asiàtics, una mena de julivert amb un significat metafòric lligat clarament a la història. Aquesta verdura, un cop morta, torna a renèixer encara amb més força.\nAquests quatre títols completen les candidatures a Millor Pel·lícula\nLa cinquena de les pel·lícules que opta a l’estatueta a Millor Pel·lícula és un film a mig camí entre la ficció i el documental. La jove realitzadora Chloé Zhao signa Nomadland, a partir de la novel·la País nómada : supervivientes del siglo XXI de la periodista Jessica Bruder.\nLa cinta descriu les conseqüències de la crisi econòmica de 2008 en un nombrós grup de nord-americans de mitjana edat que ho va perdre tot i va decidir triar una vida nòmada, saltant de treball precari en treball precari. Una d’aquestes persones és interpretada per l’actriu Frances McDormand (candidata a l’Òscar per la seva interpretació). Després d’haver perdut el seu marit i que el seu poble hagi desaparegut literalment, el seu personatge recorre el país intentant sobreviure-hi. Nomadland va ser guardonada amb el Lleó d’Or a Millor Pel·lícula en el darrer Festival de Venècia i amb el Globus d’Or a la Millor Pel·lícula de Drama. Concentra sis nominacions als Premis Òscar.\nLa jove directora Emerald Fennell, que debuta en el llargmetratge amb Una joven prometedora, ja ha fet història aconseguint que la cinta hagi estat triada per a la categoria de Millor Pel·lícula. No en va, és la primera vegada que una dona aconsegueix que el seu debut en la direcció opti a aquesta categoria. I, a més a més, enguany serà la primera vegada que dues dones opten a Millor Direcció (la mateixa Fennell i Chloé Zhao, amb Nomadland).\nAl marge d’aquestes fites històriques, Una joven prometedora recull molt bones crítiques des de la seva estrena. Aquesta nova versió de la venjança en època del #Me Too, explica la història de la jove Cassey Thomas (interpretada per Carey Mulligan). Una noia amb un prometedor futur per endavant a qui un fet traumàtic li va canviar el rumb. Des de llavors i amb una doble vida està fermament decidida a venjar-se’n. El film opta a cinc premis Òscar: Pel·lícula, Direcció, Actriu Protagonista (Mulligan), Guió Original (que també signa Fennell) i Muntatge.\nEns trobem davant d’una altra òpera prima. Sound of Metal és el primer llargmetratge de ficció de Darius Marder, que fins ara havia signat fonamentalment documentals. La cinta, un dels exemples més destacats de cinema independent del passat 2019, explica la història de superació de Ruben (interpretat per Riz Ahmed). El noi es troba de gira musical pels Estats Units al costat de la seva parella Lou (Olivia Cooke). Ell és el bateria del grup de doom metal en què la seva parella és la cantant. D’un dia per l’altre, Ruben perd l’audició i la perspectiva no en preveu cap millora, ans al contrari.\nEl seu camí cap a l’acceptació i la superació esdevé el centre d’una història gens convencional. La cinta aspira a 6 estatuetes, entre les quals hi ha Millor Pel·lícula, Actor Protagonista (Ahmed) i So (en una pel·lícula en què resulta fonamental reflectir de manera fidedigne la realitat de les persones amb problemes d’audició).\nTanquem el repàs de les vuit pel·lícules nominades a Millor Pel·lícula amb El juicio de los 7 de Chicago. Aaron Sorkin dirigeix i signa el guió d’aquesta pel·lícula que recrea una de les farses judicials més conegudes de la història contemporània. L’any 1969, set líders polítics i socials van ser jutjats per haver, presumptament, conspirat contra la seguretat nacional i per ser responsables de tot un seguit de disturbis que van tenir lloc un any abans, durant la Convenció Nacional Demòcrata. L’administració Nixon va convertir l’esdeveniment en un judici polític, que ara torna a l’actualitat de la mà d’un dels guionistes nord-americans més reconeguts. Sorkin és el responsable de guions com, per exemple, el de la cinta Algunos hombres buenos i també el creador de la sèrie de televisió El ala oeste de la Casa Blanca.\nA continuació, fem cinc cèntims per les principals interpretacions protagonistes candidates als Premis Òscar.\nEn primer lloc, les actrius:\nCandidates a Millor Actriu Protagonista\nLes cinc actrius candidates són:\nViola Davis, pel seu paper a La madre del blues, en què interpreta la cantant Ma Rainey. Per a Davis, és la seva quarta nominació als Òscar, que ja va aconseguir l’any 2017 com a actriu de repartiment a Fences.\nAndra Day, per Los Estados Unidos contra Billie Holiday. La interpretació de la cantant Andra Day és segurament el més destacat del film, que té en aquesta la seva una única nominació. Un nou biopic, en aquest cas al voltant de la figura de la cantant de jazz Billie Holiday, pel qual l’actriu ja ha estat guardonada amb el Globus d’Or a millor actriu de drama.\nLa interpretació de Vanessa Kirby és també l’única nominació de la cinta Fragmentos de una mujer, que ja va suposar per a l’actriu la Copa Volpi al darrer Festival de Venècia. El dol d’una dona arran d’un part traumàtic és el centre de la trama d’aquesta cinta.\nSegurament la favorita per aconseguir l’estatueta d’enguany, l’actriu Frances McDormand destaca en la seva interpretació a Nomadland. Figura indiscutible de la indústria cinematogràfica, McDormand tria molt encertadament els seus projectes i sol recollir bones crítiques de manera generalitzada. Si l’aconsegueix, aquest seria el seu tercer Òscar, després dels que ja va rebre per Fargo i Tres anuncios en las afueras.\nEl treball de Carey Mulligan és una de les claus de l’èxit d’Una joven prometedora. Tot i que no ho tindrà fàcil, podria ser la sorpresa de la cerimònia enduent-se una estueta que sembla ja mig encaminada cap a McDormand.\nEn segon lloc, els actors candidats als Premis Òscar :\nCandidats a Millor Actor Protagonista\nEls cinc actors protagonistes nominats són:\nRiz Ahmed, per la seva feina a Sound of Metal. L’actor i músic britànic pot donar la sorpresa per una de les seves primeres interpretacions protagonistes (abans, havia fet rols secundaris a Rogue One i Los hermanos Sisters, per exemple). Tractant-se d’un film independent, Ahmed no ho tindrà fàcil i encara menys amb els rivals de renom amb qui haurà de disputar-se l’Òscar, però no podem descartar-lo a les travesses.\nA l’altra banda, hi ha un dels ferms candidats a l’estatueta. Sir Anthony Hopkins opta per quarta vegada (fins ara, només n’ha aconseguit un per encarnar Hannibal Lecter a El silencio de los corderos) a l’Òscar com a millor actor protagonista per El padre. De moment, acaba de ser guardonat amb el BAFTA per aquest treball i podria convertir-se en l’actor de més edat a guanyar l’estatueta daurada.\nChadwick Boseman (conegut per haver interpetat a Black Panther) podria convertir-se en el tercer actor a recollir un Òscar de manera pòstuma. El jove actor va morir el passat agost de manera prematura i ara, la seva participació a la pel·lícula La madre del blues li podria reportar el reconeixement de l’Acadèmia.\n…el proper 25 d’abril descobrirem qui rep el guardó…and the Oscar goes to…\nL’altre pes pesant enre els actors nominats és Gary Oldman, nominat per donar vida a Herman J. Mankiewicz a Mank. Interpretar personatges reals li ha portat sort a Oldman que el passat 2018 ja va ser guardonat amb l’Òscar gràcies a la seva interpretació de Churchill a El instante más oscuro.\nL’actor coreà Steven Yeun tanca la llista de nominats en aquesta categoria. Conegut principalment pels seus treballs a televisió (els seguidors de The Walking Dead de ben segur el coneixeran) podria convertir-se en el gran triomfador de la cerimònia gràcies a la seva feina a Minari, historia de mi familia.\nFins aquí, el nostre particular homenatge al setè art i petit repàs pel que pot passar en la propera cerimònia del Premis Òscar. Els aficionats al cinema recordeu que el nostre blog té una categoria de Cinema en què podeu trobar informació d’interès.


La majoria dels partits es comprometen a desplegar els serveis de la Delegació del Penedès\nVilafranca del Penedès, Delegació del Penedès\nVista general de Vilafranca del Penedès, des d'una muntanya propera.\nActualitzada 09/02/2021 a les 08:43\nEls partits que han governat a la Generalitat els darrers anys es culpabilitzen mútuament d'aquest retard. «No sabem si ha estat una manca de recursos, una incapacitat de gestió o una estratègia política», afirma la número 22 de la llista de Junts per Catalunya a Barcelona per al 14-F, Ester Vallès. Els postconvergents en responsabilitzen la Vicepresidència i la Conselleria d'Economia (ERC), com també retreuen una manca de perseverança de Pere Regull (PDeCAT).\nVallès retreu una «manca de voluntat real» per desplegar els Serveis Territorials i garanteix que JxCat posarà fi a la paràlisi actual. El partit considera que la descentralització de recursos és una qüestió «prioritària» per poder reflotar la indústria, generar ocupació i també preservar el paisatge agrícola. Al mateix temps, confien que la futura aprovació del Pla Territorial Parcial serà clau per desencallar els serveis propis.\nDes del PDeCAT, el delegat al Penedès i número 6 per Barcelona al 14-F, Pere Regull, es defensa dient que «és impossible tenir més implicació» en el reclam dels Serveis Teritorials. Regull assegura que el seu partit no ha tingut capacitat d'incidència a la Generalitat perquè JxCat «no els tenia en compte per a res». Alhora, carrega contra Economia i ERC pels seus «desaires» vers el territori i el delegat.\nRegull es compromet desplegar els Serveis Territorials. Sosté que són necessaris per poder gestionar el Penedès en sintonia amb la seva idiosincràsia i densitat de població, i posa com a exemple la polèmica que es va viure a la primavera durant la desescalada. «El desastre de la covid ens ha permès veure la rèmora que suposa estar reparats», subratlla, recordant que les quatre comarques van desescalar a ritmes diferents perquè ara estan repartides entre les regions sanitàries Metropolitana Sud, Camp de Tarragona i Comarques Centrals.\nAl seu torn, ERC creu que culpar del retard a Vicepresidència i Economia és una «absurda» estratègia electoralista. Amb tot, els republicans afirmen que la tardança és responsabilitat dels departaments de Territori i Administracions Públiques (JxCat). El número 7 de la candidatura, Ernest Maragall, els retreu no haver situat el Penedès entre les seves «prioritats i urgències», i fiança que Esquerra liderarà el desplegament de la Delegació la propera legislatura.\nMaragall situa aquesta qüestió de forma simultània a les polítiques de transició energètica i digitalització. «És obvi que el Penedès no pot ser un espai més dirigit des de fora, sinó que ha de tenir estratègia pròpia i ha de formar part d'una Catalunya que desfà l'homogeneïtat d'un cercle concèntric que gira al voltant de Barcelona», assegura el candidat republicà. Maragall reivindica la singularitat penedesenca i demana un «esforç» per donar-li contingut propi.\nDes de la resta de grups, el PSC afirma que el desplegament dels Serveis Territorials és prioritari pel seu partit. «Ara més que mai cal una gestió des de la proximitat», afirma el numero 15 a la llista electoral i cap de l'oposició a Vilanova i la Geltrú, Juan Luis Ruiz, que es compromet a assignar a la Delegació del Penedès els mateixos recursos organitzatius que a la resta de delegacions d'arreu del territori.\nRuiz retreu als darrers governs dels partits post convergents i ERC que no hi hagin posat fil a l'agulla, i lamenta que a la Generalitat «han estat més preocupats per altres coses, que no pas per gestionar i fer política». «És evident que cal prendre mesures per desplegar la Delegació perquè, si no, queda tot en un discurs que pot generar frustracions», apunta.\nPer la seva part, a En Comú Podem es mostren especialment crítics amb Pere Regull, ja que veuen un «error» la duplicitat de càrrecs com a alcalde de Vilafranca i delegat del Govern. El número 11 de la candidatura a Barcelona, Ramon Arnabat, destaca que descentralitzar els departaments del Govern «no tindria costos» per a les arques públiques, ja que aposta per redistribuir els recursos materials i de personal que actualment hi ha a altres delegacions.\nArnabat recorda que fa dècades que ell mateix va liderar el reconeixement de la vegueria des de l'Institut d'Estudis Penedesencs i promet el desplegament progressiu dels Serveis Territorials a partir d'aquest mateix any. Proposa començar per Salut i Educació, «per raons òbvies», remetent-se a les divisions viscudes durant la pandèmia. Posteriorment, seguirien per Territori i Medi Ambient.\nAl seu torn, la CUP també defensa el desplegament complert dels serveis. La número 3 de la llista, Eulàlia Reguant, recorda que la finalitat de reconèixer el Penedès com a vegueria «era poder crear instruments polítics i administratius per acostar el Govern a la ciutadania». Reguant critica que s'hagin superat els tres anys marcats inicialment per fer-ho i assegura que els anticapitalistes preveuen revertir l'actual escenari centralista.\nDes del PP també són partidaris d'una administració territorialitzada, i retreuen als partits del Govern la manca d'actuació i d'un criteri definit a l'hora de desplegar els recursos per a les diferents delegacions. «En realitat, el Govern mai ha cregut en el model de vegueries, i només han plantejat aquesta divisió per confrontar-la amb la divisió de l'estat espanyol, basada en les províncies», diu el número 6 per Barcelona, Santi Rodríguez.\nEls populars asseguren que estan a favor de les vegueries «sempre i quan serveixin per dividir els serveis de la Generalitat». «Si no ho fem així, no tenen sentit els delegats que hi ha estesos arreu de Catalunya sense competències dels Departaments», afegeix Rodríguez, que reclama que la Generalitat «ordeni les idees».\nDes de Ciutadans rebutgen del tot el model veguerial, que consideren «inútil» com a alternativa a les províncies. La formació liberal ho veu una divisió medieval sense sentit, i creu que la figura del delegat al Penedès és «duplicar recursos». «Ja tenim consellers, els quals haurien de moure's més pel territori», afirma el número 16 de Cs per Barcelona, Manuel Rodríguez.\nCs s'oposa al concepte de Delegació del Penedès però sí que s'avé a estudiar una xarxa de serveis descentralitzats que provinguin directament de les Conselleries. Rodríguez ho defensa per poder «donar un millor servei a la ciutadania per a què tingui menys despeses», confiant que els serveis propis evitarien desplaçaments a Barcelona.\nPer la seva part, VOX es mostra «rotundament en contra» de qualsevol descentralització. El número 3 per Barcelona, Juan de la Cruz Garriga, demana suprimir les vegueries i també els consells comarcals. Sosté que els ajuntaments poden actuar com a finestreta única davant el ciutadà: «Tenen uns edificis fantàstics amb sales que no utilitzen per a res, i allà poden garantir atenció al ciutadà de tot tipus».\nDe la Cruz veu les vegueries i consells comarcals com «òrgans ineficaços i innecessaris» i assegura que l'administració regional «només genera desigualtat, separatisme i enfrontament». Segons VOX, l'actual sistema administratiu és «insostenible» i per això refusa les vegueries o delegacions. «Ni parlar-ne de desplegar el Penedès», subratlla.\nComenta el contingut : La majoria dels partits es comprometen a desplegar els serveis de la Delegació del Penedès


Temps de Flors genera a Girona un impacte de vuit milions d'euros - Diari de Girona\nTemps de Flors genera a Girona un impacte de vuit milions d'euros\nEls visitants pagarien una mitjana de 4,95 euros, però l'Ajuntament ho descarta\ngirona | laura fanals 15.04.2013 | 07:52\nUns vuit milions d'euros. Aquest és l'impacte econòmic que la mostra Temps de Flors va deixar l'any passat a la ciutat de Girona, després d'haver rebut uns 200.000 visitants i que l'Ajuntament hagués fet una inversió de 367.000 euros. Aquest és el primer estudi d'impacte econòmic sobre l'exposició que té la ciutat, i segons l'alcalde, Carles Puigdemont (CiU), demostra que la promoció d'aquest esdeveniment ha de ser de ?"màxim interès" per a Girona.\nL'estudi ha estat elaborat per la Universitat de Girona (UdG) a partir de la màster-tesi d'una alumna. Segons va explicar el director del projecte, Jordi Comas, durant l'exposició de l'any passat, que va tenir lloc del dissabte 12 al 20 de maig, es van fer 500 enquestes a visitants. En total, es calcula que entre 189.893 i 207.519 persones van participar a Temps de Flors; una dada obtinguda a través dels comptadors de persones que es van instal·lar a cinc espais tancats (Banys Àrabs, Claustre de la Catedral, la Carbonera, l'Església de Sant Nicolau i l'Església de Sant Martí) i un càlcul sobre la gent que va passejar pels carrers.\nCada turista es va gastar, de mitjana, uns 27,2 euros diaris a la ciutat. La major part va ser per a despeses de restauració (17,91 euros per persona i dia), seguit d'altres serveis, com per exemple compres (7,26 euros per persona i dia), i finalment, despeses per allotjament, que van ser només de 2,03 euros diaris per cada turista. Aquesta despesa tan baixa en allotjament es deu al fet que només un 2,34% dels visitants pernocten en hotels de la ciutat (altres opten, per exemple, per dormir a cases de familiars), mentre que el 74,2% no passen la nit a Girona. De cara al futur, l'Ajuntament s'ha proposat millorar aquesta discreta xifra de pernoctacions.\nUn cop aplicats els indicadors estadístics corresponents, l'impacte econòmic de Temps de Flors a la ciutat és d'entre 7.899.369 i 8.584.950 euros, i durant l'any passat es van crear entre 87 i 94 llocs de treball directes pels efectes de l'esdeveniment. El total de la despesa realitzada per l'Ajuntament havia estat de 367.036,69 euros, la major part dels quals invertits a la ciutat.\nEl 27% dels visitants de l'any passat era la primera vegada que posaven els peus a la ciutat, i un 92% va assegurar que tornaria a visitar l'exposició. El 61,4% eren catalans, mentre que un 36,5% procedien de la província de Barcelona. Un 4,1% eren originaris de la resta de l'Estat i els francesos van representar el 9,9% del total de visites. Segons l'Ajuntament, el mercat francès és especialment interessant perquè la despesa que fan és superior a la de la resta.\nEl mitjà de transport més utilitzat va ser el cotxe (un 54,5%), seguit del tren (14,1%), l'autobús (8,1%) i l'avió (3,9%). El 37,7% dels turistes van arribar amb parella, el 26,6% amb amics, el 22,5% en família, un 6,8 en grup i només un 6,1% ho va fer sol.\nPuigdemont va subratllar ahir la importància de tenir un informe sobre l'impacte econòmic de Temps de Flors, ja que fins ara només hi havia hagut dades poc fiables. Segons l'alcalde, les xifres demostren la necessitat de fer una promoció "ambiciosa" de l'esdeveniment, ja que genera un gran benefici social. Puigdemont té clar que l'exposició floral és un dels motors econòmics de la ciutat, i creu que ha de continuar creixent. Per això, l'Ajuntament s'ha posat a com objectiu incrementar el nombre de pernoctacions dels visitants, ja que solen implicar que els visitants gastin més a la ciutat. Segons l'alcalde, el comerç i el turisme, així com Temps de Flors, poden ajudar Girona a sortir de la crisi.


El nacionalisme no és, s’usa. Lectura mínima de Craig Calhoum | Intensificant vides nervioses\n← “No sé qui farà literatura d’aquesta ciutat de yuppies…”\nLa ponderable neutralidad del conocimiento científico. A propósito de Thomas Khun y las Revoluciones científicas →\nAquest text del Calhoum ens deixa algunes idees suggerents. Primer la construcció de la nació per part del nacionalisme. Segon la pobre conceptualizació teòrica del mateix; tercer la seva doble postura cohesionadora i agressiva al mateix temps i quart, la noció clau, el nacionalisme no és -més que un discurs- si no que s’empra.\nCalhoum ens recorda que l’idea de nació va néixer i créixer de forma paral·lela a la de democràcia seguint la inèrcia de assentar la política sobre la voluntat «del poble» no de cap sobirà. En aquest sentit adherir-se a la nació significava posicionar-se contra el tirà al mateix temps que contra les altres nacions veïnes. D’aquesta manera el patriotisme esdevé un arma de doble tall.\nEs produïa doncs un canvi en la lògica de les lleialtats. Es passà de la lleialtat al rei a la lleialtat a la nació. L’autodeterminació en el sentit d’autogovern com d’autonomia, s’oposava als tirans i a les altres nacions. Però això facilitava tendir cap a una analogia i és que si la identitat personal – la persona- havia de ser consistent, la nació havia de ser coherent. D’aquesta manera s’establia un criteri de pertinença en base a la forma d’encaixar les diferents personalitats individuals en una de col·lectiva coherent.\nEl què resultava conflictiu era el criteri escollit per establir els atributs dels membres de la nació. Uns van tendir cap a la unitat dels pobles amb algun atribut comú i altres cap a la distinció entre la uniformitat. Això va comportar una divisió en les aproximacions al nacionalisme. D’una banda, el de les nacions estables i consolidades – el de les nacions europees occidentals, benigne i integrador, polític i cívic- i el de les nacions inestables de l’est -perniciós, visceral i populista, «ètnic» o «cultural».\nAquesta tendència cap a la nacionalització de les diferencies va anar en augment, de forma que els contrastos que es destacaven entre nacions, començaven a veure’s més rellevants que els que podien haver-hi entre el món rural i l’urbà dintre d’un mateix Estat.\nL’ideal cosmopolita va ser incorporat a la idea d’Estat nació. Per ser universal primer s’havia de ser d’alguna nació concreta. Declinant les monarquies, la teoria del contracte social requeria un estament superior – la nació- que regulés les relacions entre els membres de la nació, sempre supeditats tots al progrés nacional que esdevé positiu de manera impensada o acrítica. Tots els membres de la nació havien de treballar per consolidar la nació i fer-la forta enfront altres nacions i amb vistes a la millora de la mateixa. El patriotisme era doncs, fer millor la nostra nació.\nEn aquest procés una llengua unificada –i altres criteris ètnics- assolien una gran importància. De la mateixa manera que altres llengües es consideraven impures o no prou primitives com per atorgar-lis valor. La llengua era el reflex de l’esperit de la gent i si aquesta no tenia prou solera, implicava que els seus parlants tampoc podrien gaudir del respecte associat. La llengua doncs esdevindrà la prova de la pertinença a la nació de forma que aquesta, juntament amb la raça, l’ètnia o la cultura, faran concloure que la nació era un fet primordial i que el fet de pertànyer a una nació era immutable.\nAquesta nova definició del local calia introduir-la en el global. El creixent mercat capitalista atribuïa a les noves configuracions de govern una nova capacitat d’organitzativa. Això succeí quan la família o la comunitat van anar perdent aquesta capacitat atès que les relacions esdevenien més i més indirectes i impersonals. Per poder mantenir la tensió entre l’universal que implicava la idea de nació i allò local que es deriva de la idiosincràsia de cada una les nacions, es va aquarterar l’individu en la nova figura del ciutadà. Interpel·lant al individu en tant que ciutadà s’aconsegueix conceptualitzar internacionalment allò local. Demanar ser reconegut com a nació implica també que els termes en els que un es conceptualitza com a nació ha de ser reconeixibles per la pròpia nació també per les altres.\nUn cop incrustada la nació en el sistema mundial de nacions, Calhoum es pregunta si hi ha nacions més «reals» que altres i el primer que explica que és que cap definició de nació ha assolit una acceptació general. Ell proposa una dividida en dos parts. Parteix del pressupòsit que la nació és una invenció dels nacionalismes\nExisteixen sols quan els seus membres es conceben a si mateixos des del marc discursiu de la identitat nacional i, normalment, es consoliden en les lluites sostingudes per alguns membres de la nació en construcció amb la finalitat que altres nacions reconeguen la seua genuïna condició de nació, tot garantint-li l’autonomia i altres drets. El fonamental en aquest punt és adonar-nos que les nacions sols existeixen en el context del nacionalisme. La «nació» és una forma particular de pensar sobre el que significa ser un poble, i sobre com un poble, definit així, pot encaixar en un sistema mundial més ampli. […] No hi ha una manera objectiva de determinar què és una nació. No existeixen indicadors escaients, independents de les reivindicacions fetes en nom de les preteses nacions i dels processos polítics pels que reïxen o fracassen. Certament, això no ha impedit que certs actors polítics o cientificosocials tracten d’establir els indicadors objectius del que serien nacions «plenes», «reals» o «històriques (p.149)\n…que són les que proposa en les pàgines següents. Ens explica que els moviments secessionistes acostumen a ser el fruit d’una manca d’integració nacional, d’un fracàs del projecte integrador. I en aquest sentit, el discurs nacionalista abraça tant moviments d’unificació i pannacionalistes com moviments secessionistes o desintegradors. Aquí és on ens diu com s’usa el discurs nacionalista amb una voluntat d’integració nacional, la tradició cultural i l’oposició a d’altres estats.\nEl discurs nacionalista, doncs, pot ser emprat, igualment, al servei de la unificació i de la secessió. La seua atenció està centrada, generalment, en l’ajust d’un estat amb una nació suposadament preexistent; l’abast de la unitat nacional no està determinat per la forma del discurs nacionalista. Es tracta d’un contingut aportat, en gran manera, per la relació entre la integració nacional, la tradició cultural i la contraposició a altres estats dins del sistema mundial. Per tant, centrar-se en només un d’aquests elements, tot excloent-ne els altres, seria un error .\nCalhoum, Craig (2008) Universalisme i localisme a Nacionalisme, Editorial Afers, València, pp.131-153


La història de BCN Producció a través dels seus protagonistes… avui amb Ignasi Prat | Blog de BCN Producció\n← La història de BCN Producció a través dels seus protagonistes… avui amb ALEXANDRA LAUDO\nLa història de BCN Producció a través dels seus protagonistes… avui amb Serafín Álvarez →\nIgnasi Prat va participar a BCN Producció’14 amb El Mundo de los vencedores. Salón de mayo. La experiència és molt recent i per això hem hem volgut parlar amb ell sobre la seva experiència i quines coses canviaria de BCN Producció. Això és el que ens ha dit:\nDesprés de participar en una sèrie d’exposicions col·lectives, BCN Producció m’ha brindat l’oportunitat de fer un pas més i dur a terme la meva primera exposició individual, i l’he pogut fer acompanyat, molt ben assessorat i en unes condicions que m’han acostat al meu ideal d’exposició per al projecte. En l’àmbit professional, m’ha aportat una valuosa experiència de com adaptar una proposta en funció dels condicionants econòmics i de l’espai; m’ha permès treballar amb una gran quantitat de professionals al mateix temps, i, en definitiva, he pogut valorar tots els aspectes implícits en un projecte d’aquesta magnitud. Pel que fa al projecte, he tingut la possibilitat de rebre moltes opinions sobre el treball, que m’han possibilitat repensar molts dels seus aspectes i millorar-lo. També ha estat important el fet de poder produir físicament les peces, cosa que m’ha permès comprovar el comportament dels materials.\nHe trobat a faltar la programació d’alguna activitat que permetés el coneixement i l’intercanvi entre els seleccionats de la temporada.\nAquesta entrada s'ha publicat dins de artistes, General, premsa i crítiques, Projectes i processos i etiquetada amb BCNproducció, BCNProducció 2014, Ignasi prat. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


«L’any 2023 mirarem enrere i veurem un gran salt endavant» - Empordà\nVíctor Puga Alcalde de l'Escala\n«Quan l’Estany de Poma s’obri a l’ús públic, aquest mandat, serà un actiu per a tots» «L’Escala és un poble molt equilibrat; més que febleses, hi veig moltes oportunitats»\nL'Escala | 24·07·21 | 09:01\nVíctor Puga, a l’Ajuntament de l’Escala, reflexiona sobre els projectes que tenen en cartera Basili Gironès\nVíctor Puga i López (l'Escala, 1972) va entrar en la política municipal l'any 2007, sent primer tinent d'alcalde. L'any 2015 va agafar la vara, que ha compartit amb les funcions de conseller comarcal i diputat provincial.\nAmb el socialista Víctor Puga, repassem la situació en què es troba el municipi de l’Escala, després de guanyar amb majoria en les eleccions del 2019 i governar en solitari.\nQuin balanç en fa, de la primera meitat d’aquest mandat?\nHa estat una primera part del mandat amb una situació molt difícil de gestionar, que no podíem preveure de cap manera, i que ens va espantar d’entrada perquè teníem desconeixement de què causava el virus, quina repercussió podia tenir al conjunt de la població i de l’economia. Però, aquests dubtes s’han anat dissipant a mida que passaven els mesos i teníem un millor coneixement de com es comportava el virus. Pràcticament, podem dir que aquests primers dos anys de mandat han estat marcats per la pandèmia. No hem pogut desenvolupar les polítiques que ens hauria agradat. L’Escala va deixant enrere aquesta situació i ho passa amb una nota alta, perquè la població segueix cohesionada. La temporada passada no va ser dolenta i aquest any és igual. Tenim un govern sòlid i anem pensant, quan deixem la pandèmia enrere, com ens podem projectar. Hem fet una gestió econòmica molt curosa. No tenim endeutament i tenim un estalvi de prop de set milions d’euros, que ens permet mirar el futur amb cert optimisme.\nPer als dos anys que queden de mandat, quins són els punts forts que té l’Escala?\nEstem molt il·lusionats. Acabem de presentar una proposta de ciutat que ens engresca molt, perquè tenim capacitat econòmica i ens permet ser agosarats en els plantejaments. Però, això, dins d’un ordre, perquè tenim un govern amb capacitat. Això, a nosaltres, ens engresca molt. Aquest és un repte que assumim amb molta il·lusió. Ara que vindran els Fons Europeus, per fer una transformació, tenim un projecte de més de 20 milions d’euros que té en compte tots els barris i no només està pensat per a inversió, sinó que també té atenció a la gent gran. Per tant, és un moment de transformació i l’Escala hi aposta d’una manera clara a partir de tot un paquet d’iniciatives i d’inversions.\nPer on passen les febleses detectades?\nMés que febleses, el què veig són oportunitats. L’Escala és un poble molt equilibrat en tots els sentits. Té vida durant tot l’any, amb tots els serveis. Amb la capacitat econòmica que tenim, podem esdevenir un referent territorial. Tenim els terrenys de Vilanera, amb la capacitat d’adquirir la masia per dedicar-la a un centre d’interpretació dels parcs naturals, però, sobretot, un centre vinculat amb la biosfera, que es pugui repensar la Costa Brava amb criteris de sostenibilitat. Vilanera pot ser un objectiu d’oportunitats. L’Estany de Poma en serà un altre per a la zona de Riells, que dinamitzarà tot aquell entorn. Tota la inversió prevista a Empúries s’acosta al milió i mig d’euros per millorar tots els aparcaments i accessos al conjunt arqueològic. El 2023 mirarem enrere i veurem un salt endavant molt important.\nCom ha d’encaixar, a l’Escala, la millora de l’Estany de Poma?\nAquest és un espai molt desconegut perquè es troba dins d’una finca encara privada, però té una gran singularitat, des d’un punt de vista ambiental, extraordinària. Quan s’obri a l’ús públic, dins d’aquest mandat, amb tota seguretat, les oportunitats que apareixen són extraordinàries. És tota una franja de 8 hectàrees lliure d’edificació i el fet que tingui un estany a tocar de la platja crea un entorn encara més singular. Es converteix en un parc urbà i serà un actiu per a tot l’entorn de Riells generant una sèrie de dinàmiques molt diferents de les que té ara Riells. Guanyarà prestigi, visitants, i serà un repte cultural.\nQuin paper hi juguen al parc del Montgrí?\nFormem part del parc natural, tot i que hi aportem poques hectàrees, a la zona de les Planasses, que en el seu moment vam desclassificar. El parc natural, per a nosaltres, també és un referent, perquè la llera del parc preveu un connector biològic a Vilanera i això li atorga molta singularitat. Som uns privilegiats en aquest sentit.\nMesos enrere canviava el Consell Comarcal per la Diputació. Quines conclusions n’ha tret d’aquest relleu polític?\nHi he estat molt bé, al Consell, només en puc parlar bé, del govern amb Junts. És veritat que el Consell, des d’un punt de vista econòmic, té una sèrie de limitacions que no té la Diputació, però ha fet exercici de les seves competències d’una manera molt dignament una excel·lent feina, sobretot, per als municipis petits. La Diputació és una cosa molt diferent, perquè el seu àmbit d’actuació és més divers i més ampli i té més capacitat econòmica per tirar endavant iniciatives i polítiques públiques, que també són necessàries per a la demarcació.


Els Mossos desarticulen tres laboratoris de falsificació de bitllets de 10 i 20 euros - Empordà\nEls Mossos desarticulen tres laboratoris de falsificació de bitllets de 10 i 20 euros\nHan detingut cinc persones, dos homes i tres dones d'entre 37 i 47 anys\nACN 28.04.2019 | 11:28\nBitllets falsificats per la banda. ACN\nBitllets falsificats per la banda.\nEls Mossos d'Esquadra han desarticulat una banda organitzada dedicada a la falsificació de bitllets de 10 i 20 euros i al cultiu i tràfic de marihuana al barri de Sant Roc de Badalona. L'operatiu ha permès desarticular tres laboratoris on es produïen els euros i detenir cinc persones, dos homes i tres dones d'entre 37 i 47 anys, de nacionalitat espanyola i veïns del municipi. La investigació es va posar en marxa el gener del 2018 quan la Unitat Central de Falsificació de Moneda va detectar un augment de denúncies a l'àrea metropolitana de Barcelona, relacionada amb bitllets de la nova sèrie denominada Europa. Dos dels arrestats han ingressat a presó i els altres tres han quedat en llibertat amb càrrecs.\nL'anàlisi de les denúncies rebudes per la Unitat Central de Falsificació de Moneda relacionava directament els bitllets falsos intervinguts amb d'altres del 2015 que pertanyien a la primera sèrie. Gràcies a les investigacions, els agents de la policia catalana van localitzar i identificar als responsables de la falsificació.\nEls bitllets falsos els produïen en tres domicilis del barri de Sant Roc de Badalona i sempre sota comanda, cosa que va dificultar les tasques d'investigació i localització dels punts de producció. El Banc d'Espanya va catalogar aquestes reproduccions de "perilloses". De fet, segons els Mossos, aquesta era la impremta local de bitllets de 10 i 20 euros més activa que hi havia a Catalunya.\nL'operació va acabar el desembre del 2018, amb la detenció de les cinc persones responsables de les falsificacions i que formaven part d'un clan familiar. El dispositiu va permetre desarticular els tres centres de producció de bitllets falsos, situats als domicilis dels falsificadors.\nEn el moment de la intervenció policial els laboratoris disposaven de bitllets falsificats i en procés de falsificació i es van intervenir, entre altres utensilis, tres impressores d'injecció i escàners, diversos cartutxos de tinta, una talladora de paper, un ordinador i nombrosos bitllets falsificats de 10 i 20 euros. A més, en un domicili del carrer Marquès de Mont-roig de Badalona es va detectar una plantació interior de marihuana amb 326 plantes i tot el material elèctric per al seu cultiu.\nLa investigació ha estat tutelada pel Jutjat Central d'Instrucció núm.6 de l'Audiència Nacional de Madrid. Els detinguts van passar a disposició judicial i el jutge va decretar l'ingrés a presó per a dos dels detinguts i la llibertat amb càrrecs per als altres tres.\nEls investigadors recomanen que per detectar aquesta falsificació els comerciants i ciutadans comprovin els bitllets utilitzant les recomanacions del Banc Central Europeu: "toqui, miri i giri".