Francesc-Marc Àlvaro: "L'Estat no té relat i al final apel·la a la força"\nFrancesc-Marc Àlvaro: “L’Estat no té relat i al final apel·la a la força”\nParlem amb el periodista Francesc-Marc Àlvaro, que acaba de publicar 'Assaig general d'una revolta', en el que revisa i dissecciona el Procés. El resultat és un exercici que no agradarà "ni als uns ni als altres". És per a "gent que vol plantejar-se preguntes"\nFrancesc-Marc Àlvaro | Foto: Carles Castro\nEl periodista i escriptor Francesc-Marc Àlvaro (Vilanova i la Geltrú, 1967) és independententista des de l’adolescència. No obstant això, “si l’Estat espanyol blindés el capítol financer-econòmic en una línia equivalent al món basc-navarrès, les competències lingüístiques i culturals i es reconegués en la Constitució Espanyola el caràcter nacional de Catalunya, com passa al Quebec respecte a la federació del Canadà, podria revisar aquesta posició independentista”, argumenta. De moment, el que ha fet en Assaig general d’una revolta (publicat en castellà per Galàxia Gutenberg i en català per Pòrtic), és revisar i disseccionar el Procés. El resultat és un exercici que no agradarà “ni a uns ni a altres”. És per “gent que vol plantejar-se preguntes”, afegeix.\nCom hem arribat fins aquí? En el seu llibre insisteix en la idea que les dues parts porten anys auto-enganyant-se.\nUn dels problemes importants de tot el Procés ha estat el desconeixement mutu que les parts del conflicte tenien respecte l’adversari. En el cas de l’independentisme català els actors llegeixen la crisi sistèmica de l’Estat dels últims anys com una debilitat estructural i creuen que el xoc serà fàcil. Però no és així, l’Estat es manté fort. I, alhora, els partits, les institucions i el cor de l’Estat pensen, també erròniament, que el procés és un suflé, un calentón, i que, un cop passi, es tornarà a la normalitat. No llegeixen bé que s’ha produït un canvi de mentalitat. És el que anomeno ignoràncies creuades. Les dues, posades una al costat de l’altra, s’enquisten al conflicte. I encara perduren.\nTot el temps es parlava de xoc de trens, ambdues parts havien de conèixer els possibles riscos.\nCal distingir entre diferents fases. Hi ha un moment en què l’independentisme fa servir el concepte dret a decidir, que és un encert narratiu. El que millor fa l’independentisme és construir un relat i el que pitjor fa és transformar aquest relat en política. Aquesta és la paradoxa. L’Estat simplement no té relat i al final apel·la a la força. En un primer moment, els líders independentistes no veuen que es dirigeixen a la catàstrofe perquè pensen que la idea del dret a decidir pot tenir certa acceptació a Madrid o, almenys, pot no ser prohibida. Si en aquest moment les voluntats haguessin estat unes altres, i en una altra cultura política menys dura, es podria haver explorat aquest camí, però va ser curt.\nEn les eleccions de 2015 els partits independentistes guanyen, però perden el plebiscit, tot i que actuen com si les haguessin guanyat. A partir d’aquí tot va a ser ja molt difícil d’aturar. Aquesta majoria parlamentària els habilitava per gestionar polítiques però no per mantenir el full de ruta que es basava en aconseguir l’èxit en el plebiscit. No obstant això, tant Artur Mas com Oriol Junqueras i la CUP van actuar com si haguessin guanyat i aquest malentès provoca que el biaix antipolític se solemnitzi. Ara la situació de tots els actors és molt complicada, però haurien d’assumir que després de les eleccions de 2015 es va produir un procés d’apartament de la realitat.\nQuan l’independentisme fa autocrítica reconeix que necessita “eixamplar la base”, però no que va ignorar que no tenia una majoria suficient.\nAixò no s’ha fet, i estic d’acord. Crec que és necessari que l’independentisme assumeixi que el 2015 no va ser coherent amb el seu propi plantejament i va fer un “com si …”\nEn el seu llibre recull diversos exemples de “com si” protagonitzats per actors molt diferents.\nUn problema de l’anàlisi del procés català, tant dins com fora, és que s’ha simplificat. Per entendre per què l’independentisme s’ha ficat en aquest carreró, cal entendre la lògica del “com si”. És a dir, actuar com si la realitat fos exactament com es proclama. De vegades el discurs en política aconsegueix efectes performatius, és una cosa que més o menys totes les forces polítiques han fet. Però quan això s’estira massa i s’abusa del ‘com si’, es produeix una dissonància cognitiva: el que fas i el que dius no casa de cap manera.\nAixò és el que li ha passat a l’independentisme. Una mica de ‘com si’ és indispensable en política, molt de ‘com si’ et porta a un problema d’autoengany. L’independentisme ha obtingut un creixement social molt ampli, i ha llegit l’augment com a consolidació d’una majoria social irreversible que no té. Ha estat excessivament impacient plantejant un objectiu d’aquesta envergadura. La política és un treball de formiguetes. Com es pasta una majoria social? Per una obstinació tan important com un marc de secessió, la necessites. Si no, el que tens és una societat en la qual una meitat vol una cosa i l’altra una diferent.\nJust Artur Mas va declarar que mai faria res que dividís a la societat.\nEl mateix Mas s’oblida del que havia estat una premissa: no fer res que anés contra la cohesió social. Finalment, per tacticisme, o pel que sigui, ell mateix ho incompleix.\nS’ha dinamitat la convivència?\nJo no seria tan taxatiu. El procés afecta la realitat però no tant com per trencar el que són les cohesions de fons. La gent pot discrepar i estar dividida pel que fa a l’escenari de la secessió, però, tot i el que és el miratge de Ciutadans, crec que no s’ha trencat. En cas contrari, no es podria viure. Catalunya no és l’Ulster, per sort. Ni ho ha estat ni crec que ho hagi de ser. No veig una societat dividida ètnicament. L’èxit de Ciutadans a les eleccions del 21 de desembre de 2017 podria suggerir aquesta idea, però crec que va ser un vot-refugi de molta gent diversa que no vol la independència i tria aquesta opció com a fre. En eleccions posteriors hem vist que Ciutadans no ha consolidat un espai propi.\nQuina ha de ser la resposta de l’independentisme a la sentència del Suprem?\nHa de donar un resposta d’acord amb una previsió estratègica del que vol fer. És possible, per exemple, com diuen alguns, que busqui de nou un moment unilateral de xoc amb l’Estat. Bé, per acabar al mateix punt que es va acabar el 2017 no té molt sentit políticament. I aquí vaig a la meva crítica principal a l’independentisme: necessita reescriure la seva estratègia. Quan la tingui, ha de mantenir dins la resposta al Suprem, les eleccions, la política d’aliances, tot. Si no tens una estratègia, vas donant tombs.\nPer quin tipus d’estratègia hauria d’apostar?\nHauria d’assumir certes coses i, a partir d’aquí, escriure una estratègia políticament eficient que li permeti mantenir-se com una opció viva, però amb capacitat política que no sigui únicament la protesta. També, si pot, ha de governar, perquè es presenta com una opció de govern. Com, amb quina política d’aliances? Crec que és molt important saber si es mantenen en la política de blocs o si hi ha una obertura i accepten que per al govern de les coses pot pactar amb forces no independentistes. Algú s’imagina que en una futura Generalitat, després d’eleccions autonòmiques, governin sols una altra vegada com a bloc? A mi em costa. Crec que veurem situacions altra vegada de complicitat entre independentistes i no independentistes. Quines? No veig aquí ni al PP ni a Ciutadans, però sí socialistes i Comuns.\nAquesta opció coincideix amb els resultats a Catalunya de la últimes eleccions generals.\nLes últimes eleccions mostren que a Catalunya hi ha dos grans vectors forts, que són la recuperació socialista i el manteniment de l’independentisme pragmàtic, que ara és Esquerra. Això t’està dient alguna cosa, i caldria gestionar-lo amb intel·ligència, amb cintura.\nEls partits independentistes han canviat molt en els últims anys, cap fa propostes de dretes i hi ha una confusió de rols.\nHi ha més aviat una dislocació. Els que abans eren moderats ara són partidaris del momentum insurreccional i els que abans eren més partidaris de la via unilateral ara són pragmàtics i gradualistes. Jo crec que la visió correcta és la pragmàtica, més que res perquè l’experiència recent t’explica que l’opció unilateral no té sentit si ets incapaç d’aplicar-la. L’Estat posa la força i tu no tens capacitat per respondre-li. Per tant, de què et serveix buscar un altre moment de xoc, si no han canviat les condicions objectives que hi havia a finals de 2017 respecte a la majoria social de l’independentisme?\nQuè hauria de fer llavors l’independentisme?\nNecessita acreditar-se davant la ciutadania com una força de govern política, com a actors capaços de gestionar les institucions. Aquesta tasca és la que suggereix ara Esquerra, però no és fàcil, perquè parlem aquí sense esmentar una cosa que està sobrevolant: l’ambient emocional.\nHa estat un estiu estrany a Catalunya, a l’espera de la sentència del Suprem sobre els líders independentistes empresonats. Vostè també parla d’un escenari posttraumàtic després del 1-O.\nL’ús de la força sobre una societat com la catalana va acabar afectant tot el món. Això mereix una reflexió: ¿per què l’Estat va usar la força? No era necessària. El referèndum, si som seriosos, va néixer avortat. De la mateixa manera en què jo faig crítica a l’independentisme, m’agradaria que algú escrivís un llibre sobre els errors que es van cometre des de la Moncloa o des de la Zarzuela.\nPrecisament una queixa repetida des de Catalunya és que s’ha sentit abandonada per la resta de l’Estat, per una ciutadania que no protestava davant de fets com els de l’1-O.\nEl que més m’ha dolgut és veure col·legues meus que han viscut de clixés o estereotips i que han evitat un acostament com cal a la realitat catalana per comprendre el que aquí passava com haurien fet si s’haguessin traslladat a una altra latitud. Per què una part del periodisme i de l’acadèmia espanyola ha comprat algunes realitats que són manifestament errònies o, com a mínim, inexactes i les van repetint? Després tampoc hi ha una percepció que el que realment ha passat aquí. Es va explicar a la població que era un suflé, es va quedar amb aquesta idea i, per tant, ja passarà. Si, en canvi, li dius que és una qüestió política de fons que té a veure amb el repartiment del poder i de reconeixement de l’Estat, potser llavors la gent s’aproximi a això d’una forma diferent. Però, és clar, fa mal quan algunes enquestes diuen que determinats sectors voldrien més mà dura a Catalunya.\nCreu que hi ha repressió a Catalunya?\nNo crec que sigui una qüestió subjectiva dir que hi ha hagut una repressió policial i judicial. En la mesura que hi ha hagut actuació policial, hi ha repressió. I, de la mateixa manera que dic que hi ha repressió judicial i policial, crec que és un error dir que “Espanya és com Turquia”. No ho és. Ara, hi ha actituds autoritàries a Espanya? Sí, però dir que Espanya és com Turquia o la democràcia és com el franquisme és un error. Sé que hi ha independentistes que ho han dit, s’han equivocat.\nAquest tipus de declaracions han dolgut molt a l’altra banda.\nEl passadís és molt estret i vull quedar-me a aquest passadís. És un fet que per a mi els presos són polítics. No perquè se’ls jutgi per les idees, ja sé que se’ls jutja pels actes. Però bàsicament perquè la naturalesa del judici és polític, perquè el conflicte és polític, no és d’una altra naturalesa i perquè mai hauria d’haver arribat a la llera judicial sinó que hauria d’haver estat a la taula política. Jo, que dic “Espanya no és com Turquia”, en canvi sí dic que hi ha presos polítics. Intento matisar, però s’enfadaran uns i altres.\nÉs un equidistant?\nNo, penso pel meu compte. No busco l’equidistància, busco dir el que crec que he de dir i el que penso totalment. Crec que la millor definició del que ha passat amb l’Estat és que ha intentat actuar alhora com una democràcia i com un Estat de mà dura. És molt difícil ser els dos alhora, això et generarà una distorsió. Quan un Estat de Dret vol aplicar mà dura amb els seus en uns conflictes que són de naturalesa política, es produeix un curtcircuit. Això és el que ha passat: Espanya ha deixat de ser una democràcia? No, però Espanya ha tingut moments poc democràtics? Sí.\nPer què parla de l’Assaig general d’una revolta?\nPerquè és la preparació d’una funció que realment no s’estrena perquè no hi ha capacitat d’estrenar-la, hi ha capacitat per a un assaig general i un de sol, fins al moment. Segons el quadre de l’historiador Jaume Vicens Vives seria la revolució catalana número 12, però crec que va ser una revolta, un estat de protesta generalitzada que podem qualificar com revolta de baixa intensitat. És una revolta postmoderna, encara que no m’agrada aquest adjectiu perquè hi ha qui l’ha fet servir per parlar d’un cop d’Estat postmodern i no vull entrar en aquest canvi semàntic. Però sí que crec que és una revolta postmoderna en el sentit que és més l’escenificació de la revolta que la revolta en si. És un artifici.\nArtifici es titula un capítol del seu assaig.\nUso aquesta metàfora per explicar què va passar de veritat. I el que va passar va ser el que succeeix en un quadre quan un autor fa un artifici i en un quadre de dues dimensions introdueix un efecte de profunditat de tres dimensions. És quan veus un quadre que sembla una finestra però no ho és. És tal la realització, tan eficaç el dibuix, que genera un efecte òptic. Aquí es va generar políticament l’efecte òptic de la secessió. La prova definitiva la dóna Xavier Melero, [advocat de l’exconseller d’Interior Joaquim Forn].\nÉs el nen del vestit nou de l’emperador perquè és l’únic advocat no concernit políticament que parla amb una llibertat amb la qual no parlen els altres perquè tenen una complicitat política. Encerta en fer aquest paper perquè diu “sentin, la prova que això no va ser és que aquesta gent, quan van proclamar la independència, es van anar a casa seva, no van fer res per fer efectiu el que havien proclamat”. En aquesta paret en la qual hi havia un quadre amb una finestra, ningú va fer un esvoranc perquè la finestra existís. Només es va deixar penjat el quadre. Ara bé, dolorosa paradoxa, la resposta de l’Estat no és un efecte òptic, sinó que actua com si hagués estat real. La punició, la cadena repressiva es produeix en termes judicials com si haguessin intentat controlar el territori o haguessin marcat les fronteres.\nLlavors, a què es refereix el lema “ho tornarem a fer”?\nMelero subratlla l’evidència factual durant el judici i, curiosament, els concernits ni neguen ni certifiquen. És important recordar com aquesta independència s’anuncia a l’escalinata del Parlament, més aviat com un teatre dins del teatre i no com un efecte real. Sabien que si superaven l’artifici entraven en una altra dimensió i no van voler. Per això sorgeix aquesta famosa pregunta: què va passar? Va passar el que no va passar, va passar un efecte òptic tremend amb unes conseqüències penals bestials. Paradoxalment, qui més crèdit ha donat al relat independentista és el Suprem, que està jutjant no només els fets, sinó també el relat. Una altra pregunta és quan l’independentisme estarà disposat a assumir el relat de Melero oficialment.\nUna entrevista publicada primer a La Marea\n1 Comentari en Francesc-Marc Àlvaro: “L’Estat no té relat i al final apel·la a la força”\nDarío // 08/10/2019 en 22:40 // Respon\nEl problema principal, és que no es pot començar un enfrontament contra un Estat amb menys de la meitat de recolçament popular.\nUn enfrontament per crear un altre estat amb les mateixes deficiències, només cal veure les lleis de transitorietat, més semblant a una República Bananera què a un estat modern


Gästehaus Heller Elmstein Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 5 allotjaments a Elmstein.\nSchlossgasse 31, Elmstein, Elmstein, Alemanya, 67471 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Gästehaus Heller\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Elmstein, Waldhotel Heller és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nWaldhotel Heller també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Elmstein. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Pesca, jardí de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Waldhotel Heller.\nCal que informeu el Gästehaus Heller de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nAllotjaments a Elmstein


PRIMÀRIA | Institut Escola La Tordera | Pàgina 27\nLA LLENGUA A 3r\nLLENGUATGE ORAL I ESCRIT\nDurant el Cicle Inicial, l’objectiu respecte el codi escrit és aconseguir que els nens i nenes assoleixin un domini que els permeti llegir i escriure amb soltesa, entenent que la motivació és indispensable.\nAl Cicle Mitjà, l’objectiu és consolidar aquest domini del llenguatge… Llegeix més»\nCICLE MITJÀ, PRI 3, PRIMÀRIA 0\nTreballem amb el mètode NEW TIGER de l’editorial MacMillan. Aquest material ens serveix com a fil conductor per poder desenvolupar les diferents unitats. Durant aquest curs, a més a més, prepararem la prova de Competències Bàsiques completant, corregint i comentant els models generats en els… Llegeix més»\nAquest curs els personatges del New Tiger 4: en Ben, la Clare, l’Ellie, en Nassim i l’Oliver, acompanyaran els nens de quart a aprendre i gaudir de les diferents aventures i històries de la vida quotidiana.\nDurant el primer trimestre hem treballat els següents continguts:\nRutines que… Llegeix més»\nÀmbit lingüístic, CICLE MITJÀ, English, PRI 4, PRI 4A, PRI 4B, PRIMÀRIA 0\nEn aquest primer trimestre hem començat les matemàtiques repassant i presentant el càlcul. Caldrà seguir practicant, no ho donem per assolit.\nL’objectiu principal és treballar l’agilitat mental i, també, donar estratègies. Per aquesta raó fem les operacions descomponent nombres, buscant els deus o jugant amb ells… Llegeix més»\nPRI 5A, PRI 5B 0\nEstudiem la vegetació del pati\nAmb les i els Futbolistes hem observat les plantes i arbres que tenim al pati de l’escola, n’hem identificat uns quants, hem parlat de les seves propietats i característiques i també ens hem fixat en com alguns arbres perden les fulles i d’altres no.\nHeus aquí… Llegeix més»\nPRI 1A biodiversitat, medi natural, vegetació escolar 0\nAquest trimestre hem fet llengua castellana de dues maneres:\n*treball sistemàtic: accentuació i classificació de paraules segons el seu accent, la tilde, els demostratius i conjugació de verbs.\n*treball creatiu: descripció de persones, personatges i llocs. Van fer una descripció secreta d’algun company o companya de la… Llegeix més»


FGV reforça la vigilància en les seues principals estacions per les restriccions de mobilitat en cap de setmana | Valencia Extra\nFerrocarrils de la Generalitat Valenciana (FGV) reforçarà la vigilància en les principals estacions de Metrovalencia i TRAM d’Alacant, a causa de les restriccions de mobilitat establides en municipis de més de 50.000 habitants i que entren en vigor aquest divendres, a partir de les 15.00 hores, i finalitzaran els dilluns a les 6 hores del matí.\nEl personal de seguretat de l’empresa pública, juntament amb els i les auxiliars Covid-19 col·laboraran amb el dispositiu de Policia de la Generalitat que per a garantir el compliment de les limitacions establides durant els pròxims caps de setmana realitzarà controls de manera aleatòria en diferents instal·lacions, al llarg d’aquestes tres jornades.\nJuntament amb el reforç de les labors de vigilància i control, l’empresa pública ha previst intensificar la comunicació d’aquestes limitacions als seus viatgers i viatgeres a través de diferents suports i canals.\nEl conseller de Política Territorial, Obres Públiques i Mobilitat, Arcadi España, assenyala, en un comunicat, que “és fonamental que tots els usuaris i usuàries de la xarxa pública de transport coneguen les limitacions existents per a realitzar desplaçaments”.\nMalgrat les limitacions, FGV mantindrà el cent per cent del servei previst a València i Alacant durant l’aplicació de les restriccions que afecten ciutats de més de 50.000 habitants.\n“Encara que es restringisca la mobilitat els caps de setmana, a causa del tancament perimetral, el transport públic sempre ha d’estar a la disposició de tots els treballadors i treballadores que, per raons essencials, han de desplaçar-se”, ha destacat Arcadi España.\nL’empresa pública informarà els seus viatgers i viatgeres des de les estacions i parades de Metrovalencia i TRAM d’Alacant a través de les màquines de venda de bitllets, les pantalles d’aforament instal·lades en les entrades i mitjançant cartelleria específica. Així mateix, es comunicarà també la nova mesura vigent a través de la megafonia de les estacions.\nAl seu torn, els mitjans digitals propis de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana com a webs, app i xarxes socials també informaran sobre aquesta mesura i la seua aplicació.\nDe la mateixa manera, el personal auxiliar Covid-19, que està operatiu en les principals estacions de la xarxa de Metrovalencia i TRAM d’Alacant reforçarà la comunicació directa amb les persones usuàries en els dies previs a implantar-se la mesura i durant els caps de setmana.


2016 setembre 16 | Federació Hostaleria de Girona\nHosteltur. Creen que estos “abusos manifiestos podrían constituir un delito de estafa organizada”. Los hoteleros de Benidorm y Tenerife se han plantado ante las prácticas fraudulentas de abogados británicos contra los hoteles que han repuntado este verano incitando a la reclamación masiva en los establecimientos,...\nL’economia catalana creix al 3,4%\nDiari de Girona. L'Institut d'Estadística confirma que el PIB del Principat augmenta dues dècimes més que l'espanyol. L'economia catalana va créixer un 3,4% interanual durant el segon trimestre del 2016, una xifra dues dècimes inferior al trimestre interior (3,6%) però per sobre la mitjana espanyola, que...\nFOEG vol millorar les relacions comercials amb Hong Kong\nDiari de Girona. Augmentar i millorar les relacions comercials entre Girona i Hong Kong és l'objectiu de la trobada que ahir va organitzat la patronal FOEG amb el delegat del port de Barcelona, Joan Dedéu a l'illa asiàtica. Hi van assistir una vintena d'empresaris que...\nDiari de Girona. El xef d'El Celler de Can Roca, Joan Roca, protagonitzarà avui, la segona Tribuna de la Fundació Jordi Comas Matamala, que tindrà lloc a dos quarts de vuit del vespre al S'Agaró Hotel. La seva exposició se centrarà a ressaltar els valors...\nDiari de Girona. 25 establiments elaboraran plats o menús relacionats amb aquest producte del mar. La primera edició de la Quinzena Gastronòmica de la Gamba va arrencar ahir i s'allargarà fins al pròxim 30 de setembre amb la participació de 25 establiments locals. Repartits arreu...\nDiari de Girona. L'empresa especialitzada en elaboració tradicional de salaons, Anxoves El Xillu, de l'Escala, porta el seus productes artesans al nou espai gastronòmic que ha obert el Gran Teatre del Liceu, l'opera Samfaina. Les anxoves i les olives d'El Xillu es podran degustar a...\nDiari de Girona. La Generalitat avança que l'increment serà de «dos dígits» i que l'aerolínia de baix cost oferirà més rutes i freqüències. El conseller delegat de l'aerolínia de baix cost Ryanair, Michael O'Leary, va prometre ahir un augment de passatgers a l'aeroport de Girona...\nDiari de Girona. La companyia Endesa ha invertit 89.000 euros al llarg d'aquest any per instal·lar dispositius que permeten controlar a distància part de la xarxa elèctrica gironina. Aquests sistemes electrònics s'han muntat a divuit centres de transformació repartits arreu del territori (que tenen una...\nLa formació actua com a ascensor social en la crisi\nEl Punt. Un estudi de La Caixa revela que l'educació és decisiva contra les desigualtats. Un informe de l'OCDE recorda l'alt nombre de ‘ni-nis' a l'Estat i la poca inversió educativa. La crisi econòmica dels darrers anys ha provocat un cert desànim entre els joves, que...\nPortes obertes als castells de Bellcaire i Sant Esteve de Mar\nEl Punt. Els ajuntaments de Bellcaire i Palamós obriran aquest dissabte les portes de dos dels castells baix-empordanesos datats al segle XIII, dins de les activitats de les Jornades Europees del Patrimoni. A Bellcaire, es podrà visitar el castell-palau dels comtes d'Empúries, bastit pel comte...


First Cabin Akasaka Tòquio Japó - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n3-13-7 Akasaka, Akasaka, Tòquio, Japó, 107-0052 - Veure al mapa\nHabitació Càpsula Estàndard per a Dones (Standard Capsule Room for Female)\nBarri Akasaka Asakusa Estació de Tòkio Ginza Torre de Tòkio Akasaka Ginza Akihabara Ginza Shinjuku\nSituat a l'encantadora àrea de Akasaka, First Cabin Akasaka gaudeix d'una posició excepcional a la els negocis, els restaurants de Tòquio. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix First Cabin Akasaka asseguren una estada plaentera als seus clients. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, seguretat 24 hores, servei de neteja diari, bugaderia, recepció 24 hores.\nEls clients poden triar d'entre 123 habitacions, i totes desprenen una atmòsfera de pau i harmonia total. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Tòquio, el First Cabin Akasaka és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nTots els tipus de viatgers (152) Viatger de Negocis (11) Parelles (2) Viatgers en solitari (134) Famílies amb infants grans (1) Grups (4)\nTots els tipus de viatgers (665) Parelles (17) Viatgers en solitari (581) Famílies amb infants petits (11) Famílies amb infants grans (4) Grups (72)


El bloc d'Albi: 2011\nMàxima de 15ºC i mínima de 7ºC. Darrer dia de l'any i bona "meteo" per acomiadar-nos del 2.011. Sol a primeres hores, una mica de Cerç i una temperatura més que agradable. Aprofitem el clima per fer una mica d'esporga d'ametllers. El matí per Valletes és magnífic, on la tranquil·litat marcava la tònica a cop de xurrac. Dinem d'hora i posem en marxa l'autobus runner. Tenim la Sant Silvestre de Lleida amb un paquet important de flixancos i atletes del Club. Una abraçada per Ferran que feia un bon grapat de dies que no ens veiem i directes cap a la capital de la Terra Ferma. Quin goig companys, coincidir de nou amb: Camil, Robert, Amadeu, Trepa, Ferran, Pau, Solo, el "nen", Cristian i el gruix dels maquinilles del Club d'Atletisme. L'ambient és de festa total, tots amb la mateixa finalitat de poder acabar l'any amb gambades per carrers lleidatans. Tenim els més joves competint a la cursa de 3000 mtrs. El "nen" aconsegueix la victòria en una disputa emocionant i demostrant que aquest funciona a un altre nivell. El seu Currículum va fent-se gran i poc a poc va posant curses de força renom al seu mèrit esportiu. La resta i sense perdre temps, ens posem a la sortida de la dels 10000 mtrs. Som una collada important i petant xerrada ens acollim en grupets per mirar de no fer-la sols. El Cristian, Pau i el menda decidim compartir ritme. La sortida és molt ràpida, anem molt "ligeros" i amb terreny favorable. La comoditat és òptima i ràpidament vec que avui podem disfrutar. El Pau no troba el ritme i es deixa anar uns metres enrere. Cristian al meu costat i anant comentant sensacions a més de 170 ppm. A partir del km 6,5 els dubtes són més grans. Notem que el rendiment cal regular-lo si no volem pujar el Carrer Cavallers a 4 grapes. El Cristian em treu uns metres i poc a poc el vaig perdent de vista entre el paquet de cracks del davant. Ara toca patir de valent, tot i que aquest cop ens concentrem directament amb la cursa. No desviem atenció enlloc com altres vegades per mirar de suavitzar l'agonia i llençar toallola . Val a dir que dins d'aquells objectius, una mica massa esplèndids, la idea era poder acabar l'any una cursa per davall de 4'/km de ritme. I mira per on ... avui ha estat el dia. Llàstima que la temuda pujada ens ha penalitzat i molt. Però a cop d'agonia i patiment portem l'ànima als 39'14'' totals. Un ritme de 3'59''/km amb 179 ppm de mitja i fer els 9,82 kms segons el Garmin. 2a millor marca personal d'aquesta cursa i més que content davant la notable progressió que anem observant del dia a dia. Aquests ritmes eren prohibits fa un parell de mesos amb 6 kgs de més i poca capacitat a l'hora de portar un control alimentari d'acord a les circunstàncies. Enhorabona a tots els presents pel vostre paper a la Cursa. Agraïments a tots plegats per aquest caliu que vam montar. I una abraçada pel "nen"; que per culpa d'ell i algú més ... allò que era un impossible; ara ja no ho és tant. Feliç entrada d'any i Salut amb kms pel 2012!!!\nPublicat per Albi a 19:53 1 comentari:\nMàxima de 14ºC i mínima de 5ºC. Ja es veia venir i així ha estat. La nit increïble de run d'ahir al tard parlava per si sola. Es notava una certa millora de temperatures, on el vent s'alçava espitós netejant boires de l'atmosfera. Aquest matí, no hi han gelades. El sol surt entre un cel vermellós i el Cerç acompanya la jornada. Ens toca descans d'activitat física. Demà la Sant Silvestre de Lleida ho requereix i cal gestionar maquinària. L'actualitat ha estat amenitzada pel famós darrer dinar de l'any dels companys. Com gairebé sempre ens falten unitats, però el gruix és important. Aquests del 71 convocats al Restaurant de l'Ebre. La crisi, la salut i els nous reptes per la nova temporada. El caliu és esportiu. Com sempre. El mateix que per passadissos d'institut o zones de recreo on deixavem anar converses uns anys enrere. Canes, manca de pel, feixos de desgast ... però la mateixa ambició de nens. Els anys passen, el temps corre, la vida s'accelera ... però tot queda aturat sentats a la taula i disfrutant de les nostres olles. L'orgull de tenir una extraordinària familia és un fet. I el privilegi de forma part d'una amistat eterna és una realitat.\nPublicat per Albi a 18:33 1 comentari:\nMàxima d'11ºC i mínima de -4ºC. Ens toca matinar, quan encara la foscor dona mèrit a les llums del carrer per poder veure. Unes primeres hores del dia d' una fred important. Tot està gebrat, blanc, amb aquella boira tan coneguda per la vall de l'Ebre. Els cotxes van traient aquell fum blanc intens per el contrast amb la temperatura ambient. Els vidres glaçats i les carreteres brillant amb llum pròpia declarant gel a l'asfalt. Aprofitem el parèntesi de vacances per fer una escapadeta al Piri. No ens posarem caps esquis, ni taula d'snow i menys unes raquetes. Anem castigats de cames per entrenaments acompanyats de sobretaules carregades de pinzellades abundants en materia nutricional. El característic shopping de Nadal-Reis no passa per alt. Aquelles compres pendents que vas guardant dins el disc dur del cervell. Algun detall que faltava i amb molta probabilitat podia trobar-lo després de llançar la tovallola. O senzillament ... tornar a fer la volta per aquest paredis del consumisme tot guarnit d'esperit nadalenc.\nPublicat per Albi a 22:50 Cap comentari:\nQuin fred que fotia Àlex!\nMàxima de 8ºC i mínima de -4ºC. A primera hora del matí ja erem davant la casa del "nen". El tenim aixecat de fa estona. No precisament per les ganes loques d'anar a trotar. El Papa Noel li va deixar una "Play" d'aquestes d'última tecnologia i va boig fent partides amb els chinos. Així que feina rai per treure'l a pendre l'aire i oblidar-se de tant joc estàtic. Gairebé la portava pegada a les mans uns instants abans d'arrencar. Tenim sol, gens de vent i una gebrada espectacular. És respira aire glaçat, sanot, ja que tot ho mata i poca cosa queda per inhalar de caire infecciós. Primer un trote suau de 5,24 kms per terreny dur i trenca-cames. 30'1'' per fer-los a ritme de 5'44''/km amb 150 ppm de mitja. Vaig tocat tocat. Les sèries de costa d'ahir, han dit la seva i el cos ho nota. l'Àlex té el treball que ahir no va fer. Les rampes fatídiques l'esperen i ja el veus amunt i avall. Aquest està a una altra lliga. Res a veure amb el meu ritme i posant-se a pencar sense dir ni mu. Acaba tou, però amb un resultat més que acceptable. Té 14 anys, condicions i també voluntat. Un retorn a la calma a ritmet d'11'12'' amb 2,04 kms i ritme de 5'30''/km. La tarda invertida en shopping per Lleida. El cel està ras, motiu suficient per trobar-nos una nova catifa blanca. Ojo amb els inocents ... demà més d'un pot caure!\nPublicat per Albi a 13:47 Cap comentari:\nMàxima de 12ºC i mínima de 1ºC. Tot i que aquest centre de dades no s'ajusta a la realitat. Aquest matí també ha gelat! Una capa fina de gebrada es deixava veure a primeres hores del dia. Una jornada de Sant Esteve amb un sol radiant i una frescor potenta entre aubagues i ombralls que costa rebre el sol. Aquesta vegada fem els deures aviat. El "nen" ens té abandonats amb tan Nadal i sortirem tot sol. 8,05 kms per Valletes en un itinerari dur, sense lloc per terreny pla. 42'36'' a ritme de 5'17''/km amb 152 ppm de mitja. Tot seguit i sense temps per descans encetem el negoci de les sèries de costa. Un total de 21'46'' per fer les 20 repeticions d'una pujada de 55 mtrs dins un circuit de 193 mtrs per volta. Un exercici dur per les potes, tot i ser menys nociu pel cardio. El ritme no és agònic, cal buscar comoditat i anar sumant. Penalitza més muscular i mentalment que una altra cosa. Retorn a la calma (directes a casa per trobar-nos amb el canelons i family...) de 2,60 kms en 15'12'' a ritme de 5'51''/km i 156 ppm de mitja. Que tous que anavem! Avui un video d'un cocktel musical dels Housemartins i Smith's.\nMai me queixat dels bons amics que tinc. Els tinc de totes les característiques possibles ... però si hi ha algú realment especial ... No hi ha cap; com el Papa Noel. Fa molt de temps que sóm coleguilles. Sempre acudeix a casa a petar xerrada amb mun pare i fer un "carajillo" després d'un viatge llarg i dur. Avui ha tornat aparèixer, més gras, més vell, més atrotinat, però ferm i pinxo com cada any. Mai treu un objecte del seu sac per mi. Però sempre deixa el millor regal. La salut, l'alegria i aquella empenta màgica per lluitar i disfrutar de la vida davant qualsevol incís. Quina gràcia tornar a veure't i comprovar el privilegi de passar novament per casa. Sense cap mena de dubte; símbol de satisfacció! Com t'estimem Papa Noel!!! I mira de repartir bé, que molts ho necessiten de debó.\nMàxima de 12ºC i mínima de 2ºC. Sol del bo per guarnir, encara més, aquest 25 de Desembre. A primera hora teniem a l'home del vestit vermell i llargues barbes canoses dins el menjador. Comentava que havia empaitat a tothom al llit i vestits amb pijama. Estava una mica constipat, però content de visitar un cop més aquest gruix de bona gent. Així que ens hem dedicat a facilitar-li la feina i oferir-li una estada més àgil. A la tarda ens hem posat a fer una mica de Run. Un rodatge en progressió suau de 7,02 kms en 36'14'' a ritme de 5'10''/km amb 139 ppm de mitja. Recuperem la companyia de Charly, ja que el "nen" tenia que jugar amb els regalets, ja ja ja. Quant de temps sense compartir "trote" amb aquest prodigi caní. Això de tenir parella i portar a tots dos ... era un veritable descontrol. Llàstima per la Jana, però ara li toca fer el paper de mare. Anem prou bé de sensacions. Notem el cos recuperat, molt normal tenint en compte el descans que ens hem cascat. Demà esperem posar més kms, parlarem amb el compi tendre i mirarem de seguir el treball del Mister.\nPublicat per Albi a 15:50 2 comentaris:\nPublicat per Albi a 22:28 2 comentaris:\nMàxima de 12ºC i mínima de 4ºC. Un diumenge d'aquells que toca matinar. D'aquells on posem l'autobús en marxa per començar a buscar al personal atlètic. El "nen", Ferran, "Solo" i el xofer direcció Lleida. La clàssica Pujada a la Seu Vella en la 31a edició. Un dia amb sol, el Cerç picant amb intenció i deixant-nos gelats amb ganes. El Mister enfundat dins la seva chupa esquimal ja ho tenia tot preparat. Dorsals, informació i exigint fer un escalfament com toca si no volem morir a l'hora de treure'ns roba. Ens trobem amb la resta de grupetta formada per: Xavvv, Norma, Vane, Júlia, Joan i Salvador en mig una plaça amb un ambient runner autèntic. El "nen" arranca el primer en categoria cadet i matant a la resta amb els terribles canvis de ritme. Molt sobrat, massa, malgrat ser humà (arriba primer i fet misto amb el tema fred ... una mica més i el portem a l'Arnau directament per reanimar-lo). Passades les 11:30h sortim el gruix més nombrós. 882 participants aconsegueixen arribar a Meta. Val a dir que mai havia vist tanta gent retirant-se en una cursa. La fred ha passat factura en forma de lesions i molts han optat per aixecar peu. Tret de sortida i tothom costa avall. Jo darrera de Ferran a uns metres amb comoditat i respirant "compe" de nou. Tenia ganes de provar-me i com sempre; responsabilitzat en donar-ho tot. Però amics! Aquests ritmes no lliguen massa amb el tipus de treball fet fins ara. No tenim treballs de qualitat de llarga distància. No podem mantenir velocitats de galgos on a partir del km 5 l'agonia ha estat una veritable batalla campal. El Parc de la Mitjana ha estat el configurador i canalitzador final que ens posava a tothom al seu lloc. Les pujadetes, baixadetes, els ponts, els tombs tancats ... "finiquitat" veient com la penya m'anava passant. Calia canviar de xip i mirar de portar al pobret d'Albi fins dalt la Seu (anava fet un cromo). Deixem enrere pensaments nocius per plegar, temptacions imperdonables i menjades de bola. Poc a poc recobrem ambició, ens armen de valor per fer la darrera pujada (de locos, reconec que és més saludable fer-la anant de compres) i acabar de cremar els darrers rampells de mala llet. Us prometo que he patit moltíssim. 42'59'' en fer els 10,10 kms a ritme mig de 4'16''/km amb 175 ppm de mitja i 182 ppm de màxima. Les mateixes pulsacions de fa un parell d'anys tot i fer-ho a 9''/km de menys l'any 2.009. Bueno, no hi ha lloc per queixes ... però quin patiment! El 146è a la classificació i desitjant tornar-hi la propera. Els companys de viatge han fet un bon paper. Solo amb 39'49'' (56è), Ferran amb 40'45'' (84è), Joan amb 48'15'' (417è) i la vedette de la Júlia 49'1'' (1a de la seva categoria). La Norma i la Vane un excel.lent juntament amb el bon afer del Xavvv que les ha cuidat fins al darrer requeriment. Però també val anomenar els "altres". Aquest gruix format per bons esportistes i admirables amics. Els tenim per Salou, i no de platja precissament! La mitja marató oferia aquell escenari d'inici de temporada pel sector triatlètic. El Xavi, Trepa i l'Enric. Tots tres a cop de gambades i fent bons temps. Enhorabona màquines!\nPublicat per Albi a 18:27 3 comentaris:\nPublicat per Albi a 22:39 3 comentaris:\nMàxima de 15ºC i mínima de 6ºC. De bon matí la humitat continua a la seva. No hi ha massa boira, el sol aclucava l'ull indicant la seva presència. A primeres hores del dia, nuvolades disperses i ha estat a partir del migdia quan el Cerç ha fet neteja de cel i deixar l'astre tot sol. Tornem a entrenaments amb la grupetta. Aquesta vegada ho fem amb retard i ens veiem obligats a fer-ho tot sol. De totes formes estem motivats. Una encaixada de mans amb Antonio felicitant-lo per aquest subcampionat europeu del Lamdassem i a la feina. 10,51 kms pel Barranc de la Peixera a ritme de 5'9''/km amb 147 ppm de mitja i fer un total de 54'6''. Un rodatge amb certa progressió, tot i fer-ho de forma molt suau. Sense massa descans, passem a les sèries. Aquesta vegada per un fals pla favorable de 210 mtrs. 10 x 210 mtrs i recuperant la pujada a ritme suau en uns 85''. El ritme de les sèries entre els 3'42''/km-3'11''/km. Gairebé 22' d'exercici per fer un total de 4,35 kms i sense passar de màxima de 176 ppm. Certa comoditat i soltura, tot i notar lactat a partir de la setena. També val a dir que fer-ho sense llum i per terreny irregular costa molt posar-se ràpid. Anem sumant, anem cremant com així ens ho indica la bàscula. Les "aulives" negres han passat a la història i els bocattes fantàstics cada cop són més light's.\nPublicat per Albi a 22:44 3 comentaris:\nMàxima de 15ºC i mínima de 3ºC. El sol torna del Pont de vacances i ho fa a mig gas. Desconeixem si ha estat esquiant, comprant o vivint del rotllo ... però la qüestió és que ha fet fora la boira. Alguna nuvolada passejant per l'impuls del Cerç es deixava veure per un cel amb dubtes. Tenim entrenament de nou. Aquesta vegada una mica de varietat per descongestionar cabòries i poder complir amb el deure. 22'14'' per l'exterior del tartà a ritme de 5'19''/km amb: Solo i el "nen". 4,18 kms a una mitja de 133ppm en un escalfament agraït davant els 7ºC. Treball d'escales per donar volum a l'apartat de força. Uns exercicis formats per 3 sèries sense descans amb 10' totals. Aquí la cosa picava i tots tres hem coincidit amb el mal de potes per aquelles grades. Tanquem rutina amb exercicis de tècnica per una gespa tova amb 12'49'' totals i fer uns 2,16 kms amunt i avall, sense deixar de banda uns progressius amb seny i eliminar lactat. La foto d'avui per l'esperat Papa Noel més contorsionista del terme!\nPublicat per Albi a 21:34 2 comentaris:\nMàxima de 7ºC i mínima de 4ºC. La boira estil London és la nota predominant d'aquesta zona banyada per l'Ebre. Aquest Pas de l'Ase és capaç de retenir la teranyina que impedeix veure el sol. Curiosament l'any passat vam tenir molts pocs episodis de boira ... i enguany ... portem unes quantes! Matinal de Run llarg, amb una bona convocatòria. Pau, el "nen", Pollo, Trepa i un servidor. 7ºC de temperatura i una humitat important. Aquesta vegada una mica accidentada la sortideta dominical. A uns 6 kms del poble els problemes estomacals del "nen" el deixen fora de combat. Així que cames a tope i a buscar cotxe escombra per rescatar-lo. Sense cap tipus d'importància significativa i fent conya amb un Panda vivint els seus darrers moments. Total: 15,10 kms en 1h16'35'' a ritme mig de 5'4''/km amb 150 ppm de mitja. Un treball fraccionat per les circumstancies. La primera part un ritme més ràpid de l'esperat pujant fins les plaques solars (tot normal si tenim a Trepa i el jove junts). A partir d'aquell moment, els problemes d'Àlex... i aixecar peu a ritme d'anar a buscar el diari passant pels perxis. Un cop reclutat al canyar i veient que aquella gesta era eterna ... ritmes de galgos i directes a la captura del cotxe. Com no podia ser d'una altra forma; tous i fets misto. 67 kms totals durant la setmana i la piscina enyorada han dit prou. El recull de fotos posa la nota de caliu "cachondo" que malgrat les dificultats cal posar alegria. Ànimo petit i demà a tornar!\nÉs un salvatge.\nLos del Ebro.\nRespecte a la jornada esportiva de la setmana comentar que els "galgos" d'Antonio han protagonitzat l'interès per TDP mirant les seves curses del Campionat d' Europa de Camp a Través. El Lamdassem subcampió per darrera del Bekele (aquest no té res a veure amb els altres dos màquines més consolidats). L'aAbdelaziz no té el dia i es perd per una classificació poc lluïda. Així que de tot una mica i desitjar bon viatge de tornada per la tropa.\nPublicat per Albi a 21:15 3 comentaris:\nPublicat per Albi a 14:26 5 comentaris:\nMàxima de 9ºC i mínima de 3ºC. Quin panorama! Boira espesa, una humitat del 15 i un fred de Champions. Al mal tiempo, buena cara ... Però amb un xurrac a la mà decapitant "aulivers"; ajuda i de quina manera ... per retrobar l'escalfor i posar-li una rialla al matí. Ja tenim el fred instal.lat per la zona. Estufes, aparells d'aire, calefaccions, ja fan sèries sense descans. A la tarda ens toca complir amb el treball del mister. 30'2'' pel Barranc de la Peixera i fer 5,77 kms totals a ritme de 5'12''/km a 144 ppm de mitja per poder anant escalfant el cos. Treball de sèries amb costa de 3 blocs amb 5 repeticions i acabant la darrera a ritme durant 160 mtrs. Les recuperacions a la baixada i sense descans possible. És cert que el ritme no ha estat de "locos", però comprovant que la comoditat és una realitat. Gairebé 14 minuts de batalla amb constants canvis i donant feina a les potes. Uns estiraments per acabar de posar ànima al seu lloc i directes a dutxa. Avui un video d'una de les millor balades dels Aerosmith.\nCom sou! Que no quedi dit ... això de compartir música dins el cotxe ...\nMàxima de 16ºC i mínima de 4ºC. Bona rosada a primeres hores del matí. Semblava que la pluja havia fet acte de presència. Tot era xop i força mullat, però no ha estat la precipitació arribada del cel. La rosada esdevé del fenomen entre l'aire que conté certa humitat. Quan aquest aire pateix una disminució brusca de temperatura és incapaç d'allotjar tanta aigua. Aquesta es va depositant per tot allò que toca en format de gotetes d'aigua. Fulles, flors, terra, pareds ... Tot queda regalimat com a conseqüència de la condensació de la humitat de l' aire. Ahir vam tenir una màxima de 17ºC i aquesta matinada ens posem a 4ºC. Habitualment es produeix durant les nits de temps tranquil i clar, quan la fred del terra es transmet a l'aire. Un matí per Valletes i prenent el sol com aquells de la Cota 2.500 de Baqueira Beret. Un Chef de Michelin preparant esmorzar amb unes brases responsables d'estovar el tall. Uns postres magnífics i una companyia agradable i distesa. A la tarda entrenament amb el sector jove. 12,01 kms per territori Sebes i fer 1h1'46'' totals. A ritme de 5'8''/km amb 148 ppm de mitja. Aquesta vegada més comoditat, tot i sentir "buba" un cop pujavem rampes. Bon treball aprofitant aquest temps estable per aquests voltants del riu una tarda de Desembre.\nQuin metge que tinc! No em deixa beure Marie Brizard\nPublicat per Albi a 18:55 5 comentaris:\nMàxima de 17ºC i mínima de 6ºC. El Cerç va fent de les seves i ja comença a treure una mica humitats establertes amb data de caducitat. El sol brillant i generós ens obsequia amb una temperatura excel.lent. Desembre! I pel matí esporgant amb mànigues de camisa. A la tarda, aprofitem el període de vacances per sortir a trotar a la llum del dia. Un run de 10,71 kms per terreny variat i amb força desnivell. Hem pujat fins el Pla de l'Estel amb la companyia tendra i jove del Pau i el "nen". 54'33'' a ritme mig de 5'8''/km amb 154 ppm de mitja. Anem alts de cardio, el cansanci d'ahir passa factura. Més cansats del normal, però "apechugant" a roda de la canalla. Aquí la foto del "pintes", on difícilment podriem guanyar una guerra amb aquest posat. I les sabatiles? No cal dir que de gust... anem molt paral.lels ...\nNois! Aquestes pels dies de pluja...\nPublicat per Albi a 14:41 1 comentari:\nMàxima de 17ºC i mínima de 7ºC. Ens visita el Cerç i ens deixa sense roba arbres impacients esperant el moment per deixar anar tot un conjunt de fulles. El sol prometia de bon matí, tot i que finalment les nuvolades de passada també es deixaven veure. La setmana es presenta una mica estranya. Això de compartir dies de festa i laborals ... impossibiliten agafar un ritme adient. Uf!!! Optem per fer vacances a partir de demà i amb la intenció d'agafar aire mirarem d'oxigenar ment. Entrenament de la jornada en grupetta. Ho farem pel Barranc de la Peixera amb la inmillorable presència dels: Méndez's, Robert, Trepa i un servidor. Projectes de triatló, noves adquisicions de material, curses, gairebé tot, tot, tot, pot arreglar-se per aquest Barranc. 10.03 kms en 51'49'' a ritme mig de 5'10''/km amb 147 ppm de mitja. Una mica de vent i un punt de caloreta enfundats amb proteccions tèrmiques una mica massa exagerades. Ens costa triar la roba adequada, davant aquest temps variable. Aquesta vegada evitem treball de tècnica. Els glutis demanen descans, ja que estan tous d'ahir per aquelles crestes enfilant camí a la Punta l'Home. Avui un video dels R.E.M en umplugged amb el tema dels U2; One Live.\nPublicat per Albi a 22:39 Cap comentari:\nPublicat per Albi a 18:36 1 comentari:\nMàxima de 9ºC i mínima de 6ºC. Aquest cop la boira era menys espesa. El matí semblava més portable i les nuvolades feien acte de presència. A partir del migdia una petita clariana deixava aclucar l'ull a un sol tímid, sense força i gens segur. Un miní plugim al tard, però amb prou feines mullava carrers. Anem de bòlid darrera una cosa i una altra. Fem tard per tot arreu i sense motivació ni massa temps ... decidim fer un ZERO. És divendres i la gasolina fluixesa. Visita als compis d'entrenaments i planificant cap de setmana per anar cremant calories. Quins cracks! Solament sentir-los parlar et poden vendre Amèrica. Ja comencen a fer logística per buscar les "compes" de la present temporada. Que si aquí... que si pots venir allà... Els mires atentament i veus una mena de passió indomable cridant als 4 vents el mot "Competició". No ho veig clar, però tinc el pressentiment, que m'acabaran enganyant. Avui un video amb la interpretació del tema: Blowin' In The Wind. Una cançó composta pel Bob Dylan on és recolzat per la veu de la Joan Baez.\nMàxima de 7ºC i mínima de 5ºC. Sense massa novetats, remoure l'armari amb la finalitat de trobar algun anorac més gruixut. La sensació de fred va en augment i cal posar remei. Portem tota la setmana on el sol ni tant sols ens saluda de lluny. Sort que no hi ha vent, tot i que la humitat fora el carrer va calant durant un temps prorrogat. Possibilitat de canvis meteorològics a curt termini ... haurem d'esperar i confiar que tornarem a petar xerrada amb l'astre més brillant. Entrenament a l'estadi. Som poca gent i això es nota. Falta una mica més de caliu runner, però cal complir amb les indicacions de Cánovas. Aprofitar el moment per felicitar-lo per ser inclòs dins l'expedició de la selecció estatal d'atletisme que marxa cap a Velenje (Eslovènia) la setmana vinent. El Campionat d'Europa de Camp a través els espera. Sort per tots i ja mirarem de seguir les gambades per TDP. Un escalfament de 3,16 kms per terreny tou de terra a ritme de 5'20''/km amb 133ppm de mitja i fer un total de 16'50''. Uns estiraments i treball de sèries de 6x400 al tartà amb una recuperació de 85'' de mitja. 1'30'', 1'28'', 1'27'', 1'26'', 1'24'' i 1'19''. Retorn a la calma amb un trote suau de 12'20'' i fer 2,12 kms més per soltar potes a ritme de 5'49''/km. Els inicis d'entrenament han estat força esperançadors. No notavem sobrecàrregues persistents, tot i que la cosa ha canviat al començar la calitat. Ens notem cansats i fregant buidor a les cames. Aquests: Tonyo i el "nen" van declarar-me la guerra i un soldat ferit poca missió pot oferir. Tanquem el treball amb unes abdominals i directes a la dutxa. La foto pertany al marc on es realitzaran les diverses curses del Campionat d'Europa. Un impressionant llac artificial formant un complexe esportiu de 5 estrelles. I també felicitar al Grup de Natura Freixe pel reconeixement que van recollir ahir per Barcelona dins els Premis Visió 2011. Premi Joan Martí per apropar la Natura 2011 a l'ONG flixanca. No és tasca fàcil poder apropar a col-lectius discapacitats visuals l'adaptació d'itineraris amb plafons Braille, calaixos de textures, audioguies i material tàctil per realitzar estimulació sensorial dins la propia Reserva. Enhorabona pel reconeixement nois!\nPublicat per Albi a 22:20 1 comentari:


competició – Pàgina 2 – 9mm Parabellum\nPuntes H&N. Per fí!\nArmes, Colt, Competicions, Munició, precisió, Recàrrega No Responses »\nFa mesos, MESOS que espero aquest carregament. Pel que han tardat podria molt ben ser que les haguessin portat amb mula cega i mig coixa des de les més remotes muntanyes del Kazakhstan, però no. Simplement havien d’arribar de França, ben a la vora nostra. Cada vegada passa menys, però encara hi ha empreses que no tenen sentit de la decència i no són capaces de servir una comanda senzilla com aquesta en un termini de temps raonable.\nI és que qui espera es desespera, diuen. Però aquesta vegada valia la pena. Aquestes puntes (del tipus wadcutter, plastificades, de 148 grains i del calibre .38) són les millors amb àmplia diferència de totes les que he pogut provar fins ara. I de tant bé que van, dubto que en provi d’altres mai més. Empaquetades en capsetes de 500 unitats, plastificades en tota la seva superfície, permeten procedir a la recàrrega sense embrutar-se excessivament els dits, i a més emplomen molt menys el canó i el die que les empeny a l’interior de la vaina (el seater die, per parlar amb propietat).\nEncara hem queden algunes caixes absolutament odioses de la casa Speer. Terriblement brutes, imprecises i perjudicials pel canó del Phyton així com pel die. Tant de bò no les hagués comprades mai! Ara però, les haig d’anar utilitzant per cremar munició de tant en tant. I acabar-les aviat. Sobretot no en competicions!\nAra doncs en podem trobar a l’Armeria Dolsa en quantitats suficients per a satisfer qualsevol necessitat.\nPosted by jaume at 0:01\tTagged with: Armes, competició, gros calibre, les meves armes, Munició, Recàrrega\nCompetició pistola estàndard 22LR\nArmes, Competicions, precisió, Unique No Responses »\nLa primera tirada de l’any.\nEls resultats, com sempre, força decebedors. No he arribat als 500 punts necessaris per aconseguir canviar de categoria. Però encara pitjor, he fet la puntuació més baixa fins avui!\nAllò que deia de l’Anna, que feia falta concentració, disciplina… doncs ja m’ho puc aplicar a mi mateix. Si vull canviar de categoria no puc fer un 2! Aquests 24 punts semblen masses per aconseguir-los en una tirada!\nEn fi, com que sortosament no m’hi dedico em puc permetre el luxe de seguir fent aquests resultats, encara que és evident que m’agradaria millorar.\nEl primer pas, evident però complicat d’assolir és eliminar els resultats inferiors al 7. En aquesta tirada m’han fet perdre 17 punts. Només reconvertint els blancs en negres!\nTambé puc observar que començo la serie força bé, però a mesura que buido el carregador perdo concentració / precisió. Crec que això ho puc compensar entrenant amb els temps, per a habituar-me a la presió dels segons.\nTirada Estàndard 11-01-09\n1 10 10 10 7 8 45\n2 10 9 8 8 2 37\n3 7 8 8 8 9 40\n4 10 9 9 8 7 43\n5 9 8 7 7 6 37\n6 10 9 8 8 7 42\n7 9 9 8 7 4 37\n8 10 10 8 7 7 42\n9 10 9 8 8 4 39\n10 10 8 8 8 7 41\n11 10 7 7 6 3 33\n12 10 9 8 7 6 40\nCaldrà entrenar més…!\nPosted by jaume at 22:43\tTagged with: 22LR, Club Andorrà de Tir de Precisió, competició, DES69, Unique\nCompeticions, precisió 3 Responses »\nAcabo de fer la darrera tirada de l’any en estàndard, i és una llàstima perquè em toca seguir a 3a categoria.\nTirada Estàndard 06-12-08\n7 8 8 9 9 41\n9 8 7 7 5 36\n8 8 8 8 9 41\n10 9 9 7 7 42\n10 8 8 8 7 41\n10 9 9 6 4 38\n9 9 8 8 5 39\n10 10 10 9 8 47\n10 10 8 8 5 41\n9 9 6 6 6 36\n9 9 9 7 6 40\n10 9 8 7 7 41\nPosted by jaume at 19:23\tTagged with: 22LR, Club Andorrà de Tir de Precisió, competició, DES69, Unique\nCampionat d’Andorra. Modalitat Estàndard\nCompeticions, Unique 2 Responses »\nAquest diumenge vaig anar a la tirada en Estàndard que s’organitzava al Club. I va resultar que puntuava per al Campionat d’Andorra (que no acabo d’entendre perquè el Campionat d’Andorra està composat d’una sola prova de cada modalitat…!). Resulta que per a facilitar la participació, es pot competir el dissabte a les 16:30 o bé el diumenge a les 10:30. Jo vaig anar-hi el diumenge, no per ganes de llevar-me d’hora, sinó perquè el dissabte m’era totalment impossible d’anar-hi.\nVam començar una mica tard, i va resultar que érem poquets (per variar). Jo només tenia un objectiu, que era arribar als 500 punts (de 600) per a canviar de categoria i competir en 2a… que de fet és on hi ha més competència perquè és força difícil arribar a 1a, i perquè qualsevol amb una mica de traça i d’entrenament pot arribar a 2a. Ho sigui, que a 2a ens trobem gairebé tots, com en un embut.\nLa meva lamentable actuació va fer que no només no aconseguís el meu objectiu, sinó que a més quedés força per sota de la meva darrera puntuació -506-! (que sense ser cap meravella, m’omple d’orgull). I això que vaig anar-hi equipat com un campió, amb les bales super-mega-poderoses i precises de la Eley, les Tenex. Però com a conclusió està clar que el 95% dels resultats depenen del tirador. El 4% de l’arma i l’1% restant a altres, com les bales, la roba, les sabates, les ulleres…\nHem pregunto què hagués passat si enlloc de les Tenex hagués utilitzat les bales de “batalla” que utilitzo per entrenar… probablement exactament el mateix que amb les de competició!\nPer acabar-ho d’adobar vaig haver de tirar amb uns cascs insonoritzadors del Club, ja que els meus es van quedar a casa dormint. Però no pretenc espolsar-me les culpes! La culpa d’aquests resultats és meva per a no entrenar prou.\nCom sempre, vaig anar apuntant els punts a la PDA, i el resultat va ser aquest:\nCampionat Andorra Estàndard 14-09-08\n10 9 8 7 4 38\n10 9 6 6 7 38\n10 9 8 8 7 42\n10 10 9 9 7 45\n10 9 8 9 7 43\n9 8 7 6 5 35\n9 9 8 7 6 39\n9 9 9 7 5 39\n10 9 9 7 6 41\n9 9 9 8 7 42\n8 7 4 6 5 30\nNo tinc captures de les dianes perquè es van anar posant pegats per a tapar els forats i hauria estat una mica lleig visualment, però és que tampoc gosaria posar-les!\nEn resum, el meu objectiu continua essent:\n– Pujar a 2a categoria abans de final d’any (no hauria de ser tant difícil!)\nLa propera setmana es competeix en gros calibre. Dubto que hi vagi si no he pogut fer bales del 38WC, i dubto que en pugui fer si no arriben les puntes a les armeries!\nPosted by jaume at 22:33\tTagged with: 22LR, Armes, Club Andorrà de Tir de Precisió, competició, DES69