“Quan Europa es recuperi, Catalunya també” | CARLES RIBERA | Entrevista | La República\n“Quan Europa es recuperi, Catalunya també” “Quan Europa es recuperi, Catalunya també” “Quan Europa es recuperi, Catalunya també” “Quan Europa es recuperi, Catalunya també” + “Quan Europa es recuperi, Catalunya també” E-mail\nCONSELLER D’EMPRESA I CONEIXEMENT DE LA GENERALITAT\nEl conseller d’Empresa i Coneixement combina teoria i pràctica amb la gestió política de la crisi de la covid-19 i la reflexió en un llibre sobre el present i el futur de l’economia catalana\n“Quan Europa es recuperi, Catalunya també”.\nRamon Tremosa, al seu despatx JUANMA RAMOS.\n“Quan Europa es recuperi, Catalunya també” “Quan Europa es recuperi, Catalunya també” “Quan Europa es recuperi, Catalunya també” “Quan Europa es recuperi, Catalunya també” “Quan Europa es recuperi, Catalunya també” E-mail\nCATALUNYA, POTÈNCIA LOGÍSTICA NATURAL Editorial: Pòrtic Pàgines: 235\nQUÈ FAN ELS BANCS CENTRALS? Editorial: Pòrtic Pàgines: 222\n“El teletreball funciona perquè no hi ha hagut cap altre remei que fer-lo, però pensar que serà un ‘new normal’ és excessiu”\nEL FUTUR DE LA BANCA\n“Veure una oficina bancària aviat serà com veure una cabina de telèfons al carrer”\n“A Catalunya depenem més del cicle econòmic europeu que del cicle espanyol. Això és molt important”\nL’economista Ramon Tremosa (Barcelona, 1965) fa més d’una dècada que combina la seva activitat política, primer al Parlament Europeu i ara com a membre del govern, amb la reflexió intel·lectual, amb una bona llista de llibres sobre l’economia catalana i l’europea des d’un punt de vista sempre propositiu. L’últim exemple és Catalunya, potència logística natural (Pòrtic), que es publica enmig de la crisi més important des de fa moltes dècades.\nSi no hi hagués hagut la covid-19, el llibre que acaba de publicar es podria qualificar d’optimista. Parla del període 2009-2019 com una “dècada prodigiosa” per a Catalunya. Com afecta la pandèmia aquesta visió optimista?\nAquest llibre el vaig lliurar a l’editor el 31 d’agost. A primers de setembre, em van nomenar conseller. Si l’hagués de lliurar ara, encara seria més optimista.\nPerquè he vist dos-cents projectes d’empreses de Catalunya que opten als ajuts europeus. Per poc que es puguin materialitzar, aquí hi ha un futur molt bo. En deu setmanes de conseller he pogut visitar unes seixanta o setanta empreses i tinc una visió molt més al detall. El llibre està pensat i escrit des d’un despatx i si ara hi sumo l’experiència com a conseller penso que el potencial és més gran del que havia imaginat.\nEn el seu llibre anterior sobre els bancs centrals, que va sortir just abans de la pandèmia, la visió sobre la importància del BCE i de l’euro per a l’estabilitat explica què passa ara?\nLa resposta per terra, mar i aire que ha donat la Unió Europea va molt més enllà de qualsevol càlcul que hauríem pogut fer abans. D’una banda, el BCE, comprant deute sense límit a tipus d’interès zero. Espanya, sense l’euro, aquest any hauria fet fallida, directament. Tens les línies de crèdit del fons d’ajudes a la desocupació, el SURE (tots els ERTO s’han pagat d’aquí). Tens el Mecanisme Europeu d’Estabilitat (MEDE), que si s’hagués fet cas al president Torra hauria aportat 4.000 milions més per donar resposta a la crisi de manera molt més contundent. I després hi ha aquest fons europeu de reconstrucció i reparació, que és de 750.000 milions, deute públic emès conjuntament per tota la Unió per primera vegada en la història i, a més, amb una orientació molt bona: la major part anirà a projectes privats, directes a les empreses, amb un programa marcat de digitalització, canvi climàtic, mobilitat sostenible, energies renovables. I amb un compromís de la UE de fer pagaments per trams amb auditoria prèvia dels diners avançats.\nAllò que citava vostè en el seu llibre anterior dels “països europeistes de caixer automàtic” s’ha acabat?\nS’ha acabat. Perquè la fiscalització d’aquest deute emès conjuntament i que cal tornar depèn que els diners s’utilitzin bé. La gran batalla al juliol va ser aquesta. En tot cas, la principal incertesa és que no sabem quan durarà la pandèmia. Esperem que les vacunes siguin efectives, que els testos ràpids generalitzats, fiables i barats permetin reduir la circulació dels asimptomàtics. Que tot plegat permeti reduir la pressió al sistema sanitari i permeti reomplir avions, fires, restaurants, teatres, amb mascareta durant el temps que calgui. Això per a Catalunya és essencial. Si això es pot controlar o aprendre-hi a conviure, és la llum al final del túnel.\nVostè escriu que aquesta ha estat la primera crisi sincronitzada de la història, perquè en poques setmanes ha tingut efectes globals, a diferència de la gradualitat de crisis anteriors. La sortida també serà sincronitzada, o hi haurà diferents velocitats? I, en tot cas, a quina velocitat anirà Catalunya?\nA Catalunya serà sincronitzada. L’any 2008, Catalunya només exportava fora de l’Estat un terç del PIB. Els altres dos terços els exportava a l’Estat. L’any 2019, és a l’inrevés. Depenem més del cicle europeu que del cicle espanyol. Quan Europa es recuperi, nosaltres també. Això és molt important. Un exemple: quan Nissan diu que tanca, qui salva la Seat a Catalunya? Angela Merkel, que quan fa el seu pla de rescat al maig dona diners a les automobilístiques perquè facin la revolució cap a la mobilitat sostenible i una part del que rep Volkswagen va a Martorell. L’obertura econòmica que té Catalunya ens ha salvat. El corredor mediterrani per a mercaderies encara no el tenim, tot i que fa anys que hi hauria de ser, ni com el vol Europa, amb dues vies segregades. Però per pressió de Brussel·les el govern de Pedro Sánchez està fent un tercer fil ferroviari directe a la planta de Seat. Això és un guany de competitivitat brutal per a ells. Espanya cau el doble per demèrits propis, perquè ha estat el país més gasiu a l’hora d’injectar ajuts directes a empreses i ajornar pagaments d’impostos. Això què vol dir? Que tindrà una crisi més pronunciada. Però Catalunya en sortirà abans. Quan puguin tornar a venir els turistes, vindran com abans. Quan puguin tornar els viatges de congressos, vindran com a abans, o més. Fira de Barcelona ens diu que detecta una major demanda de presencialitat, que el Mobile World Congress en comptes de quatre dies n’hauria de durar vuit. Les pantalles estan molt bé, però la gent té ganes de contacte.\nLa crisi no acabarà amb la presencialitat laboral?\nNo. Els experts diuen que el teletreball ha funcionat perquè ha vingut de sobte i per a tothom i no hi ha hagut cap altre remei que fer-lo. Però pensar que això serà un new normal és excessiu. La gent nova que entra en una empresa, de qui aprèn? Del contacte amb els sèniors. Fent un cafè amb altres companys acabes parlant de coses. La generació d’idees, la transmissió del coneixement es fa presencialment o, en tot cas, no és tan eficaç quan és virtual. Quan torni la normalitat, la presencialitat, en bona part, tornarà.\nEl model d’èxit de l’economia catalana és malgrat l’Estat espanyol. Com es pot resistir a llarg termini aquest llast?\nEl 2007 vaig fer el llibre Catalunya serà logística o no serà. Deia que l’aeroport del Prat es podria col·lapsar en deu anys. S’havia inaugurat la T1 i es rebien 27 milions de passatgers. Tothom afirmava: “Què diu aquest noi!”, però jo veia que si es complia l’escenari bo que la globalització avançava i l’economia catalana s’obria molt més que altres territoris i captava inversions i venien turistes i exportàvem, en deu anys l’aeroport faria curt. I hem passat en deu anys de 3.400 a 8.900 multinacionals, hem assolit uns registres fins a l’any 2019 en PIB, inversió estrangera, turisme i exportacions absolutament espectaculars. I del 2008 al 2012 tot això ha estat enmig d’una crisi de cavall, quan estàvem al fons del pou. I en tot aquest temps, el govern del PP ha estat un desastre. Els del PSOE com a mínim han fet el tercer fil ferroviari per a Seat i diuen d’ampliar la pista de l’aeroport del Prat. Són només dues coses, però respecte al PP hem passat de zero a dos, i això s’ha de reconèixer. Aquest estiu, sense covid, l’aeroport del Prat hauria arribat a la saturació!\nFa deu anys, quan es negociaven uns pressupostos de l’Estat, des de Catalunya es reclamava la gestió de l’aeroport. Ara ni això.\nEl que és important és el model de gestió de l’aeroport, però el que és urgent és ampliar la pista. Per una vegada, el que és urgent ha de passar al davant del que és important.\nEntre els pilars de la solidesa de l’economia catalana vostè cita el sector de la logística i de les noves tecnologies. Com es finança tot sense un estat que hi aposti prou i sense bancs?\nA través d’empreses com Google, que aviat també concediran crèdits.\nFrancesc Cabana fa uns dies es preguntava en un mitjà, sense La Caixa i el Sabadell a Catalunya, on aniran a demanar crèdit els empresaris catalans? És una pregunta del segle XX?\nExacte. El sector TIC té un creixement de dos dígits a Catalunya. Ocupa més gent que el sector de l’automòbil i, a més, a Barcelona ha florit de manera espontània i natural per la potència del mercat. Si tu mires els rànquings de les vint primeres ciutats que són hubs tecnològics, dinou són capitals d’estat amb els governs posant-hi molts diners, ajuts a empreses, subvencions directes. Barcelona està en aquest rànquing sense haver tingut aquest impuls públic, perquè ni l’Ajuntament ni la Generalitat han tingut diners per fer-ho, i l’Estat no hi ha invertit. I Barcelona està en el top 3 o en el top 5 de diferents rànquings, per l’atractiu de la ciutat i perquè l’ecosistema industrial de sempre ha permès aquest salt. En el llibre hi ha una reflexió molt bonica de l’Anna Gener, a qui he entrevistat, que diu que Madrid al cap de quaranta anys finalment ha centralitzat un sector bancari que és un sector que s’evapora, mentre on ha florit el hub tecnològic és a Barcelona.\nLa banca tradicional és obsoleta?\nLa banca, amb el nou esquema d’interès zero i amb la nova política monetària d’injecció massiva de diners, ha quedat sense font de negoci. El seu negoci ordinari era el diferencial de tipus d’interès. Jo capto dipòsits d’estalvi i ofereixo un 3% i aquests diners em venen a buscar un crèdit i els deixo al 6%. Ara això és zero. Després hi havia una altra part del negoci que venia de la gestió dels cobraments i els pagaments. Tot això ara ho fem per internet, Bizum, etc. També, la banca comprava deute públic de l’Estat en grans quantitats a tipus d’interès atractius. Avui, zero. Això s’està evaporant. D’una banda, tens els bancs tradicionals, molts sotmesos a regulació amb molts requisits i, de l’altra, la banca electrònica, entitats més petites que ja tenen gairebé el 10% de la quota de mercat. I les grans firmes tecnològiques de Califòrnia que aviat començaran a oferir crèdits. D’aquí a cinc anys, no sabem com serà la banca, però hi ha una frase del llibre en què dic que veure una oficina bancària aviat serà com veure una cabina de telèfons al carrer.\nUna altra pota del model econòmic català és el de la captació d’inversió estrangera. Aquest capital sol ser inversió directa de multinacionals que obren una planta aquí, com Amazon, etcètera. La cara B d’això és: per què no hi ha multinacionals catalanes?\nAixò és un tema molt llarg d’explicar. Podríem parlar de psicologia social. Francis Fukuyama classifica els països segons la cooperació econòmica dels seus habitants, i diu que els països del nord van tots a l’una, perquè són protestants i també perquè l’estat els ha donat l’empenta, mentre que als països mediterranis, la confiança no va més enllà de la família.\nHi ha països mediterranis com França i Itàlia que tenen multinacionals...\nHan estat molt lligats al centre d’Europa. Catalunya hauria pogut tenir multinacionals si hagués tingut un estat al darrere ajudant, reforçant, consolidant, però més aviat hem tingut un estat indiferent o en alguns casos, hostil. En el cas de la banca s’ha vist. En cada crisi bancària, en lloc de rescats com amb els bancs de Madrid han optat pel coll a terra. Per això té molt mèrit que La Caixa i el Sabadell hagin arribat fins avui surfejant totes les crisis financeres de les últimes dècades sense haver-se exposat a riscos irreversibles.\nVostè fa seva una frase de l’historiador Niall Ferguson que diu que no hi ha governs d’esquerres o de dretes, sinó eficients o ineficients. En la gestió de la pandèmia, els catalans tenim governs eficients, o ineficients?\nEl Departament d’Empresa, el 20 d’octubre llança la primera convocatòria d’ajuts a la restauració i els hotels amb un univers de 42.000 bars i restaurants. Gairebé 27.000 van sol·licitar aquest ajut. Hem aconseguit que des que hi ha l’acord de govern fins que es cobren aquests ajuts hagin passat menys de trenta dies. Hem fet un fast track administratiu impressionant. Això no ha sortit als diaris, senyal que no hi ha hagut problemes. I vam resistir l’entrada de gairebé 17.000 sol·licituds en un dia. Aquesta setmana estem llançant les ajudes de turisme, hem llançat la d’oci i parcs infantils, estem preparant la convocatòria següent per a bars i restaurants. Ens hem posat les piles per tal que tràmits que normalment triguen quatre o cinc mesos es facin en menys de trenta dies. Els nous temps ens demanen agilitat. Aquí s’ha treballat dissabtes i diumenges, informàtics, interventors, perquè aquests 1.500 euros dels primers quinze dies de tancament arribessin no al març sinó al novembre. Per això ara es fa un registre d’autònoms que ja servirà perquè en futures convocatòries d’ajuts la part més complicada, que és la signatura digital i l’entrada de dades, ja sigui a la base de dades. Serà ràpid.\nAquests ajuts no diré que són un pegat, però sí d’emergència. Si la crisi s’allarga, el teixit català de pimes i autònoms és prou sòlid per resistir?\nNo. Sense la complicitat del govern estatal, que és qui recapta els grans tributs, les cotitzacions socials, no. Sempre he defensat que el tancament de l’activitat econòmica és insostenible si no va acompanyat d’ajuts econòmics. Europa ha pogut resistir per la implicació del sector públic, dels governs competents en matèria d’impostos amb congelacions i rebaixes d’impostos com l’IVA, de tarifes, de cotitzacions socials. S’ha fet d’una manera molt potent. L’Estat espanyol ni ha fet injeccions de capital a empreses, ni ha fet gairebé ajornaments d’impostos. Així no és possible resistir. Des de la Generalitat, vam fer un decret de lloguers per redefinir la relació entre propietari i llogater en cas de tancament obligat. Hem congelat taxes i injectat diner públic dins de les nostres possibilitats. Les ajudes són poques, però les finances de la Generalitat són les que són. Si hi ha una altra onada a la primavera i no hi podem posar més diners, els negocis petits no tenen coixí per aguantar si l’Estat no s’hi posa.\nSigui com sigui, el ciutadà no té pas aquesta sensació d’eficiència que vostè atribueix al govern català. Hi ha massa soroll entre socis de govern?\nAixò és una qüestió dels mitjans. La feina del nostre departament ha sortit prou bé. El que ha passat en altres departaments no em pertoca jutjar-ho.\nNo vull dir si aquest o l’altre ho fan bé, sinó la sensació que es transmet.\nAquestes coses passen en tots els governs de coalició. Les diferències són normals. Jo que vinc de deu anys a Europa, he vist governs de coalició de tres, quatre, cinc i sis partits, i hi ha negociacions: un pensa una cosa, l’altre en pensa una altra... És normal que la consellera de Cultura defensi els teatres oberts, que la consellera de Salut defensi els hospitals, que el conseller d’Empresa defensi el sector, que està en fase de mortalitat pels tancaments durant setmanes i setmanes...\nÉs normal que totes aquestes disputes es retransmetin en obert en comptes de portes endins?\nEn el meu cas, havia de tenir pactada amb el sector una proposta per quan es decidís reobrir. Imagini’s que vaig al govern un dimarts i em diuen: “Reobrim el sector de la restauració”, i jo dic: “Ah! doncs no tinc res preparat, ara m’hi poso.” La meva obligació era cada dimarts portar una estratègia per si les dades epidemiològiques permetien reobrir. I estar en contacte amb els gremis. Igual que ha fet la consellera de Cultura. Quin és el problema? Vist des de la meva experiència europea, en la política catalana hi veig sobrereaccions mediàtiques que són tempestes en un got d’aigua.\nJa que cita la seva activitat a Europa, sort en tenim, de ser a Europa?\nSense Europa, ara estaríem pitjor que l’Argentina. Corralitos, hiperinflacció, tipus d’interès del 30%, tipus de canvi que s’ensorren, classes populars i mitjanes arruïnades, crisi social, econòmica, política i moral devastadores.\nLi pregunto el mateix que en el cas de la gestió del govern. Per què la gent no té aquesta percepció d’Europa?\nPerquè vivim de tòpics. Qui té interès que la gent sigui analfabeta financera? Per què no expliquem coses com ara què volen dir tipus de canvi amb un Banc Central Europeu independent, sòlid, creïble, capaç de resistir pressions polítiques, de torejar els mercats financers, de frenar especulacions. Això no s’explica. Mira a Veneçuela, a l’Argentina o a Turquia què passa amb el tipus de canvi. És una màquina d’empobrir la gent. Com que aquest perill no el tenim, donem a Europa la culpa de problemes que són locals, que depenen del govern espanyol i d’altres instàncies. Carregar les culpes a Europa és totalment equivocat, perquè la mica d’Europa que tenim ens està donant una protecció fabulosa.\nL’empresari i mecenes Antoni Vila Casas, poc suspecte de ser un radical, deia fa uns dies en una entrevista que Catalunya no té cap futur a Espanya. Hi esta d’acord?\nEl senyor Vila Casas té 90 anys i s’ho pot mirar des d’una talaia que jo no tinc. Jo penso que aquesta asfixia del PP dels últims anys en tots els terrenys –cultural, lingüístic, de finançament...– explica l’increment de l’independentisme del 10 al 49%. No sé quan, ni com, però si en els propers deu anys l’Estat fa el mateix a Catalunya que en els últims deu, la reacció de la gent, parli la llengua que parli, tingui la ideologia que tingui, sigui de l’equip de futbol que sigui, serà concloure que és un mal negoci aquest statu quo de discriminar sistemàticament la persona que viu a Catalunya. La fàbrica d’independentistes la tenen els alts funcionaris de l’Estat. Crec que hi ha gent a Madrid que ho comença a veure, però en desconec les dinàmiques.\nLa República 28-11-2020, Pàgina 10


El gran violagambista Pere Ros inaugurarà la nova temporada de 'Música i Patrimoni al Pla de l'Estany' el 16 de setembre\nÉs un avanç de la temporada 12-13 que es presentarà en roda de premsa el dia 6\nEl proper 6 de setembre es presentarà en roda de premsa a Can Puig de la Bellacasa, seu del Consell Comarcal del Pla de l'Estany, una nova edició de l'exitosa temporada de concerts 'Música i Patrimoni al Pla de l'Estany', que enguany es presenta amb nombroses i importants novetats. Després de nou edicions aquesta és una temporada musical consolidada i molt arrelada entre el públic.\nAbans de la presentació oficial de la temporada 12-13 us podem avançar però que el concert inaugural tindrà lloc el diumenge 16 de setembre a les 19h al bell edifici medieval de La Sala de Camós. Un dels millors músics catalans de l'actualitat, el violagambista Pere Ros, serà l'encarregat de donar el tret de sortida a aquesta il·lusionant temporada fent duo amb la veneçolana María Alejandra Saturno en un producció especial anomenada Dues violes de gamba en diàleg. Ros està considerat un dels grans mestres d'aquest instrument de sonoritat fascinant, al costat d'altres virtuosos com Jordi Savall o Paolo Pandolfo, i per tant el seu recital d'obertura de temporada es pot considerar un autèntic luxe.\nPere Ros va iniciar el seus estudis a l'Escolania de Montserrat, per prosseguir-los al Conservatori Municipal de Barcelona i l’Schola Cantorum de Basilea (Suïssa). Després d'una llarga estada a Suïssa i Alemanya, on va exercir com a concertista i docent (Musikhochschule de Karlsruhe i Conservatori d'Hamburg) és actualment professor del Real Conservatorio Superior de Música de Madrid. És membre fundador del quintet de violes Banchetto musicale i acompanyant de nombrosos músics d'arreu d'Europa. La seva discografia com a solista de viola de gamba, com a membre de Banchetto musicale i les seves col·laboracions com a acompanyant (amb Victòria dels Àngels, Teresa Berganza, Hans-Martin Linde, Christopher Hogwood, Conrtad Steinmann, Wieland Kuijken entre molts d'altres) reflecteixen una intensa dedicació a aquests àmbits. Ha impartit cursos a l’Estat espanyol i a l'estranger: Daroca, Mijas, Evora (Portugal), Belluno i Urbino (Itàlia), Dole i Ornans (França), Niederaltaich (Alemanya) i Viena (Àustria). Ha ofert recitals a bona part d'Europa i més enllà: Festival Oude Muziek a Utrecht, Festival de Música Antiga de Barcelona, Festival Internacional de Música y Danza de Granada, així com a sales de l’Estat espanyol, França, Holanda, Alemanya, Dinamarca, Suïssa, Àustria, Itàlia, Estònia i Uruguay. Membre dels jurats de l’Internationales Bach-Abel-Wettbewerb für viola da Gamba de Köthen (Alemanya) i del Concurs de Música de Cambra Montserrat Alavedra de Terrassa. Té publicada una extensa discografia amb les firmes Arsis (Osca) i Melisma (Wiesbaden / Alemanya). El darrer títol que ha publicat amb la primera d'elles és Like a sweet sound amb obres de Morley, Hume i Ferrabosco (II), amb la col·laboració a la flauta d'Elvira Pancorbo. Diverses publicacions musicològiques i divulgatives.


ACAMINAR TRAVEL: LA GARROTXA - TERRA DE VOLCANS\nTitol: LA GARROTXA - TERRA DE VOLCANS\nLloc de trobada: OLOT\nVine a conèixer amb nosaltres la Garrotxa, paradís pels excursionistes! El seu nom ja reflecteix el significat d´aquesta terra (aspre i de mala petja). Aquesta comarca gaudeix d´una ubicació privilegiada i conté gran diversitat de paisatges i colors (el negre del basalt dels volcans, el vermell i groc de les fagedes a la tardor...). Descobrireu indrets que us deixaran bocabadats!\n- El Parc Natural de la Zona Volcànica de la Garrotxa\n- El Cor de l´Alta Garrotxa, el cim del Bestrecà amb la Vall d´Hortmoier als seus peus\n- La verda Vall d´en Bas\n- El massís del Puigsacalm, amb la verda explanada de Santa Magdalena\nDia 2: Hostalets d´en Bas - Falgars\nEl segon dia sortirem del bonic poble dels Hostalets d´en Bas i per l´antic camí ral que anava d´Olot a VIc pujarem a Falgars, tot passant per la Font de les Marrades i la Mina dels Bandolers. A Falgars podrem gaudir de vistes de tota la Garrotxa. Seguidament anirem a Sant Miquel de Castelló i d´aquí retorn als Hostalets d´en Bas.\nAquest dia anirem fins al bell mig de l´Alta Garrotxa. Sortirem del poble d´Oix cap al espectacular Mas del Pairé, d´aquí al Coll de Bestrecà, Sant Andreu i fins al cim\n425 € en habitació doble amb mitja pensió\n120 € Suplement habitació individual (consulteu disponibilitat)\n3 nits en Hotel 3* en règim de mitja pensió, situat a Olot.\nAssegurança bàsica d´accidents, d´assistència en viatge i de cancel·lació per motius justificats (inclou COVID).\nEl transport fins a Olot (possibilitat d´arribar amb transport públic)\nEl transport fins a l´inici de les excursions\nL´habitual que portem per anar d´excursió: sabates de tresc, motxilla, paravents, folre polar, buf, capelina, ulleres de sol, crema protecció solar. Un cop inscrits ja us proporcionarem la llista de material completa.


La Cambra demana la CUP al Govern - Notícies Política - Notícies Política - e-notícies\nPolítica · 20 de Març de 2021. 18:05h.\nMònica Roca: "Em sembla fantàstic que hi hagi més partits"\nLa presidenta de la Cambra de Barcelona, Mònica Roca, ha demanat que la CUP s'integri al Govern en una entrevista al programa Cafè d'idees de TVE aquest divendres. "Em sembla molt interessant, perquè les diferències sumen" ha assegurat la presidenta de l'entitat.\n"Entenc que hauran de cedir per totes bandes i que hi hagi la CUP em sembla molt interessant perquè com més ampli sigui el govern, em sembla que les diferències sumen. Em sembla fantàstic que hi hagi més partits al Govern" ha afirmat Roca.\n"M'agrada un govern cohesionat, fort i valent i amb un full de ruta comú. El Govern anterior no va estar prou cohesionat, semblaven dos governs, no és la fórmula que ens sembla bona" ha assenyalat en l'entrevista.\nRoca s'ha mostrat convençuda que el millor per Catalunya "és ser independents", recalcant que la majoria d'empresaris catalans ho recolzen. "Es deia que l'empresariat no ho era, i això no és correcte, nosaltres vam guanyar les eleccions" ha subratllat. "Per a Catalunya a nivell econòmic, no hi ha cap dubte, el millor és ser un estat independent i pensem que les institucions comencin a reconèixer l'independentisme que hi ha a la societat" ha dit.


El 8-M aplega un centenar de persones a Tortosa que denuncien com la pandèmia ha empitjorat la situació de les dones ~ EbreDigital.cat\nUn centenar de persones han participat en la manifestació estàtica organitzada per l’Assemblea Vaga Feminista de les Terres de l’Ebre d’aquest 2021 a Tortosa. Tot i la pandèmia, les dones han volgut unir-se a la plaça Barcelona de la capital del Baix Ebre per commemorar el 8 de març, Dia Internacional de les Dones. La jornada ha servit per denunciar les desigualtats que pateix el col·lectiu femení a causa del que consideren un sistema ‘masclista i patriarcal’. De fet, la crisi sanitària, asseguren, ‘ha empitjorat la seva situació’.\nLes protagonistes de l’acte, han estat dones representants dels sectors més precaritzats. Hi han participat membres de la Plataforma d’Afectats per la Hipoteca, representants sindicals, membres del col·lectiu LGTBI, dones immigrants i també joves. Asseguren que ‘la pobresa està feminitzada’, i que, per això, ‘són les dones les que pateixen més els problemes relacionats amb l’habitatge’, com els desnonaments. De fet, apunten, se n’han compatibilitzat un total de 5.375 a tot Catalunya des del març del 2020. També han denunciat que un 54% dels aturats totals són dones, i que elles tenen menys accés al món laboral i pitjors condicions, a més d’una nul·la conciliació familiar perquè l’administració pública no actua amb perspectiva de gènere. Han reclamat també una lluita conjunta sense tenir en compte la identitat nacional, racial, religiosa, sexual o de gènere per arribar a l’objectiu d’aconseguir una societat igualitària, i han exigit accions per visibilitzar les dones en l’àmbit educatiu.


Així es presenta l'agenda del cap de setmana de Carnaval a Grandvalira - Diari de la neu\nAixí es presenta l'agenda del cap de setmana de Carnaval a Grandvalira\nAndorraAgències 08.02.201819.15 h\nArriba el carnaval a la neu i Grandvalira serà una de les estacions que ho celebrarà amb l'agenda ben carregada. Imatge d'arxiu. Autor/a: Diaridelaneu.cat\nGrandvalira rep un metre de neu en els últims 5 dies i encara el Carnestoltes amb el 100% de pistes obertes. L'estació andorrana registra 97cm del 2 al 6 de febrer i continua mantenint l’estació i tots els serveis a ple rendiment. Una altra dada significativa són els més de 2 metres de neu caiguts en els darrers 15 dies. Per aquesta setmana de Carnestoltes, l’estació compta amb una àmplia agenda d’activitats adreçada a tota mena de públics.\nGrandvalira encara el cap de setmana de Carnestoltes amb el 100% de l’extensió esquiable oberta. Les precipitacions en forma de neu dels últims 5 dies han deixat a l’estació amb gairebé un metre de neu nova (97cm) que ofereix unes condicions molt òptimes per a la pràctica dels esports d’hivern. Una altra dada significativa dels registres dels tècnics del domini andorrà són els més de 2 metres de neu caiguts del 25 de gener fins el dia 6 de febrer. Així doncs, els esquiadors que decideixin passar aquestes festes a la neu gaudiran de la superfície esquiable oberta més gran de la Península Ibèrica amb un total de 210 km, 127 pistes i una cota de neu que se situa entre els 90 i els 155 cm. Tots els remuntadors es troben en funcionament. A més, els snowparks així com els serveis d’escola d’esquí i snowboard, restauració i activitats d’aventura treballen a ple rendiment.\n01.02.2018. Grandvalira comença febrer al 100%


El semestre passat vam fer un estudi d’usuaris per tal de conèixer l’ús dels materials que fan els estudiants. En aquest estudi es posava de manifest que els estudiants necessiten afegir una “capa de comprensió” sobre els materials que llegeixen. Normalment aquesta capa de comprensió s’afegeix sobre el paper: subratllar, destacar i prendre notes, però no existeix un equivalent tant còmode en la versió digital dels materials.\nPer tal de donar resposta a aquesta necessitat, hem adaptat una eina per fer anotacions sobre pàgines web als materials de l’aula. Aquesta aplicació funciona sobre el nou web en format HTML5, i durant el semestre actual està en funcionament sobre els materials en HTML5 vinculats a assignatures que tenen l’aula centrada en l’activitat.\nAquesta eina permet als estudiants:\nRessaltar parts del text del material.\nAfegir notes a les parts del text ressaltat.\nExportar les parts del text que han ressaltat, i les notes, en un fitxer en format PDF.\nI als docents els permet:\nMarcar errates en el material.\nFer visibles les seves notes per als estudiants.\nCaptura anotacions HTML5\nA continuació us mostrem l’ús que s’està fent d’aquesta eina. En la primera gràfica hi podem veure els usuaris que fan anotacions i la quantitat d’anotacions que es fan total.\nUsuaris anotacions HTML5\nEn la gràfica següent mostrem les anotacions per tipologia. La diferència entre destacat i subratllat de moment només varia en el color que utilitzem per ressaltar el text. Les errates només les poden marcar els professors.\nTipus d’anotacions HTML5\nDe cara als propers semestres tenim ja una sèrie de millores per anar afegint a l’eina, algunes dirigides a docents i d’altres a estudiants. Per als estudiants són les següents:\nPosar al widget de l’aula les anotacions del consultor pendents de llegir.\nIndicar els estudiants que estan llegint el material en aquell moment.\nPermetre el treball amb els materials sense connexió a internet.\nOferir una app amb accés directe al material web.\nFiltrar les anotacions per tipus i per usuari.\nI per als professors:\nExportar un PDF d’errates per passar-les a l’editor.\nCrear anotacions enriquides (enllaços i vídeos per ampliar el material).\nVisualització gràfica de les parts del material més anotades pels estudiants.\nDonar permisos als estudiants per fer anotacions públiques.\nSi teniu interès en conèixer aquest projecte més a fons, recordeu que hi ha una sessió de treball sobre anotacions aquest mes de juliol: http://aula.blogs.uoc.edu/2014/06/11/sessions-de-treball-a-lestiu/.


19 abril 2019 22:44\nLa nova direcció de l'Institut Ramon Llull descarta recordar l'efemèride del músic català davant les Nacions Unides. La proposta, que ja havia estat anunciada el novembre passat, era de Forum Musicae\nCarles Domènec | 09 juny 2011\nEl Llull proposa ara fer un acte d'homenatge a Casals al Palau de la Música al setembre.\nEl concert que l'Orquestra i el Cor de Joves Intèrprets dels Països Catalans (OJIPC) amb el Cor de l'Orfeó Català volien dur a terme a la seu de les Nacions Unides de Nova York, el 24 d'octubre, per celebrar els quaranta anys de la cèlebre intervenció del músic Pau Casals al mateix indret no tindrà lloc a la ciutat dels gratacels. La iniciativa de l'entitat mallorquina Forum Musicae i que fou aprovada per l'anterior equip directiu de l'Institut Ramon Llull ha estat finalment desestimada per l'actual equip del Llull.\nEl 26 de novembre passat, el Ramon Llull agafà la responsabilitat d'organitzar l'efemèride. El director anterior, Josep Bargalló, havia acordat amb el Govern andorrà que l'estat independent posaria a disposició del Llull els mecanismes diplomàtics per traslladar una petició del seu representant permanent davant l'assemblea de l'ONU.\nAra, però, tot ha canviat. Ahir els responsables del Llull desestimaren la iniciativa de Forum Musicae a canvi d'una alternativa a l'actuació de Nova York. Aquesta seria un homenatge a Pau Casals al Palau de la Música Catalana el proper 14 de setembre, que organitzarà la Fundació Casals.\nL'acte a Nacions Unides tenia la intenció de reivindicar l'oficialitat de l'Himne de la pau de l'universal músic català. A 95 anys, Casals interpretà la peça el 24 d'octubre de l'any 1971, dia de les Nacions Unides. També tocà El cant dels ocells, la cançó popular catalana que Casals solia interpretar en les actuacions i que es convertí en tota una proclama simbòlica. Anys abans, Casals, en reconeixement del seu esforç per difondre un missatge de pau al món, fou convidat pel secretari general de les Nacions Unides, Dag Hammarskjöld, per oferir un concert a la seva seu que commemoraria l'aniversari de la fundació de l'organització. Com recorda el professor Josep Maria Figueres en el llibre Pau Casals. Escrits i discursos: Pau , Pau i sempre Pau (Angle Editorial), "Casals no vol tocar als Estats Units, però l'extraterritorialitat de l'organisme el convenç". Figueres assegura que "l'actuació va ser l'esdeveniment musical transmès per ràdio, i per televisió a través de la CBS, que ha tingut més difusió de la història".\nTotes les parts implicades en l'homenatge es reuniren ahir a la seu de l'Institut Ramon Llull a Barcelona. A la sortida de l'encontre, la directora de Forum Musicae, Magdalena González, abandonà la seu del Llull en tensió i amb el rostre desencaixat. El director del Llull, Vicenç Villatoro, acompanyat d'Àlex Susanna, director adjunt de la institució, explicà que s'havia pactat no fer declaracions de la reunió i redactar un comunicat conjunt. A la trobada també hi assistiren la presidenta del Palau de la Música, Mariona Carulla; el seu director, Joan Oller; el director de la Fundació Pau Casals, Josep Maria Carreté; i el gerent del Llull, Josep Marcé. Salvador Brotons, el director de l'OJIPC i de la Simfònica Ciutat de Palma, que una hora abans presentava a la premsa la seva participació en l'espectacle inaugural del Festival grec de Barcelona, s'incorporà al tram final de la reunió.\nA l'espera de les declaracions per part de Magdalena González i del comunicat redactat pel Llull, falta veure si Forum Musicae acceptarà la participació en el concert del Palau, en substitució de l'acte de Nova York. L'homenatge a Pau Casals prendria un nou rumb per a l'OJIPC, en un esdeveniment que, ara organitzat per la Fundació Pau Casals, compartiria amb altres intèrprets.\nPer TrentaÃº, fa mes de 7 anys\nAllò va ser irrepetible. Encara ara m'emociona i em fa plorar.\nPer Cil Buele, fa mes de 7 anys\nDesprés que han transcorregut set mesos des que va rebre l'encàrrec de dos Governs -Illes Balears i Generalitat de Catalunya-, quan només falten quatre mesos per a l'esdeveniment a l'ONU (Nova York), l'homenatge a Pau Casals que des de fa dos anys i mig impulsa des de Mallorca l'entitat cultural Forum Musicae, l'Institut Ramon Llull que dirigeix Vicenç Villatoro ara es despenja amb un altre acte alternatiu programat al Palau de la Música Catalana (Barcelona)... Fa no res Mallorca i una iniciativa cultural mallorquina llançada amb la finalitat d'escampar la cultura catalana arreu del món, des de Nova York...


the miki experience!: Funciona? Fins quan?\nTot i que dissabte va ser el primer dia, avui ha estat l'autèntic bateig del restablert servei ferroviari de Renfe. Notis que dic "servei ferroviari" en comptes de "servei de Rodalies". És a propòsit. Sí, perquè en aquest mes llarg que ha durat l'anomenada crisi de Rodalies, hi ha hagut multitud de clients de Renfe (i d'altres companyies, com ara FGC) que han estat tan o més afectats que els de Rodalies però que han passat totalment desapercebuts per als mitjans de comunicació. I aquest fet no implica que el servei hagi estat decent, ni digne, ni molt menys.\nÉs molt indignant, segur que els meus anònims companys de viatge de tot aquest temps opinaran el mateix.\nEn un altre àmbit de coses, el destí, la providència o similars i equivalents, ha fet que aquest migdia perdés el tren (per anar a buscar un llibre a la biblioteca). La mitja hora que he esperat el proper tren a l'andana nº9 de Sants, m'ha vingut a confirmar com pretenen solucionar els problemes tota aquesta gent.\nM'explico: hi ha dues persones a l'andana que duen una armilla groga. Són personal d'informació de l'estació, de Renfe, d'Adif o del CECOF (quin munt de paraulotes...). No ho sé, ni m'importa. Pel fet és el mateix: tenen una baixíssima capacitat per realitzar la seva tasca. La majoria d'integrants d'aquest col·lectiu són dones immigrants, però això no significa res.\nEl que si significa quelcom és que amb prou feines saben alguna altra llengua que sigui el castellà (tenint en compte la realitat lingüística del nostre país, així com la representació de turistes i immigrants que sempre té una ciutat com Barcelona, és, com a mínim, trist) i que si a aquesta usual dificultat per comunicar-se amb la gent que han d'informar, es suma el fet que no tenen massa idea de què han d'informar, el resultat és una munió d'usuaris desorientats i emprenyats amb el servei que se'ls dóna. I amb raó, perquè ells paguen per tenir un servei d'informació en condicions.\nSegur que un turista xinès no espera que l'informin en xinès (que ja arribarà), però com a mínim en anglès. I que la informació que lo donin sigui correcta i la que vol conèixer. I que s'interessin per ajudar-lo.\nEn aquest escenari, millor que tornem a les condicions d'abans, on els propis usuaris ens informàvem els uns als altres d'allò que necessitàvem. Com a mínim no estarem pagant serveis inútils. Òbviament, això ho dic perquè no tinc suficients dits a les mans per comptar les vegades que he hagut de donar informació de qualsevol tipus a altres usuaris (sense cap esforç ni problema) i sempre la cosa ha sortit més o menys bé.\nBé, per fi m'he desfogat. No cal dir que feia temps que ho portava dins. Salut!\nPublicat per miki a 18:02\nEtiquetes de comentaris: experiències, reflexions, renfe\nGuillem 7 de desembre de 2007 a les 17:19\ntotalment d'acord pel que fa els informadors. Estic segur que la majoria dels assidus al tren amb un mínim d'un any de experiència o més ben dit patiment del servei de renfe, saben més que els informadors que cobren per fer aquesta feina. I lo dels idiomes és vergonyós...ni català, ni anglès..\nDe totes maneres, quan la gent demana informació a renfe no es demana gent que et reciti els horaris, que jo ja me'ls se de memòria, el que volem saber és que si el tren va amb retard, t'ho diguin 10min abans de l'hora en que teòricament ha de passar. Així si et diuen 20min de retard, doncs te'n vas a fer un cafè tranquilament 30min i tornes. Ara, m'irrita que renfe et digui q el tren porta 20 min de retard, quan ja fa 18min que hauria d'haver passat i estàs a l'andana esperant el tren fantasma...\nhistorietes de la renfe, algun dia n'escriuré un post jo tb.


febrer de 2020 – alforja.cat\nachat viagra en ligne fiable achat cialis à la jonquera viagra gén érique prix priligy testberichte prix cialis 5 mg generique cialis 20mg moins cher modalités achat viagra frontière irun6hendaye acheter cialis pour femme ou achete du cialis prix tadalafil du cialis en france levitra for women cialis ou viagra sans ordonnance achat cialis 20mg original achat viagra italie prix du viagra generique en pharmacie belgique\nMonthly Archives: febrer 2020\nLa Diputació de Tarragona destina unes ajudes per la millora del consultori mèdic municipal\nnotíciesBy espe castillo 24 de febrer de 2020 Leave a comment\nLa Diputació de Tarragona destina unes ajudes per import de 506,25€ per la millora de les instal·lacions i equipaments del consultori mèdic municipal per a l’exercici 2019.\nLa Diputació de Tarragona ha concedit unes ajudes a l’Ajuntament d’Alforja per a actuacions de protecció de la salut pública.\nLa Diputació de Tarragona ha concedit unes ajudes a l’Ajuntament d’Alforja per import de 5.136,80€ per a destinar-les a actuacions de protecció de la salut pública, per la gestió dels riscos per a la salut derivats de les plagues urbanes i per la gestió dels gossos i gats abandonats per a l’exercici 2019.\nL’Ajuntament d’Alforja ha rebut unes ajudes de la Diputació de Tarragona per a les despeses de vigilància de la piscina municipal.\nL’Ajuntament d’Alforja ha rebut unes ajudes destinades a sufragar les despeses de vigilància de la piscina municipal per a l’exercici 2019 per import de 6.767,91€ per part de la Diputació de Tarragona.\nCARNAVAL D’ALFORJA 2020 PROGRAMA D’ACTES\nnotíciesBy espe castillo 12 de febrer de 2020 Leave a comment\nCarnaval 2020 Dissabte 29 de febrer: 17:00h – Concentració al Parc Amics d’Alforja: Trobada i fotografia de participants, carrosses, comparses i disfresses ﬁns les 18:00h el “jurat” avaluarà les carrosses, disfresses i comparses. Durant el ball acabarà de realitzar el veredicte. 18:00h – Rua de Carnaval: Rua de carnaval encapçalada per “Enxancarra Percussió”. Recorregut:…\nINSCRIPCIÓ OBERTA CARNAVAL D’ALFORJA 2020\nnotíciesBy espe castillo 11 de febrer de 2020 Leave a comment\nFormulari d’inscripcions NOTA IMPORTANT: Per concursar i optar a premis cal: 1. Inscriure’s abans del dia 28 a les 18h a la pàgina web: https://drive.google.com/open?id=1cFPt9hPV__9dOVsig2HFV47lWRl257jtEqVFx_iJ7Ng 2. Passar a fer-se la fotografia al punt habilitat a prop de les escales del pavelló.\nL’Ajuntament d’Alforja ha rebut unes ajudes per import de 1.500€ del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya\nnotíciesBy espe castillo 5 de febrer de 2020 Leave a comment\nL’Ajuntament d’Alforja ha rebut unes ajudes del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya per import de 1.500€ per a destinarlos a llibres i diaris per la Biblioteca Municipal Mestre Josep Taverna per a l’exercicic 2019. Amb el suport del Departament de Cultura.


A falta que Messi doni les explicacions que el barcelonisme es mereix sobre les raons que l’han empès a marxar, seria bo que tant la part de l’argentí com el Barça no es distraguessin amb retrets...\nBraithwaite es lesiona i és dubte contra el Vila-real\nBarça - ELX, 1-0\nEspanyol - MALLORCA, 0-0\nRAYO - SABADELL, 2-1\nSARAGOSSA- GIRONA, 1-0\nDos partits de sanció a Neymar\nAdéu a l’estadi de Sarrià A les 17.04 h, l'enginyer Òscar Caudet va prémer un botó i 74 quilos de goma-2 van posar fi als 74 anys d'història de l'estadi de l'avinguda de Sarrià, la llar del RCD Espanyol des de l'any 1923. La voladura va durar dos segons, enmig d'una gran expectació mediàtica i de socis i aficionats periquitos que van anar a donar l'últim adeu al camp. Una part de la tribuna vella va aguantar la detonació i va quedar dempeus. La venda del camp per fer-hi pisos i oficines va ser motivada pels problemes econòmics que arrossegava el club i que el van fer anar a jugar els seus partits de lloguer a l'Estadi Olímpic de Montjuïc.\nIndurain abandona anant cap a Covadonga Miguel Indurain va abandonar la Vuelta a Espanya en l'etapa dels llacs de Covadonga en la que seria la seva última gran cursa per etapes. El navarrès, que havia pres la sortida de la volta espanyola a desgrat, obligat pel seu equip, el Banesto, no va poder seguir el ritme dels favorits i va posar un peu a terra. Indurain va anunciar la seva retirada del ciclisme mesos després, el 2 de gener de 1997.\nTercer títol en quatre europeus La selecció espanyola va derrotar Lituània (80-63) en la final i va guanyar el seu tercer títol europeu en les darreres quatre edicions del campionat. Quatre jugadors catalans, Pau Gasol, Rudy Fernández, Pau Ribas i Guillem Vives van formar part de l'equip espanyol. Pau Gasol, que va ser el líder indiscutible de la selecció espanyola en tot el campionat, va ser triat MVP del torneig.


EBM EL CAVALLET: d’abril 2016\nUn matí acompanyats de la Policia Local...\nHola a tots! Avui hem finalitzat la setmana amb una visita molt especial...\nLa Policia Local com cada curs ens visita amb la companyia de la unitat canina i el seu cotxe que tan ens agrada. A més, aquesta vegada als més grans de l'escola ens han explicat un conte i ens han ensenyat exercicis i jocs amb els gossos.\nUn matí molt especial amb una companyia d'excepció.\nGràcies per la vostra dedicació\nPublicat per EBM EL CAVALLET a 6:10 2 comentaris:\nAhir vam passar una tarda fantàstica amb tots vosaltres, gràcies per assistir i compartir amb nosaltres aquest moment ple d'emocions i projectes de futur.\nMariana, Lidia i Sonia\nPublicat per EBM EL CAVALLET a 7:47 3 comentaris:\nDescobrim els cargols!!\nAvui ens hem llevat amb un dia plujós i la naturalesa ens regala éssers vius per poder gaudir-los i descobrir-los, així els hem recollit i els hem portat fins a l'estança, on els infants se'ls han trobat a mesura que anaven arribant al matí acompanyats de les seves famílies.\nEls hem descobert tocant-los i observant-los, hem pogut veure com sortien de la seva closca i com s'arrossegaven, fins i tot com pujaven un a sobre d'un altre, els hem ofert petits trossos de menjar i els anaven recollint quan fugien del recipient on estaven guardats, finalment hem sortit en dos grups petits al pati i els hem deixat en llibertat a la vegada que ens acomiadaven.\nEls nadons descobreixen el món que els envolta\nRepresentació de la llegenda de Sant Jordi!!!\nLa pluja al pati


ACN Barcelona.-Pere Aragonès no serà investit president en segona votació aquest dimarts. La negativa de JxCat a facilitar la investidura i la intenció de repetir l’abstenció de la primera ronda […]\nACN Barcelona.-Pere Aragonès no serà investit president en segona votació aquest dimarts. La negativa de JxCat a facilitar la investidura i la intenció de repetir l’abstenció de la primera ronda abocaran ERC i Junts a continuar negociant, però ara amb la pressió del calendari a sobre. Després de la primera votació d’investidura fallida el calendari ha començat a córrer i ara els grups tenen menys de dos mesos per escollir una nova presidència, amb el 26 de maig com a límit. Si aquell dia no s’ha aconseguit una investidura reeixida, Catalunya anirà automàticament a unes noves eleccions a mitjans de juliol. ERC i JxCat asseguren que no volen arribar a aquest extrem i confien que es podrà tancar un acord abans que expiri el termini.\nDe fet, ERC ha demanat aquest migdia un “gest de responsabilitat i confiança” a Junts per investir Aragonès demà. La secretària general adjunta dels republicans, Marta Vilalta, ha insistit durant la roda de premsa telemàtica que encara hi ha marge per un acord amb JxCat. Vilalta ha reconegut que, malgrat les converses de les últimes hores, tot apunta que la segona volta de la investidura tornarà a ser, “segurament”, una “oportunitat perduda”. Tot i això, els republicans “no deixaran de treballar” per arribar a un acord d’última hora, i que esperen que sigui “el més ràpid possible”.Després d’una primera investidura fallida el divendres passat, JxCat ha decidit en reunió executiva ampliada mantenir l’abstenció i impedir una altra vegada que Aragonès surti escollit president aquest dimarts. A la primera ronda el republicà només va comptar amb els suports del seu mateix grup i de la CUP-UNCPG.Des de Junts han justificat l’abstenció perquè, de moment, no s’ha pogut arribar a “un bon acord” que pugui sostenir el Govern tota la legislatura. La vicepresidenta del partit, Elsa Artadi, ha dit en roda de premsa aquest dilluns que el pacte podria arribar “els propers dies” i ha assegurat que volen donar el ‘sí’ a Aragonès “tan ràpidament com sigui possible”. Ara bé, ha apuntat que no ho faran fins que no estiguin “en condicions” d’entrar a l’executiu.Artadi ha garantit que la seva “primera i única prioritat” és tancar un acord i entrar a Govern i ha remarcat que la possibilitat de facilitar la investidura però no formar part de l’executiu i deixar-lo en minoria “no està sobre la taula”.Consell per la RepúblicaUn dels esculls en les negociacions ha estat el paper que ha de jugar aquesta legislatura el Consell per la República, liderat per Carles Puigdemont. Just aquest dilluns l’òrgan ha emès un comunicat on es mostra disposat a “reformular” la seva governança i ha instat els partits i les entitats independentistes a obrir un diàleg bilateral per definir bé el seu paper. Des de Junts han celebrat que l’ens estigui obert a reformular-se i creuen que han fet unes reflexions “molt oportunes”. “El Consell per la República no ha de ser ni vol ser un problema”, ha dit Artadi. Amb tot, JxCat insisteix que qui acabarà decidint quines reformes es tiren endavant serà el mateix govern de l’òrgan.Per la seva banda, Vilalta ha assegurat que si fins ara el Consell era un “escull” per l’acord, ara ja s’ha “resolt”. La secretària general adjunta d’ERC considera que, si s’encarrila la “reformulació” de l’òrgan a l'”exili”, s’haurà salvat el problema que encallava les negociacions: “Si realment aquest era un escull, ja el podem tenir encarrilat i demà podem fer possible la investidura d’Aragonès”, ha insistit Vilalta, que manté que “no hi ha esculls insalvables”.Eleccions l’11 de juliol?Segons l’article 4 de la llei de la Presidència de la Generalitat i del Govern, i l’article 67.3 de l’Estatut d’Autonomia, si dos mesos després cap candidat o candidata no ha estat elegit, “la legislatura resta dissolta automàticament i el president o presidenta de la Generalitat en funcions convoca eleccions de manera immediata, que han de tenir lloc entre quaranta i seixanta dies després de la convocatòria”.Com que Catalunya no té llei electoral pròpia, el termini el marca la Llei Orgànica del Règim Electoral General (LOREG). La norma determina, d’acord amb la modificació del 2019, que la repetició electoral ha de tenir lloc 47 dies després -i no 54- de la seva convocatòria.A la pràctica, el calendari es va activar divendres 26 de març, en la primera votació de la investidura d’Aragonès. Per tant, si el 26 de maig -dos mesos després- no hi ha hagut investidura efectiva, la XIII legislatura s’haurà acabat, es dissoldrà el Parlament i es convocaran eleccions.Com que la llei de la Presidència i l’Estatut parlen de convocatòria electoral “immediata” però no automàtica, hi ha cert marge per fer coincidir la nova data amb un diumenge, segons confirmen fonts parlamentàries.Casualment, la persona que ara mateix té les funcions de president és el propi Aragonès, com a vicepresident de la Generalitat amb aquestes tasques des de la inhabilitació de Quim Torra. Si Aragonès convoqués les eleccions el mateix 26 de maig, les urnes es posarien el diumenge 11 de juliol.


Llibre Revoluciona el teu escacs El mig joc\nInici > Llibres>Totes les editorials>Ediciones Robinbook>Revoluciona el teu escacs El mig joc\nConsells i conceptes que t'ajudaran a endavant amb l'estratègia a seguir. Aprèn un nou sistema per ser millor jugador.\nUn gran avanç en l'ensenyament dels escacs escrit per l'ex campió d'Ucraïna i Gran Mestre Internacional Viktor Moskalenko, que proporciona en aquest llibre un nou mètode per a l'evolució dels escacs.\nAquest nou mètode ensenya als practicants d'aquest joc a desenvolupar les seves aptituds personals per mitjà de cinc noves claus bàsiques.\nClau 1: Material.\nClau 2: Desenvolupament.\nClau 3: Col·locació i / o disposició de peces i peons.\nClau 4: Posició del rei.\nClau 5: Temps\nEs tracta d'un nou concepte que ensenya als jugadors a desenvolupar les seves aptituds personals i que posa especial èmfasi en el caràcter dinàmic del desenvolupament del joc. Aquest element dinàmic, tan característic dels escacs modern, és el seu més important aportació a les famoses teories de Steinitz i Nimzowich.\nEn aquest segon llibre de la sèrie Revoluciona el teu escacs, Viktor Moskalenko exposa la seva particular visió del mig joc i les Cinc claus aplicades a aquest procés mitjançant la dinàmica perspectiva revolucionària, i ho exemplifica amb la seva experiència personal i amb cèlebres partides de jugadors com Botvinnik, Smyslov fins i tot el mateix Nimzowich\nEls diagrames i exemples de partides ajuden en la comprensió de tots aquests aspectes. Per a qui vulgui aprofitar al màxim de la seva escacs, aquest llibre serà un gran pas endavant.\nAutor Moskalenko, Víktor\nTraductor Mila Moskalenko\nEdició 1ª 11 / 2010\nCol.leccions Revoluciona els teus escacs. Moskalenko\nRevoluciona el teu escacs I. Finals\nAprenc a jugar a escacs. iniciació\nRevoluciona el teu escacs III....\nRevoluciona el teu escacs III. obertures\nCom ha de jugar l'obertura\nL'estratègia en els...\nL'estratègia en els escacs. exercicis pràctics


Les patronals catalanes se sumen a la Creu Roja contra el coronavirus La República\nLes patronals catalanes se sumen a la Creu Roja contra el coronavirus\nACN Barcelona.-Algunes de les principals institucions econòmiques catalanes han mostrat el seu suport a la Creu Roja en plena lluita contra el coronavirus. A través d’un comunicat emès aquest dissabte, […]\nACN Barcelona.-Algunes de les principals institucions econòmiques catalanes han mostrat el seu suport a la Creu Roja en plena lluita contra el coronavirus. A través d’un comunicat emès aquest dissabte, diverses patronals i associacions empresarials han anunciat que se sumen al pla Creu Roja RESPON, una iniciativa que busca oferir ajuda a persones en situació de vulnerabilitat. El projecte compte amb el suport institucional del president de Foment del Treball, Josep Sánchez Llibre; el president de la Cambra de Comerç de Barcelona, Joan Canadell; el president de PIMEC, Josep González; el president del Cercle d’Economia, Xavier Faus, i el president del Círculo Ecuestre, Antonio Delgado.\nA través del pla Creu Roja RESPON, es calcula que prop d’un milió de persones a l’Estat rebran atenció i acompanyament telefònic durant la crisi provocada per la covid-19. A banda, unes 25.000 famílies rebran béns bàsics, mentre 16.000 persones tindran suport en matèria d’ocupació.


Calvó exposa la lluita contra el canvi climàtic d’Andorra davant l’ONU - Altaveu el diari digital d'Andorra\nCalvó exposa la lluita contra el canvi climàtic d’Andorra davant l’ONU\nEl president ha convocat aquesta reunió per debatre la bretxa de les capacitats tècniques i financeres actuals per a limitar l’increment de la temperatura global\nLa intervenció de Silvia Calvó a l'ONU.\nLa ministra de Medi Ambient, Agricultura i Sostenibilitat, Silvia Calvó, ha participat de manera telemàtica al debat d’alt nivell ‘Entregar accions climàtiques: per a les persones, el planeta i la prosperitat’. A una setmana de la celebració de la COP26, el president de l’Assemblea General de les Nacions Unides, Abdulla Shahid, ha convocat aquesta reunió que esdevé un fòrum per debatre la bretxa de les capacitats tècniques i financeres actuals necessàries per a limitar l’increment de la temperatura global 1,5 graus.\nA la trobada també s’han intercanviat les millors pràctiques per a abordar l’acció climàtica, així com tots els reptes estructurals per a la sostenibilitat que s’han agreujat en el temps de pandèmia. Durant la seva intervenció, Calvó ha recordat que “és una lluita global” i que malgrat que Andorra sigui un petit país això no suposa que el seu compromís “no estigui a l’alçada de la gran responsabilitat que és”.\nEn aquest context Calvó ha explicat que “Andorra creu fermament en la internacionalització dels costos” derivats de la crisi climàtica, i per això ha impulsat la creació d’un preu pel carboni. Calvó ha defensat que l’acció climàtica, i en particular la transició energètica, han d’anar de la mà de finançament per no deixar ningú enrere i impulsar el canvi d’hàbits necessari entre la societat. I precisament aquest és l’efecte que persegueix la taxa verda.


pel·lícula estatunidenca d'animació per ordinador de 2003\n(S'ha redirigit des de: Finding Nemo)\nBuscant en Nemo (títol original en anglès: Finding Nemo) és una pel·lícula estatunidenca d'animació per ordinador de 2003, guanyadora d'un Oscar a la millor pel·lícula d'animació.[cal citació] És la cinquena pel·lícula dels estudis Pixar, i va ser distribuïda per Walt Disney Pictures i Buena Vista Distribution. Aquesta pel·lícula ha estat doblada al català.\nInterCom i Fórum Hungary (en)\n969.023.261 $ (mundial)\nSèrie Finding Nemo (en)\nEuropean Film Award for Best Non-European Film (en) (2003)\nLa pel·lícula fou llençada en un DVD doble el 4 de novembre de 2003 als Estats Units i Canadà, el 16 de gener del 2004 a Austràlia i el 27 de febrer del 2004 a Gran Bretanya.[cal citació] Es convertí en el DVD més venut fins aquell moment, amb 28 milions de còpies venudes. El 2005, la revista Time la situà en la desena posició de la seva llista amb les 100 millors pel·lícules de la història.\nNemo és un petit peix pallasso, l'únic fill que li va quedar a Marlin després que una barracuda ataqués l'anemone on vivia i acabés amb la seva parella i amb gairebé tota la seva prole. A partir d'aquest succés, Marlin s'encarrega de cuidar el seu fill de forma exageradament protectora, cosa que dóna lloc al fet que Nemo es rebel·li i emprengui una aventura aprofitant una excursió del col·legi. Nemo en el seu afany de demostrar la seva valentia i la seva capacitat d'espavilar-se tot i tenir una aleta atròfica, és atrapat amb una xarxa i acaba en la peixera d'un dentista a la ciutat de Sydney per a ser el regal de la neboda del dentista, Darla. Des de llavors el seu pare emprèn una llarga recerca per a donar amb pistes que li duguin a recuperar al seu fill. En el camí se li uneix un peix cirurgià de poca memòria anomenat Dory. Els dos junts han de superar nombrosos problemes entre els quals es troben els taurons vegetarians, les meduses, una balena amb la qual parlen "Cetaci" i les gavines. Durant el seu viatge també reben l'ajuda d'altres personatges entre els quals es troben les simpàtiques tortugues. Mentrestant, Nemo entaula una gran amistat amb els peixos que habiten dintre de la peixera i junts planegen escapar i tornar a la mar.\nNBR: Best Animated Feature\nTFCA: Best Animated Film\nOscar: Millor pel·lícula d'animació\nBFCA: Best Animated Feature\nFFCC: Best Animation\nGenesis: Feature Film - Animated\nGenesis: Best Animated Film\nGolden Reel: Best Sound Editing in Animated Features - Music\nOFCS: Best Animated Feature\nGolden Satellite: Best DVD Extras\nVES: Outstanding Character Animation in an Animated Motion Picture\nPremi Young Artist:\n↑ «Finding Nemo». The New York Times.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Buscant_en_Nemo&oldid=22147770»\nDarrera modificació: 19 oct 2019 a les 02:13


Lainopia d'Oriol Tramvia | Àlex Gómez-Font\nInici » Lainopia d'Oriol Tramvia\nA les notes del disc que acaba de publicar Oriol Tramvia, Agustí Pons comença dient que veus autoritzades deien que l’Oriol Tramvia vivia a la inòpia. El diccionari ens defineix inòpia com a pobresa i fretura, i la fretura com la mancança o escassetat d’allò que és necessari. Pons ho expressa en passat perquè en aquest present alguna cosa ha canviat. El títol del disc juga amb aquest Tramvia del passat i el transforma en un Tramvia del present. Aquella inòpia es transforma, en perd l’accent i l’article se li ajunta. La inòpia passa a ser Lainopia (autoeditat, 2019).\nD’aquelles arrels en la inòpia que recordava Pons, Tramvia en conserva alguns records i evidentment l’essència. D’aquell Tramvia, de qui havien arribat a dir que havia estat el primer punk català i que cridava allò de Bakunisese i ho estripava tot com una bèstia, el de la inòpia, l’hem vist transformar-se, suavitzar el registre, fins i tot ha cantat a l’amor i al vitalisme, però sempre mantenint aquell vincle amb aquell Tramvia de les ulleres de sol. Però el que més sorprèn d’aquest Tramvia, el que acaba de publicar lainopia és el salt musical.\nAquest darrer treball conté 8 cançons, entre poemes d’Agustí Pons, Salvador Espriu, Miquel Bauçà i el propi Tramvia. En l’aspecte musical l’acompanyen el ja coneguts Lluís Xandri i Izä als que s’afegeixen Àngel Farrés i tot un estol de músics que mai hagués ubicat amb Tramvia. Tot supervisat i sota l’atenta mirada de Joan Ramon Guzmán.\nTramvia sempre s’ha distanciat de la música culta, no ha tingut cap interés en el jazz i l’hem encasellat en la cançó d’autor, a cop de guitarra, folk i sobretot molt de rock. I ara, amb aquest lainopia ens sorprèn per fer un canvi estilístic molt remarcable, sobretot en una sèrie de peces en que aquests canvis musicals prenen una gran dimensió. Etiquetar-ho tot seria molt complex, però si féssim un cocktail podríem dir que Tramvia i els seus companys de viatge han vestit el disc amb música de diverses tradicions, tant d’aquí com de l’altra banda de mar. A mi, la primera cançó que m’ha conectat més amb aquell Tramvia transgressor i estripat, el que vivia en la inòpia que ens comentava Agustí Pons, l’he trobat a “Si Déu fos”, un poema de Miquel Bauçà, segurament el poeta més radical que ens podem trobar en la nostra llengua. Aquest “Si Déu Fos” resulta ser un exemple molt bonic del món de Bauçà, que tria molt sovint en la seva obra un to de fals moralista que tendeix a la paradoxa i a un missatge insòlit i, diguem-ne, poc adequat moralment al context. El radicalisme de Bauçà, Tramvia l’ha vestit d’una música poc habitual en el seu univers, anant a la tradició popular amb el toc dels grallers de la Colla de Castellers de Barcelona per passar a un univers i un so oníric entre guitarres, veus, violoncels, un altre cop les gralles, entre els laments que llença Izä que ens conviden a viatjar pels racons de la consciència.\nDeixem de banda la revisió que Oriol Tramvia fa d’aquell “Venedor d’amor” de Salvat Papasseit que havia inclòs al mític Bèstia i que en aquest treball revisita amb una mirada més calmada,onírica i pausada. Continuem però amb un altre poeta, aquest cas Salvador Espriu. Tramvia ha inclòs dos poemes de Salvador Espriu: “Entrada” i “De nou triat, Llàtzer, tal vegada a bocins”. Ens fixarem en aquest darrer. Quan l’escoltem el primer que ens sorprèn és el llenguatge musical, continuem amb l’estil desplegat amb el poema de Bauçà però ara la música va un xic més enllà, fins al punt que si no fos per la veu mai haguéssim situat la cançó sota l’autoria de Tramvia. Això a aquestes alçades té molt de mèrit i diu molt de l’artista. A “De nou triat, Llàtzer, tal vegada a bocins” sorprèn amb la introducció del violoncel i la constància amb que insisteix durant tot el tema de manera penetrant. L’entrada de la trompeta ens pot recordar la saeta i la veu d’Izä la certifica entre la saeta i la remor més flamenca per després anar per altre camins on Tramvia sembla que rapegi o faci una espècie de cançó urbana amb els mots d’Espriu, que talla i intercala amb diferents influències i apunts foranis, on fins i tot inclou al mateix Espriu recitant. Es tracta d’una peça sorprenent i que cada cop que escoltem ens aporta noves mirades. Una dada curiosa és que tot i aparèixer ara, aquesta cançó es va gravar l’any 2016, el que ens denota que Tramvia portava varis anys treballant en aquest disc. El poema queda lluny d’altres ocasions en què Tramvia havia fet servir Espriu. Es tracta d’un poema del primer volum d’Espriu, Les cançons d’Ariadna (1949), que planteja un escenari molt particular, gens irònic.\nPerò de qui Tramvia ha agafat més poemes per vestir aquest Lainopia és d’Agustí Pons que en firma tres: “Himne”, “Dos petons” i “Quan cau un plec”. Dels tres, “Himne” és una de les cançons que més ens connecta amb aquell Tramvia que esperàvem escoltar abans d’encetar el disc, un Tramvia despreocupat, alegre, amb una vestit més apte per tot tipus de públic i en el que el tenim més ubicat.\nFinalment, un petit apunt que resumeix aquesta filosofia i manera de fer de l’Oriol, la cançó que obre el disc, que és una peça que firma el propi Tramvia i que precisament parla d’aquest ofici de fer cançons, de la manera de fer-les de l’Oriol i com se sorprèn encara, malgrat que passin els anys i les dècades sortint al balcó, guixant el paper, fent cançons i tornant a aquell Tramvia innocent que vivia en la inòpia.


S'estan mostrant les entrades d'aquesta data: març, 2009\nde març 31, 2009\ni no en tinc prou\namb els teus ulls,\namb la teva veu.\naquest joc de paraules\ntornar a veure’t\namb l’alegria neguitosa\nde la primera trobada\nde la primera paraula viva.\nLa tela és fosca com la part oculta de l’ésser humà; la seva negritud cobreix algunes esperances, alguns anhels. Somnis morts, somnis que mai trobaran el camí correcte de la seva realització, il·lusions perdudes entre sanglots congelats. Gel que talla les entranyes quan el patiment obre les seves portes i corre a la seva trobada. Ulls mullats que senten la punxada d’un ganivet capaç de travessar totes les capes de l’ésser; vestidures que al llarg dels anys han anat protegint-lo, i ara despullat de qualsevol sentiment tremola indefens amb tota la intensitat del món, sentint cada dia més a prop la seva dissolució. El cel està al seu pensament. Cel infinit que no pot tocar, però que mira des de la seva petita existència, bellesa excitadora d’emocions i de sensacions intenses. Plou. Gotes de pluja que calen, calladament, fins ensorrar totes les seves resistències. Pensaments eterns que viatgen des de la terra al cel, del cel a la terra, cercant històries d’éssers humans que dialog…\nLA PIRULETA VERMELLA\nLa despulla del seu paper de cel·lofana transparent i obre llicenciosament els seus ulls per observar tot el seu atractiu. La boca. Entreobre la boca, com si fos la primera vegada que se sent temptat. La mira, cada vegada la sent més a prop i llavors els seus llavis s’obren lentament, amb dolcesa i suavitat, la introdueix dins la seva boca i el seu cos vermell comença a tremolar. Tasta amb timidesa el seu bord i lentament va descrivint el seu cos entre els seus llavis com si la sentís per primera vegada, i la fica al seu interior per sentir-la plena i sencera. Llavors el desig neix als llavis i a la boca gaudint de mil i una sensacions. Entre totes, ella ha estat l’elegida amb suprema llibertat, per sentir l’olor de primavera i el sabor d’ardors prohibits.\nDescansa la llengua als dents i la mossega amb tendresa, no vol fer-li mal; juga amb la fragilitat de la seva forma i un perfum dolç i estrany li envaeix de noves impressions llibertàries. I sent la boca plena d’i…\nLA TELEVISIÓ UN MITJÀ EFÍMER\nLa televisió un mitjà efímer,\nApago la televisió i em pregunto, és que no hi ha responsables que es plantegin que està passant amb alguns mitjans de comunicació? És què ningú es belluga a la cadira al donar la retransmissió de mentides, violència i insults?\nAquesta indiferència de compromís social no tan sols la troben en programes de famosos i femelles de llavis i pits operats, sinó també en programes de cinquanta-nou minuts on temes importants com la política són tractats de forma lleugera i superficial. La televisió actual només vol productes en sèrie, barats, sense cap mena de transcendència ni de reflexió.\nSóc conscient que la televisió és un mitjà efímer i d’entreteniment, i que mai assolirà la profunditat per exemple de la literatura i de la filosofia, però això no vol dir que no tingui en compte el seu deure social, i inclús el seu deure estètic. El poder de mobilització i de ressò de la televisió és impressionant, però sembla ser que els seus encarregats, directors i supradirect…\nde març 10, 2009\nAmb els dits\nrecorro la teva cara\ntoco les teves galtes\ni rellisco pels teus llavis.\nEm cremen els dits,\nel teu contacte és foc ardent.\nque apuja el meu cos,\nde batecs i esgarrifances.\nÉs el llenguatge secret\ndel contacte i de l’amor.\nDarrera l’obscuritat de l’habitació\nparla la nuesa de cossos entrellaçats.\nLA FINESTRA DE CLÀUDIA\nde març 06, 2009\nLa finestra de Clàudia,\nDesprés de dies de sol intens per fi havia començat a ploure i les gotes de pluja anaven caient sense cap mena de sentit per la finestra. Abrigada en el sofà d'Ikea, amb la calefacció posada mentre menjava una galeta i bevia un tallat, anava llegint el llibre El mausoleu del desig i l'esperança.\nDe tant en tant, s'aixecava, mirava per la finestra, i pensava en com s'anirien desenvolupant els propers esdeveniments.\nAnava a beure el darrer glop de tallat quan van trucar a la porta. Va saltar del sofà amb la lleugeresa d'un gat desimbolt. Va obrir la porta; allà estava la cartera amb un cert posat de cansament, va lliurar-li la carta i l'avís de recepció per a què el signés.\nAmb la carta a les mans i la curiositat abocada al pit es va apropar a la finestra. Al carrer hi havia poca gent, tan poca que es podien comptar les persones que encara trepitjaven el carrer, aquell vespre de febrer. Els arbres dels jardins bevien l'aigua de pluja com u…\nde març 05, 2009\nSóc un gra de sorra\npetit a l’univers.\nSóc un soroll de riu\nque rellisca per l’aigua del cim.\nSóc un cant de fulles,\nSóc l’ocell lleuger\nque bat les ales al cel.\nSóc pit de dona\nfet de terra i univers.\nAquest matí d’aromàtic cafè\nunes lletres congelades\ninunden els ulls\namb la crisi monetària.\nDiuen els diaris\nQuan durarà la crisi?\nDiuen els diaris,\nels petits grans estalvis;\nel finançament dels contractes;\nels nous convenis;\nla baixada de les cotitzacions.\nen pàgines senars.\nSILENCI I AMOR\nde març 03, 2009\nSilenci i Paraules. Hem parlat tants dies, tantes vegades que ens hem carregat de paraules i versos; tu no has llegit mai en veu alta, la teva veu ha restat callada, protegida de qualsevol opinió; jo no recordo mai haver escoltat cap comentari teu. Hem jugant tant a l’amagatall que se’ns oblida que un dia també varem jugar des de la realitat; quin goig trobar noves invencions per continuar engrescant-nos i fer de la incertesa la constant certesa d’un joc infinit de paraules.\nRiem tota l’estona, tu t’amagues cada cop que jo insisteixo en reclamar la teva atenció, per aquest empenyorament meu, en inventar històries, relats i poemes. Arriba la nit i em faig la dormida però aprofito una estona l’energia estel·lar per pensar en nous jocs i en noves aventures, i de nou al matí m’aixeco plena de vitalitat i d’il·lusió.\nLes coses viren i es confonen, però nosaltres sabrem sempre quin és el camí que ens porta a la màgia de la ficció. Et recordaré amb la camisa blava i el somriure seductor; et pe…


Com fer una gelada senzilla de cinc minuts | l-groop.com\nCom fer una gelada senzilla de cinc minuts\nLlavors, necessiteu una forma ràpida de fer glaçades? Bé, ha de ser senzill. Ha de tenir una petita quantitat d’ingredients i no ha de tastar barat. Sembla bastant irreal, oi? No! De fet, podeu tenir tot això i molt més. Seguiu aquests passos! Aquesta és una recepta increïblement fàcil i plena de tones de gust.\nFer gelades de mantega\nBatem la mantega en un bol de mescla mitjana fins que quedi suau i esponjosa. Podeu utilitzar una batedora elèctrica o un processador d’aliments.\nAfegiu el sucre en pols una petita quantitat alhora. Al principi apareixerà sec i cruixent, però es farà més suau.\nAgafeu-ne gradualment la meitat i la llet fins aconseguir la consistència desitjada. Si la glaça és massa rossa, afegiu-hi més sucre en pols. Si és massa rígid, afegiu-hi més llet.\nAfegiu-hi l’extracte de vainilla i un polsim de sal i barregeu-ho bé. La sal no és necessària, però ajudarà a disminuir la dolçor general.\nPenseu en afegir algunes gotes de colorants alimentaris. Agafeu unes gotes de colorants alimentaris sobre el gelat i barregeu-ho bé amb la vostra batedora elèctrica. Si el color és massa clar, afegiu-hi unes gotes més de colorant alimentari i barregeu-ho de nou.\nConfecció de xocolata\nIntroduïu la mantega en un recipient amb calor i microones fins que s’hagi fos. La mantega acabarà endurint-se, però cal que sigui líquida per tal que la pols de cacau es dissolgui correctament.\nAfegiu el cacau en pols i barregeu-ho. Podeu utilitzar un batidor o una batedora elèctrica. Continuar barrejant fins que es barregi completament el cacau en pols i tinguis un color uniforme.\nAfegir la llet i l’extracte de vainilla. Continuar barrejant fins que la barreja sigui espumosa i espumosa.\nContinuar barrejant tot afegint a poc a poc el sucre en pols. Amb el pas del temps, les glaçades s’aniran endurint i es convertiran en més textures de mantega.\nSi la gelada és massa rígida, afegiu una mica més de llet, una culleradeta alhora, fins que tingueu la suavitat desitjada.\nSi la glaça és massa rossa, afegiu-hi una mica més de sucre en pols.\nRealització d'un vidre senzill\nAboqueu el sucre en pols en un bol. Penseu en abocar el sucre a través d'una tamisa per tal de trencar els brots; això farà que la barreja sigui més fàcil després.\nAfegiu dues cullerades de llet o aigua. També podeu utilitzar un altre líquid, com el suc de llimona o taronja, per obtenir un esmalt més saborós. Si trieu utilitzar suc en lloc d’aigua o llet, ometeu els extractes i colorants alimentaris al següent pas.\nPenseu en afegir algun extracte o colorant alimentari. L’extracte de vainilla o d’ametlla millorarà el sabor, mentre que algunes gotes de colorants alimentaris poden aportar una mica d’esmalt. No afegiu extracte ni colorant alimentari si heu utilitzat suc en lloc de llet o aigua; tots dos xocaran amb el sabor i el color natural del suc.\nRemeneu la guinda amb una forquilla. Acabareu amb una consistència gruixuda i similar a la pasta.\nAfegiu fins a quatre cullerades més de líquid escollit. Podeu utilitzar la guinda tal i com podeu convertir-la en un esmalt afegint més llet o aigua (o qualsevol tipus de líquid que utilitzeu). Com més fina sigui la guinda, més fàcil serà abocar-se o degotar sobre galetes i magdalenes.\nEs pot conservar a la nevera?\nSí. Dura aproximadament una setmana més o menys a la nevera.\nEs pot fer sense batedora?\nSí, es pot fer sense utilitzar mesclador elèctric. En el seu lloc, utilitzeu una mica.\nFuncionaria si substituís el sucre en pols per sucre granulat regular?\nNo, no seria així. Si utilitzeu sucre granulat, obtindreu una gelada bruta i bruta.\nHe d’afegir el colorant o l’extracte dels aliments?\nNo, el colorant dels aliments és opcional; simplement dóna un color brillant a la gelada. L'extracte també és opcional, però la guinda no tindrà un gust tan bo sense ell.\nPuc fer un lot més petit de crema de mantega?\nSí, només cal reduir uniformement cadascun dels ingredients de la recepta.\nPuc utilitzar colorants d'aliments en pols?\nSí, això funcionarà bé. Podeu barrejar-lo amb una mica del líquid, o bé utilitzar-lo en sec.\nEs pot utilitzar mantega salada en lloc de mantega sense sal?\nSí, però haureu de deixar fora el polsim de sal addicional si feu servir mantega salada.\nHe de tamisar el sucre en pols?\nNo cal. Si no ho fa, però, hi pot haver una mica de sucre en pols al gelat.\nPuc utilitzar la batedora en barrejar?\nEls mescladors són per barrejar ingredients líquids / humits. Utilitzeu una batedora o una batedora de mà per gelar. És possible que pugueu utilitzar un processador d'aliments en un pessic.\nI si només tinc sucre regular?\nAleshores, us convé fer un gelat cuit com la guinda erminada (també coneguda amb farina de farina) o el gelat de muntanya blanc de set minuts / blanc, una merenga o mantega francesa o una crema batuda. Aquest estil de buttercream nord-americà serà un embolic cru sense que res dissolgui els cristalls més grans.\nQuè funcionaria com a substitut del sucre en pols d’aquesta recepta?\nQuanta superfície d’un pastís de full o d’un pastís de doble capa tindrà aquesta coberta?\nPodeu fer glaçades cremoses a mà, però trigareu més temps.\nSi utilitzeu mantega salada, omiteu el polsim de sal. La mantega salada disminuirà la dolçor de les glaçades.\nNo utilitzeu mantega fosa; farà que les glaçades arrebossin.\nCompte amb l’ús d’un batedor.\nNo afegiu massa sucre, és molt poc saludable i no és bo per al vostre cos. També podria emmalaltir els convidats.\nCom fondre un pastísCom gelar un pastísCom fer el farcit de mantegaCom fer les gelades fredesCom fer fonsCom fer glaçadesCom fer gel sense sucre glaçCom millorar el desbrossament de botigues que es compra a la botigaCom preparar la crema per a la cocaCom emmagatzemar el gelat de ButtercreamCom engrossir la gelada de formatge


L'Era Restaurant - Arenys de Munt\nA la part baixa del poble d'Arenys de Munt, al Maresme, es troba l'Era Restaurant, un magnífic espai, on s'ofereix una bona gastronomia. Amb un ambient d'allò més acollidor i relaxat, a L'Era ens hem especialitzat en celebracions, i ens hem convertit en un referent de la zona. Ideal per a famílies.\nA l'Era Restaurant disposem de dos menjadors, porxo, jardí i una carpa per a organitzar tot tipus d'esdeveniments. La decoració és clàssica, elegant i tradicional, sense oblidar detalls com els colors vius o la decoració eclèctica per donar-li un toc més modern.\nExperts en cuina de mercat i tradicional amb influències d'avantguarda, i especialitzats en productes de temporada oferint el millor producte per a cada època de l'any. Cura i meticulós tracte del producte en la presentació de cadascun dels nostres plats.\nAvis Legal Política de Privacitat y LOPD


Gestió de Projectes: de juny 2011\nFa uns dies explicàvem què eren els Mapes mentals o Mindmaps, una tècnica de creativitat realment molt eficaç i que s'adiu perfectament a les dinamiques creatives que un projecte acostuma a necessitar.\nPerò el bon company Ferran Peiró de la Diputació de Barcelona m'ha fet arribar aquest curs online sobre el tema que m'ha semblat realment ben trobat i que pot acabar de reforçar els fonaments revisats en l'esmentat post. No només és extremadament didàctic, sinó que és molt amè, clar i directe. Conté, a més, un petit test per esbrinar quin tipus de creativitat tens més associada al teu cervell.\nEn conjunt, un magnífic recurs online que aclarirà dubtes o generarà interès per aquesta potent tècnica de creativitat.\nAutor: Marc Ambit a 4:55 p. m. 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: Creativitat, eines, Mapes mentals, mindmaps, Tècniques\nPoques vegades s'ha definit tan gràficament el comportament de la majoria de la gent que treballa en un projecte.\nHobbes: Ja tens una idea per al teu projecte?\nCalvin: No, estic esperant la inspiració\nHobbes:No pots obrir la creativitat com si fos una aixeta. Tens que tenir l'estat d'ànim adequat.Calvin: Quin estat d'ànim és aquest?\nHobbes: El pànic de l'últim minut.\nAutor: Marc Ambit a 11:54 a. m. 0 comentaris\nFa uns dies encetàvem una sèrie de posts dedicats a la creativitat en els projectes (parlant de les plujes d'idees o dels mapes mentals). Ni fet expressament, m'arriba a les meves mans avui mateix un dibuix que crec que expressa perfectament l'actitud a tenir davant d'una etapa creativa en els nostres projectes. Trencar la rutina, les normes preestablertes, les convencions, contradir el que s'espera de nosaltres, caminar pels camins menys trillats són la base de la creativitat.\nAutor: Marc Ambit a 5:05 p. m. 0 comentaris\nHi ha, en realitat, tres tipus diferents de projectes:\nDe resolució de problemes: Quan tenim un escenari problemàtic (o amb gent afectada) al qual volem oferir una solució. Per exemple, un barri marginal amb molts conflictes que volem eradicar.\nDe creativitat: Quan tenim una idea (encara informe, encara per polir) que creiem que pot ser bona i volem donar-li forma. Per exemple la idea d'un negoci. Aquí no cal resoldre cap problema, només donar-li forma a la idea i veure si encaixa en l'escenari.\nD'execució tàctica: Quan tenim un escenari que requereix una actuació que ja està clarament predefinida. Per exemple, unes instal·lacions no adaptades per a discapacitats. Aquí no cal ni resoldre cap situació problemàtica ni hi ha cap idea a la que donar forma; tan sols cal agafar la normativa pre-existent i dur-la a terme.\nEl realment rellevant de reconèixer aquests tres tipus de projecte és el fet de que, en cada cas, les eines a emprar poden ser diferents.\nEn el cas dels projectes de resolució de problemes, les eines clau són les d'anàlisi dels participants i afectats, així com de la problemàtica existent.\nEn el cas dels projectes creativitat, les veritablement rellevants, les que marcaran la diferència, seran les eines de creativitat, aquelles que ens permetran donar-li forma a la idea germinal de la manera més adequada i detallista.\nPer últim, en el cas dels projectes d'execució tàctica, les eines importants no són pas les que tenen a veure amb l'anàlisi ni amb el disseny de la idea (aquí ja sabem el què cal fer, el projecte ja el tenim dissenyat des del seu començament), sinó les que tenen a veure amb l'eficiència. És a dir, que aquí el que realment ens importa és posar els nostres esforços en com ho fem, més que en el què fem.\nAutor: Marc Ambit a 9:48 p. m. 0 comentaris\nAutor: Marc Ambit a 9:42 p. m. 0 comentaris\nAutor: Marc Ambit a 9:41 p. m. 0 comentaris


Benicarló aposta per la gastronomia com a eix de l’estratègia turística | comarquesnord\n17/06/2021 Dijous, 17 de juny de 2021\nBenicarló aposta per la gastronomia com a eix de l’estratègia turística\nS’anuncia que s'elaborarà un Pla Director de Turisme Gastronòmic\nTema: Gastronomia · Nota de premsa\nAbans de l’estiu de 2021, Benicarló comptarà amb un Pla Director de Turisme Gastronòmic que permetrà determinar les estratègies necessàries per a assolir un major dinamisme turístic i econòmic i generar una major activitat turística i gastronòmica. Així s’ha constatat avui en l’acte de presentació d’aquesta iniciativa de la Regidoria de Turisme que ha comptat amb la presència de l’alcaldessa, Xaro Miralles, la regidora de Turisme, Isabel Cardona, la diputada de Turisme, Virginia Martí, i la tècnica responsable del producte de turisme gastronòmic de Turisme Comunitat Valenciana, Carmen Ibáñez.\nL’acte, al qual han acudit també representants del sector turístic, agrícola i de la restauració de Benicarló, ha servit per a explicar com i amb quins objectius s’elaborarà aquest Pla, que establirà les potencialitats existents i la definició de les accions que cal emprendre per tal de diversificar el producte turístic de Benicarló.\nEl Pla recollirà informació actualitzada de l’oferta i demanda turística, l’analitzarà i traçarà les línies estratègiques de posicionament del municipi adoptant sempre una perspectiva integral, sostenible, de consens entre els diferents actors econòmics i socials i oberta al futur, de manera que s’establisca una continuïtat i un seguiment que facen efectiva la seua aplicació.\nEl Pla també s’ha pensat com un instrument de participació social que busca la cooperació entre els diferents agents públics i privats i la participació ciutadana.\nL’alcaldessa ha assegurat que «aquest Pla suposarà un impuls definitiu al nostre projecte turístic de ciutat, un exemple més d’aquest pas endavant que Benicarló està fent cap a la seua referenciació com a destinació turística». Xaro Miralles ha subratllat que el Pla «ens ajudarà a potenciar tots els nostres atractius turístics, no només els gastronòmics, sinó també els culturals, patrimonials i festius».\n«Avui per avui —ha afegit l’alcaldessa— és més important que mai que les administracions estiguem al costat de les empreses que estan patint directament les conseqüències de la crisi sanitària».\nPer la seua banda, la regidora de Turisme, Isabel Cardona, ha destacat que «el projecte està pensat amb una finalitat principal: millorar l’oferta del turisme gastronòmic de Benicarló a través de la innovació i d’unes bones estratègies de promoció i comercialització». «I no oblidem —ha remarcat— que també serà una oportunitat per a dinamitzar, diversificar i desestacionalitzar el turisme i impulsar el desenvolupament econòmic local, ja que implica a sectors professionals molt diversos».\nA post shared by Turisme Benicarló (@benicarlo.travel)\nEn acabar l’acte, la diputada de Turisme, Virginia Martí, ha valorat «l’esforç que s’ha fet en els últims anys a Benicarló per a posicionar-se com a referent del turisme gastronòmic» i ha assegurat que «des de la Diputació donarem suport a totes aquelles iniciatives relacionades amb el turisme gastronòmic, i en concret a aquesta que s’ha presentat avui a Benicarló, que serà la primera ciutat de la província que tindrà el seu propi Pla Director de Turisme Gastronòmic».\nS’adjudica la totalitat dels horts urbans de Vinaròs\nEn total es tracta de 177 parcel·les que els veïns i entitats locals podran treballar fins al 2025\nEl Camp 17/06/2021\nPeníscolaSanta Magdalena de Polpís\nEls bombers donen per extingit l’incendi que va fer tallar l’AP-7\nEs va poder controlar abans d'afectar el Parc Natural de la Serra d'Irta.\nGent & Vida 16/06/2021\nEs presenta el projecte de millora i ampliació de l’institut José Vilaplana\nAmb una inversió de 12,5€ milions d'euros del Pla Edificant de Generalitat


Descobreix Barcelona: Barri Gòtic, les pedres que parlen\nVISITA GUIADA BARCELONA 18 D'ABRIL\nDescobreix Barcelona sense aglomeracions de la mà de Promoviatgesi la nostra guia Noèlia Soler\nGrups reduïts d'entre 8 i 12 persones. Farem servir audioguies per respectar les distàncies de seguretat.\nFes la teva reserva completant el formulari, et contactarem perquè puguis fer-nos el pagament amb targeta i t’enviarem la confirmació amb el telèfon de la guia.\nSi sou un mínim de 8 persones podem fer-vos la visita privada per a vosaltres el dia que preferiu al mateix preu\n18 d'abril, diumenge. El Barri Gòtic, les pedres que parlen\nPunt de trobada-Hotel Olivia Plaza (Plaça de Catalunya –Barcelona)\nHora d’inici : 10.30 hores\nFinal- Plaça Nova (catedral)\nUn dels grans secrets de Barcelona, i on resideix part de la seva màgia, amb la seva gran varietat d'estils arquitectònics construïts. En un passeig a peu, i en qüestió de pocs minuts, no és difícil que pugueu meravellar-vos amb obres medievals o contemporànies. Des de els romans fins als nostres dies, les pedres ens expliquen la seva història.\nComençarem amb una introducción a les muralles de Barcelona per veure a on estaven situades, anirem a veure esglèsies oblidades, runes romanes, el carrer més dolç de la ciutat i tot seguit entrarem al "mal anomenat" barri gòtic. El recorreegut ens portarà per edificis del segle XII fins al segle XX. Caminarem pel seu call Jueu, la Catedral, el mont Tàber , esglèsies poc conegudes, el lloc on va poder canviar la historia d´Espanya i els palaus i edificis més representatius de la ciutat. Anècdotes, històries i arquitectura a les teves mans.\nSaps quina era la cana de Barcelona i per què es fèia servir? Quin era l´ofici més ben pagat al segle XV? D´on venen les pedres del palau del Lloctinent? Quantes patrones té la ciutat? Tot això i més històries les descobrirem plegats en aquesta ruta.\nDurada: 2 hores (per respectar les distàncies us donarem audioguies)\nGrup mínim 8 màxim 12 persones


Demà és Sant Jordi, patró de Catalunya. Durant el debat de l’Estatut de Sau, el president Tarradellas defensava que aquesta havia de ser la Diada Nacional de Catalunya sota l’argument que no s’ha de celebrar una derrota. No se’n va sortir. No sé si el vell president tenia raó o no, però el cert és que, per mi, és la festa més maca que tenim a Catalunya.\nEs diu, no sé fins a quin punt és documentat, que durant el segle XV, al Palau de la Generalitat, es celebrava per Sant Jordi la Fira de la Rosa. Allí hi anaven parelles joves, nuvis o acabats de casar i el xicot l’hi comprava una rosa a la donzella. El regal del llibre és més proper en el temps. Durant l’Exposició Universal de 1929, un dia del mes d’octubre, el gremi d’editors i llibreters de Barcelona van decidir treure els llibres al carrer. Va ser tal l’èxit que el gremi va decidir de mantenir-ho, i traslladar-lo al dia de Sant Jordi, en el qual van morir dos dels més grans escriptors de la història, Cervantes i Shakespeare. El duet amor i cultura té una força immensa i fa que aquell qui coneix la festa, sigui d’on sigui, quedi meravellat, fins al punt que l’any 1995, la UNESCO va declarar el dia de Sant Jordi Dia Mundial del llibre.\nParlem de llibres. Aquests dies que tothom està tan esverat amb l’espionatge, val la pena llegir El jefe de los espias, on es repassen els apunts del general Manglano, que durant anys va ser cap de l’espionatge a Espanya. També és molt interessant, per a aquells a qui agradi la història recent, el llibre de Jordi Amat El fill del xofer, on recordarem fets no gaire llunyans que passaren a Catalunya. Parlant d’història recent, és imprescindible llegir l’obra de diversos autors Maragall i el govern de la Generalitat: les polítiques del canvi.\nUn altre llibre molt ben escrit, només recomanable per a addictes, és el de Cayetana Álvarez de Toledo, Políticamente indeseable. Abans de llegir-lo cal posar-se la cuirassa, però allí hi trobarem les causes del perquè, poc més tard, va fer implosió el PP de Casado. Un altre de molt interessant, per entendre la política moderna, és l’escrit per Toni Bolaño, Moncloa. Iván Redondo. La política o el arte de la que no se ve. Per a aquells a qui interessi la història del PSC, s’ha de llegir el llibre d’en Josep Maria Sala Moments del socialisme català. I evidentment el llibre de Joana Bonet Chacón La mujer que pudo governar.\nPer mi, per sobre de qualsevol altre, el millor llibre d’enguany ha estat el d’en Raimon Obiols El Temps esquerp. A més d’una qualitat literària indubtable, amb un domini de la nostra llengua meravellosa, en Raimon ens fa reflexionar sobre el que ha passat i el que està passant al nostre país, i apunta possibles sortides a l’atzucac en què ens trobem. És un llibre que s’ha de llegir sense presses, si es vol, amb un llapis a la mà per anar remarcant una darrera una altra les frases que ens aporten clarividència.\nUn llibre destinat a no caure en l’oblit. Una meravella escrita per un intel·lectual compromès amb el país, gràcies, Raimon.


Arxius de Grup Inicial 10-11 - Escola Taiga\nArxiu d'etiquetes: Grup Inicial 10-11\nTREPITGEM LES FULLES! Grup Inicial\nPublicat el 21 Desembre 2010 per taigaAdmin\nAprofitant la varietat de recursos que ofereix l’època de la tardor, vam agafar moltes fulles seques i vam fer una catifa. Ens vam treure les sabates, els mitjons, i 1,2,3…ara ja les podem trepitjar! Vam escoltar el soroll que fan quan les trepitgem ”cric,crac,cric,crac” i… Ai quines pessigolles que ens fan als peus!\nPublicat dins de Activitats\t| Etiquetat com a Grup Inicial 10-11\t| 1 resposta\nEL RACÓ DE LA TARDOR. Grup Inicial\nPublicat el 2 Desembre 2010 per taigaAdmin\nAl llarg de la setmana, els nens i nenes d’inicial van anar portant moltes coses per deixar-les al cistell de la castanyera. Alguns nens van sortir amb els seus pares al carrer per anar a recollir algunes fulles del terra.\nN’hi havia de diferents colors: groc, vermell i marró. I les vam agrupar segons el color que tenien. També vam poder observar la seva mida: algunes eren molt grans i d’altres ben petites!\nD’altres nens, van preferir agafar pinyes que havien caigut dels arbres. I vam poder col·locar-les en línea, contar-les, tocar la seva textura…\nTambé van portar moniatos, castanyes, carbasses i magranes!\nEntre tots vam fer que el racó de la tardor de la classe quedés ben maco! Gràcies als pares i mares per col·laborar en l’activitat!\nPublicat dins de Activitats, Festes\t| Etiquetat com a Grup Inicial 10-11\t| Deixa un comentari\nLA CASTANYERA. Grup Inicial\nPublicat el 24 Novembre 2010 per taigaAdmin\nAviat arribava la tardor i, a l’escola Taiga, els nens i nenes del Grup Inicial es preparaven per rebre-la. A principis de novembre ens va visitar la Castanyera. Baixava de la muntanya i portava penjant un cistell al braç. El cistell estava ple de fulles seques, pinyes i castanyes que havia recollit al bosc, i ens el va regalar per la classe. També ens va demanar que, entre tots, portéssim més coses que poguéssim trobar de la tardor.\nAmb les fulles i castanyes que ens va regalar vam fer aquest bonic mural!\nA tots els nens i nenes els hi va agradar molt aquesta visita i per acomiadar-nos li vam cantar i ballar una cançó:\n“Quan ve el temps de collir castanyes la castanyera, la castanyera, ve contenta de la muntanya amb el cistell penjant al braç…”


6 Punts d'Interès turístic al Baix Llobregat! - Cases de colònies - Fundesplai\nInici » Blog » 6 Punts d’Interès turístic al Baix Llobregat!\nTens ganes de gaudir d’unes vacances úniques? Nosaltres també! Ah, que estàs de vacances a la comarca del Baix Llobregat? Genial! Perquè tenim moltíssimes coses a explicar-te!\nCom segurament sabràs, el Baix Llobregat és una comarca que se situa just al sud de la província de Barcelona. Està limitada amb el Bages, el Vallès Occidental i el Barcelonès i té ciutats que alguna vegada n’hauràs sentit parlar, com Castelldefels, el Prat de Llobregat, Cornellà de Llobregat, Sant Boi de Llobregat, Viladecans, etc. La veritat és que tota aquesta zona té moltíssims llocs interessants per veure, ja que es tracta d’una comarca amb mar i muntanya. Què més podem demanar?\nEn aquesta entrada et mostrem 6 llocs d’interès cultural i turístic que val la pena visitar! Gaudeix de la història, la cultura i la naturalesa d’aquesta comarca. Segurament, un cop ho hagis visitat, voldràs repetir!\nAnem a explorar la comarca del Baix Llobregat!\nSi no n’has tingut prou amb aquets 6 indrets, aquí et deixem una petita selecció d’atraccions turístiques que també et poden interessar:\nVisita la Casa del Semàfor al Prat de Llobregat.\n12.08.2021 • Activitats, Animals, Família


Trepitjar carrers. Alguns polítics haurien de fer les cues com tothom | Diari de Tarragona\nTrepitjar carrers. Alguns polítics haurien de fer les cues com tothom\nBany de realitat. Veure ciutadans que malden per les cites prèvies per a qualsevol cosa o que s’enfronten a tràmits informàtics impossibles, hauria de ser una obligació que anés amb el sou de molts dels nostres representants\n08/01/2022 07:54 | Actualizado a 08/01/2022 07:54\nDes dels inicis professionals a Barcelona vaig creure convenient deixar el cotxe al garatge i utilitzar només el transport públic; una pràctica que he intentat mantenir tota la meva vida i de la qual cosa no me’n penedeixo. Habitualment utilitzava tant el Metro com els Ferrocarrils de la Generalitat i, en menor mesura, els autobusos urbans. Sempre he cregut que viatjar en aquests mitjans és una manera molt profitosa de conèixer una ciutat i els seus ciutadans.\nEn el decurs dels meus trajectes diaris vaig veure gent coneguda, però curiosament mai vaig topar-me amb cap polític ni dels que manaven a l’Ajuntament, ni dels que estaven a l’oposició. Una vegada vaig comentar aquest fet a un company meu de la ràdio i em va explicar que al consistori fins i tot els que no manaven tenien cotxe oficial. De fet, abans i després del 92, tenir vehicle públic d’ús particular amb xofer propi era símptoma d’estatus; també al meu gremi de la comunicació els directors dels grans mitjans en disposaven d’un que sovint lluïen quan ens vèiem en algun acte; jo per sort, no en vaig tenir mai.\nUn altre avantatge que tenen les persones amb poder és que en alguns aspectes la seva vida és més fàcil: poden alleugerir els tràmits i la seva relació amb l’administració pública i els serveis, bé siguin tràmits de salut, de permisos i tramitacions; és a dir, barreres que la burocràcia ha instal·lat per a càstig dels ciutadans. Aquí tampoc tinc constància que polítics i governants tinguin massa dificultats, cosa que sí que els succeeix a la resta de ciutadans. És per aquest motiu que em va causar sorpresa i una certa incredulitat quan un familiar proper es va trobar fent una llarga cua per entrar al CAP Llibertat la vicealcaldessa de Reus i presidenta de la Diputació.\nEl meu comunicant em va assegurar que la seva veïna va respectar la tanda de la fila i que va passar el mateix fred que la resta de ciutadanes i ciutadans que hi eren, tot amb el mateix capteniment. Un cop conegut el fet vaig anar a cercar al seu perfil a Facebook o a Instagram per a veure si s’havia fet una fotografia, seguint la moda que els polítics sovintegen fins i tot quan fan les coses més irrellevants. Doncs, no, no hi havia; no sé si per prudència o per pudor, no va donar cap imatge i tampoc va fer cap mena de comentari.\nI va ser una llàstima! Segur que hauria ajudat a deixar constància d’un element bàsic de la convivència pandèmica: fer cues a tot arreu i per qualsevol motiu. I diré més, aprofitant l’avinentesa i sense gairebé deixar el seu lloc, hauria pogut fer-se una foto amb els integrants de l’altra filera: la dels invisibles; anomeno, així, aquells ciutadans privats de la majoria de drets pel simple fet de venir de Llatinoamèrica, de l’Àfrica o de l’Àsia; tot i que, sense ells, molts dels nostres avis no tindrien ajuda i moltes feines no es farien perquè molts d’aquí no les volen o no les poden fer. El «govern més progressista de la història», com també ho feren els seus predecessors, es dedica a complicar-los la vida a fi que obtenir papers i permisos els resulti el més difícil possible.\nA molts dels nostres polítics els fa falta baixar del cotxe i fer cues per tot. Haurien de viure l’experiència de ser atesos per funcionaris els dies que estan tips de tot o no estan d’humor. Veure avis que van al metge amb dificultat i que han d’estar plantats al carrer, ciutadans que malden per les cites prèvies per a qualsevol cosa o que s’enfronten a tràmits informàtics impossibles, hauria de constituir una obligació que anés amb el sou que cobren molts dels nostres polítics.\nNo, ara ja no és temps de fer-se fotos amb gent que riu; ara és el moment de fer coses a favor dels que viuen una de les pitjors èpoques de la seva vida i que necessiten que algú els digui que treballarà a favor d’ells. I si em permet, un consell final per a la presidenta de la Diputació: no tingui cap temor de fer-se les fotos que mai li aconsellarien els seus directors de comunicació, pensi que d’aquesta manera la resta de ciutadans descobriríem que hi ha algú dels que manen que almenys surt del despatx i es barreja amb la gent normal i corrent, sobretot amb aquells invisibilitzats bé siguin del país o de fora.