Rafael Rubio acompanyat de membres del comitè d'empresa i de l'advocat del Col·lectiu Ronda. | A. L.\nRafael Rubio treballa al metro des de l’any 1978. En els primers anys no sabia què era l’amiant, ni molt menys la seva perillositat. Avui, però, està afectat per asbestosi com a conseqüència de l’exposició a la fibra tòxica, present als tallers on ha treballat durant dècades. Això constaten els informes de dos pneumòlegs de la seguretat social i el de l’especialista del Col·lectiu Ronda, segons ha afirmat l’advocat Jaume Cortés. Els informes, segons Cortés, vinculen l’exposició a l’amiant amb l’asbestosi, que és un tipus de fibrosi pulmonar.\nEl treballador, encara en actiu, iniciarà amb l’advocat del Col·lectiu Ronda un tràmit a la Seguretat Social perquè es reconegui que pateix una malaltia laboral. TMB ha contestat que Rubio és un dels 20 treballadors amb “alteracions pleurals” que l’empresa ja ha identificat. Tot i així, insisteixen que no pateix asbestosi. Tot i així, l’empresa admet que no disposa de tota la informació. “Si té alguna altra opinió mèdica, no l’ha donat a conèixer al servei mèdic de l’empresa”, detallen.\nCortés ha detallat que el treballador amb asbestosi ha estat diagnosticat per pneumòlegs de la seguretat social i pel metge especialista del Col·lectiu Ronda, el doctor Joaquín Such. Rafael Rubio també ha visitat la pneumòloga l’Hospital Vall d’Hebron contractada per TMB per fer el seguiment dels afectats per amiant. L’especialista contractada per l’empresa, però, no reconeixia l’asbestosi.\nAl 2015 Rafael Rubio va anar al metge perquè tossia sang. Va ser llavors quan va sentir a parlar de l’amiant per primera vegada, malgrat que portava dècades treballant envoltat de la fibra tòxica\nVa ser al 2015 quan, per primera vegada, Rubio va sentir a parlar de l’amiant. El treballador del metro va anar al metge després de tossir sang. Per començar va visitar la seva doctora de capçalera de la seguretat social, que el va enviar a Can Ruti perquè el visités un pneumòleg. L’especialista de Can Ruti li va dir que “no era greu” però que tenia una vena trencada. Va ser llavors quan li va preguntar si mai havia estat en contacte amb l’amiant. “Era la primera notícia que tenia de la fibra tòxica”, ha recordat Rubio.\nEl treballador, que es jubilarà d’aquí a dos anys, precisa que sempre ha treballat afaiçonant rodes, és a dir, donant forma a les rodes. Es tractava d’una tasca en què entrava en contacte directe amb l’amiant. Rubio ha estat acompanyat de part del comitè d’empresa, representat per Óscar Sánchez. El delegat del comitè ha lamentat que no han tingut “més remei” que convocar una roda de premsa per fer públic el primer cas d’asbestosi en un treballador en actiu del metro. Sobre el cas de Rubio, ha advertit que TMB no té forma de defensar que l’exposició a l’amiant s’ha donat fora de la xarxa de metro – com ha fet en altres ocasions – perquè el treballador ha estat exposat durant dècades a la fibra tòxica.\nSánchez ha avisat que el comitè d’empresa es planta i que exigiran responsabilitats. El delegat ha acusat el conseller delegat de TMB, Enric Cañas, d”ocultar informació”. Si es demostrés, ha advertit, demanaran que sigui cessat. En canvi, ha afegit, si la regidora de Mobilitat, Mercedes Vidal, estigués al cas de la suposada ocultació d’informació, li exigirien responsabilitats a ella.\nTMB suma dos casos als coneguts fins ara\nMinuts després que acabés la roda de premsa del comitè d’empresa amb l’afectat d’asbestosi, TMB ha publicat dades actualitzades de treballadors amb afectacions vinculades a l’amiant. L’empresa ha dit que són 22 els casos de “manifestacions pleurals”. D’aquests, 19 són engruiximents pleurals, dos de plaques pleurals no calcificades i un de placa pleural calcificada, segons manifesta l’empresa.\nEls 22 casos sorgeixen dels 715 treballadors que han passat la primera fase de l’examen mèdic que fa l’empresa, que consisteix en un TAC.\nDos dels treballadors afectats per l’amiant rebran una notificació d'”incapacitat temporal en període d’observació per malaltia professional“, segons indica TMB. L’empresa especifica que hauran de passar per quiròfan i hauran de rebre tractament i, una vegada acabin, s’haurà de confirmar si pateixen una malaltia professional o no.\nAmiant Metro Transport urbà Vaga


Què fem – Grup CHM Salut Mental\nL’Associació Centre d’Higiene Mental Les Corts es va constituir l’any 1975 al barri de Les Corts amb una vocació de Salut Mental comunitària. En el decurs dels darrers anys va desenvolupar dispositius sanitaris, així com entitats jurídiques que fan temes relacionats amb serveis socials, laborals i tuteles sempre amb una visió integradora de la Salut Mental en la seva promoció i prevenció.\nActualment gestionem els següents dispositius i programes:\nCentre de Salut Mental d’Adults de Les Corts (CSMA LC).\nCentre de Salut Mental d’Adults de Sarrià-Sant Gervasi (CSMA SSG).\nCentre de Salut Mental Infantil i Juvenil de Les Corts (CSMIJ LC).\nCentre de Salut Mental Infantil i Juvenil de Sarrià-Sant Gervasi (CSMIJ SSG).\nCentre d’Atenció i Seguiment a les Drogodepències de Les Corts (CAS LC).\nPrograma de Serveis Individualitzats de Les Corts (PSI LC).\nPrograma de Serveis Individualitzats de Sarrià-Sant Gervasi (PSI SSG).\nServei de Rehabilitació Comunitària de Les Corts (SRC LC).\nServei de Rehabilitació Comunitària de Sarrià-Sant Gervasi (SRC SSG).\nHospital de Dia d’Adolescents de Les Corts i Sarrià-Sant Gervasi (HDA).\nPrograma de Trastorns mentals severs (TMS).\nPrograma d’atenció específica als trastorns mentals greus (TMG) en els infants i adolescents.\nPrograma de millora dels processos i la qualitat assistencial dels centres de dia.\nPrograma de rehabilitació i reinserció a la comunitat.\nPrograma de suport a les residències pròpies i concertades de la Direcció General d’Atenció a la Infància i l’Adolescència.\nProjecte: ‘Avaluació de l’eficàcia d’un programa d’alfabetització de la salut mental, reducció de l’estigma i augment de cerca d’ajuda a la població adolescent escolaritzada’.\nLa Fundació Privada Centre d’Higiene Mental Les Corts és una entitat no lucrativa que treballa en la promoció de la vida independent de les persones amb trastorn mental, desenvolupant tres eixos fonamentals: habitatge, feina i participació social.\nActualment gestionem els següents dispositius i programes en els diferents àmbits:\nHabitatges amb supervisió.\nLlar-Residència Les Corts.\nServei d’Inserció Laboral.\nServeis integrals d’orientació, acompanyament i suport a la inserció de les persones amb discapacitat o trastorns de la salut mental (SIOAS).\nPARTICIPACIÓ SOCIAL I LLEURE\nPrograma mans i temps, voluntariat i salut mental.\nPrograma Finde “RESPIR”.\nLa Fundació Privada VOL és una entitat sense afany de lucre que assumeix càrrecs tutelars de persones amb trastorn mental, quina capacitat d’obrar ha estat modificada en procediment judicial, que especifica en una sentència en quins àmbits d’actuació́ personal i patrimonial ha d’intervenir la figura tutelar.\nLa responsabilitat de la fundació és protegir les persones incapacitades judicialment perquè puguin desenvolupar plenament tots els seus drets i obligacions.


El titular del Jutjat de Primera Instància i Instrucció 4 de Cornellà de Llobregat (Barcelona) ha enviat a presó provisional, comunicada i sense fiança al principal sospitós de la desaparició i homicidi de la veïna de Viladecans (Barcelona) Janet Jumillas, ha informat el Tribunal superior de Justícia de Catalunya (TSJC).\nAquest detingut, Aitor GP, de 32 anys, ha comparegut aquest dijous davant del jutge instructor i, malgrat acollir al seu dret a no declarar, ha afirmat en finalitzar la seva compareixença, en un últim torn de paraula: "Era la meva amiga i no li volia cap mal ".\nEl jutge, que ha atès la petició de la Fiscalia en enviar a la presó, atribueix a Aitor GP un presumpte delicte d'homicidi amb ocultació de cadàver, encara que segons el seu advocat, Lluís Costa, a ell li ha negat qualsevol relació amb els fets, i només admet que eren amics: "És l'única cosa que ha dit, que eren amics".\nL'advocat ha explicat que desconeix quines proves tenen contra el seu client en estar la causa secreta, i que aquest ha estat "un dels motius de la protesta a l'hora de no acceptar la presó provisional, perquè tot defensat té dret a conèixer què proves hi ha".\nUn cop s'aixequi el secret, Costa ha vaticinat que sol·licitaran declarar davant del jutge "perquè si no declara també sembla que sigui culpable. I si realment les proves que hi ha són circumstancials, evidentment el que anem a sol·licitar serà la seva posada en llibertat".\nEn l'acte de presó, el jutge instructor, José Mateu Morell, argumenta que el fet que no hagi aparegut el cadàver suposa que segueixi existint "una situació de risc de destrucció o ocultació de proves, en relació a l'esmentat propi cos del delicte" .\nA més, ha tingut en compte que el detingut, malgrat estar convivint en parella en el domicili en el qual van poder ocórrer els fets, "no té arrelament laboral, i el seu arrelament familiar seria reduït, de manera que, el mínim arrelament personal referit no exclou el risc de fuga evident, donada la gravetat de les penes ".\nUN ALTRE DETINGUT LLIURE\nEl segon detingut, Cristian K., de 23 anys, sospitós de ser còmplice d'Aitor GP --de qui és amic--, s'ha ratificat en la declaració que va fer a comissaria davant els Mossos d'Esquadra, en què va negar tenir qualsevol relació amb els fets.\nSegons fonts judicials, ha quedat en llibertat provisional amb mesures cautelars --compareixences quinzenals al jutjat-- per un presumpte delicte d'encobriment.\nEls dos detinguts han començat a declarar passades les 12 hores d'aquest dijous davant del jutge instructor de la causa, i les declaracions han finalitzat una hora després.\nHan estat conduïts a les 9.00 hores d'aquest dijous des de les dependències de la comissaria de Cornellà --on només Cristian K. va declarar davant els investigadors--, fins als jutjats d'aquest municipi.\nTROBEN RESTES DE SANG\nEn el registre del domicili d'un dels detinguts, els Mossos d'Esquadra van descobrir restes de sang, que ara seran analitzats, i que per als investigadors confirmen que a Jumillas, desapareguda a Cornellà de Llobregat al març, presumptament la van matar, segons fonts pròximes al cas.\nEls Mossos van detenir dimarts a aquests dos homes per la seva presumpta relació amb la desaparició de Janet Jumillas, vista per última vegada el 13 de març.\nINVESTIGACIÓ DE TELÈFONS\nLa investigació de la Unitat Central de Desapareguts continua oberta per poder localitzar el cadàver de Jumillas, que encara no ha aparegut, ja que no era al domicili de Cornellà registrat aquest dimarts on es van trobar les restes de sang, al número 33 de la carrer Ramon Sala i Massaguer.\nDe moment, el principal sospitós no ha donat cap detall d'on està, ja que aquest dijous s'ha acollit al seu dret a no declarar al jutjat.\nUn dels fils dels que van a tirar els investigadors és la geolocalització del telèfon del detingut i dels altres implicats, tot i que fonts pròximes al cas han explicat que va poder usar diversos telèfons, per despistar els investigadors.\nPer això, les indagacions van a analitzar tota la informació respecte a aquests mòbils a la recerca del punt exacte on va poder ocórrer el crim i on es va ocultar el cadàver.\nDurant la investigació del cas, que es va obrir arran de la denúncia dels familiars de Jumillas a la comissaria dels Mossos de Viladecans, s'han realitzat intervencions telefòniques, tarificacions de geolocalització, l'examen de comptes de correu i xarxes socials i fins i tot seguiments.


L’empresa olotina concentra el 70% de les vendes en el canal Horeca, on s’ha posicionat com una marca 'premium'\nper Aida Corón Barcelona. 18 de setembre de 2017 05:30\nSant Aniol concentra el gruix del seu negoci en la restauració | Cedida\nSant Aniol és l’única aigua mineral d’origen volcànic de l’Estat espanyol. Va ser descoberta fa 24 anys, quan seguint un estudi geològic sobre el Parc Natural de la Garrotxa, set famílies d’Olot van trobar un manantial a 55 metres de profunditat. D’aquestes set, actualment només una n’és la propietària. Va agafar les regnes del negoci el 2003, quan la companyia ja s’havia fet un lloc al mercat amb un tret diferencial: un envàs de vidre que li donava un aire gurmet.\nAmb el canvi de mans, l’empresa va introduir la figura del director extern i va fer una gran inversió per incorporar l’envàs de plàstic i una línia de vidre retornable molt preuada al canal Horeca. Dues apostes bones per a la situació que es vivia el 2003, però que va portar la companyia a ser més “una empresa que fa aigua i no una marca que fa aigua”, assenyala el seu actual director general, Ferran Ribalta, que afegeix que estava més centrada a operar com a marca blanca que a vendre el potencial que tenia.\nFer de Sant Aniol una marca prèmium\nA finals del 2013, Sant Aniol va tornar a fer un canvi en la seva gestió. “Hi havia una inversió forta en maquinària, tenia capacitat productiva, una línia comercial ben traçada i un format en vidre molt ben posicionat, però no s’estaven explotant tots aquests punts forts”, recorda. Per això l’aposta de la companyia va ser incrementar els seus esforços a crear marca.\n“No serem la marca més barata ni tindrem una presència massiva al supermercat, però tenim el nostre mercat”\nSi l’empresa havia aconseguit posicionar-se com un bon producte en la restauració, per què no treure’n profit? I així ho van fer, el que els ha portat a ser l’aigua preferida per restaurants amb estrelles Michelin com el Celler de Can Roca i hotels de cinc estrelles, segons Ribalta. D’aquí que prop del 70% del volum de les seves vendes provingui del canal Horeca i només un 30% de la gran distribució, quan en el sector el més habitual és que les xifres estiguin invertides. “És el resultat d’haver apostat per ser una marca de qualitat”, justifica el director, “no serem la marca més barata ni tindrem una presència massiva al supermercat, però tenim el nostre mercat”. Això sí, l’objectiu és intentar equilibrar lleugerament la balança i ser cada cop més visibles als lineals del supermercat per entrar de mica en mica a les llars.\nPlanta de la companyia a Sant Aniol de Finestres (La Garrotxa) | Cedida\nA les millors cuines del món\nCatalunya i les Balears són el territori principal de l’empresa olotina, que també comercialitza volums petits de producte a Madrid, el País Basc o Màlaga. Tot plegat representa prop del 88% de la facturació, mentre que el 12% restant prové de la venda a l’exterior.\nL’estratègia a seguir no difereix de la que apliquen a escala nacional: buscar restaurants reconeguts i tancar acords amb cadenes internacionals que els permeten tenir presència en països diversos. Un exemple és Zuma, una companyia amb establiments a ciutats clau com Londres, Hong Kong, Nova York, Abu Dhabi, Roma o Tòquio, on han portat Sant Aniol.\n“L’exportació ens ajuda molt a seguir reforçant el discurs de marca prèmium”, comenta Ribalta, que apunta cap a la singularitat de la seva aigua i l’estètica de l’envàs de vidre com a “factors determinants perquè grans xefs l’escullin”.\nActualment són en una vintena de països. El Regne Unit, els Estats Units i el Japó tenen un pes important, seguit dels Emirats Àrabs. Tanmateix, el director albira un canvi de posicions en el rànquing amb l’aposta que han fet a l’Àsia, on afirma que l’Índia i la Xina poden ser mercats destacats.\nTota aquesta aposta ha fet que la Cambra de Comerç de Girona hagi reconegut la companyia amb el guardó a la Millor Iniciativa Exportadora en la 22a edició dels Premis a l’Exportació. El jurat va reconèixer les innovacions fetes en les línies de producció i el llançament de nous formats, el que ha permès al negoci ampliar la seva presència a l'exterior.\nEstablir sinergies per créixer\n“El 90% de les marques del mercat formen part de grans conglomerats i busquen sinergies distributives. On es ven Damm, també es ven Veri i tanca un pack. Nosaltres havíem de fer el mateix”. Així és com Ribalta va començar a buscar una col·laboració que els ajudés a incrementar la seva presència, un partner que va trobar en Moritz.\nLa seva estratègia va ser una distribuïdora per portar plegats els seus productes a la zona de Girona, de manera que quan es tanca un acord per a la venda de cervesa, es fa també amb l’aigua. I aquesta és la mateixa estratègia que han seguit amb els tes freds de Kailani. Una beguda que, segons el director, “són un mercat incipient i on durant molts anys no ha passat res, per això ara hi ha una revolució i està en auge”.\nKailani és una aposta pels tes freds, un mercat en auge | Cedida\nConscients del moviment que hi ha amb la sortida d’aigües saboritzades i productes refrescants sense sucres ni edulcorants, Sant Aniol va crear fa poc més d’un any el seu departament d’innovació. D’aquí ha sortit el seu nou producte, un suc de fruites que els ha de servir per “aportar valor afegit al mercat i reforçar el múscul de cara al restaurador i el consumidor”.\nLa companyia va facturar el 2016 un total de 4,7 milions d’euros i preveuen tancar l’any assolint el llindar dels sis milions d’euros. A la planta, on treballen 35 treballadors, surten anualment prop de 30 milions d’ampolles.\nSant Aniol es llança al mercat de productes saludables


Puja a cinc el nombre de taxistes detinguts per atacs a vehicles VTC\nLa Guàrdia Urbana ha fet les dues últimes detencions per l'incident que ha comportat una crisi d'angoixa a un conductor\nACN Barcelona.-La xifra de taxistes detinguts per agressions a cotxes VTC a Barcelona aquest divendres ha pujat a cinc. Als tres detinguts a mitja tarda s’hi han afegit dues detencions més cap a dos quarts de deu de la nit, que en aquest cas ha fet la Guàrdia Urbana de la capital catalana. Com en els tres primers casos, també se’ls ha detingut per danys i desordres públics. Aquestes detencions tenen a veure amb l’atac a un vehicle VTC que ha comportat que el conductor d’aquest vehicle sofrís una crisi d’angoixa. Posteriorment, a l’altura de l’Avinguda Paral·lel, un grup de taxistes ha atacat dos vehicles VTC més. La Guàrdia Urbana ha intervingut per dispersar-los i per protegir els vehicles.\nD’altra banda, la Guàrdia Urbana també ha explicat que ha intervingut en cinc agressions a cotxes VTC protagonitzades per taxistes. En tots els casos han estat cops als vehicles que han comportat vidres o retrovisors trencats, o desperfectes a la carrosseria, però en cap cas s’ha atacat cap conductor, remarca el cos policial.Cal recordar que els taxistes han decidit en assemblea a les set de la tarda l’acció de traslladar la protesta davant la seu de la Generalitat en paral·lel a la de mantenir el bloqueig a la Gran Via, que ocupen des de les tres de la tarda en bona part de la seva extensió.


Avaluació del Treball Globalitzat Connectats! – ESO Institut-Escola Les Vinyes\n1A, 1B, 1C, Anglès, Castellà, Català, Ciències de la naturalesa, Ciències socials, Curs 2014-2015, Francès, Matemàtiques\nFoto: Avaluació del TG1 Connectats\nEn acabar el treball globalitzat hem fet una posada en comú dels aspectes que ens caldria mantenir i els que caldria canviar, si es torna a fer el TG Connectats el proper curs.\nCada alumne a triat una cosa a mantenir (verd) i una a canviar (vermell). N’hem fet un recull a la pissarra i ho hem comentat.\nPodem destacar que la sortida ha estat un èxit i que el Geocaching o geocerques és una activitat que cal mantenir. S’ha proposat, però, que fem alguna prova abans de sortir d’excursió. Per exemple, al pati, per tal de conèixer l’aplicació i el seu funcionament.\nTambé ha agradat la pel·lícula #chef. No només perquè hi surten les xarxes social sinó perquè parla de la relació entre un nen i el seu pare i la d’una família de pares separats. Hi ha coses que no són les TIC que són més importants. 🙂\nTambé podem destacar que l’aprenentatge de Prezi ha estat més complicat del que semblava i molts pensen que amb les presentacions en diapositives “normals” (PPT i Open Office Impress) ja en tenim prou. Hi ha un grup de persones, però, que pensen que és interessant i que val la pena aprendre-ho.\nEl que menys ha agradat ha estat que la WIFI no funcionava bé tots els dies. Això ens impedeix treballar amb regularitat, ens fa perdre molt de temps intentant connectar i “ens fa perdre la paciència”. Cal dir que les coordinadors TIC i TAC hi están treballant: estem en fase de proves!\nEn tot cas, aquí hi ha unes captures dels papers de colors: si el mireu amb atenció podreu treure les vostres pròpies conclusions!\nLa valoració general és que el treball globalitzat Connectats val molt la pena fer-lo i que el proper curs s’hauria de millorar i repetir amb els nous alumnes.\nTags: Connectats2014 Treball cooperatiu Treball globalitzat\n← Ja tenim logotip i eslògan!\nL’alumnat de 1r d’ESO a les xarxes socials →


UF2: Còpies de Seguretat - WikiCat IT\nUF2: Còpies de Seguretat\nRAID (Redundant Array of Inexpensive Disk): Conjunt de discos barats reduntants. Permet gran fiabilitat de l'emmagatzematge de la informació.\nL’objectiu del RAID consisteix a dividir i replicar la informació entre diferents discos durs i, a part d’incrementar la fiabilitat de la transferència, també en pot augmentar la velocitat.\nQuan múltiples discos físics formen part d’un RAID, el sistema operatiu els veu com un de sol.\nRAID de maquinari: Els sistemes RAID impliquen una quantitat de càlculs important quan es fan operacions de lectura/escriptura. En els sistemes més cars, hi ha una targeta controladora específica que s’encarrega de portar a terme aquests càlculs.\nRAID de progrmari: En alguns casos, el mateix sistema operatiu o els controladors més simples necessiten el microprocessador central per ajudar a fer tots aquests càlculs, la qual cosa fa baixar el rendiment del sistema.\nEls sistemes RAID, amb redundància de dades, poden continuar funcionant encara que un (o en algun cas més d’un) dels discos falli. Quan això succeeix, es reemplaça el disc defectuós per un de nou, el RAID es reconstrueix i el sistema continua funcionant normalment. Els sistemes RAID si bé ofereixen un nivell de seguretat més elevat que els que no ho són, no eliminen la necessitat de crear còpies de seguretat del sistema, perquè es poden perdre dades sense que el disc en el qual estan desades es faci malbé físicament.\nS’aconsegueix o bé escrivint la mateixa informació en diversos discos (conegut com a mirall o mirror), o bé escrivint dades extra, com la paritat de les dades en algun dels discos que formen el RAID.\nD’aquesta manera, s’aconsegueix que, malgrat que un dels discos del RAID falli, això no impliqui una pèrdua de dades.\nPodem combinar els discos de diferents maneres, segons les nostres necessitats de velocitat, de capacitat i de protecció contra la pèrdua de dades. A aquestes combinacions, hifem referència amb els diferents nivells de RAID.\nEl RAID 0, conegut com a stripping, distribueix la informació entre diferents discos durs de manera que es guanya velocitat, però no es perd capacitat. Si un dels discos del RAID falla, aleshores es perdran totes les dades.\nAquest nivell de RAID només és aconsellable per a usuaris domèstics que no tenen dades crítiques.\nL’inconvenient d’aquest sistema és la tolerància nul·la als errors en qualsevol dels discos.\nNecessitem un mínim de dos discos durs per a implementar aquest tipus de RAID.\nEl RAID 1, conegut com a mirall, o mirror, duplica la informació en cadascun dels discos que formen el RAID i comporta redundància total. Dos o més discos contenen la mateixa informació al mateix temps i no hi ha pèrdua d’informació encara que fallin tots els discos menys un. La capacitat és igual que la mida del disc més petit.\nAquest nivell de RAID ens dóna una bona protecció de les dades a un cost baix, tot i que perdem capacitat. La velocitat no es veu afectada i seria semblant a la que tenim amb un sol disc dur. Aquest sistema seria adequat per a petites empreses o usuaris particulars, que volen aconseguir seguretat en l’emmagatzematge amb un cost petit.\nEl RAID 5, conegut com a stripping amb paritat, combina tres o més discos de manera que es protegeix la informació davant la pèrdua d’un qualsevol dels discos. La capacitat d’emmagatzematge és sempre l’equivalent a la suma de tots els discos menys un.\nEl RAID 6, conegut com a stripping amb paritat doble, és similar al RAID5, però permet recuperar la informació encara que fallin dos dels discos\nEl RAID 1 + 0 fa servir l’stripping i el mirall al mateix temps. És a dir, les dades es divideixen en dos discos per augmentar la velocitat, però al mateix temps estan duplicades en un altre disc, com a mínim, cosa que també millora la seguretat.\nAquest sistema és el que permet assolir més rendiment, al mateix temps que tenim un grau de seguretat important.\nEl principal avantatge que tenen és el cost d’implementació molt baix, ja que en l’actualitat gairebé totes les plaques base i sistemes operatius els suporten. De totes maneres, el programari de RAID s’ha d’executar en un servidor connectat als dispositius d’emmagatzematge i el microprocessador del sistema ha de dedicar part del seu temps a executar el programari de RAID. Aquest temps és negligible per als sistemes en RAID 0 o 1, però pot ser important en sistemes en RAID amb paritat, o quan la quantitat de discos en el RAID és important.\nAixò fa que en alguns casos el rendiment global del sistema disminueixi.\nAltres possibles problemes són la congestió del bus de dades per transportar tota la informació de paritat i la dificultat per configurar el procés d’arrencada en cas que un dels discos falli. En aquests casos, cal la intervenció humana per s arreglar aquests problemes i fer que la màquina arrenqui un altre cop.\nQuan un sistema informàtic conté informació crítica, convé crear còpies d’aquesta informació d’una manera regular.\nEn informàtica, les còpies de seguretat consisteixen en la creació de còpies addicionals de les dades importants del sistema informàtic.\nTambé s'anomenen backups\nÉs imprescindible disposar d’algun sistema d’emmagatzematge extern al sistema informàtic que tindrà com a finalitat desar-hi les dades obtingudes durant el procés.\nFa la còpia de seguretat de tots els fixers i carpetes d'una unitat determinada.\nFa la còpia de seguretat de tots els fitxers i carpetes que s'han modificat des de l'última còpia de seguretat completa.\nFa la còpia de seguretat de tots els fitxers i carpetes que s'han modificat des de l'última còpia de seguretat completa o incremental.\nCintes magnètiques: han estat el mitjà d’emmagatzematge més usat fins fa poc, perquè oferien unes capacitats molt grans amb relació al preu. Darrerament, això ja no és cert perquè els discos durs externs s’han abaratit molt. El format d’aquestes cintes magnètiques pot ser molt divers i sovint és específic, cosa que dificulta força la restauració de les dades si no es disposa del lector específic. Les cintes magnètiques són d’accés seqüencial i el temps d’accés és lent. De totes maneres, si fem operacions de lectura o d’escriptura d’una manera seqüencial o continuada, la velocitat pot ser prou ràpida, comparable a la dels discos durs.\nDisquets: avui en dia gairebé en desús; eren populars durant la dècada de 1980 i el començament de la dècada de 1990. Tenien una capacitat molt limitada, per la qual cosa avui en dia són inútils.\nDiscos durs: a causa de la baixada contínua de preus dels discos durs, s’han transformat en un mitjà d’emmagatzematge de dades molt competitiu. Tenen un temps d’accés baix, una capacitat cada vegada més gran i són fàcils de gestionar i utilitzar. Normalment, per crear còpies de seguretat en discos durs, en fem servir d’externs, que es connecten al sistema informàtic mitjançant la interfície SCSI, USB, FireWire, eSATA, o també Ethernet, iSCSI, o Fibre Channel, en cas que els discos durs siguin físicament més lluny del sistema informàtic.\nDiscos òptics: podem fer servir CD o DVD (gravables o regravables) per crear còpies de seguretat. L’avantatge d’utilitzar aquests mitjans d’emmagatzematge és que es poden llegir en qualsevol ordinador que disposi del lector (avui en dia la pràctica totalitat). També podríem fer servir mitjans més nous com ara el blu-ray disc, però tot i que té una capacitat molt més gran que els DVD, el seu cost també és molt més alt i no surt gaire a compte.\nEmmagatzematge d'estat sòlid: inclouen les memòries flaix USB i també les targetes de memòria utilitzades en les càmeres digitals i altres dispositius (Compact Flash, Secure Digital, Memory Stick...). Aquests dispositius no són especialment barats, però són molt portables i fàcils d’utilitzar.\nServei de còpies de seguretat remot: consisteix a utilitzar Internet per trametre la informació important del nostre sistema informàtic a un servidor de còpies de seguretat remot. Tot i que, evidentment, la velocitat serà molt més lenta que si ho fem en un mitjà d’emmagatzematge local, l’augment de velocitat d’accés a Internet ha popularitzat aquest mètode. Ofereix una protecció molt alta davant de desastres que podrien destruir sistemes d’emmagatzematge que fossin físicament propers al sistema informàtic, com, per exemple, en el cas de focs, terratrèmols, inundacions... Sovint, per assegurar la privacitat de les nostres dades, els proveïdors d’aquests serveis també faciliten eines d’encriptació.\nObtingut de «https://wiki.didacticat.com/index.php?title=UF2:_Còpies_de_Seguretat&oldid=533»\nDarrera modificació de la pàgina: 20 nov 2014 a les 16:08.


Com ja sabeu el proper dimarts 4 de desembre, a les 18.00 h les integrants de la coral d’ Arabell (només les alumnes de 4t a 1r d’ESO) participaran en el XII Concert de Nadal del Club Banyetes a l’Auditori Enric Granados de Lleida.\nEl dia del concert a les 10.00 h del matí farem un assaig de la nadala a l’Auditori. Quan acabem, tornarem al col·legi. A les 16.00 h hi anirem novament per fer l’assaig general amb la resta de corals i l’orquestra. Per tant, noheu de venir a recollir a les vostres filles a les 16.30h ni utilitzaran el bus escolar.\nLes alumnes actuaran vestides amb camisa blanca i pantaló i sabates negres. Per tant, aquest dia hauran de venir al cole amb l’uniforme i es canviaran abans de marxar a l’auditori. Hauran de portar berenar i una ampolla d’aigua. La tarda serà llarga ja que comença l’assaig a les 16 h.\nTotes les escoles que participen poden comprar anticipadament les entrades del concert del divendres 16 de novembre al dimecres 21 de novembre. A partir de dijous 22 de novembre es posaran a la venda per tothom.\nLa venda d’entrades serà a les escoles d’idiomes:\nMISTER ENGLISH (C/Camp de Mart, 20 Lleida) Horari de venda: De dilluns a divendres de 9.00h a13.00h i de 16.00h a 20.00h\nKIDS&US (Jardins de les Magnòlies,4 – Lleida - // Gran Passeig de Ronda,114 Lleida ) Horari de venda: De dilluns a divendres de 10.00h a 12.00h i de 16.30h a 19.30h\nCom cada any, el Club Banyetes en el marc del concert presenta la campanya solidària del curs que enguany es fa amb Afanoc, per ajudar als nens i les nenes i adolescents amb càncer. L’entrada al concert té un cost de 7€ ja que és solidària i els diners es destinen a aquesta acció. A més també coneixereu quines accions han pogut tirar endavant el projecte “Posa’t al meu Lloc” amb els diners recaptats el curs passat per la seva campanya solidària.\nDes de la Institució Lleida us desitgem una bona Pasqua!


FÒRUM - IGI\nIGI. Impost General Indirecte. Aquesta és la definició de la “paraula” IGI. Indirecte, vol dir que l’empresari tant sols el “trasllada” (fent de recaptador i pagant a Govern, el que ha cobrat), i és el consumidor final el que el paga. Dit així, s’entén perfectament, fins i tot aparenta ser del tot neutral i no sembla presentar inconvenients. Ha estat realment així ? Doncs no, ja que gairebé ningú ha augmentat els seus preus (precisament, traslladant i cobrant aquest impost indirecte), i que val a dir s’ha convertit en un impost totalment directe. La gran majoria d’empreses i comerços estan assumint ells aquest impost. Aquest “problema” és el mateix que va succeir a Espanya, per posar un exemple, amb la implantació de l’IVA, ja fa uns quants anys. Avui en dia, als nostres veïns ja no els passa el mateix. Tan sols cal mirar les factures dels restaurants per veure l’import, més l’afegit impositiu del 10%. I ningú es queixa ja, tothom ho té assumit. A Andorra, amb el temps passarà exactament el mateix. S’encariran els preus ? De ben segur, que si. Però és lo “normal”. A menys que, no ens “posin” a tots com a les pistes d’esquí al tipus impositiu reduït de l’1% ( o del 2,5%). Cosa que, evidentment, no faran. Al menys, no en tots els sectors. Alguns potser tindran més sort. Ja ho veurem amb el pas del temps. Segons dades oficials, un 94,5% de les empreses andorranes han efectuat la seva corresponent declaració d’IGI. No està gens malament. Representa un canvi substancial respecte a les anteriors declaracions d’ISI. Sembla doncs, que la gent s’ha conscienciat i compleix amb les seves obligacions. Ara mateix però, s’ està “disparant” la demanda de imposicions reduïdes. Per demanar, que no quedi... No ens “passem”... Però es clar, si les estacions de esquí ho han aconseguit, perquè no han de fer-ho els demés. Ho esta demanant ara mateix el sector comercial en general. No hi estic d’acord. Tots els sectors comercials són iguals ? Tenen el mateix diferencial amb els països veïns ? Té quelcom a veure un diferencial de preus amb aquests països i un impost ? No es mereixeria més un IGI reduït el sector de la restauració que el comerç ? Recordin, que a Espanya, per exemple, la restauració ja es troba al règim reduït, encara que aquest estigui al 10%. Ho he dit en repetides ocasions : Tenim una Llei de l’IGI que fa com a màxim : un o dos “dits”. A Espanya, tenen una Llei de l’IVA que fa un “pam”. Necessitem nosaltres una Llei d’IGI d’un pam ? Segur que no. Però si que manquen encara moltes modificacions a aquesta llei, moltes reformes, moltes adaptacions, molts règims especials... I aquí, demanaria a Govern que compti d’una vegada per totes amb nosaltres, els professionals, l’Associació de Comptables del Principat, l’Associació d’Assessors Tributaris i Fiscals... Però, sobretot que compti amb nosaltres abans de fer quelcom, no després. NO EM FEU PERDRE MÉS EL TEMPS INÚTILMENT... I ja per acabar, feu una Llei més justa, que tothom liquidi correctament, segons les seves possibilitats, sense favoritismes (sobretot a la banca). Mereix punt i a part l’IGI bancari (o financer). Es tracta d’un error la seva deducció ? Penso sincerament que no. PER UN IMPOST INDIRECTE BEN FET, ES NECESSITA INDEPENDÈNCIA EN TOTS ELS ASPECTES, CLAREDAT I TRANSPARENCIA. Atentament, Miquel Calsina Gordi.\nPublicado por crunch en 10:17 No hay comentarios:\nFÒRUM - NATURLÀNDIA\nAL “CIRC” DE NATURLÀNDIA, CREIXEN ELS NANS. Ajuntament de Sant Julià de Lòria (Andorra). Naturlandia. Eco-park temàtic dels Pirineus. Proposta de redefinició integral de Naturlandia. Eco-Park lúdic i natural ubicat al Comú de Sant Julià de Lòria (Andorra 2012/2013). Això és un copiar – enganxar de la web de l’empresa designada a “dit”, que ara mateix du les “suposades” rendes de Naturlàndia (amb accent), on “enardeixen” de les seves darreres feines (cosa que, em sembla molt be). I aquesta feina figura en la seva capçalera com si es tractés d’una “bona” feina. I potser si que ho és, doncs ve a dir exactament el mateix, encara que amb altres paraules, que varen explicar els auditors “acomiadats”. O sigui, per dir la veritat. Tot això em fa pensar que no serveixen de gaire els amiguismes, per a fer correctament una feina encomanada i pagada. Tornant al “redactat” en qüestió : la paraula redefinició no apareix al diccionari de la llengua catalana, però dona a entendre que significa : definir de nou. La paraula integral si que apareix al mateix diccionari, amb el següent significat : “que compren tots els elements que pot tenir per a esser complert”, “que entra en la composició d’un tot”. Resumint : El que venen a dir és que s’ha de fer amb Naturlàndia un canvi total. Curiós... Amb amiguismes o sense, els “consultors” venen a dir el mateix : Naturlàndia no funciona ni funcionarà mai, no ofereix bones perspectives, no genera confiança, no tirarà mai endavant, és un desastre econòmic, s’ha de canviar tot, és un fracàs... Poden posar-hi el concepte que vulguin... Encara que, sempre serà negatiu. Sempre i quan vostès no “visquin” o depenguin de la “padrina” laurediana, que al final resulta que som tots els residents a la parròquia. El que més em dol de tot plegat és que quan el fracàs de Naturlàndia “peti” definitivament, amb rescat governamental o sense, tothom es rentarà les mans. I el que més em sorprèn és que els accionistes callin i atorguin. Perquè, pel que fa a rendibilitat de les seves accions, no n’obtindran mai. Mentrestant, Unió Laurediana, o els membres de la mateixa continuen queixant-se en privat i callant en públic. I el dos cònsols, continuen col•locant amics, parents i coneguts. Atentament, Miquel Calsina Gordi.\nPublicado por crunch en 19:28 No hay comentarios:\nFÒRUM - TALLS CIRCULATORIS\nNO S’HAN DE TALLAR CARRERS PRIORITARIS A SANT JULIÀ. Penso que tallar els dos carrers principals a Sant Julià de Lòria (Avinguda Francesc Cairat + Avinguda Rocafort i Avinguda Verge de Canòlich) contínuament, no és la millor manera de revitalitzar el comerç de la parròquia, sinó tot el contrari. Això suposa posar entrebancs al mateix comerç, que no pot treballar adequadament i també als possibles visitants, que al veure el caos circulatori que s’organitza, tant sols volen marxar el més ràpid possible a altres llocs on puguin aparcar i circular sense problemes. No em semblen malament les fires i firetes que s’organitzen cada dos per tres a Sant Julià, tampoc les festes i festetes, tampoc els diversos campionats o proves esportives... El que no trobo lògic, en una població de pas obligatori pels turistes, on ens han deixat una desviació a mitges, on disposem de poques places d’aparcament, mal senyalitzades, amb accessos “amagats” difícils de trobar (sobretot si són aquests els que es tallen continuadament), fins i tot ocupant els mateixos aparcaments per les firetes de torn... és tallar precisament aquests accessos. I sobretot tallar sempre una de les dues úniques vies d’entrada al país per la seva zona sud. “Àfrica comença als Pirineus”, diuen “alguns”. Per a d’altres comença una mica més avall de Santa Coloma. Crec que existeixen llocs més “normals” que l’Avinguda Rocafort per muntar un escenari a les set de la tarda, obligant comerços a tancar abans de l’hora habitual, obligant vehicles a passar per direccions prohibides per poder accedir als seus garatges, obligant vehicles a fer la volta fins a la rotonda d’Aixovall i baixar pel flamant túnel per anar a casa seva, obligant altres vehicles (curiosament sempre provinents de la carretera de Nagol) a fer tot el tomb al poble per poder agafar la direcció cap a Espanya... Tot això, com sempre sense consultar ningú. En fi, aquest és el nefast estil “made in UL”. Sempre, això si, amb la continua baixada de pantalons de DA i el seu “mutisme”. Un altre dia parlaré també de Naturlàndia i DA... Atentament, Miquel CALSINA GORDI.\nPublicado por crunch en 13:28 No hay comentarios:\nFÒRUM - FORMULARIS\nFORMULARIS. Ja hem tingut tots, o gairebé tots, l’oportunitat de “tastar” els formularis de l’impost de Societats, els formularis de l’impost sobre les Activitats Econòmiques, els de l’IGI, els de l’IRNR, fer un “tomb” per l’Administració tributària, o “passejar” per la finestreta de l’oficina virtual de la mateixa Administració. Definitivament, un bon estiu sense de moment pràcticament ni vacances (moltes gràcies, Govern dels millors)... En principi, semblen tots, uns formularis senzills però en la realitat, quan ens posem a omplir-los, es transformen en uns formularis molt complicats. Sobretot si la persona que els ha d’omplir no disposa de coneixements comptables bastant elevats, i un coneixement de les lleis molt elevat. Tot i així, disposant de coneixements comptables i de les lleis, algun formulari es fa bastant difícil d’omplir, al menys correctament. En concret, el formulari 850A (declaració Simplificada per al règim de determinació directa), sempre i quan no es faci la declaració via “oficina virtual” (aquí si funciona), i en el cas de que la quota de liquidació sigui negativa, on s’hauria de consignar import zero, és impossible de fer-ho, el formulari no ho permet. Concretant també, els formularis 800 A2 i A3 (Estat de canvis del Patrimoni net i Balanç, per la declaració normal. És a dir, per ingressos superiors a 600.000 euros), són impossibles de omplir si no es disposa d’una “lupa” (ampliar la imatge en l’ordinador no serveix de gaire, doncs no saps realment on estàs treballant, en quina línia ho estàs fent...). I al moment d’imprimir el formulari no es veu res, ni amb lupa. A banda de que, alguna casella no funciona correctament. Aquí s’ha de ser un veritable expert en “virgueríes” comptables. No queda clar com omplir el formulari 800F, per entitats parcialment exemptes, en l’apartat “rendes”, que s’ha de posar exactament ? El formulari de declaració d’IGI H5 900, no deixa gaire clar si aquells que no facturen més de 40.000 euros, i no eren considerats activitat econòmica, no havien de liquidar doncs IGI, però en canvi l’han cobrat ( per exemple, en arrendaments de locals comercials), l’han d’omplir o no. En principi, no poden ja que no varen demanar aquesta opció. Però, si han cobrat IGI, que han de fer ? Esperem que quan entri en vigor l’IRPF els formularis estiguin més “afinats” sinó pot ser un caos. Atentament, Miquel CALSINA GORDI.\nPublicado por crunch en 17:53 No hay comentarios:\nFÒRUM - TRIAL\nCAMPIONAT DEL MÓN DE TRIAL. Sant Julià de Lòria fa goig aquest cap de setmana, esta ple de gent. Tenim un munt de motoristes i visitants, gràcies al campionat del món de trial. Els bars i restaurants treballen com “mai”, els hotels estan plens. Fins i tot algun comerç ha augmentat les seves vendes (encara que, sentint el comentari d’un participant català : “ aquí no val la pena comprar, ni la gasolina ”, tinc els meus dubtes en aquest sector comercial). Fins i tot, podem “excusar” el caos circulatori que provoca l’esdeveniment. Tot sigui per al bé de la parròquia... Ara bé, no podem oblidar la part negativa : Un aparcament comunal, molt utilitzat, tancat una setmana sencera, un parc infantil (que havíem “recuperat”) tancat també el mateix període de temps, una part de l’Avinguda Verge de Canolich i de l’Avinguda Rocafort sense places d’aparcament (estan reservades per als motoristes i el seu sequi’t). No els podríem col•locar a tots a Naturlàndia, per exemple ? A l’antic i desaprofitat camp de tir... Una colla de dròpols, xulos, prepotents, escandalosos... amunt i avall amb les seves motos tot el dia, per damunt de les voravies, dins les places públiques, contra direcció en els carrers, apujant-se a les parets, envaint el carril esquerra en molts llocs, avançant vehicles per la dreta, per l’esquerra, Una carretera (la de Nagol), on esta prohibit “parar” i ara mateix deixen fins i tot, aparcar (com en totes les “festes”), fet que provoca per exemple, trobar un altre vehicle de cara, i que passi primer el més “xulo”. Desviacions constants a la rotonda de la ex-plaça Laurèdia (fins i tot a aquells que normalment no hi tenim accés quan baixem de la carretera de Nagol), amb “embotellaments” molt considerables. I, a tot això, els agents de circulació, “dissimulant” en altres llocs de la parròquia (imagino que, seguint “ordres” superiors...). No els culpo a “ells”, sí a les ordres “superiors”... Sincerament, N’estic fins als mateixos “cataplins” de les fires i firetes, tancaments de carrers, d’aparcaments, parcs infantils, etc... que en “teoria”, han de revitalitzar la parròquia, però que en realitat tant sols serveixen per “rentar la cara” a un poble, tutelat i dominat per un grup que s’anomena U.L., que no revifarà mai ni amb campionats del món del que sigui. Atentament, Miquel CALSINA GORDI.\nFÒRUM - MALA MAROR\nMALA MAROR A SANT JULIÀ. Això és el que diuen que existeix a les sessions de Consell de Comú a Sant Julià de Lòria. Jo penso que no. Realment el que existeix en aquestes sessions és d’una banda la prepotència, “mala llet”, intolerància, supèrbia... I no parlo tant sols d’una única persona de la majoria actual (present, passat i futur en la parròquia), sinó de tot un grup que guanya les eleccions posi qui posi al capdavant, fins i tot col·locant suplents que després entren al Consell General com a “invisibles i muts”. Parlo també d’una oposició que ara mateix fa “riure” amb el seu trencament per temes de “personalismes”, que va entrar al Comú perquè “altres” varen ser incapaços de fer una nova llista, o de fer una autèntica llista del “Partit ?” que ara mateix esta governant. I parlo també d’aquest Partit que Governa però que no existeix a Sant Julià de Lòria. I, al que li poso un “interrogant”, perquè de Partit polític, no en té res de res. Jo no sé si l’actual Consol Major de Sant Julià, cobra o no “sobresous” per presidir Consells d’Administració, desconec també si cotitza a la CASS com a membre dels Consells d’administració, o si ha col·locat o no “personal” a dit en societats participades... Si conec però nòmines “duplicades” de l’actual Consol Menor per “treballar” mitges jornades o potser, encara menys. Però, tot plegat, he de confessar que actualment em “provoca” una total indiferència, un “passotisme” que mai hagués arribat a imaginar... Si no fos perquè constantment em trobo i parlo amb persones de UL, que diuen estar indignats amb els actuals Consols de Sant Julià... I jo penso : “Doncs, us els mengeu amb patatetes”, perquè es tracta de les persones que “vosaltres” mateixos heu col·locat i votat i que seguireu col·locant i votant. Allà “vosaltres”... Atentament, Miquel CALSINA GORDI.\nPublicado por crunch en 21:46 No hay comentarios:\nFÒRUM - DECLARACIÓ IGI\nLA DECLARACIÓ D’IGI. Ens trobem davant d’un formulari (el número 900, encara que al descarregar-lo ens digui que es tracta del H5003) que en principi no sembla massa complicat d’omplir, ja sigui cada mes, cada tres mesos, o cada sis, segons el volum de facturació. Primer problema. En quin volum de facturació ens hem de basar ? Suposadament amb el del 2.012, que serà el que dipositarem al juliol. La Llei no ho especifica i existeixen empreses que el darrer any varen facturar més de 250.000 euros (que suposa una declaració trimestral i aquest any no hi arribaran ni de bon tros). Segon problema. En declarar l’impost repercutit hem de separar els diferents tipus : 4,5%, 0%, 1% i 9,5% amb la seva corresponent base de tributació i la quota. Encara que amb repercutits al 9,5% tant sols existeixen 5 empreses al país. Si no ho hem anat separant comptablement, ho tindrem complicat. Tercer problema. I aquí ve una gran contradicció : ja no s’han de separar els diferents tipus en declarar els impostos suportats, perquè ? tant sols les quotes suportades en operacions interiors (barrejades) i les importacions (que si no hem tingut la cura de comptabilitzar per separat, tocarà agafar la calculadora i “puntejar”). Quart problema. Calcular la diferència, amb el règim transitori d’inventaris i més endavant amb les quotes a compensar... Tot un galimaties. La primera declaració sembla bastant clara tot i aquests “problemes”, però la segona declaració pot ser una caos (per com haurem de declarar les diferències). Tot això obviant altres “problemes” tals com declaracions negatives que no sabem com ens retornaran, inventaris de material en estoc abans del 31/12/12, que no sabrem quan els podrem realment descomptar... Sembla fàcil però no ho és en absolut. I sinó agafin el “cas” de les declaracions de farmàcies, que per cert, si han de repercutir generalment el 0%, perquè diantre els hi cobren el 4,5% a l’entrada de les mercaderies ? sempre tindran una declaració negativa, amb el que difícilment podran descomptar mai els estocs anteriors a 31/12/12. Necessitem ja, tot una sèrie de modificacions de la Llei de l’IGI. Atentament, Miquel CALSINA GORDI.\nPublicado por crunch en 21:55 No hay comentarios:


Taller Memòria Plegable amb Xana Sousa I - GRAF\nTaller Memòria Plegable amb Xana Sousa I\nEn el festival de llibre d’artista ” Com Pedro per la meva casa” Xana Sousa impartirà un taller per a adults i nens en el qual podràs crear el teu propi llibre d’artista.\nPrimer taller 19.12.2020\nA partir d’imatges, paraules, sons i moviments podem fer que memòries\nes despertin per a després dibuixar-les en un llibre. En fulls de paper que, plegant i tallant, ens permet manipular de diferents formes i crear històries individuals de records privats.\nEn col·laboració amb Mar Serinyà i utilitzant eines del seu procés creatiu, planegem\nun taller que sigui un moment lliure de creació per a tots, nens i adults.\nSegon taller 20.12.2020\nUna de les formes que teníem per a dibuixar en la infància era pintar una fulla d’un o diversos colors, cobrir el color amb negre i després gratar perquè el color de baix creés el dibuix. Recuperant aquest procés, que molts adults deixen d’utilitzar, proposo que es vagi dibuixant en aquestes fulles, prèviament preparades*, sense que sàpiguen que colors estan per darrere i que per les memòries associades s’arribi a la composició final. Cadascun podrà deixar un dibuix en la Galeria i en conjunt ordenar les pàgines per a crear un llibre d’artista col·lectiu.\n(Si hi ha temps podem també preparar les fulles en el taller)\nInscripcions en hola@chiquitaroom.com


Dia internacional de l’Holocaust i de Prevenció de Crims Contra la Humanitat. | Itacat | Agència de Comunicació Intercultural\nDia internacional de l’Holocaust i de Prevenció de Crims Contra la Humanitat.\nby redacció 13:52 0 comentaris\nDia internacional de l'Holocaust i de Prevenció de Crims Contra la Humanitat.\nActe a Vilanova i la Geltrú, 23 de gener de 2016,\nPlaça de la Peixateria, 7 de la tarda.\nAmical de Mauthausen i altres camps organitzen l'acte de commemoració del Dia internacional en memòria de les víctimes de l'Holocaust que l'Amical i l'Ajuntament de Vilanova i la Geltrú organitzen a la capital del Garraf.\nLa commemoració del Dia Internacional a Vilanova i al Garraf, vol ser l'acte central a Catalunya de l'Amical de Mauthausen i ser també un dels actes rellevants del país en record de tots els col·lectius de víctimes de l'Holocaust i de memòria de la deportació republicana als camps nazis.\nA Vilanova i al Garraf, aquest acte s'emmarca dins del Projecte Buchenwald. Un projecte que des del compromís de l'Amical i de l'ajuntament de Vilanova, te la implicació de moltes entitats, associacions i especialment dels centres educatius de la comarca , amb el suport del Comité Internacional de Buchenwald i Dora, i el Memorial del Camp de Buchenwald, i intenta recuperar i honorar la memòria i el paper dels deportats als camps nazis, però també i sobretot, sensibilitzar per la prevenció del feixisme i el racisme a casa nostra.\nS'ha de confirmar el nom i el contacte per l'assistència.\n1. Salutació, benvinguda i presentació (a càrrec dels alumnes del IES F.X.Lluch i Rafecas).\n2. Interpretació de la cançó "Le Chant des Marais" (a càrrec dels alumnes de 4at d'ESO dels IES Manuel de Cabanyes i Joaquim Mir).\n3. Introducció al Dia Internacional de l'Holocaust (alumnes del IES F.X.Lluch i Rafecas).\n4. Parlament del President de l'Amical, Enric Garriga.\n5. Performance "No t'ho miris, actua!" (a càrrec dels alumnes de batxillerat artístic del IES Dolors Mallafré).\n6. Lectures a càrrec d'alumnes dels Centres implicats en el Projecte Buchenwald i en la Xarxa de Memòria i Prevenció del Feixisme "Mai Més".\n7. Tradicional encesa d'espelmes en record dels més de 6 milions de víctimes jueves de l'Holocaust i els 4 milions d'altres víctimes dels camps nazis.\n8. Testimoniatge: a càrrec del grup de Dones amb Memòria, i d'un representant del col·lectiu de refugiats/refugiades actuals.\n9. Ofrena de flors a càrrec de col·lectius.\n10. Ofrena Floral a càrrec de càrrec de representants municipals i de l'Amical de Mauthausen\n11. Parlament a càrrec l'alcaldessa de la ciutat Neus LLoveras.\n12. Un minut de silenci.\n13. Final amb música:\nInterpretació de la cançó Wiegala (a càrrec dels alumnes de 3er d'ESO del IES M.de Cabanyes i de 4at del IES Joaquim Mir).\nLa previsió de la durada d'aquest acte es de 62 minuts.


Barcelona se situa com el 5è ‘hub’ de startups de la Unió Europea – BARCELONADOT\nBarcelona se situa com el 5è ‘hub’ de startups de la Unió Europea\nSegons el rànquing de la consultora StartupBlink fet públic aquest dimarts, la capital catalana es troba només per darrere de París, Berlín, Estocolm i Amsterdam\nPer elaborar aquesta classificació la consultora té en compte paràmetres com la quantitat de startups de cada ecosistema, la seva qualitat i el clima de negocis\nEl 2021 Catalunya comptava amb 1.900 startups, un 11,4% més que l’any anterior, segons dades d’ACCIÓ\nBarcelona és el cinquè ecosistema de startups de la Unió Europea segons el rànquing fet públic aquest dimarts per StartupBlink, una de les consultores amb més prestigi internacional especialitzada en l’anàlisi d’ecosistemes de startups. La capital catalana es troba només per darrere de París, Berlín, Estocolm i Amsterdam.\nPer elaborar aquesta classificació la consultora té en compte paràmetres com la quantitat de startups de cada ecosistema, la seva qualitat i el clima de negocis. Analitza també indicadors com el nombre d’espais de coworking i acceleradores, la quantitat d’exits i unicorns, la tracció que generen les principals startups i un conjunt d’indicadors empresarials i econòmics a escala regional.\nEl director general d’Innovació i Emprenedoria del Departament d’Empresa i Treball, Lluís Juncà i Pujol, ha assegurat que “aquestes dades demostren la solvent posició de Catalunya entre els principals ecosistemes de startups europeus”. Per Juncà, “el més important és que les startups a Catalunya creixen en quantitat i en qualitat, amb un ús més intensiu de tecnologies punteres i amb propostes molt centrades a donar resposta a reptes globals com l’àmbit de la salut o l’emergència climàtica”.\nDe fet, segons dades d’ACCIÓ, l’any 2021 Catalunya comptava amb 1.900 startups, un 11,4% més que el 2020 i un 26,4% més que el 2019, abans de la pandèmia provocada per la Covid-19. L’informe apunta que les empreses emergents catalanes ocupen 19.300 persones i que un 26% del seu equip humà és estranger, un 17% en el cas dels fundadors i fundadores.\nTal com apunten aquestes dades, el 47% de les startups catalanes treballen amb tecnologies vinculades al deep tech, és a dir, les basades en un descobriment científic o una innovació en enginyeria. Per tecnologies, destaca l’ús per part de les startups catalanes de la intel·ligència artificial i el big data (36% del total), el cloud i l’edge computing (14%), l’automatització (10%), l’internet de les coses i els sensors (9%), la connectivitat (4%), la realitat augmentada i virtual (4%), la bioenginyeria (3%) i el blockchain (3%). Per sectors, les startups catalanes es dediquen principalment a la salut (16% del total), les solucions empresarials-software (13%) i les TIC (7%). Destaquen també les empreses que treballen en els àmbits dels viatges i l’oci (6%), les fintech (5%), el foodtech (5%) i l’energia (5%).\nEn l’àmbit del finançament, les startups catalanes van captar 1.479 milions d’euros d’inversió l’any 2021, segons les dades d’ACCIÓ en base a partir de la base de dades internacional Dealroom. Això suposa un creixement del 246% en relació al volum d’inversió captat l’any 2020 i se situa com la xifra més alta de la sèrie històrica.


Rehabilitació de façana a Figueres. Especialistas en rehabilitacions - Girona Pintors - façanes i pintura en general\nEspecialistes en rehabilitacions de Façanes\nFigueres ampliarà la rehabilitació del centre històric fins a l’Eix Sant Pau\nL’Ajuntament expandeix el Pla del Centre Històric i invertirà 400.000 euros en la millora de la zona dreta de la Rambla.\nL’Ajuntament de Figueres ha impulsat l’ampliació del Pla de Rehabilitació del Centre Històric que ara s’estendrà fins a l’Eix Sant Pau Centre. El projecte, inclòs en els pressupostos del 2018, preveu 400.000 euros en ajudes per a la rehabilitació de façanes, millora d’edificis i la reforma i obertura de nous establiments comercials.\nSol·licita pressupost de la rehabilitació de la teva Façana\nL’alcaldessa Marta Felip va explicar que la voluntat del govern municipal és ampliar el Centre Històric des de la Rambla fins a la plaça de l’Institut, com ja s’està fent amb l’ampliació des del sector del carrer Muralla fins al parc de les Aigües i l’Auditori dels Caputxins.\nL’àmbit d’actuació d’aquest Pla comprèn el sector entre l’avinguda Salvador Dalí, la Rambla, la plaça de l’Institut i el carrer Nou amb 400.000 euros en ajuts i subvencions: 100.000 euros per a la rehabilitació de façanes, 100.000 per a l’obertura de nous comerços, 100.000 euros per a la millora de l’eficiència energètica dels edificis i 100.000 per a cobertes i tancaments.\nEl consistori defensa la voluntat de continuar millorant la ciutat, aquesta vegada «a l’altra banda de la Rambla», on encara hi ha pendent la rehabilitació.\nEl Pla de rehabilitació del carrer Sant Pau es finançarà amb fons municipals i servirà per impulsar la transformació de l’espai públic, la millora de comerços i edificis i potenciar les iniciatives privades que dinamitzin el sector dret de la Rambla. L’Ajuntament també preveu dins el Pla de rehabilitació de l’Eix Sant Pau Centre la reforma del carrer Col·legi, la recuperació del cinema Las Vegas i les noves oficines de Serveis Socials i el Centre de Distribució d’Aliments. Respecte a les obres del cinema Las Vegas, es preveu que s’enllesteixin el primer trimestre del 2018. L’Ajuntament de Figueres hi ha aportat 350.000 euros amb l’objectiu d’utilitzar-lo també com a teatre i sumar un nou equipament cultural a la ciutat.\nL’Ajuntament ha defensat amb anterioritat la voluntat de convertir el centre de Figueres en una mena de «barri vell» a l’estil de Girona ciutat.\nFins ara, la remodelació del nucli antic de Figueres s’ha centrat en els carrers Jonquera, Barceloneta, Ample i Peralada, unes actuacions incloses en el Pla de Barris i acompanyats de subvencions per a la millora de façanes d’edificis.\nRehabilitació de façana a Figueres – Especialistes en rehabilitacions de Façanes\nGirona Pintors Sol·licita pressupost de la rehabilitació de la teva Façana


llibre | enciclopèdia.cat\nlibro (es), book (en)\nImpressió d’un llibre pel sistema offset\nConjunt de fulls escrits o impresos posats en l’ordre en què han d’ésser llegits, especialment reproducció impresa d’una obra en fulls de paper reunits per plecs formant un tot.\nSegons Plini el Vell, molt antigament hom escrivia damunt fulles de palma, metalls, teles i pells i a la part interior de l’escorça d’arbres. Hom usà, més tard, rajoles d’argila (Assíria, Babilònia, Cnossos) i papir (Egipte, Grècia i Roma), amb el qual hom feia llibres generalment anapistogràfics (escrits per una sola cara); els fulls eren enganxats pels costats i formaven tires d’extensió variable que hom enrotllava. Als primers segles del cristianisme es generalitzà a Grècia i a Roma l’ús del pergamí, que, emprat al principi en forma de rotlle, com el papir, més tard es començà a usar per totes dues cares; els fulls eren plegats i formaven quaderns, que hom cosia i protegia amb tapes de fusta. Així, el llibre adquirí la seva forma actual, que recordava la dels còdex, formats per dues o més tauletes o plaques, on eren escrits documents, notes, cartes, etc.; d’aquí ve que el mot còdex acabés essent sinònim de llibre.\nA l’antiguitat, els escrivents eren esclaus; posteriorment, amb l’aparició del monaquisme cristià, la còpia del llibre religiós fou una de les activitats dels monjos. Al s. I aC hom havia organitzat a Roma el comerç del llibre i l’activitat editorial: el primer editor fou Tit Pomponi Àtic, amic de Ciceró. Les llibreries (tabernae librariae), regides per llibreters (bibliopolae), arribaren a ésser nombroses i molt actives a Roma. L’organització gairebé desaparegué amb la caiguda de Roma i la fragmentació de l’imperi Romà; a partir d’aleshores, reclosa la cultura dins l’Església, el scriptorium eclesiàstic fou pràcticament l’únic centre productor de llibres.\nLa situació es mantingué a Europa fins a l’estabilització de la nova societat i la culturalització de la noblesa feudal i de l’estament ciutadà: la feina de copista, fins aleshores ocupació de monjos i clergues, s’estengué i esdevingué professió. L’augment de lectors i la lentitud a escriure els llibres fou la causa que les universitats n'organitzessin la còpia, servint-se dels stationarii, que tenien en llur poder els exemplaria de les obres de text; fora de les universitats hi havia tallers de còpia amb escrivents assalariats, que escrivien al dictat: n'hi havia a París al s. XIII, i als Països Baixos, a la regió del Rin i a Itàlia als s. XIV-XV. Hi ha un document flamenc del 1437 amb un encàrrec de còpia de 200 exemplars dels set salms penitencials, 200 dels Disticha Catonis i 400 d’un llibre d’oracions. L’humanista Vespasiano da Bisticci tingué 45 copistes al seu servei, i en 22 mesos lliurà 200 manuscrits a Cosme de Mèdici. L’ús del paper, que prengué un gran increment a la segona meitat del s. XIII, facilità la difusió del llibre. Calia, però, trobar un mitjà de còpia més ràpid que el manual, i es feren assaigs de còpia mecànica.\nEls llibres xilogràfics (s. XV) usaren la tècnica del gravat en fusta, practicada a la Xina al s. VIII i a Europa des de la segona meitat del s. XIV. Entre el 1442 i el 1446, Procopi Waldfoghel, de Praga, inicià alguns ciutadans en l’escriptura artificial, però sembla que no assolí resultats positius. Trobà la solució definitiva Gutenberg, amb la invenció del tipus mòbil, obtingut amb matrius metàl·liques, i amb l’ús de la tinta grassa i la premsa. El tipus mòbil havia estat ja inventat a la Xina, al s. XI, i a Corea hom havia usat tipus metàl·lics des de la primera meitat del s. XIII. Sembla, però, que aquests invents no tingueren cap influència en el descobriment de la tipografia a Europa. Els llibres impresos al s. XV —incunables— i al començament del s. XVI s’assemblen molt als manuscrits.\nAl s. XV, la impremta resolgué problemes com el tiratge en diverses tintes, la composició de gravats, vinyetes i caplletres en el text, la composició tipogràfica de la música i la impressió de la foliació, dels reclams i de les signatures. Molts llibres d’aquesta època porten registre al final, que serveix per a comprovar si el llibre és complet. Al començament del s. XVI aparegué la portada dels llibres, i en el transcurs d’aquest segle, en la major part dels països de cultura llatina, el tipus gòtic fou substituït pel romà o rodó i per l’itàlic o cursiu. El llibre adquirí des d’aleshores una gran uniformitat, i els seus caràcters externs han perdurat fins avui. Els seus canvis han estat gairebé sempre estilístics, adaptats als gusts de les diverses èpoques. Des de la segona meitat del s. XVI el gravat calcogràfic fou preferit al xilogràfic en la il·lustració del llibre, i es generalitzaren els formats en dotzè i en vint-i-quatrè, petits i allargats.\nAl s. XVII es propagà el format en divuitè, petit però més ample que el seu corresponent en setzè. Al s. XVIII hi hagué una expansió de les arts gràfiques, important a Anglaterra, a la península Ibèrica, a França i a Itàlia. El bavarès Aloysius Senefelder inventà (1796) la litografia, sistema molt emprat en la il·lustració del s. XIX; Louis Robert inventà (1799) la màquina de fer paper, que ha permès de fabricar-lo en quantitats industrials; F.Koenig presentà a Anglaterra (1811) el seu primer model de premsa mecànica. El perfeccionament d’aquestes màquines ha permès d’assolir les grans tirades actuals.\nDiverses etapes de la fabricació d’un llibre\nA mitjan s. XIX hom inventà els gravats fotomecànics, amb la qual cosa augmentà el valor científic i informatiu de la il·lustració. El 1884 fou inventada la monotip, i el 1887, la linotip, que permeteren la composició mecànica del text. Posteriorment, les tècniques tipogràfiques derivades de l’invent de Gutenberg tendiren a ésser substituïdes per tècniques fotogràfiques, com la fotocomposició, i actualment per les digitals.\nEl llibre català començà de fet amb la reconquesta franca, quan la personalitat política de Catalunya començà a definir-se amb la restauració i la creació de seus episcopals i monestirs: a les seus d’Urgell, Elna, Vic, Girona i Barcelona i als monestirs de Cuixà, Ripoll, Sant Cugat del Vallès i altres floriren escriptoris, de l’activitat dels quals encara es conserven valuosos còdexs. El més antic datat, d’origen català, és el manuscrit compilat pel jutge barceloní Hombò, que conté el Forum iudicum, de l’any 1011 (Biblioteca d’El Escorial). els s. X i XI foren d’intensa activitat als escriptoris de Cuixà, Vic i Ripoll, i arreu dels antics comtats catalans florí una escola de miniatura, que culminà en les bíblies de Ripoll (Biblioteca Vaticana) i de Sant Pere de Rodes (Bibliothèque Nationale, de París). El llibre manuscrit evolucionà, als Països Catalans, d’acord amb les tendències dominants a l’Europa occidental, especialment a França i a Itàlia, tant en allò concernent la lletra com en allò concernent la miniatura. El monument més original de la miniatura catalana a l’època de la plenitud del romànic és el Liber feudorum maior, compilat entre els anys 1192 i 1196. Durant l’època gòtica hi hagué importants tallers de miniatura al Principat, a Mallorca i al País Valencià.\nEn introduir-se la tipografia a Barcelona i València, vers 1473-74, el llibre imprès imita servilment el llibre manuscrit. Les escriptures emprades pels primers impressors foren la romana o rodona, que no és altra cosa que la versió tipogràfica de la lletra humanística, i la gòtica, que predominà. Les orles i els gravats de vegades tenen caràcter popular i altres vegades revelen influències italianes i flamenques, que són perceptibles en llibres impresos a Barcelona i a València per Pere Posa, Nicolau Spindeler i Joan Rosenbach. A les relligadures predominen els cuirs gofrats amb ferros gòtics i mudèjars, en les quals apareix de vegades algun petit element daurat. L’ús de l’or augmentà considerablement en el transcurs del s. XVI en les relligadures renaixentistes i barroques. En la primera meitat d’aquest segle el llibre adoptà la fesomia que encara conserva actualment, amb la constitució de la portada i la desaparició del tipus gòtic, que cedí el seu lloc al romà i a l’itàlic.\nLa influència del llibreter-editor, molt forta al s. XV, s’intensificà encara més als segles següents, imposà els seus gusts als tipògrafs i contribuí a la uniformació de l’aspecte del llibre. A Catalunya els conversos tingueren una important participació en el comerç del llibre. L’edició del llibre castellà s’intensificà considerablement des del començ del s. XVI als Països Catalans, coincidint amb la decadència del llibre en llengua catalana, durant l’època dels Àustria i en el primer segle dels Borbó. Considerada des d’un punt de vista comercial, l’activitat llibretera i editorial fou important a Barcelona i a València durant aquests segles, i féu una competència al llibre imprès a Castella, que la cort i els governs tractaren de contrarestar amb mesures legals i repressives.\nQuant a presentació, el llibre fabricat als Països Catalans no es diferencià del de Castella: són característiques de la primera meitat del s. XVI les portades arquitectòniques renaixentistes de Carles Amorós i Pere Montpesat a Barcelona, i de Joan Jofre, Jordi Costilla i Francisco Díaz Romano a València. Al s. XVII apareixen les portades barroques gravades en metall. La revifalla de les arts gràfiques de la segona meitat del s. XVIII fou considerable a València, on hi hagué figures de la talla dels Bordassar i els Montfort, dels gravadors Manuel Montfort i Vicent López, que treballà fins molt entrat el s. XIX, i el relligador Vicent Beneito i Ríos, que a la fi del segle inventà la pasta valenciana. Al s. XIX les indústries del llibre, especialment les del Principat, se situaren en primer lloc a l’Estat espanyol. A València treballaren activament a la primera meitat del segle les cases de Mariano Cabrerizo, Josep Ferrer d’Orga i Ildefons Mompié. Joan Oliveres, després d’haver treballat a València, s’establí a Barcelona. El Romanticisme marcà una forta empremta en el llibre, per la varietat de vinyetes i d’alfabets ornamentals i la fantasia de les portades que hom troba en les impremtes de l’època, àdhuc en les d’esperit eclèctic, com la de Bergnes de las Casas, a Barcelona. Són obra molt representativa d’aquesta època els volums de Recuerdos y bellezas de España dedicats al Principat de Catalunya i Mallorca, redactats per Pau Piferrer i il·lustrats amb litografies de F.X.Parcerissa, editats per J.Verdaguer el 1839. Al llarg del segle treballaren com a il·lustradors Manuel Moliné, Tomàs Padró, Eusebi Planas, Ramon Puiggarí, Josep Lluís Pellicer, Jaume Pahissa, etc.\nEl llibre a Catalunya tornà a presentar-se amb originalitat en sobrevenir el moviment modernista, que donà notables tècnics i artistes del llibre, com Eudald Canibell, Josep Triadó i Joaquim Figuerola, i grans il·lustradors, com Apel·les Mestres, Alexandre de Riquer i Josep Segrelles. Un nom molt representatiu de les arts gràfiques d’aquest moment fou el de Joan Oliva i Milà (1858-1912),\nLes parts d’un llibre\nfundador de la casa Oliva de Vilanova, més tard traslladada a Barcelona i continuada pels seus fills Víctor i Demetri. La relligadura seguí els corrents de l’època durant el s. XIX. A la segona meitat del segle tenen especial interès les relligadures recobertes de teles pintades, en les quals sobresortí la casa Domènech, fundada el 1840. Com a conseqüència de la Renaixença, el català recobra el lloc que li pertanyia en la llengua escrita. Durant una gran part del segle la bibliografia en llengua catalana fou escassa i només literària i, en gran part, poètica. Posteriorment aparegueren revistes, com La Renaixença, L’Avenç, La Veu de Montserrat, La Veu de Catalunya, Ilustració Catalana, Joventut, etc., que publicaren biblioteques o col·leccions de llibres complementàries. Bé que de caràcter erudit, cal assenyalar, en el darrer quart del segle, l’edició de la Biblioteca Catalana, de texts antics, per Marià Aguiló, activitat que fou continuada, dins el s. XX, per Ramon Miquel i Planas i de manera molt especial per l’Editorial Barcino. Aquest moviment penetrà també a les acadèmies, i tingué la seva culminació amb la fundació de l’Institut d’Estudis Catalans, el catàleg de les publicacions del qual és considerable i de caràcter enciclopèdic. Després de la paràlisi imposada a la fi de la guerra (1936-39) l’activitat editorial prengué una gran embranzida vers l’any 1960 arreu dels Països Catalans.\nLa revolució tècnica iniciada després de la Segona Guerra Mundial tingué també ressò en les arts gràfiques catalanes, com també en tingueren els corrents de l’art contemporani, en particular a la bibliofília.\nEntre els principals il·lustradors ja desapareguts cal esmentar Feliu Elias (Apa), Xavier Nogués, Josep Obiols, Enric Cristòfor Ricart, Ricard de Capmany, etc. Entre els vivents són molts els artistes que han il·lustrat llibres, entre els quals hi ha les figures més universals que Catalunya ha donat a l’art contemporani. La relligadura artística ha estat practicada als tallers de la casa Miquel-Rius, inspirada per Ramon Miquel i Planas, i la d’Hermenegild Miralles. Actualment ho és en el d’Emili Brugalla, que ha esdevingut un nom internacional en l’art de la relligadura artística.


Carta Arqueològica de Barcelona - 262/05\nIntervenció: Carrer Montalegre 6-8\nCarrer Montalegre 6-8\nUTM X: 430388,00000 | UTM Y: 4581759,00000\nLa intervenció al carrer Montalegre 6-8 va consistir en el seguiment i documentació dels rebaixos de terres necessaris per urbanitzar la zona afectada en la nova Facultat de Geografia, Història i Filosofia de la UB. En total es va excavar una extensió de 175,80 m². Pel que fa a la fondària, va oscil·lar entre 1 i 2,50 m. Com a resultats de la intervenció es van identificar estructures d’una indústria ceramista amb una continuïtat des de la segona meitat del segle XIV fins al segle XVIII. Es tractava d’una zona que va ser emprada durant prop de quatre segles com a zona d’extracció d’argiles. En total es van identificar cinc fases cronològiques.\nLa primera, situada entre la segona meitat del segle XIV i el segle XVI, és on es concentren les restes de diferents retalls d'extracció d’argiles per a l’elaboració del procés ceràmic. Malauradament, cal dir que dels retalls d’extracció d’època baixmedieval només es van poder datar els rebliments i que es desconeix el moment de la primera utilització, i per tant, quan l’espai va començar a emprar-se per al procés terrissaire. Les instal·lacions d’aquests tallers durant aquestes centúries es manifesta amb la troballa de restes d’estructures de combustió abocades a l’interior dels retalls d’extracció: restes de parets de forns desmuntades (sobretot conjunt de maons en el procés de fundició), diversos abocaments de cendres i carbons, algun material emprat en la separació de les peces dins dels forns, i fragments pertanyents a peces defectuoses. Juntament amb els retalls de diferents morfologies - circulars, allargats i ovalats - es van localitzar dos pous, un rectangular i l’altre circular. Al costat dels pous es van trobar una sèrie de forats de pal, possiblement relacionats amb la subjecció d’alguna estructura per a facilitar l’extracció de les argiles.\nDurant la segona fase, a mitjans del segle XVII, es construeix una dependència emplaçada al nord de la zona intervinguda. Es va bastir sobre el farciment d’un dels retalls documentats a la fase anterior i d’un forat de pal. L’estança està formada per un mur, una banqueta i una estructura murària situada al nord. Des del mur sud s’accedia a una zona oberta on es van documentar diferents forats per treure argiles. A finals del segle XVII la dependència ja no estava en ús. A la meitat sud de la zona excavada es va documentar la base de morter d’un mur, amb una cronologia també del segle XVII.\nLa tercera fase, segles XVII-XVIII, s’inicia un gran canvi. L’excavació va posar en evidència l’abandonament d’aquesta zona com a espai d’extracció d’argiles durant el segle XVIII, però es continuava manifestant-se una important activitat terrissaire a les rodalies, la qual queda molt ben reflectida a partir de la nombrosa quantitat de ceràmica trobada als diversos abocaments que reblien els antics retalls, molta de la qual era defectuosa. Possiblement durant aquest període l’espai es convertí en una zona amb petits conreus d’ús familiar o de petits col·lectius. A nivell documental les primeres notícies d’aquesta activitat corresponen a mitjans del segle XIX quan l’espai s’utilitza com a horts de la Casa de la Misericòrdia, però les evidències arqueològiques indicaven que possiblement durant la centúria anterior ja tindrien aquest ús.\nLa quarta fase, al segle XIX, es van construir estructures d’aprofitament agrari del sòl: és el cas de la construcció d’una canonada construïda el segle XIX, que portava aigua neta i comunicava amb un pou i la construcció d’una estructura murària, que possiblement correspongués a un mur de separació d’espais d’utilització agrícola, d’orientació i situació coincidents amb una separació de terres documentades com a mínim des de l’any 1859. També es van documentar diferents retalls, possiblement testimoni d’una explotació agrícola familiar o d’un petit col·lectiu com podrien ser els religiosos i les religioses de la Casa de la Misericòrdia i una fosa on van dipositar el cos d’un cànid. Tot i que en aquesta zona es deixa de documentar l’activitat ceramista, la tradició terrissaire del barri continua durant aquests segles, així ho demostren la instal·lació a partir de l’any 1841 de la casa-fàbrica del mestre gerrer Antoni Tarrés i la troballa de part de dos forns de ceràmica, situats a l’est i sud-est, respectivament. Així doncs, a les acaballes de l’edat moderna i inicis de l’edat contemporània es documenta una reducció de l’ús de les zones obertes com a espais utilitzats pels terrissaires davant d'una proliferació de zones d’horts, alguns d’ells propietat de la comunitat religiosa de la Casa de la Misericòrdia.\nLa cinquena fase, en ple segle XX, comporta un canvi urbanístic amb la construcció d’un edifici del que es van recuperar parcialment el sistema de clavegueram, les bases de sis pilars, restes de paviments, restes d’un petit dipòsit i una estructura indeterminada.\nTipus: Notícies / documents | Data: 1587\nS’edifica l’antic Col·legi de Sant Guillem d’Aquitània, al carrer d’Elisabets 12-14.\nEl nom prové del monestir de canongesses augustinianes de la Mare de Déu de Montalegre fundat l'any 1362, edifici que passà després a ser de la Casa de la Caritat de Barcelona.\nTipus: Notícies / documents | Data: 1583\nLa finca forma part del conjunt d’edificis del hospici Casa de la Misericòrdia, posat sota els auspicis del Consell Municipal, mantenint aquesta funció fins els anys seixanta del segle XX.\ndesembre de 2005 - abril de 2006\nSonia Pascual García - ACTIUM SL\nUrbanització de l'espai\nUniversitat de Barcelona / Universitat de Barcelona\nMemòria 262-05 - Memòria 262-05


Sanitat demana una desescalada gradual | betevé\nLa ministra es mostra prudent de cara a la Setmana Santa i aposta per unificar les restriccions a tot l'estat\nLaura Arias | dimecres, 24 de febrer del 2021, a les 22.37\nLa ministra de Sanitat, Carolina Darias —que va substituir Salvador Illa—, ha confirmat una baixada ràpida de la corba a Espanya des del pic de la tercera onada del coronavirus, a finals de gener. Ara, però, les comunitats autònomes afronten un alentiment d’aquesta davallada de contagis. Per això, la titular de Sanitat ha demanat que la desescalada sigui gradual. Ho ha fet aquest dimecres en el marc del Consell Interterritorial, una trobada setmanal entre el govern central i les comunitats autònomes.\nDarias ha recordat que en altres processos d’obertura s’han comès errors per voler anar massa ràpid. “Sabem les conseqüències que ha tingut fer desescalades anteriors de forma abrupta“, ha dit. Ha afegit que espera que la reobertura es faci amb més prudència en aquesta tercera onada per evitar-ne una de quarta.\n“Espero i confio que les comunitats autònomes mantinguin les mesures i que la desescalada es faci amb la major prudència i responsabilitat possible”, ha demanat la ministra. Precisament el govern català ha apuntat aquest mateix dimecres que caldrà “seguir fent esforços” fins a arribar a la immunitat de grup.\nSobre el procés de vacunació, Carolina Darias ha apuntat una dada esperançadora. Ha assegurat que a Espanya el nombre de vacunats amb almenys una dosi ja és superior al de persones infectades.\nRestriccions comunes per Setmana Santa\nDarias s’ha referit a la situació que hi haurà per Setmana Santa. A hores d’ara encara no hi ha un protocol establert, però la ministra confia que les decisions que es prenguin es facin de forma comuna i consensuada a totes les comunitats autònomes. “El desitjable és que siguin mesures compartides per tots per continuar mantenint el virus a ratlla”.\nLa del 2021 serà la segona Setmana Santa afectada per la pandèmia del coronavirus. L’any passat, algunes persones van saltar-se el confinament per anar a segones residències, tot i les crides de les administracions a quedar-se a casa.\n“No pertoca” convocar manifestacions multitudinàries el 8-M\nQuan falten poc menys de dues setmanes per al 8 de març, Dia Internacional de les Dones, Darias ha dit que “no pertoca” organitzar mobilitzacions multitudinàries, com s’ha vist en edicions d’anys anteriors. “Per coherència, amb la crida a la responsabilitat no pertoca, la situació epidemiològica no permetria fer aquests actes”, ha dit la ministra de Sanitat. De fet, aquest any, el col·lectiu feminista ha fet una crida a la vaga però sense manifestació.


Educadores Ambientals de la Diputació visiten Santa Magdalena — Santa Magdalena de Polpis\nInici » Notícies » Educadores Ambientals de la Diputació visiten Santa Magdalena\nNoticies — 06/07/2021\nSanta Magdalena rebia ahir dilluns la visita de les Educadors Ambientals de la Diputació de Castelló, que han començat a realitzar accions de carrer per a sensibilitzar a la població sobre la importància del reciclatge i l’economia circular.\nAquestes educadores van aprofitar, que el dilluns és jornada de mercat de venda ambulant, per a situar-se en la plaça Espanya i d’aquesta manera continuar transmetent la importància del reciclatge i el consum responsable entre la ciutadania.\nA més de la realització d’una enquesta entre la població, van explicar com amb xicotetes accions es pot contribuir a l’adhesió a una economia circular, que implica compartir, llogar, reutilitzar, reparar, renovar i reciclar materials i productes existents totes les vegades que siga possible per a crear un valor afegit. D’aquesta manera, el cicle de vida dels productes s’estén.\nEn la pràctica, implica reduir els residus al mínim. Quan un producte arriba al final de la seua vida, els seus materials es mantenen dins de l’economia sempre que siga possible. Aquests poden ser productivament utilitzats una vegada i una altra, creant així un valor addicional.


Inici Època històrica Història contemporània La condemna pels fets d'Octubre i el Judici al Procés\nL'informe final de la Fiscalia de l'Estat arriba en l'efemèride de la condemna a Companys i el seu govern per la proclamació de l'Estat Català dins de la República Federal Espanyola. Us expliquem què va passar i us deixem a vosaltres els paral·lelismes\nEl 6 de juny de 1935, el Tribunal de Garanties Constitucionals dictava sentència contra el president Companys i els membres del seu govern pels fets del 6 d’octubre del 1934 i els condemnava a 30 anys de presó. Després de recordar que els condemnats eren reus de delicte de rebel·lió militar que es van aixecar “en armas contra esa Constitución, proclamando el Estado Catalán de la República Federal Española [...]”, el Tribunal va sentenciar: “Condenamos a cada uno de los procesados [...] autores de un delito de rebelión militar, a la pena de treinta años de reclusión mayor”. A més, condemnava a la pena de mort per rebel·lió militar al capità Frederic Escofet i al comandant Pérez i Farràs, una pena que després commutaria el president de la república Niceto Alcalá Zamora.\nL'informe final de la Fiscalia en el 'judici al Procés'\nEl passat 4 de juny, 84 anys més tard, la Fiscalia de l’Estat presentava el seu informe final en l’anomenat 'judici al Procés', tot defensant el delicte de rebel·lió i l’existència d’un cop d’estat comparable al del 23-F basat en l’atac a una altra Constitució, la del 1978. Les paraules que citem a continuació són les del fiscal Javier Zaragoza: “Lo que sucedió en Cataluña entre marzo del 2015 y octubre del 2017 y sobretodo en los meses de septiembre y octubre de 2017 [...] fue un golpe de estado [...] La razón es ni más ni menos que haber intentado liquidar la Constitución española de 1978, la razón es haber atacado gravemente el orden constitucional mediante procedimientos ilegales, métodos coactivos y utilizando la violencia en aquellos momentos que ha sido necesaria”.\nParal·lelismes més enllà dels judicis\nTot i que els dos fets es van produir en contextos i moments històrics molt diferents, els paral·lelismes entre els dos processos són fàcils de traçar. I van més enllà del judici. Aquell 6 d’octubre del 1934, després de la proclamació de l’Estat Català de la República Federal Espanyola, l’exèrcit comandat pel general Batet va atacar el Palau de la Generalitat, l’ajuntament i els edificis ocupats pels revolucionaris. Mentrestant, a la Generalitat, Escofet i Pérez i Farràs van convèncer Companys de la necessitat de rendir-se i evitar un bany de sang. Segons aquest darrer, tenia informacions que avions militars bombardejarien l’endemà al matí el Palau de la Generalitat si no cessaven les hostilitats. Companys es va rendir a les 6 del matí i va adreçar un missatge per ràdio a la ciutadania. Poc després, van venir les detencions: Companys i tots els membres del seu govern excepte Josep Dencàs; l’alcalde de Barcelona, Carles Pi i Sunyer, i els regidors d’esquerres; Escofet i tots els comandaments dels mossos fidels al president, i el president del Parlament, Joan Casanova.\nCompanys i els consellers van ser conduïts al vaixell presó 'Uruguai', al port de Barcelona i empresonats. Tres mesos després van passar a la presó Model de Madrid. I van estar 8 mesos entre reixes abans de la celebració del judici.\nEl trist balanç del Sis d'Octubre\nD’una altra banda, el balanç del 6 d’octubre van ser 74 morts entre civils i militars i una immensa repressió arreu de Catalunya. Es va posar fi a l’Estatut d’Autonomia, es van dissoldre 129 ajuntaments, més de 5.000 persones van ser empresonades i a molts se’ls van embargar els béns. A més, bona part dels funcionaris van ser depurats, la seu del Parlament de Catalunya va ser habilitada com a caserna militar, més de mil parcers van ser desnonats de les seves terres i fins a l’abril del 1935 no es va decretar la fi de l’estat de guerra a Catalunya.\nLa frase premonitòria de Companys\nDesprés de les eleccions del 16 de febrer del 1936, amb la victòria de les forces progressistes (Front d'Esquerres a Catalunya i Front Popular a la resta de l'estat), el nou govern de Manuel Azaña va indultar els empresonats. Companys va tornar a Catalunya convertit en un heroi, però no només als pobles catalans, on la gent l’aclamava, sinó també a Espanya. En prendre de nou possessió del seu càrrec va anul·lar tots els acords presos en els mesos de suspensió de l’Estatut i va afirmar: “Tinc la sensació que els sacrificis passats no seran els últims i que potser no seran majors que els sacrificis que ens esperen”. Malauradament, la frase va ser premonitòria.


EL POBLE-SEC RECORDA LA FIGURA DEL CINEASTA DEL BARRI FRANCESC MACIÁN | Coordinadora d'Entitats del Poble-sec Coordinadora d'Entitats del Poble-sec\nFill de pare murcià i mare valenciana, des de ben petit va mostrar dots artístiques, ja que li agradava molt el dibuix i, també, juntament amb els seus dos cosins Àngels i Gilberto Soriano, eren molt aficionats al cinema. La primera experiència professional en el món de l’animació va venir de la mà de la producció Sueños de Tay-Pi, on Macián hi va treballar en qualitat de dibuixant intercalador. La pel·lícula es va estrenar l’any 1952 després d’una llarga i complicada producció i la rebuda per part del públic no va ser gaire satisfactòria. L’any 1953 l’Asociación de Dibujantes Españoles va organitzar un homenatge a Walt Disney on Francesc Macián va actuar com a principal representant i presentador de l’esdeveniment. Va ser un acte important per la industria de l’animació espanyola. Més endavant, als anys 50 va gaudir de plenitud amb l’arribada de la publicitat i la televisió. Aquesta va ser “l’època d’or de Macián, amb la publicitat ell va poder recollir diners utilitzats més endavant amb El mago de los sueños”. Al 1964, dotze anys després de la última pel·lícula d’animació feta a Catalunya, va sorgir l’oportunitat de fer una nova producció basada en els contes de Hans Christian Andersen i la família televisiva de moda d’aquella època, els Telerín, que s’anomenaria El mago de los sueños (1966).\nEl llargmetratge estaria format per sis seqüències on es veuria com un mag explica un conte per anar a dormir a cada un dels sis fills de la família. Aquesta pel·lícula “va ser una de les més ben fetes tant a nivell català com espanyol”.


ᐅ Posicionament Google Benicull de Xúquer - Posicionament web Benicull de Xúquer\nLi oferim posicionament Google Benicull de Xúquer.\nExperts en posicionament Google Benicull de Xúquer\nSom especialistes en SEO Posicionament Google Benicull de Xúquer utilitzant òptimament tots els paràmetres que SEO posicionen dins Google, tan posicionament Google Benicull de Xúquer On-page com Off-page. La clau és complir perfectament amb aquestes dues facetes tan importants, contemplant el màxim de requeriments i paràmetres en aquest sentit.\nDes de Benicull de Xúquer, especialistes en posicionament Google\nSom especialistes en posicionament Google Benicull de Xúquer, utilitzant totes les tècniques i els paràmetres necessaris que millor posicionen a Google.\nEl nostre posicionament Google Benicull de Xúquer va de bones pràctiques, metodologia contrastada i experts en estratègies SEO nacional i internacional. El nostre equip professional analitza i confecciona en cada cas una proposta a mida sobre l’estratègia SEO On-page i Off-page més adient i que millor encaixa amb les necessitats del client i els seus objectius en aquest sentit.\nPosicionament Google Benicull de Xúquer. Experts des dels inicis del cercador.\nEl nostre equip professional a Benicull de Xúquer analitza i confecciona en cada cas una proposta i estratègia a mida sobre el servei de posicionament Google Benicull de Xúquer SEO On-page i Off-page més adient i que millor encaixa amb les necessitats del client i els seus objectius en aquest sentit.\nLa evolució constant del servei de posicionament Google Benicull de Xúquer\nEl robot de Google i els seus paràmetres de SEO Posicionament han evolucionat i ho segueixen fent constantment, per aquest motiu els nostres especialistes a Benicull de Xúquer assessoren i fan seguiment sobre les estratègies i com millorar-les i treure’n més i millor rendiment. És obvi que en aquest camp, ningú es pot permetre el luxe de quedar-se enrere i en el nostre cas, Gestinet ofereix a Benicull de Xúquer el millor servei contrastat, consolidat i en constant evolució i millora per tal d’aconseguir en cada moment els resultats més òptims possibles. De fet i en aquest sentit, la nostra empresa col·labora intensament i és Partner de Google des de fa molts anys.\nA l’igual que el Manteniment informàtic és vital per a qualsevol empresa avui dia, la seva estratègia SEO Posicionament Google Benicull de Xúquer també forma part de quelcom vital i necessari per a la seva supervivència o en cas contrari, òbviament pot tenir els dies comptats.\nEl servei SEO Google de Gestinet és el millor posicionament Google Benicull de Xúquer\nEl nostre objectiu a l’hora de crear una estratègia de posicionament Google Benicull de Xúquer és aconseguir els millors resultats possibles en la generació de trànsit potencial i sa des de Google i les seves eines i línies de negoci com Google Adwords, Google Shopping, Google Local Business (Benicull de Xúquer), etc… En cada cas utilitzem els nostres recursos, experiència i eines que hem anat dissenyant, elaborant i evolucionant durant tants anys i que ens han aportat l’èxit i reputació com d’empresa referent en SEO posicionament Google Benicull de Xúquer.\nGestinet, el millor posicionament Google de Benicull de Xúquer\nDes de Gestinet entenem que el SEO posicionament Google Benicull de Xúquer és una forma d’entendre i fer les coses, una metodologia en evolució constant i una filosofia que cal desenvolupar en cada disseny web, optimització i projecte en aquest sentit, sempre desenvolupant pensant en la metodologia Google i els seus paràmetres de posicionament SEO, vital per a l’èxit del projecte i consolidació dels objectius SEO. Oferim un servei de posicionament Google Benicull de Xúquer de qualitat i amb màximes garanties.\nPosicionament Google Benicull de Xúquer amb màximes garanties\nEl nostre secret és tractar el SEO posicionament Google Benicull de Xúquer com a metodologia i filosofia dins el nostre ADN, entenent i participant en aquestes facetes dins Google, en resum gairebé formar part de l’ADN Google. Tot això ho plasmem en el nostre disseny web i estratègies de posicionament web que realitzem, totes les optimitzacions web que fem, utilitzant en tot moment metodologia pròpia, tècniques i estratègies SEO contrastades i vigents dins Google, amb les màximes garanties d’èxit i sense riscos. Mai hem tingut una pàgina web penalitzada i en tots els casos realitzem una estratègia SEO posicionament Google Benicull de Xúquer a mida amb les màximes garanties per a consolidar els objectius establerts.\nDoni visibilitat mitjançant posicionament Google Benicull de Xúquer al seu negoci a Google amb Gestinet\nDonem d’alta els seus productes a Google Merchant Center per a millorar el posicionament Google Benicull de Xúquer\nGestionem les seves campanyes d’Adwords per treure el màxim rendiment en posicionament Google Benicull de Xúquer\nMitjançant el posicionament Google Benicull de Xúquer millorem les seves posicions en les cerques locals.\nBenicull de Xúquer i el seu posicionament a Google\nCada ubicació i zona geogràfica té un tractament específic a nivell SEO Google i això afecta directament en una gran majoria d’estratègies de posicionament web que desenvolupem, tant sigui pel volum i tipus de competència, com tipus de sector, activitat, etc... Cal tractar cada projecte i estratègia de posicionament Google Benicull de Xúquer de forma personalitzada i a mida, només així es pot garantir l’èxit de la mateixa i aconseguir els resultats en posicionament web esperats.\nGestinet ❤ Posicionament Google Benicull de Xúquer\nSom de Benicull de Xúquer, addictes a la nostra feina i ens apassiona el món Google des dels seus inicis, i les estratègies de superació constant que dissenyem per tal que cada client sobresurti dins el Posicionament dins Google, evolucionant-les amb el temps per tal de millorar i optimitzar resultats constantment. Val a dir que a Benicull de Xúquer comptem amb clients que són models de negoci online i gairebé l'única captació de client potencial és via posicionament Google Benicull de Xúquer, amb l’exigència i pressió que això comporta.