marfanta.com: Trens semidirectes uniran Tortosa i Barcelona amb combois de la sèrie 449, a partir del 20 de març\nTrens semidirectes uniran Tortosa i Barcelona amb combois de la sèrie 449, a partir del 20 de març\nTORTOSA (Baix Ebre).- El secretari d’Infraestructures i Mobilitat, Ricard Font, i el president de Renfe, Julio Gómez-Pomar, han presentat aquest divendres a Tortosa les millores que s’introduiran en les comunicacions a les Terres de l’Ebre. Unes millores que es concreten amb quatre serveis semidirectes entre Tortosa, Tarragona i Barcelona, que reduiran el temps del trajecte actual entre 14 i 23 minuts. Aquests nous serveis es faran amb trens de la sèrie 449, més moderns i confortables. La resta del material mòbil que circula per les línies R15 i R16 s’anirà substituint progressivament, d’acord amb les condicions de servei consensuades amb la companyia.\nA partir del dia 20 de març, que és quan entraran en funcionament les noves Rodalies del Camp de Tarragona i les millores a les Terres de l’Ebre, es realitzaran quatre noves expedicions al dia entre Tortosa, Tarragona i Barcelona. Seran directes entre Tarragona i Barcelona, fet que permetrà reduir fins a 23 minuts el temps del viatge. En total es faran 9 expedicions diàries de Tortosa a Barcelona, i 10 en sentit contrari. A més, el dia 20 es posen en funcionament dos nous serveis diaris que enllaçaran Reus i Barcelona amb parada a Torredembarra, Altafulla, Sant Vicenç de Calders i Vilanova i la Geltrú, que permetran mantenir l’oferta de trens d’aquestes poblacions amb Barcelona i incrementar fins a 35 serveis diaris a la relació Reus - Barcelona.\nPerò el més destacat és que els serveis semidirectes es faran amb trens de la sèrie 449. La seua estructura és d’alumini i en el seu disseny dominen les línies corbes i amb un tester aerodinàmic i un finestral al llarg de tot el tren. La millora dels serveis a les Terres de l’Ebre també inclou la substitució progressiva durant aquest 2014 i 2015 dels trens de la sèrie 470 de les línies R15 (connecta Barcelona amb Riba-roja d'Ebre, passant per Tarragona i Reus) i R16 (connecta Barcelona amb Tortosa i Ulldecona, passant per Tarragona), que seran substituïts per trens de la sèrie 447 remodelats. Aquests nous trens permetran millorar el confort interior dels combois, i incrementar la fiabilitat i puntualitat del servei. A més, disposaran de serveis adaptats a persones de mobilitat reduïda.\nD’altra banda, a més de reduir el temps de viatge i la posada en servei del material mòbil i l’increment de l’oferta de trens entre Reus i Barcelona, el conjunt d’actuacions preveu la millora qualitativa del servei, d’acord amb el contracte de serveis amb Renfe, a través de diferents indicadors que permetran avaluar la puntualitat, regularitat, satisfacció dels usuaris, accessibilitat, confort dels trens, l’atenció al client i la informació.\nPublicat per Gustau Moreno Pérez a 14.3.14\npecadora 4:54 p. m.\nA VORE SI ÉS VERITAT I TENIM UN SERVEI DE TREN I TRANSPORT PÚBLIC EN GENERAL DIGNE...\npecadora 4:55 p. m.


Rus culpa al ionki dels diners i afig: "Estic imputat des que prenguí la comunió" | Valencia Extra\nRus culpa al ionki dels diners i afig: "Estic imputat des que prenguí la comunió"\nL’expresident de la Diputació de València amb el PP Alfonso Rus ha assegurat davant el jutge que va ser l’autodenominat ‘ionqui dels diners’ Marcos Benavent, exgerent de l’extinta Imelsa, qui va desviar els diners que la corporació provincial anava a destinar a l’enllumenat de Llutxent (València) per a quedar-se ell mateix una part i la resta, el seu suposat testaferro, José Estarlich.\nA més, a la seua arribada als jutjats, ha lamentat davant els mitjans que és víctima d’una “persecució” i ha afegit: “Jo ja estic imputat des que vaig prendre la comunió, tots els dies ací”.\nL’expresident ‘popular’ de la Diputació ha acudit aquest dimecres a declarar davant el Jutjat d’Instrucció número 9 de València, que li va citar com a investigat en la causa oberta per prevaricació i falsificació com a mitjà per a malversació en la qual també figura com a imputat Benavent, en relació amb el contracte d’enllumenat de Llutxent.\nTambé estava citat aquest dimecres el presumpte testaferro de Benavent, José Estarlich, que s’ha negat a declarar. Per la seua banda, Rus ha respost preguntes del fiscal i el jutge i ha apuntat en tot moment a Benavent, a qui ha acusat de quedar-se amb part dels diners del contracte d’enllumenat, que ha xifrat en uns 30.000 euros, mentre que ha afirmat que Estarlich es va quedar altres 20.000, segons han informat a Europa Press fonts coneixedores de la declaració.\nEn aquesta causa ja figuraven com a investigats i van arribar a estar processats el propi exgerent d’Imelsa, el qui fora director financer i el responsable d’una empresa que va resultar adjudicatària d’un contracte per l’enllumenat de Llutxent –amb un pressupost de 60.445 euros– i que hauria cobrat sense arribar a realitzar els treballs. Aquest procediment va sorgir arran de la primera querella que es va interposar per la pròpia Diputació en 2015 per corrupció en l’empresa pública Imelsa.\nA la seua eixida de la Ciutat de la Justícia de València, l’exalcalde de Xàtiva i expresident provincial del PP ha explicat als periodistes que li esperaven que la seua declaració davant el magistrat ha anat “bé”: “Simplement el que he fet és aclarir el que havíem dit, que tot açò és un invent del ‘ionqui dels diners’. Si realment jo sabia una mica d’açò, jo sabia perquè nosaltres presentàrem la denúncia, però no sabíem ni qui ni com. (A Benavent) li interessava declarar perquè es veu la tronada damunt i ha canviat tota la declaració i li ha tirat les culpes a uns altres i a mi”.\n“ELS DINERS HAURAN ANAT A LA BUTXACA DE BENAVENT”\nHa dit desconéixer “on han anat els diners” del contracte de l’enllumenat, però ha comentat que “hauran anat a la butxaca de Benavent”. A la seua arribada als jutjats, el també exdiputat del PP en Les Corts ha apuntat que està “acostumat” a acudir a la Ciutat de la Justícia. “Jo açò ja ho conec. És com si fora ma casa. Almenys vinc a desmentir o al fet que m’escolten el que he de dir. Tot és mentida”, ha manifestat.\nAixí mateix, ha recordat que a Benavent ho va denunciar ell mateix per aquest assumpte –“Jo no, la Diputació”, ha puntualitzat– i ha afegit: “El que passa és que s’ha vist acorralat i ha explotat, ha dit que ‘aquell ho ha fet'”.\nPreguntat aleshores per la raó per la qual la justícia li ha citat també a ell com a investigat, ha bromejat: “Jo ja estic imputat des que vaig prendre la comunió, tots els dies ací. Ho solucionarem, almenys donarem la cara. Jo no m’he anat a l’Equador ni a cap lloc d’aquests”.\nEn tot cas, ha insistit a negar les acusacions de Benavent i ha posat en relleu: “Jo solament no negue una cosa, que era un home de la meua confiança i jo ho vaig pagar políticament. U ha de fer-se responsable del que fa. Vaig posar un senyor que no era així, es va ofuscar, va muntar discoteques, va muntar no sé què i se li va anar per ací”. “Els diners els va agafar ell –ha continuat– i a les discoteques. No té diners, si haguera tingut diners s’haguera quedat a l’Equador”.\nFinalment, inquirit sobre si se sent una víctima en aquesta causa, ha lamentat: “Víctima ja no, ara ja sent una persecució. Ara l’important és que jo puc en tot moment defendre’m. De tota manera, jo he tingut el problema que abans de fer qualsevol cosa ja era el culpable”.\nCOMPLICAT CAMÍ JUDICIAL\nAquesta causa ha viscut un complicat camí judicial fins al punt que a l’agost del passat any el jutge va donar per conclosa la investigació i va acordar el processament únicament de Benavent; de l’ex-director financer d’Imelsa, José Enrique Montblanch, una mercantil i l’empresari en relació amb un contracte presumptament irregular per a l’enllumenat públic de Llutxent, pel qual l’empresari va cobrar sense haver fet els treballs.\nPrèviament s’havia anul·lat la interlocutòria d’obertura de juí oral ja dictada contra tres d’ells perquè l’Audiència va ordenar que s’incloguera un quart processat, l’ex-director financer, sobre el qual s’havia demanat el sobreseïment, però que va tornar a estar culpable en la causa després de demanar-ho el recurs de Fiscalia i l’actual Divalterra.\nL’Audiència va revocar eixa interlocutòria en entendre que aquest últim “presentava sospites d’haver pogut participar en els fets”, en haver pogut ometre procediments de control propis del seu càrrec. L’empresari va reconéixer per la seua banda que s’havien rebut els diners sense contraprestació alguna i es va comprometre a retornar el deute.\nNo obstant açò, Benavent va demanar declarar, el jutjat ho va rebutjar en primera instància i l’Audiència, en apel·lació, li va donar la raó per garantir el seu dret de defensa i va acordar que la causa tornara al moment de diligències prèvies perquè l’exgerent d’Imelsa prestara declaració, compareixença que es va fer el passat 7 de maig.\nEn eixa declaració, Benavent va negar haver-se quedat amb eixe import i va atribuir el cobrament d’eixa comissió al fet que Rus li havia demanat diners per a finançar l’Olímpic, l’equip de futbol de Xàtiva, d’on era alcalde, i va assenyalar també a Estarlich.\nLa Generalitat es compromet a atendre el "cabreig" amb els Rodalia quan hi haja Govern\nValero (Cs) critica la "política sectària de Marzà" en educació


Divendres, 23 de novembres\nFruit de la llarga col·laboració del Festival de Jazz i el Teatre-Auditori de Sant Cugat -des de 2007-, Els Amics de Les Arts presenten ara un espectacle inèdit junt amb una orquestra simfònica. L’actuació extraordinària commemorarà els 50 anys del Festival de Jazz i els 25 anys del Teatre-Auditori i inclourà un repertori dels grans èxits del grup en clau simfònica.\nEls Amics de les Arts Symphonic Project és un dels projectes més ambiciosos del grup. Aquest concert únic es celebrarà el divendres, 23 de novembre al Palau de la Música de Barcelona a partir de les 21.00h.\nAmb el director d’orquestra Joan Martorell al capdavant, s’han seleccionat per a l’ocasió 44 músics formats en centres com el Conservatori del Liceu i l’ESMUC, i altres escoles de prestigi del país per fer aquest gran concert. El lideratge escènic i el carisma del grup sumats al repertori en clau simfònica asseguren un espectacle extraordinari; un apassionant retorn al classicisme des de l’avantguarda pop, amb èxit assegurat.\nEls Amics de les Arts són, indiscutiblement, un dels projectes més sòlids i estimats de l’escena catalana. La banda es troba actualment en el seu segon any de gira de presentació del seu últim disc, Un estrany poder (Sony Music, 2017), que els ha dut a les principals sales i festivals del país.\nEl seu últim treball es va enregistrar a Escòcia, sota les ordres de l’aclamat productor Tony Doogan (Belle & Sebastian, Mogwai, David Byrne…), el quartet s’afegeix a la celebració de les 50 edicions del Voll-Damm Festival internacional de Jazz de Barcelona amb l’estrena exclusiva del seu Symphonic Project a l’icònic Palau de la Música Catalana.\nELS AMICS DE LES ARTS SYMPHONIC PROJECT AL 50 VOLL-DAMM FESTIVAL INTERNACIONAL DE JAZZ DE BARCELONA\nEl Palau de la Música Catalana viurà una nit de gala amb un concert extraordinari dels èxits del grup en clau simfònica el 23 de novembre.


Mataró es mou: Un lloc al que feia anys que no anava\nUn lloc al que feia anys que no anava\nAquest matí, tornant de deixar la Rosa a l’Estació de Sants, amb la Maribel ens hem aturat als “Encants”. De fet, el nom correcte seria Mercat Fira de Bellcaire o "Els Encants Vells". Es tracta d’un dels mercats mes antics d'Europa, atès que sembla que data del segle XIV i ha estat sempre un exemple del dinamisme comercial.\nNo sé si era la pluja, l’hora (eren poc més de les 9 del matí i moltes parades no obrien fins les 10), les vacances (parades tancades) o la crisi, però ha perdut part del seu encant (valgui la redundància). Malgrat tot, ens hem “firat”. Hem comprat un molinet de cafè dels més antics i un robot a corda amb molts anys a sobre per en Jordi, que en col•lecciona.\nÉs evident que per aprofitar les vacances per coses diferents no cal anar molt lluny.


Fes un ús prudent dels antibiòtics - Gener de 2019 - INFOCOM | Consorci Hospitalari de Vic\nFes un ús prudent dels antibiòtics\nL’Hospital Universitari de Vic té un major consum anual d’antibiòtics respecte d’altres hospitals catalans del mateix grup. Així mateix, el consum d’antibacterians i antifúngics a la UCI està molt per sobre de la mitjana, segons les últimes dades publicades amb motiu del Dia Mundial de l'Ús Prudent dels Antibiòtics (18 de novembre).\nDades de l'HUV en relació altres hospitals de Catalunya (Grup II):\nMajor prevalença de pacients amb antibiòtics: 51% a l'HUV, respecte el 41% de mitjana\nMajor consum anual d'antibiòtics (definit com a dosis diàries definides (DDD) / 100 estades): 96.01 a l'HUV, respecte el 75.6 de mitjana\nA l'UCI, el consum d'antibacterians i antifúngics està molt per sobre de la mitjana:\nAntibacterians: 206 a l'UCI de l'HUV, respecte el 130,3 de mitjana\nAntifúngics: 40,6 a l'UCI de l'HUV, respecte el 15,2 de mitjana\nEl grup d'infeccions de Qualitat vol posar èmfasi en la importància de prescriure bé aquests tractaments per evitar problemes de seguretat en els pacients. El prescriptor d'antibiòtics ha de ser crític i responsable amb la prescripció. El CHV disposa del grup PROA dins el comitè d'infeccions per ajudar a tots els prescriptors a millorar l'ús d’aquests medicaments.\nPer què es fa un mala prescripció?\nManca de coneixement de l'epidemiologia local, que és molt variable entre hospitals.\nUna formació insuficient en la prescripció antimicrobiana (selecció de l'antibiòtic, posologia, durada, desescalada...).\nL'actitud individual del prescriptor vers aquests fàrmacs. Amb l'objectiu d'assegurar els resultats es genera una excessiva i evitable pressió antibiòtica, amb prolongacions innecessàries dels tractaments o espectres de cobertura redundants o desproporcionats.\nPautes per a un bon ús de l’antibiòtic\nEn l'actualitat, es parla que la societat es troba en una "crisi antibiòtica" que serà el preludi d'una "era postantibiòtica". En aquesta nova etapa, s'anticipa un nombre creixent de morts de pacients amb infeccions greus per manca de disponibilitat de tractaments antimicrobians amb garanties.\nLa política antibiòtica que estableixen les institucions pretén perfeccionar la prescripció d'antibiòtics per tal de millorar els resultats clínics, reduir els efectes adversos relacionats amb la utilització d'aquests medicaments -incloent la resistència- i garantir una teràpia cost-efectivitat.


En mans de qui estem? - Línia Nou Barris\nLectors|2012-05-16T17:04:13+02:0016 maig 2012|Línia Nou Barris\nDesprés de veure la pel·lícula Inside job, el que més m’ha sorprès és que tots els directius de bancs d’inversió, venedors d’hipoteques escombraria, asseguradores, agències de qualificació, etcètera coneixien l’estafa a escala mundial que s’estava organitzant. Els responsables de tot això són avui líders polítics responsables en temes econòmics, és a dir, tenim la guineu vigilant el galliner. Després d’intentar aturar les especulacions, la reacció ha estat rebaixar-nos la qualificació.\nLa seva resposta: retallades que provoquen recessió i atur, que el que fan és tornar a rebaixar-nos la qualificació, que torna a provocar més retallades: estem en una espiral que ens porta a perdre tots els beneficis de l’estat de benestar i a un liberalisme salvatge.


ALIMENTACIÓ I ESPORT, GRANS ALIATS DEL CREIXEMENT |\nPer MCF · 27 març, 2019\nLa importància de l’activitat física en el desenvolupament d’un nen és de gran rellevància. Moltes vegades s’escolta parlar de les males postures dels nostres fills, de l’excés de pes que porten en les motxilles escolars i de que passen molt de temps asseguts. Per això, els experts destaquen que un dels millors regals que es poden fer als nostres fills és ensenyar-los a gaudir de les activitats físiques.\nA l’igual que els músculs, els ossos només s’enforteixen quan s’utilitzen. Per tant, mentre més treball realitzen els ossos, més forts creixeran. A més, l’activitat física beneficia, sobre tot, a les parts de l’esquelet que porten el major pes, com són els malucs al caminar i al córrer, i els braços al practicar gimnàstica i aixecament de pes per enfortir la part superior del cos.\nJugar a futbol, basquet, ballar, fer gimnàstica, caminar, córrer, esquiar, jugar al hockei o a qualsevol altre esport són algunes de les modalitats esportives que resulten convenients per desenvolupament de la massa òssia.\nAjudar als fils a donar amb alguna d’aquestes activitats físiques o esports i que gaudeixen d’elles poden ser l’opció més oportuna per ajudar a que el seu desenvolupament tingui lloc de manera convenient i satisfactòria.


En marxa la baixada de l’aigua de Sant Magí de la Brufaganya fins a Tarragona | EFMR.cat\nInici Notícies Cultura En marxa la baixada de l’aigua de Sant Magí de la Brufaganya...\nBaixada de l'aigua de Sant Magí 2019 (Imatge: Pep Morató)\nEn marxa la baixada de l’aigua de Sant Magí de la Brufaganya fins a Tarragona\nLa tradicional baixada de l’aigua des de Sant Magí de la Brufaganya ja està en marxa, des d’aquest dissabte a primera hora del matí. L’emblemàtic acte de les festes de Sant Magí de Tarragona viu enguany la 26a edició des de la seva recuperació.\nEls portants de l’aigua, una vuitantena de persones, ja han emprès a les 7 del matí l’anada cap a Tarragona després d’haver fet nit al santuari de Pontils. Els portants de l’aigua arribaran a Tarragona aquest diumenge al voltant de les sis de la tarda.\nEs diu que de les fonts de Sant Magí de la Brufaganya, a la Conca de Barberà, en raja aigua miraculosa i, per això, any rere any una comitiva de carros s’encarrega de fer-la arribar a Tarragona. La tradició marca que a primera hora del 17 d’agost arrenca la tradicional baixada i enguany així ha estat per 26è any consecutiu. La comitiva, formada per vuit carros, ha comptat amb una vuitantena de persones dels portants tarragonins i la Societat Sant Antoni de Valls, molts dels participants ho fan en família.\nEl coordinador dels Portants de Tarragona, Carles Salvadó Baches, ha parlat sobre l’aigua miraculosa que any rere any arriba a la plaça de Tarragona.\nÀUDIO: Carles Salvadó Baches, coordinador dels Portants de Tarragona, parla sobre l’aigua de Sant magí.\nEl bon ambient es manté al llarg del recorregut amb més de 66 quilòmetres i deu poblacions per la Conca de Barberà, l’Alt Camp i el Tarragonès que es divideix en dues etapes. L’alcalde de Tarragona, Pau Ricomà, va participar ahir a la nit en la missa celebrada a la mateixa font del santuari de Sant Magí de la Brufaganya.\nArticle anteriorL’Espluga s’uneix a la campanya solidària Mulla’t per l’Esclerosi Múltiple\nArticle següentEl president de la Generalitat, Quim Torra, visita Vimbodí i Poblet


SabadellMés de 200 ciutats d'arreu del Brasil van acollir aquest dissabte manifestacions multitudinàries contra el president Jair Bolsonaro i, especialment, contra la seva nefasta gestió de la pandèmia de covid-19 . Desenes de milers de persones, equipades amb mascaretes i mantenint les distàncies entre elles, es van unir a les protestes, convocades per sindicats, associacions d'estudiants i moviments d'esquerres, i que tenien el suport de formacions polítiques com el Partit dels Treballadors (de l'expresident Lula da Silva) o el Partit Socialisme i Llibertat.\nEs tracta de la primera gran protesta anti-Bolsonaro des de l'esclat de la pandèmia: tot i el gran malestar de moltes capes de la població contra el president, el perill de contagi ha fet que fins ara no s'hagués convocat cap acte d'aquest tipus. En canvi, el mandatari, que s'ha dedicat a minimitzar els efectes del covid i a negligir les mesures de prevenció , sí que ha protagonitzat durant els últims mesos nombrosos actes multitudinaris en què la majoria de participants no portaven mascareta ni mantenien les distàncies de seguretat. Amb més de 461.000 morts, el Brasil és el segon país del món, per darrere dels Estats Units, on el covid-19 ha deixat més víctimes, i també és el tercer amb més contagis confirmats: 16,4 milions.


Col·lecció de moments: Manipulacions del llenguatge VIII - utilitzant el perquè\nXeXu 5 de juliol de 2010 a les 7:34\nDe vegades ja ens va bé enganyar-nos d'aquesta manera, com aquell que va a Lourdes i es creu que millorarà dels seus mals. És un efecte placebo, i només el pensar que fa alguna cosa ja ajuda i ens fa sentir millor. Ara mateix no em venen casos al cap, però sí, és del tot cert el que dius, menystenim els motius reals i posem la importància en alguna ximpleria, però és que tothom necessita creure en alguna cosa.\nMcAbeu 5 de juliol de 2010 a les 8:55\nVista la conseqüència triem la causa que millor ens va per explicar-la i moltes vegades com més increïble sembla més ens la creiem.\nM'han vingut al cap els mediums, parapsicòlegs i similars. Suposo que recordareu a l'Uri Geller que doblegava culleres amb la ment, deia que ho feia gràcies als seus "poders" però si algun dia li donaven culleres que ell no havia pogut manipular abans i per tant no se'n sortia aleshores deia que alguna cosa li interferia la ment i ja està. En lloc de veure que només era un mag molt bo, la gent va preferir creure que ho feia PERQUÈ tenia poders i l'home es va fer milionari.\nJesús M. Tibau 5 de juliol de 2010 a les 9:30\ndiuen que hem de defensar aquest Estatut perquè és el que va votar el poble de catalunya. És que teníem cap altra opció? És que ens van posar davant uns quants estatuts i vam escollir aquest?\nObliden que l'Estatut que vam votar ja havia estat manipulat i retallat a les Corts?\nQue ens deixen escollir d'una vegada, el que realment volem!\nlolita lagarto 5 de juliol de 2010 a les 10:56\ncada època té els seus perquès i troba absurds els d'un altra època, per què? potser perquè els perquès són tan relatius i subjectius que se'ns fonen a les mans. La ciència tot i els sus grans avenços els quals mereixen respecte, tampoc crec que tingui la resposta a tot.\nRes pot tenir la resposta a tot....em sembla...\nonatge 5 de juliol de 2010 a les 11:42\nHola Carme, un dels perquè, que més em ve a la memòria és el que va dir en Montilla després de les últimes eleccions, que amb tanta abstenció va dir: Els que no han anat a votar és PERQUÈ ja estan conforme en com fem les coses, no m'ho invento, ho va dir així... N'hi ha tota una col·lecció. En Maragall després del refèrendum sobre l'estatut, va dir: que havia estat un error votar que sí, el que no va dir va ser el perquè...\nUna abraçada perquè sí.\nFiladora 5 de juliol de 2010 a les 12:13\nM'has fet recordar una cosa que vaig llegir: el cel no és blau perquè tinguem molta aigua sinó que veiem el mar blau perquè el cel és blau. I el cel és blau perquè els rajos blaus i violetes (de tots els altres colors que formen la llum blanca) són els què més es dispersen al xocar amb les partícules de l'atmosfera.\nHe crescut enganyada!!! mecatxis!\nRafel 5 de juliol de 2010 a les 16:12\nEn record d'Ovidi Montllor, "perquè vull" :\nNo he posat la lletra completa perquè vull, perquè el correu de la Carme es col·lapsarà.\nQui la vulgui sentir completa:\nVida 5 de juliol de 2010 a les 20:17\nSeria incapaç de triar-ne un de tants que n'hi ha. De fet, crec que la pregunta s'hauria de fer a l'inrevès...\nrits 5 de juliol de 2010 a les 22:48\nde noia de la pedra en conec una! sempre porta una pedra (no recordo quina) perquè li ha de portar sort.... xò no sé jo.....\nCarme 6 de juliol de 2010 a les 1:56\nGràcies a tots, per les vostres aportacions,\nXexu, pot ser una ximpleria o una cosa intencionad a també!\nMc, ja me'n recordo ja de l'Uri Geller!\nTens raó, Jesús!\nlolita, mai no tindrem totes les respostes, segur!\nonatge, ja recordo que ho va dir així, ho recordo perfectament. És un bon exemple!\nMecatxis, filadora! Un altre vbon exemple d'una creença incerta!\nRafel, ja tens raó, ja, el meu correu ha esta t apunt decol·lapsar-se aquest dies... ara, però, reposa tranquil! Au! ara que hi sóc!\nVida un altre dia provaré de fer la pregunta a l'inrevés. :)\nrits... jo tampoc ho sé...\nPilar 6 de juliol de 2010 a les 8:27\nA mi se m'acut el perquè d'un invent com el de la dinamita, destinat a ser utilitzat a la mineria, per va acabar servint als senyors de la guerra?...


De veritat vols que parli de la mort? | Societat Anònima\nAra que s’apropa “Tots els Sants”… perdó, “el dia de difunts”… perdó, “la castanyada”… vull dir, “Halloween”, algú m’ha demanat que parli de la mort. Jo li he dit: no vols que parli del Barça? O que me’n foti del Wert? O de la Leticia Sabater? No, vull que parlis de la mort ,- m’ha respost -. Oh, my god!, – he pensat -.\nParlar de la mort no és gens fàcil. Més que res perquè hi ha dues opcions i cap resulta positiva. La primera és recordar-nos allò que ens iguala als iogurts: la nostra data de caducitat. La segona és portar-nos a la ment les absències. Potser aquesta segona opció és menys dolenta, sempre que intentem recordar vides i no morts. I és que per a mi la mort no és solament la mort de la mare de Bambi, o la de Chanquete, o la que gairebé pateix ET. La mort per a mi és una habitació de l’Hospital Clínic, i sorolls d’infermeres que entren i surten, i mirades que s’apaguen. La mort és cruel, injusta, miserable. La mort és la pitjor companya, la pitjor aliada, la pitjor veïna. I, sobretot, la mort és dolorosa. Molt dolorosa. I en la mort, el pitjor són les paraules, els discursos paternalistes, els consells mai demanats, els copets a l’esquena que semblen bombardejos. La mort hauria de ser silenci, una mirada, un gest, un petó, una abraçada…\nSé que la manera d’entendre la mort constitueix una manera d’entendre la vida. Però aquesta manera d’entendre la mort està molt contaminada per algunes creences que aposten per una mena de franquícia de la mort. I resulta evident que ningú té les credencials de possessió d’una manera en concret d’entendre la mort i, molt menys, d’entendre la vida.\nPer aquest motiu, m’estimo més parlar de la vida. Perquè tot i que, l’Eduard Punset asseguri amb el seu genial sentit de l’humor que no està científicament demostrat que ell s’hagi de morir, l’única veritat és que hem de viure. Si us plau, no em demanis que parli de la mort. Vull pensar tan sols en la vida, en tu, en ella, en la seva companyia, en l’escalfor de la seva pell, en el sabor dels seus petons… i per què no, també vull pensar en el Barça, i en els somriures que em provoquen el Wert i la Leticia Sabater. I vull pensar en l’obsequi d’una finestra que em regala un nou dia, i en un miler d’articles al bloc, i en els somnis que estan per viure.\nPotser sóc massa malpensat però, quan m’has demanat que parli de la mort, no volies en realitat que parlés de la por? Si és així, deixa’m que recordi una frase de Woody Allen: no crec en una vida més enllà, però, si de cas, m’he canviat de roba interior.\nDecàleg del productor de teleporqueria


PARRÒQUIA SANT JOAN VILASSAR DE MAR : d’abril 2017\nNovament, la Parròquia va sortir al carrer a celebrar la tradicional festa de Sant Jordi. Tot un èxit de públic i de vendes. Les 200 roses muntades i venudes pels joves del KT-Club, van volar en un moment, després de la missa de 11.30. Els beneficis aniran per ajudar-los amb les despeses per la sortida programada per aquest estiu al Camí de Santiago. La venda de llibres va costar una mica mes. Es van vendre 45 llibres. Molta gent no creient es va acostar a donar un cop d’ull a la nostra exposició de llibres cristians i d’actualitat literària. Fins i tot algun curiós es va comprar la Bíblia per saber de que anava...\nUs presentem a continuació un resum i reportatge de les celebracions i activitats d’aquesta Setmana Santa i, en nom nostre i de la Parròquia, agraïm l’esforç i la feina feta a tots els col·laboradors i també a tota la comunitat que ha participat i viscut el sentiment de la Setmana Santa.\nMn. Toni Roman i Mn. Alfons Vilà\n“Hosanna al fill de David! Beneït el qui ve en nom del Senyor!”\nAmb aquesta aclamació (Mateu 21,9), a la Plaça de l’Església, es va recordar l’entrada de Jesús a Jerusalem Diumenge de Rams. Una benedicció lluïda i humil a la vegada, compartint germanor entre famílies amb nens i nenes amb palmes i palmons que omplien la plaça de gom a gom celebrant aquesta diada.\nA continuació la Missa Familiar amb molta assistència i participació, compartint, amb els infants de catequesi, el sentit de l’homilia. Una eucaristia que amb la lectura de l’Evangeli de la Passió i els cants obre l’inici de la Setmana Santa.


Caminada solidària amb sortida a Gandesa a la Via Verda | Lliga Contra el Càncer | Comarques de Tarragona i Terres de l'Ebre\nLes delegacions de la Terra alta han organitzat la caminada per la Via Verda de la Terra Alta per al diumenge 25 de març. La sortida es realitzarà des de l'estació de Bot i el recorregut serà la ruta de la via verda fins la Fontcalda i tornar.\nAquest trajectes, de sis quilòmetres d'anada i sis de tornada, tindrà una aturada a la Fontcalda on es lliurarà a tots el participants una peça de fruita, una aigua i un entrepà per esmorzar. El preu de la inscripció a la caminada és de 5 euros i els tiquets es poden comprar a l'Ajuntament d'Arnes; als establiments de Batea; a l'Agrobotiga de Bot; als Queviures Palau i Llibreria Paqui de Gandesa; al Casal, a la Papereria Tapet i a Feribex de la Fatarella i a la carnisseria Paquita d'Horta de Sant Joan.\nL'acte s'emmarca en les activitats per recollir fons per a l'entitat i en les pràctiques de salut com l'exercici i la dieta per prevenir el càncer.


Quatre films inèdits se sumen a la cartellera del BCN Film Fest\nHomeNotíciesQuatre films inèdits se sumen a la cartellera del BCN Film Fest\nPublicat el 19/3/2018 per\nA més de comprar els tradicionals llibres i roses, a Sant Jordi també es pot gaudir del Bcn Film Fest, que se celebrarà als Cinemes Verdi de Barcelona del 20 al 27 d'abril. Sota el lema "donde la película es tan buena como el libro", la segona edició del certamen aspira a mantenir un estret vincle amb l'esperit cultural de la Diada de Sant Jordi, proposant films basats en adaptacions d'obres literàries, produccions amb rerefons històric i llargmetratges biogràfics de grans personalitats.\nDe moment, l'organització ha confirmat unes 18 cintes que competiran en la secció oficial del festival. Els últims títols a sumar-se a la cartellera pertanyen a gèneres tan variats com el thriller, el biopic i el drama històric. Es tracta de les següents pel·lícules: 'L'escàndol Ted Kennedy' de John Curran, amb Jason Clarke, Kate Mara, EdHelms, Bruce Dern. Aquest biopic narra la història del senador “Ted” Kennedy al moment d'abandonar una festa a la illa de Chappaquiddick, Massachusetts, acompanyat de Mary Jo Kopechne, una antiga secretària del seu germà assassinat, Robert Kennedy. “Ted”, ebri, es descura mentre condueix i el seu cotxe es precipita a un llac des d'un vell pont. Només el senador surt del vehicle, però avisa de l'accident transcorregudes diverses hores i el cos de la dona és recuperat sense vida. La maquinària per protegir la carrera política de “Ted” Kennedy s'engega.\n'L'Echange donis Princesses' de Marc Dugain, amb Lambert Wilson, Anamaria Vartolomei, Olivier Gourmet. La pel·lícula s'ambienta en el 1721, any en el qual Felip d'Orleans –regent de França fins que Lluís XV arribi a la majoria d'edat legal–, trama un enginyós pla per segellar la pau amb Espanya, després d'una guerra que ha deixat a tots dos països molt afeblits. Felip ofereix al rei espanyol dos matrimonis: un entre l'hereu francès Lluís XV, d'onze anys, i la Infanta Mariana Victoria, de quatre, i un altre entre la seva pròpia filla, la senyoreta de Montpensier, de dotze anys, i el Príncep d'Astúries, el successor al tro espanyol. Madrid respon amb entusiasme a la proposta i les cerimònies s'organitzen ràpidament, però res sortirà segons el planejat.\n'Rebel entre el sègol' de Danny Strong, amb Nicholas Hoult, Kevin Spacey, Sarah Paulson. La cinta relata la vida del conegut i enigmàtic escriptor J.D. Salinger, centrant-se en les circumstàncies que envolten la creació de la seva obra mestra, 'El guardià entre el sègol'. La lluita del jove Salinger per trobar una veu pròpia, les seves relacions amoroses, el servei en la Segona Guerra Mundial i el suport del seu professor Whit Burnett influiran en l'escriptura de la novel·la que li catapultarà a la fama i li portarà a renunciar a aparèixer públicament la resta de la seva vida.\nI, finalment 'Els herois de Gwanju. 18.05.1980' de Jang Hoon, amb Song Kang-Ho, Thomas Kretschmann, Yoo Hai-Jin. Un drama basat en fets reals, el protagonista dels quals és Man-Seob, un taxista vidu que malviu a Seül amb la seva filla de set anys. La seva gran oportunitat per canviar la sort se li presenta quan un reporter alemany li ofereix una dinerada a canvi d'un treball: el periodista vol que el porti amb el seu taxi a la ciutat de Gwangju per cobrir una multitudinària protesta popular que ha esclatat contra el govern. Man-Seob accepta l'encàrrec i en companyia del reporter viurà una experiència que el canviarà per sempre.\nL'organització del Bcn Film Fest també ha confirmat una de les visites il·lustres al festival, que en l'edició anterior va atreure, entre uns altres, a Richard Gere o Santiago Segura. Es tracta de la cineasta belga Agnès Varda –guardonada amb l'Oscar Honorífic per l'Acadèmia de Hollywood–, qui presentarà 'Cares i llocs', nominada també a millor documental en els Oscar 2018.


El ministre de Justícia: “No hi havia alternativa a l’indult” El ministre de Justícia: “No hi havia alternativa a l’indult” – El Món\nEl ministre de Justícia: “No hi havia alternativa a l’indult”\nJuan Carlos Campo considera "implantejables" una amnistia o un referèndum pactat\nMadrid ACN 27/06/2021 11:22 am\nEl ministre de Justícia, Juan Carlos Campo, ha defensat la concessió dels indults als nou presos del procés i ha assegurat que “no hi havia alternativa”. “El govern respecta la sentència del Suprem, però mentre la unitat d’Espanya va quedar restablerta en uns segons, la fractura de la societat s’ha aguditzat. I la funció d’un govern es remoure els obstacles per garantir la convivència”, ha justificat Campo en una entrevista dominical al diari ‘El País‘. “Hi ha moments que els governs han de posar elements positius per canviar el coses. No tenim garantia que això sigui exitós, però no ens perdonaríem no intentar-ho”, ha continuat el titular de Justícia, que sí ha tancat la porta a una amnistia i a un referèndum pactat per “implantejables”.\n“El govern vol afavorir el diàleg i fer-lo amb l’ordenament jurídic vigent. La idea d’una amnistia és inviable i també la idea d’un referèndum pactat”, ha asseverat Campo. “L’amnistia suposa l’oblit i l’indult representa el perdó per construir a partir d’aquí, però sense oblidar que hi va haver uns fets molt greus el 2017 i que no s’haurien de repetir”, ha precisat el ministre de Justícia, que només reclama als partits independentistes “una actitud per al diàleg constructiu dins el marc legal”. Tornant als indults, Campo s’ha mostrat convençut que no prosperarà cap dels recursos. “Vaig portar una proposta al Consell de Ministres pensant en la correcció absoluta. Esperem que sigui així i no hi hagi cap retret del Suprem”, ha reflexionat en veu alta el titular de Justícia.\nEn paral·lel, Campo ha reconegut que li hauria agradat una “altra actitud” dels presos amb l’indult, alguns dels quals l’han ‘menyspreat’. “Que m’haurien agradat unes altres actituds? Doncs sí, però no passa res. I per això la llei no exigeix el penediment per indultar”, ha apuntat el ministre de Justícia. “El més important és l’interès general i aquest està per sobre del dels beneficiats per l’indult”, ha reblat Campo, que ha insistit que la mesura de gràcia s’ha pres en exclusiva pensant en la “utilitat pública”. “El govern s’ha centrat en els criteris d’utilitat pública. Això no és una revisió de la sentència. No es tracta d’una qüestió de justícia ni d’equitat”, ha volgut deixar clar el titular de Justícia.\nFinalment, Campo ha volgut passar de puntetes sobre l’informe del Consell d’Europa, que dona suport als indults i reclama la retirada de les euroordres. “No comparteixo ni el mètode ni la solució, però respecto tots els pronunciaments. Tinc molt clar que som un estat de dret de primera, una democràcia plena. I de ple respecte a la separació de poders”, ha afirmat el ministre de Justícia, que titlla d’un “gran desenfocament” que l’informe equipari Espanya amb Turquia. “Això s’ha de preguntar a l’Assemblea del Consell d’Europa. Si consideren que han hagut de votar això, ells sabran”, ha conclòs Campo.\nfat boy 27/06/2021 1:59 pm\nHome, sempre us quedara la llei de fugues o semblar que fou un accident o una malaltia com al cas Gurtel. I sino telefonar a l'Al Satty, o al Margallo que ja tenen experiencia en tractar amb catalans.\nRicard 27/06/2021 2:36 pm\nEls castellans tenen moltes virtuts. Una d'elles és que sempre que parlen és per mentir i demostrar un cinisme insuperable. Total, un és caga en ells.\nPajaritu 27/06/2021 2:39 pm\nYa termino yo la frase... “No hi havia alternativa a l’indult... si queríamos seguir en el poder". ¡¡¡ JAJAJAJAJA... JAJAJAJAJA... JAJAJAJAJA !!!\nProu 27/06/2021 6:12 pm\nIndults a part. I els 3000 inculpats. I la incidència de la inquisició amb el Tribunal de Cuentas? Prou!\nGonzalo 27/06/2021 6:18 pm\nPues claro que había alternativa: cumplimiento íntegro de las condenas.\ntorracollons 27/06/2021 6:41 pm\naquest ministre d'injustícia s'haurà d'injusticiar...\nL'OBSERVADO ASTORAT 27/06/2021 8:02 pm\nDESPRÈS DEL CLATELLOT MONUMENTAL QUE US DONAT EL CONSELL D'EUROPA, QUE HA ESTAT DEMOLIDOR PEL DEEP STATE-CLAVEGUERA Ñ (BORBÒNIC-FRANQUISTA 2.0), HEREU I CONTINUADOR D'UN PÚTRID ESTAT GENOCIDA-FEIXISTA, I ESPECIALMENT PEL PSOE-PSC, QUE ÉS EL PRIMER PARTIT MONÀRQUIC I CLAU DE VOLTA D'AQUESTA PURULENTA FARSA POLÍTICA Ñ, ES CLAR QUE NO TENIEU CAP ALTRA ALTERNATIVA. I ENCARA FALTA QUE US ACABI DE REPASSAR, EL TRIBUNAL DE DRETS HUMANS D'ESTRASBOURG. DEMOCRÀCIA PLENA, EN DIEU !!!!!!\nRamon 27/06/2021 8:32 pm\nMenistro rere menistro, tots estan dient que llur cap de govern és un mentider. Perquè En Sánchez va garlar que era "generosidá".


Fotografiar amb òptica de gènere - directa.cat\nFotografiar amb òptica de gènere\nArran la manifestació de commemoració del referèndum de l'1 d'Octubre el passat dilluns, Sira Esclasans i Cardona reflexiona al voltant dels entrebancs que viu com a fotoperiodista pel fet de ser dona en un entorn predominantment masculinitzat\nSira Esclasans siraesca\nMentre escric això em salten les llàgrimes d’impotència i ràbia, igual que l’any passat he de parar la postproducció de les imatges i cuidar-me. Dilluns va ser el primer aniversari de l’1 d’octubre, aquell 1 d’octubre que va marcar un abans i un després en molts àmbits i en molta gent. Però ara les llàgrimes no són degudes a uns fets que podrien colpir a tothom com ho van ser l’any passat, ara és per una situació molt més complexa, continuada i profundament dolorosa.\nNo puc evitar sentir cert rebuig cap a les fotos que vaig fer dilluns després de viure com vaig viure’n els esdeveniments durant la manifestació en memòria de l’1-O. M’explico: sempre intento capturar el que està passant amb perspectiva de gènere, no és una tasca senzilla, però dilluns em va ser impossible.\nSóc minoria dins la professió, on imperen tot un seguit d’actituds i dinàmiques pròpies dels homes cis, blancs i de mitjana edat que en conformen la majoria\nSóc minoria dins la professió, on imperen tot un seguit d’actituds i dinàmiques pròpies dels homes cis, blancs i de mitjana edat que en conformen la majoria. Quantes fotos tinc de la càmera d’aquell que ha cregut que podia posar-se davant meu per evitar posar-se davant d’algú altre? Sóc minoria, també, a ulls dels cossos policials. Sóc minoria, també, entre els manifestants. Comentaris, mirades, gestos, expressions i actituds condescendents i paternalistes. Molts cops he hagut d’aguantar-me i d’aguantar-ho tot per part de tothom.\nSí, sóc fotògrafa dona, cis, blanca, jove i de classe treballadora. Sóc conscient dels meus privilegis i estic treballant per deconstruir-los. Però també sóc conscient de les meves opressions i estic treballant per empoderar-me. Però, sabeu què? És un treball molt difícil, per no dir quasi impossible, quan és només unilateral. I és que això també ho aguanto.\nEn la commemoració del primer aniversari de l’1 d’octubre i que va acabar sent una jornada convulsa, vaig anar enllaçant escenes degradants i va anar creixent en mi aquesta sensació de ser l’única que ho estava veient, notant i que li estava afectant, i no poder-ho comentar amb ningú, com sempre.\nNormalment, quan passa això, el consol és arribar a casa i començar amb la postproducció de les imatges tot endinsant-me en els parèntesis que he anat veient al llarg dels esdeveniments. Parèntesis amb els quals intento visibilitzar aquells a qui generalment els treuen el seu espai. Intento capturar les vivències, sentiments i expressions d’aquelles persones que també hi són però que generalment queden relegades a un segon pla tot i estar, també, a primera línia.\nA la manifestació de dilluns la tarda, la capçalera era mixta, però qui s’emportava el protagonisme eren els homes que, tot irradiant testosterona, rebien tota l’atenció de la premsa\nCom deia al principi, ara no m’està sent possible. A la manifestació de dilluns la tarda, la capçalera era mixta, però qui s’emportava el protagonisme eren els homes que, tot irradiant testosterona, rebien tota l’atenció de la premsa. Durant l’acte davant del Parlament, qui destacava més eren els homes, amb prou feines tinc fotos de persones amb altres perfils tot i la perspectiva amb la qual faig la meva feina. I durant els avalots? Tant a Via Laietana com a davant del Parlament com a la resta d’espais els ànims eren completament masculinitzats, altre cop hi havia dones i persones no binàries (clar que n’hi havia, sempre hi són), però elles no tenien mai tenen aquestes actituds.\nD’altra banda, com a fotògrafa jove i, com m’agrada definir-me, en contínua construcció, busco referents entre els professionals veterans. Uns veterans que, com deia, majoritàriament no es troben ni s’han trobat mai amb les dificultats amb les quals ens enfrontem les dones fotògrafes al dia a dia. En situacions de risc intento trobar maneres de treballar a les quals aferrar-me, i faig uns esforços descomunals per superar-me a mi mateixa i a l’educació que, en tant que dona, he rebut. Però no encaixo en aquestes maneres de treballar que persegueixo i em sento violentada perquè, altre cop majoritàriament, les veig en homes i, en canvi, en les altres persones veteranes hi percebo una manera de fer diferent que les deixa, malauradament, en segon pla.\nSobretot, i vull que quedi ben clar, no escric això per atacar a ningú, ni molt menys per victimitzar a algú. Crec imprescindible una reflexió en perspectiva de gènere dins el gremi i crec fonamental un canvi en tothom. Les dones fotògrafes hem de deixar de ser minoria, perquè som indispensables i necessàries per a la professió i per com aquesta incideix en la societat.\nResponent, per acabar, al famós hashtag “On són les dones?”: Sempre hem estat darrere la càmera i hi som, però no tenim prou espai per cabre-hi senceres. Fem-nos-en a la idea, hi serem cada cop més.\n1-O feminismes Fotografia Fotoperiodisme perspectiva de gènere\n« L’orgull de ser de Sant Cosme\nDistricte Cultural de l’Hospitalet: aposta per la creació o per l’especulació? »


Imma Moraleida: “aquest any només et mereixes carbó”. | Barcelona al Dia\n« LA VAGA D’AUTOBUSOS. Publicitat municipal\nESTACIONS DEL BICING. Menys aparcaments »\nImma Moraleida: “aquest any només et mereixes carbó”.\ngener 4, 2008\nEscrit per Oriol\ndivendres, 04 gener 2008\n> Ha aparegut a la xarxa una campanya per denunciar la situació del barri.\nUn correu electrònic està circulant entre veïns i veïnes del barri on després d’explicar diferents penúries que viu el barri diu, referint-se a la regidora Imma Moraleda: “creiem que aquest any només et mereixes carbó”.\nLes penúries citades són tals com les obres de l’AVE, els caos que aquestes suposen, el calaix de les vies, la macroestació, la desaparició del CSA Can Vies, de la Torre Malaia, de l’obra del carrer Almeria 9, la manca d’espais per a joves, etc. Per llegir-ne el text complert consulteu l’enllaç Detalls.\nA l’atenció d’Imma Moraleda:\nEstimada regidora del nostre Districte:\n-Estem farts d’aguantar unes obres de l’AVE que duren 24 hores cada dia i que superen els nivells de soroll permesos.\n-Estem farts dels accidents que posen en perill la vida dels treballadors (dels quals ja n’han mort 15) i dels ciutadans (amb fuites de gas, esvorancs, tremolors i esquerdes).\n-Estem farts d’unes obres que només afavoriran a unes elits, amb una estació que doblarà el seu volum amb franquicies (perjudicant al comerç local).\n-Estem farts del caos ferroviari que els politics han generat amb els seus plans.\n-Estem farts d’un calaix de formigó que l’únic que farà serà perpetuar la separació del barri i la dificultat de comunicació dels ciutadans de Sants i La Bordeta.\n-Estem farts de la creixent especulació amb el terreny públic, amb edificis de 11 plantes com el conegut amb el nom de “la La Torre Malaia” o de les irregularitats amb finques com la del Carrer Almeria 9.\n-Estem farts dels intents per enderrocar el CSA Can Vies, (lloc on molts santsencs realitzen tot tipus d’activitats: tallers de teatre, ioga, assaig de grups…)\n-Estem farts d’estar a la cua d’equipaments per a joves sent un dels districtes més poblats de Barcelona. Tenint en compte que s’hi inclou La Casa del Mig (actualment dedicada a oficines, al punt multimedia i a BTV-Sants)\n-Estem farts de les oïdes sordes del Districte, que fins i tot ha arribat a desactivar el correu de contacte.\nI creiem que aquest any només et mereixes carbó.\nThis entry was posted on\tgener 4, 2008 a 10:59 am\tand is filed under Dist - Sants-Montjuïc, Temes Generals.


Xilxes instal·la un parc nodrissa per a conservar recursos genètics forestals - Levante-EMV\nEl projecte està ubicat en una zona industrial de la localitat de la Plana Baixa i també minorarà el seu impacte visual\nXavi Prats | Castellló\n24·01·19 | 08:01\nLa regidoria de Medi Ambient de l'Ajuntament de Xilxes ha iniciat esta setmana un projecte d'infraestructura verda que va més enllà de la concepció clàssica de parc o jardí. El projecte, anomenat parc nodrissa, compta amb la col·laboració i l'impuls de l'associació Amics de Palanques, la qual, a més de la part d'investigació forestal, també ha incorporat al mateix la vessant social que caracteritza a esta entitat sense ànim de lucre ubicada a Castelló.\nEn concret, el parc nodrissa de Xilxes és una infraestructura verda urbana situada en una zona amb un caire industrial ben definit i que conjugarà l'ús social i pedagògic amb la conservació de recursos genètics forestals d'interés, tal i com indica el regidor de Medi Ambient, Sergi Alejos.\nDes de la regidoria que dirigeix Alejos indiquen que el parc nodrissa abastarà aproximadament 10.000 m2 i que farà una funció de viver per a arbres modificats per mig de encreuament i selecció de llavors amb el criteri d'adaptabilitat a les condicions cap a les que apunta el canvi climàtic i el calentament del planeta. Estes espècies, en el cas de Xilxes, seràn un tipus de pi que aguanta millor les condicions de sequera i exemplars d'argània, una espècie adaptada a zones amb sòls àrids.\nA més de la vessant pedagògica, l'objectiu de la regidoria és també minimitzar l'impacte visual de la zona industrial amb estos exemplars que poden arribar fins als 15 o 20 metres d'alçada, tot i que el propi regidor Sergi Alejos indica que la pantalla minorarà l'impacte, no l'evitarà per complet.\nPel que fa a l'ús pedagògic, des de l'Ajuntament de Xilxes s'apunta que la idea és implicar a diverses persones per a que participen de forma voluntària en jornades mensuals per a desenvolupar el parc i, a més, crear senders i ramals amb informació de les espècies i la seua resiliència al canvi climàtic.\nRespecte a la part forestal del parc destaca la participació d'Amics de Palanques, impulsora de la idea. L'enginyer forestal David Molinos apunta que des d'esta entitat fa temps que s'impulsa una recerca de flora que tinguès molta tolerància a sequeres i resiliència a incendis, pel que es van fer expedicions per l'est de la península ibèrica per a detectar individus de determinades espècies que destacàven per la seua fortalesa en circumstàncies complicades pel que fa al tipus de sòl i a episodis de sequera.\nParcs clonals urbans\nD'eixe treball sortiren els parcs clonals urbans, que estan a Ares, Castelló i Les Alqueries. «Els parcs clonals són una solució per a que allò que la natura havie fet [la selecció genètica] traslladar-ho a un espai més a mà i en condicions bàsiques per a conservar, mantindre i multiplicar el material genètic», apunta Molinos.\nCal apuntar que des d'Amics de Palanques són crítics amb la regidoria de Sostenibilitat de l'Ajuntament de Castelló. «Hem demanat de forma reiterada cita amb els responsables de la regidoria per atrobar sinèrgies i intercambiar informació arràn dels parcs clonals i no hem obtingut resposta, ni amb l'anterior regidora ni amb l'actual». En concret, des de l'associació lamenten que els treballadors de l'empresa de gestió de parcs i jardins no tenen informació sobre les especificitats del parc clonal urbà de Castelló i en les seues tasques de manteniment, de forma inconscient, malmeten «el treball genètic d'anys».\nTantmateix, respecte als parcs nodrissa, aquésts ténen vocació de zona verda per a conservar i produir material forestal de reproducció tal com llavors, brots i material per a portar a terme els empelts en altres individus. A més, compleixen eixa funció holística de alternar la conservació amb el gaudi d'una zona verda i amb la tasca de conscienciació sobre el canvi climàtic.


La volta al món en vuitanta llibres: Estimat, t'he de deixar\nRere la tendresa, l'humor i la sorpresa final d'aquests contes, hi trobem un punt de partida per a la reflexió sobre alguns dels petits i grans temes que omplen la vida quotidiana: l'amor, la timidesa, la importància de la bellesa física, els somnis, l'orgull, les aparences o els tòpics sobre nois i noies. Les emocions que experimenten els protagonistes d'aquests contes ens conviden a reflexionar i a dialogar sobre les nostres pròpies emocions.\nNúria B. 4t B 7 de desembre de 2012 a les 11:33\nAquest llibre està format per vàries històries que no tenen cap relació entre elles.\nCada història tracta sobre un tema diferent, a vegades s'hi fan servir metàfores.\nAlguns dels temes que es tracten són: l'amor, l'amistat, els esteriotips, les primeres aparences, els tòpics entre nois i noies...\nM'ha agradat perquè hi ha alguna història molt maca i que et fa reflexionar i també perquè les històries són curtetes.\nDe nota li posaria un 8,5.\nCarla F. 4t-B 9 de gener de 2013 a les 12:47\nAquest llibre conté diverses històries amb personatges diferents a cada una d'elles. Són històries relacionades amb temes actuals de la joventud;amor, racisme, tragèdies, etc. Són curtes i entenedores amb la finalitat de fer reflexionar als lectors del llibre. El recomanaria a persones que necessiten experiència i els interessa aprendre de coses com les que tracta el llibre. Jo personalment li posaria un 6.5, ja que no m'ha agradat gaire la manera en què explica les coses. No he arribat a sentir el que el llibre vol transmetre.\nins moianès 30 de novembre de 2014 a les 1:42\nFlor de Mello ha dit:\nSón petites històries d'amor, timidesa, l'importància de la bellesa física, etc...\nLes històries són curtes, interessants i crec que val la pena llegir aquest llibre.\nAquest llibre m'ha agradat, les històries són maques i entretingudes, algúnes més que d'altres.\nL'història més maca i la que més m'ha agradat és la que pasa en una platja entre dos nois i una noia.\nEL recomano a les persones que els hi agradin els llibres d'amor i a qui li agradin els llibres curts.


Amazon i els canvis de model que ja han arribat...\nAmazon i els canvis de model que ja han arribat\nFrom www.guardian.co.uk -\tMay 25, 2012 2:03 PM\nGoogle, Apple i Amazon ens estan fent repensar diàriament els nostres canals de difusió i transmissió de la informació idel coneixement. Amazon va ser la primera en crear-se, però ha estat més lenta i els canvis han trigat en notar-se. Ara, però, ja és vista com un agent inicialment aliè al sistema que ha modificat la cadena de valor del llibre. El seu model està centrat cent per cent en el lector? Ho dubto, però, perquè si no hauria adoptat l'estàndard EPUB i permetria l'intercanvi dels seus continguts entre plataformes. Ara, els avantatges que té el consumidor de cultura són considerables...


La Villa Maoré Nans-les-Pins França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 24 allotjaments a Nans-les-Pins.\n132 Carraire Del Vieux Sud, Nans-les-Pins, Nans-les-Pins, França, 83860 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre La Villa Maoré\nAl visitar Nans-les-Pins, vosté es sentirà com a casa a La Villa Maoré, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLa Villa Maoré també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Nans-les-Pins. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de instal.lacions de barbacoa, servei de bugaderia, biblioteca, àrea de TV/saló compartit.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara despertador, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, articles de tocador, bany compartit per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de camp de golf (a 3 km), piscina exterior, parc infantil, ping pong, equitació. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, La Villa Maoré no troba competidors en cap categoria.\nCal que informeu el La Villa Maoré de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. Cal fer el pagament abans de l'arribada amb transferència bancària. L'allotjament es posarà en contacte amb tu després de fer la reserva i et donarà més informació.


El blog fa vacances! – RLD blog\n17 de juliol de 2015 xarxesDeixa un comentari\nAmb aquest apunt, el darrer abans de marxar de vacances, compartim amb vosaltres les dades d’aquest mig any de visites al nostre blog i els cinc apunts més llegits fins ara.\nEl nombre de visites durant aquest període ha estat de 8.062, un 15,69 % de les quals han estat de fora de l’Estat espanyol.\nEls cinc apunts més llegits han estat els següents:\n1 El debat sobre l’oficialitat lingüística: estat de la qüestió de Montserrat Sendra\n2 El complex panorama lingüístic de Grècia darrere l’aparent uniformitat de Juan Martínez Terrones\n3 A liña descendente que debemos erguer. Sobre o futuro do galego a partir da realidade actual de Nel Vidal Barral\n4 Estudi sobre la presència de les llengües en les converses al carrer, Barcelona 2012 d’Albert Fabà i Anna Torrijos\n5 Les llengües a Internet: cap a la diversitat lingüística de Sandra Rius\nUs recordem, també, que acabem de publicar el núm. 63 de la Revista de Llengua i Dret, Journal of Language and Law, compost de nou estudis, una nota i les seccions Legislació, jurisprudència i documentació i Recensions. Hi podeu trobar articles com: Nivells d’alfabetització i pràctiques de cultura escrita a la Catalunya moderna urbana i rural. Aprendre i saber de llegir, escriure, comptar i altres arts de Ricard Expósito Amagat; La LOMCE o la construcció d’un dret educatiu inexistent: el de triar el castellà com a llengua vehicular de Joan Ridao Martín; Principis constitucionals sobre les llengües a França, de Eneritz Zabaleta i Els debats lingüístics sobre la integració dels immigrants a França: integració immigratòria o control immigratori? de Vicent Climent-Ferrando.\nA mitjan setembre reprendrem la publicació setmanal dels apunts per encarar nous temes a debat sobre llengua i dret en un moment important per al país.


Les institucions europees dicten quarantena per als treballadors que hagin viatjat a zones de focus\nBrussel·lesJa fa dies que Brussel·les demana coordinació als seus estats membres davant els brots de coronavirus. Però ara que el Covid-19 ha arribat a Itàlia els temors de la Unió Europea davant la possibilitat que els estats comencin a tancar fronteres de manera unilateral creix. Les autoritats dissuadeixen d'arribar a aquest extrem però s'estan estudiant mesures de control als accessos (com ports i aeroports) per evitar o contenir al màxim el risc de contagi dins de les fronteres comunitàries i, per això, Brussel·les vol ser "proactiva" i mirar de coordinar aquests controls el màxim possible.\nAixí ho ha explicat aquest dimarts la portaveu de la Comissió Europea, Dana Spinant: "La Comissió intentarà coordinar les mesures entre els estats membres per evitar que hi hagi divergència de polítiques en relació amb els controls als accessos". La mateixa portaveu ha recordat que les normes del marc Schengen permeten que els estats membres prenguin mesures restrictives a les seves fronteres si hi ha risc per a la seguretat pública. Però davant la por que els estats de la Unió comencin a tirar pel dret i a impedir la lliure circulació seguint els seus propis criteris, Brussel·les reitera que cal "proporcionalitat i criteris científics" i per això pren la iniciativa.\nAsí estamos trabajando en todos los frentes para apoyar los esfuerzos coordinados frente al brote de #COVID19.\n🇪🇺Respuesta de la UE →https://t.co/JUu4ITraDA pic.twitter.com/vucvcQlRuR\n— Comisión Europea (@ComisionEuropea) 25 de febrero de 2020\nFuncionaris en quarantena\nTot plegat està sota l'assessorament de l'Organització Mundial de la Salut (OMS) i del Centre Europeu de Control i Prevenció de Malalties (ECDC), que formen part del Comitè de Seguretat Sanitària de la Unió Europea, que elabora diàriament informes de risc sobre l'evolució del coronavirus. Seguint també aquestes directrius, les institucions europees han pres mesures de prevenció.\nD'una banda, l'Eurocambra ha enviat un correu als seus funcionaris i treballadors perquè es quedin a casa si han viatjat recentment (els últims 14 dies) a la Xina, Corea del Sud, Singapur o el nord d'Itàlia, on s'han detectat els principals focus de coronavirus. Al correu, al qual ha pogut tenir accés l'ARA, se'ls demana que es prenguin la temperatura dues vegades al dia i que si al cap de 14 dies no presenten símptomes consultin què fer amb els seus responsables. Els europarlamentaris també rebran instruccions similars al llarg del dia d'avui. El Parlament Europeu té 7.820 treballadors entre Brussel·les, Estrasburg, Luxemburg i altres ubicacions.\nPer la banda de la Comissió Europea, també s'ha recomanat als funcionaris que hagin viatjat recentment a les zones de risc que demanin poder fer teletreball i que es mantinguin en quarantena els pròxims 14 dies. Tot i això, els criteris són diferents que els de l'Eurocambra perquè la Comissió inclou a les zones de risc d'Itàlia només 11 municipis del nord, mentre que el Parlament amplia el focus a quatre regions del país.\nUna missió des de Brussel·les al nord d'Itàlia\nA més, també amb l'objectiu de cridar a la calma i aconseguir coordinació entre estats, la Comissió ha enviat una missió conjunta de l'ECDC i l'OMS a Itàlia per abordar el brot i decidir els pròxims passos. També per ajudar les autoritats del país a determinar l'origen del brot. La comissària de Salut, Stella Kyriakides, es reunirà aquest dimarts mateix amb el ministre de Salut italià, Roberto Speranza. A més, també es reuneixen a Roma els ministres del ram dels països fronterers precisament per coordinar la resposta. Aquest dimecres oferiran una roda de premsa conjunta des de Roma.\nUnió Europea Brussel·les epidèmia fronteres Covid-19


General | El Fil de les Clàssiques\nOrientacions PAU GREC 2022\nExàmens a SELECAT\nKahoot exàmens PAU GREC\n1. La llengua grega\n(atès que el coneixement d’una llengua s’adquireix de forma progressiva, cal tenir en compte també alguns continguts que corresponen al Primer Any) – Identificació de les lletres, accents i altres signes relacionats amb l’alfabet, així com dels signes de puntuació usats en grec.\n– Morfosintaxi nominal: exercicis de flexió del substantiu i de l’adjectiu (identificar formes donades o escriure una forma que es demani).\nAdjectius de 1a i 2a classe\nAdjectius com πολύς i μέγας\nEls graus de l’adjectiu – Morfosintaxi pronominal\n(identificar formes donades o escriure una forma que es demani)\nEl relatiu ὅς, ἥ, ὅ – Morfosintaxi verbal. Formes personals de la veu activa i mitjana, i formes no personals.\nVerbs en -ω, no contractes i contractes: temes de present, de futur i d’aorist, en indicatiu, imperatiu, participi i infinitiu.\nTema de present i aorist d’altres verbs irregulars d’ús freqüent: οἶδα, ἔρχομαι, γίγνομαι, ἔχω, λέγω, λαμβάνω, χρή, δεῖ, ὁράω, etc. – Aplicació dels coneixements de la sintaxi nominal, verbal i oracional per poder interpretar textos breus. Identificació de les oracions en textos adients de dificultat mitjana per poder-los interpretar.\n Sintaxi de l’infinitiu i el participi.\n Preposicions i conjuncions.\n Oracions subordinades:\no de relatiu\no adverbials (temporals i causals)\n2.Els textos dels autors grecs i la seva interpretació – Traducció, amb l’ajut del diccionari, de textos de dificultat mitjana-baixa de prosa àtica, amb anàlisi sintàctica implícita, i explícita quan es demani. – Interpretació dels aclariments morfològics, sintàctics i/o semàntics que es donin a peu de text (per exemple, respecte de formes en modes subjuntiu i optatiu, en temps de perfet o en veu passiva) per a la seva inclusió en la traducció. – Estar familiaritzat amb els continguts de les obres següents:\n3. El lèxic grec i la seva vigència en la terminologia culta de les llengües modernes – Pràctica de maneig del diccionari. – El lèxic grec: familiarització amb mots habituals en la prosa àtica.\n– Vocabulari culte i científic d’origen grec en català (o en castellà).\n4. La idiosincràsia dels grecs i el seu llegat. – Comprensió d’obres senceres, o de parts escollides, de la literatura grega, sobretot referides a l’epopeia homèrica i al drama, i exposició d’alguns aspectes sobre la temàtica, els protagonistes i les característiques del gènere literari al qual pertanyen.\n– Coneixement de les restes arqueològiques dels jaciments (Empúries) i dels museus que tenim al nostre abast. Les principals peces gregues del museu d’Empúries.\n– Coneixement dels gèneres literaris en prosa, especialment la historiografia d’època clàssica, així com dels fenòmens històrics que s’hi expliquen.\n– Coneixement de les produccions artístiques dels grecs antics i la seva funció (temples i teatres); la seva influència en creacions posteriors fins als nostres dies.\nThis entry was posted in General on 27 abril 2022 by Margalida Capellà Soler.\nReunit el jurat, format pel professorat del Departament de Català i Clàssiques, el dijous 7 d’abril, va decidir concedir el primer premi ex aequo als alumnes de 2n d’ESO del professor Cristian Peralta, Noa, Jan i Júlia, per la qualitat dels seus vuideoarts “Avui” de Cèlia Viñas i el “Magranaer” d’Anna Aguilar Amat, poemes inclosos en el llibre Dones, arbres i poesia de Voliana Edicions. A partir d’ara ja formen part de les nostres rutes poètiques.\nL’enhorabona a tots els participants i d’una manera molt especial als finalistes i guanyadors d’aquest primer concurs de Videoart Dones, arbres i poesia!>/p>\nThis entry was posted in General on 21 abril 2022 by Margalida Capellà Soler.\nTot i que el divendres 25 de març era festa de lliure disposició al nostre institut, els alumnes de Grec 1 varen participar en la primera lectura pública internacional de l’Èdip rei de Sòfocles (en grec antic i en català) que va tenir lloc a Lió dins el marc del Festival Européen Latin Grec.\nThis entry was posted in General, Grec and tagged Èdip rei, Festival Européen Latin Grec, Lyon, Sòfocles, Teatre, Tragèdia on 26 març 2022 by Margalida Capellà Soler.\nAvui és des del 1999 el Dia Mundial de la Poesia i també el Dia Internacional dels Boscos i el Dia Mundial de la Síndrome de Down. A l’institut Premià de Mar ho celebrarem, fent un mural amb el poema de Gabriel Ferreter “Si puc”, traduït a diverses llengües amb motiu del centenari del naixement i del cinquantenari de la mort del poeta gràcies al fullet editat per la Institució de les Lletres Catalanes.\nDe les vint-i-dues llengües, hic et nunc, hem seleccionat el llatí, traduït per Lina Vilamitjana, i el grec modern, per Eusebi Ayensa.\nA El Fil del mite grec, la nostra poeta més aràcnida, Pepita Castellví, hi ha publicat Les Parques, un poema il·lustrat per Valèria Cuní.\nA classe de Grec recitarem els versos de les poetes gregues (Safo, Ànite, Erinna, Nossis…) i a Llatí de 4t insistirem amb els itineraris més ovidians, arran de Narracions de mites clàssics (ed. Teide), amb l’ajut del llibre Dones, arbres i poesia, un recull de 300 poemes de 130 poetes catalanes a partir dels 52 arbres del nostre institut. De ben segur, en sorgiran noves audicions, videarts, etc.\nThis entry was posted in General on 21 març 2022 by Margalida Capellà Soler.\nFem el cim: Els Pirineus\nAcaba de sortir el número 69 de primavera de la revista Akela, dels amics i escoltes del Masnou. A la secció Fem el cim!, aquest cop us proposo de visitar Els Pirineus, un indret proper i ben conegut. Ara bé, en coneixeu el mite que s’hi amaga?\nThis entry was posted in Cultura clàssica, General, Grec, Llatí and tagged Akela, El Masnou, Hèracles, Hèrcules, Literatura, Mitologia, Pririneus, Revista on 17 març 2022 by Margalida Capellà Soler.\nFem π-relats amb referents clàssics per celebrar el Dia π\nAmb motiu del 3.14 (forma d’escriure el 14 de març al calendari anglosaxó) enguany per celebrar-lo farem π-relats amb referents clàssics.\nFins a la primera coma, és de Plató mentre que la segona és d’un famós professor de matemàtiques de la Universitat d’Atenes que es deia Nikólaos Khatzidakis (1872-1942). Cada lletra d’aquesta frase correspon a un decimal del número pi. Una traducció al català aproximada seria:\n«Déu sempre fa geometria, de manera que, per calcular la relació entre la longitud d’una circumferència i el seu diàmetre, ha creat un número infinit que, ai!, essent infinit com és, els mortals no el trobaran mai sencer».\nNúmero de caràcters per paraula\n7 7 6 2 9 2 6 3 3 8 2 7 5 2 8 4 14 1 2 3 8 2 5 2 6 7 3 2 6 7 3 2 3 7 2 2 8 3 6\nSom a Roma i volem estimar-la de valent\nEls alumnes de Llengua Catalana i Literatura de segon d’ESO del professor Cristian Peralta han fet contes del dia de PI!\nPoema amb el número Pi\nHumans deixem petjades. (3)\nLes cases seran deshabitades. (4)\nI les plantes ploren descontrolades. (5)\nEl nostre món no pot seguir així.\nVoleu morir? (9)\nAl llatí: (2)\nsi vis occidere mundum est mori, (6)\nsignifica que sí. (3)\nHelena Ruiz i Víctor Pérez (2n ESO)\nVid. El Dia π (pi) amb Berta García, campiona estatal amb la memorització de 2.200 decimals de π\nThis entry was posted in General on 14 març 2022 by Margalida Capellà Soler.\nVisca la llengua materna! Com més llengües, millor!\nAvui és el dia de la #LlenguaMaterna. Visca la llengua materna! Com més llengües aprenem, millor! #català ESQUIROLS XXI Mots.wmv https://t.co/GdHwYabbDt via @YouTube pic.twitter.com/aPMrFHjrEh\n— Margalida Capellà (@AracneFil) February 21, 2022\nThis entry was posted in General, Llengües and tagged Actualitat, Llengua Materna on 21 febrer 2022 by Margalida Capellà Soler.\nThis entry was posted in General and tagged Clàssiques digitals, CLÀSSIQUES i TIC, Màster de Professorat, UB on 25 gener 2022 by Margalida Capellà Soler.\nPersèfone al minut 42 del programa Les dones i els dies de Catalunya Ràdio del dia 16/01/2022 “Els arquetips femenins de la mitologia clàssica encara són vigents?”.\nEls arquetips femenins de la mitologia clàssica encara són vigents? @donesidies @CatalunyaRadio amb @RosichMireia @LuaCoderch @mariaharker. Moltes gràcies, @montsevirgili i @annafalberti, per haver-m'hi convidat a parlar de Persèfone! https://t.co/fD45Cr2v07\n— Margalida Capellà (@AracneFil) January 16, 2022\nLore Olympus, el webcomic\nHadestown, el musical\nHades, el videojoc:\nCançons sobre Persèfone,a més de les de L’emprempta d’Orfeu, Persephone d’Allison Russell:\nThis entry was posted in General and tagged Catalunya Ràdio, Mitologia, Persèfone, Ràdio on 23 gener 2022 by Margalida Capellà Soler.\nThis entry was posted in General and tagged Donesarbresipoesia, Ràdio on 16 novembre 2021 by Margalida Capellà Soler.


Minutes d’Advocats\t| Planas & Planas – Advocats\n27 gener 2011 por Joan Planas\nEn temps de crisi, els advocats ens sentim a dir respecte de la nostra feina i dels nostres ingressos: “Vosaltres rai, que encara teniu més feina”. En èpoques de “no crisi” també ens regalen les oïdes amb la mateixa cançó. Però, com és sabut, “el tu-rai” es va morir.\nQuan als clients no els van bé les coses, no és possible que als advocats els hi vagin bé. És de pur sentit comú. No és el mateix que el client tingui més negocis, més assumptes, a què el client tingui més problemes. Més negocis i assumptes volen dir que al client és actiu i que aquests li generen ingressos o al menys treballa per a tenir més ingressos i desenvolupar la seva empresa o negoci. Per contra, tenir més problemes, vol dir que l’advocat haurà de compartir amb ell, amb la seva feina, les preocupacions del seu client, atendre’l i donar-li servei, però ajustat a les possibilitats actuals del propi client.\nRecordo un advocat deu anys més jove que jo (no és terrassenc ni té despatx a Terrassa), que a més de ser molt actiu, simpàtic i treballador, era extraordinàriament ambiciós. Vaig coincidir amb ell en un parell d’assumptes en els que treballava per un despatx mitjanet de Barcelona (el titular del qual havia estudiat amb mi). Al cap d’un parell d’anys, coincideixo amb un altre assumpte amb ell. M’aclara que ja té despatx propi i que té cinc advocats que treballen per a ell (la seva dona llavors, no sé si ho segueix sent ara, també era professional liberal, del món de l’auditoria i molt pencaire). Un parell o tres d’anys després, torno a coincidir amb ell. Havia perdut frescor, potser per l’edat, continuava sent simpàtic i rialler, però no s’el veia content. M’explica que ara ja eren disset els advocats que tenia al despatx. Li vaig preguntar quantes vegades al dia dinava. Home intel·ligent, s’arrenca amb sinceritat i em diu: “El meu problema al matí, quan poso el peu a terra, es començar a cercar feina pels advocats del despatx, ja quasi bé no faig d’advocat, sinó que m’assemblo més a un representant que ha d’anar venent-se per mantenir el despatx”.\nAquest advocat, no s’en sentia com als inicis, perquè ja havia perdut el contacte amb els problemes dels clients, més enllà d’anar a manllevar la feina per encarregar-la als seus advocats. Fa anys que no he tingut més contacte amb ell.\nL’advocat, tant el que té contacte directe amb el seu client, com els mitjans i grans despatxos, han vist reduït el seu volum de feina –com els notaris i altres professionals- però en els despatxos la proporció “negoci-assumptes” respecte de “problemes”, s’ha invertit. Desapareixen en molts cassos els primers per només quedar dels segons.\nI això naturalment que es nota als resultats econòmics dels despatxos. Però l’advocat de despatx unipersonal o amb pocs col·laboradors, segueix el contacte amb el client de forma directa i a voltes diària. Per contra, els mitjans i grans despatxos, que ofereixen alguns avantatges als grans clients empresarials, han portat a terme una política molt allunyada de l’anterior pel que no són grans empreses, “agressiva” econòmicament per captar clientela i seguir creixent en nombre d’advocats. Ara toquen les reconversions del sector, reestructurant i prescindint de personal. La morositat afecta també als despatxos i segurament –no hi ha estudis- més als grans que als petits.\nBé, els lectors han de saber que també els despatxos d’advocats noten la crisi, que això el client –ara que els honoraris professionals són absolutament lliures- pot fer-ho servir si veu que l’advocat no s’adona d’aquesta realitat i a veure si entre tots aixequem una mica el país.


Sancions sense regulació. - CatFAC\nSancions sense regulació.\nDes de fa uns dies estem rebent notícies sobre algunes de les associacions situades a Barcelona i és que estan rebent una notificació de la Guàrdia Urbana on se’ls ordena el cessament de les activitats del club en 48 hores i que adverteix què, en cas contrari, es procedirà al precinte del domicili social. Avui, l’Agència EFE publica que un d’aquests clubs a emprès una querella, dirigida contra el gerent del districte de Ciutat Vella, la cap del Departament de Llicències i Inspecció de l’Ajuntament, i contra el director dels serveis jurídics del consistori, al•legant que l’expedient sancionador és “injust i arbitrari” que a més contradeix els drets fonamentals d’associació, presumpció d’innocència, dret a un procés amb les degudes garanties i vulneració del principi de legalitat.\nSabem que els moments de transcisió sempre generen tensions propies del canvi de paradigma. És per això que demanem paciència a tots els actors implicats per tal d’arribar a un diàleg i a un conscens que fomenti la convivència cívica entre totes i tots.\nDes de la CatFAC en som conscients que l’Administració fa la seva feina i vetlla pel bé comú però creiem que aquesta situació seria més senzilla si abans d’actuar es concretés una normativa clara per a totes les associacions cannàbiques. Nosaltres reiterem la nostra proposta de col•laboració amb la administracions, i en aquest cas amb l’Ajuntament de Barcelona, per crear i definir els límits, les normes i les condicions amb la intenció de regular la nostra activitat.\nTornem a felicitar l’Ajuntament per la valentia en el pas endavant que suposa voler reconèixer una realitat social com la nostra oferint-li un espai en el model de ciutat. Esperem properament poder iniciar un treball conjunt entre tots els actors implicats per fer nèixer aquesta regulació i treballar perquè les associacions s’hi adaptin.\nTelf:625 978 474\n+ info: http://catfac.org/\nBy admin|2014-11-02T16:53:28+00:00noviembre 2nd, 2014|comunicados|


Les 8 llistes electorals\nProgrames i tribunes polítiques a la premsa\nAnuncis electorals als diaris\nActes-mítings de la campanya electoral\nPropaganda electoral als carrers\nActe “Fem Manresa amb alegria” (7/4/1979)\nConstitució de l’Ajuntament de Manresa i elecció de l’alcalde Joan Cornet (19/4/1979)\nCròniques dels diaris\nJornada electoral i dies posteriors\nL’àudio del debat dels caps de llista\nEl 3 d’abril del 1979 es van celebrar a l’estat espanyol les primeres eleccions municipals democràtiques des del temps de la República (les últimes havien estat el gener del 1934). Adolfo Suárez, nomenat president del govern espanyol el juliol del 1976, les endarrerí al màxim, ja que després de les eleccions a Corts del 15/6/1977, encara va tornar a convocar unes altres eleccions generals per al dia 1/3/1979, un mes abans de les eleccions municipals.\nA les eleccions municipals manresanes hi van concórrer vuit candidatures. Aquests són els seus noms i els seus caps de llista:\nFalange Española de las JONS. Fernando Pastor Campoy\nEl resultat de les eleccions atorgà els següents regidors: PSC (8), CiU (7), PSUC (5), CC-UCD (3), PSAN (1) i Agrupació d’Electors Independents (1). Les candidatures d’ERC i Falange no van obtenir representació. El consistori es constituí el 19 d’abril. El socialista Joan Cornet i Prat fou elegit alcalde per 14 vots a favor (PSC, PSUC i PSAN) i 11 en blanc (CiU, CC-UCD i Independents).\nAtesa la significació històrica d’aquell esdeveniment, n’hem aplegat en aquest web un bon nombre de documents i imatges. Hi podreu trobar les 8 candidatures, els diferents programes de cada organització política, entrevistes als caps de llista publicades aleshores, més de 200 retalls de la premsa manresana d’aquells dies, més de 100 anuncis electorals que van sortir als diaris, i més de 100 fotografies d’alguns dels actes o mítings de la campanya electoral, dels cartells de propaganda distribuïts pels carrers de la ciutat i de la constitució de l’Ajuntament i de l’elecció de l’alcalde Joan Cornet.\nEl web es completa amb l’àudio del debat final que el 31 de març de 1979, tres dies abans de les eleccions, van mantenir els vuit caps de fila dels partits polítics al Teatre Conservatori. Us l’oferim amb la transcripció de totes les intervencions, algunes fotografies i la informació que van publicar-ne els diaris manresans.


Pi de Sibèria - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: Pinus sibirica)\nEspècie Pinus sibirica\nAl nord creix a baixa latitud, típicament 100-200 m, en canvi més al sud arriba a 1.000-2.400 m d'altitud. Sovint arriba al límit arbori en la seva zona. Els arbres poden fer 30-40 m d'alt i viure un màxim de 800-850 anys.\nEls fascicles de fulles aciculars estan en grups de cinc fulles que fan de 5 a 10 cm de llarg. Les pinyes fan de 5 a 9 cm de llargada i els pinyons (que són comestibles) de 9 a 12 mm. Es considera sovint com una varietat o subespècie del pi suís (Pinus cembra) tanmateix se'n diferencia per tenir les pinyes lleugerament més grosses i tres canals de resina a les fulles en lloc dels dos canals del pi suís.\nEl pi de Sibèria resisteix una malaltia fúngica del fong Cronartium ribicola i té interès per fer varietats de pins resistents per hibridació.\nEs fa servir força en parcs i jardins de clima fred, com al Canadà central, tolera els vents forts i freds fins com a mínim -60 °C. D'aquesta espècie, com d'altres pinyons, se n'obté oli de pinyó.\nConifer Specialist Group (1998). Pinus sibirica. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 12 maig 2006 (en anglès).\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Pi de Sibèria\nPinetum.org: Pinus sibirica cone picture\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Pi_de_Sibèria&oldid=22154990»\nDarrera modificació: 20 oct 2019 a les 20:38


El secretari de CCOO PV, Arturo León, renuncia al càrrec després de revelar À Punt que es va vacunar irregularment - À Punt\nEl líder sindical argumenta que la situació afecta negativament l'organització i presentarà la dimissió aquest dimecres.\nImatge d'arxiu d'Arturo León / À Punt NTC\n07 de febrer 2021 - 17:01\nEl secretari general del sindicat Comissiones Obreres al País Valencià (CCOO PV), Arturo León, presentarà la dimissió el 10 de febrer en el Consell Federal, arran de la investigació oberta sobre la seua vacunació després À Punt revelara en exclusiva la vacunació irregular i la sol·licitud d'incorporació a l'Hospital General d'Alacant onze dies després d'haver rebut la vacuna. El líder sindical argumenta que aquesta situació perjudica l'organització.\nLa Conselleria de Sanitat Universal va anunciar una investigació després que Arturo León, que no treballa en primera línia, s'administrara la primera dosi de la vacuna a l'Hospital General d'Alacant, on té plaça com a tècnic de riscos laborals, però no exerceix des de fa setze anys, ja que està alliberat per a dedicar-se a les tasques sindicals, tal com va explicar el líder sindical a À Punt.\nEl sindicat ha informat que Arturo León va rebre la primera dosi de la vacuna d'acord amb el protocol sanitari i en l'orde que havia fixat el departament de salut. Ho hauria fet en l'"últim grup", després del personal de neteja, informàtic, administratiu, de magatzem, bugaderia, seguretat o cafeteria.\nDissabte el fins ara secretari general va explicar en un comunicat intern als seus companys que havia manifestat "des del principis de gener" la disponibilitat per a compatibilitzar la responsabilitat sindical amb el treball com a tècnic de prevenció de riscos laborals de l'Hospital General d'Alacant. León, però, va demanar tornar a ocupar aquesta plaça el 26 de gener, és a dir, 11 dies després de rebre la primera dosi de la vacuna contra la Covid-19.\nDesprés de rebre una resposta positiva de la gerència, el líder sindical va formalitzar la seua petició el 26 de gener i la seua reincorporació es va produir aquest divendres, 5 de febrer, on té previst treballar un dia a la setmana.\nEl secretari general de Comissions Obreres del País Valencià presentarà la dimissió davant del Consell Confederal, el màxim òrgan del sindicat a la Comunitat Valenciana, que té previst reunir-se dimecres.


S'estan mostrant les entrades d'aquesta data: de març 23, 2022\nGoigs a sant Josep Oriol. Seminari Conciliar de Barcelona (Barcelonès, Barcelona).\nel dia 23.3.22\nGoigs a sant Josep Oriol. Barcelona (Barcelonès, Barcelona).\nFlorentina de Colònia (santa) Prades


La RN116 tornarà a obrir cap al 5 de març - La Clau\nLa RN116 tornarà a obrir cap al 5 de març\nUn tancament sense precedents, des del 3 de febrer\nDimarts, 11 de febrer de 2020. 16:06h\nLa RN116 a la piujada del Pallat, Alt Conflent © Prefectura nord-catalana\nLes obres són imminents a l’eix RN116, Conflent-Cerdanya, que és tallat des del 3 de febrer després de la tempesta Glioria. L’Estat hi afecta urgentment 10 milions d’euros.\nL’esfondrament de la calçada de la RN116 entre Fontpedrose i Sautó-Fetges que es va produir el 6 de febrer provoca trastorns molt greus en termes de trànsit i economia, ja que aquest eix queda tallat. Segons el Ministeri de Transició Ecològica i Inclusiva, les obres per restaurar la calçada es valoren en més de 10 milions d’euros. L’Estat, únic titular del manteniment d’aquesta carretera estratègica, es farà càrrec de la totalitat de les despeses. En el millor dels casos, aquesta ruta tornarà a obrir pels volts del 5 de març, segons les previsions de la prefectura dels Pirineus Orientals. De fet, es necessitarà almenys tres setmanes per dur a terme els treballs, abans de la restauració del trànsit.\nUn canal de regatiu preexistent a la carretera\nLa RN116 va ser debilitda per la tempesta Gloria, entre el 20 i el 23 de gener, abans de noves pluges que van obligar a tancar-la, dilluns 3 de febrer de 2020, després d’una distorsió digna d’un film de ciència ficció. Aquesta imatge sorprenent, molt estesa a la premsa i per les xarxes, encara és visible a l’alçada del carri d’avançament del Pallat, al terme municipal de Sautó i Fetges. Els moviments de terra ha generat esquerdes obertes i un aixecament de la carretera fins a 1 m. La causa és el desbordament d’un canal de regatiu situat aigües amunt, preexistent a la carretera.


Tots els mitjans s’han fet ressò de la mort de la gran cantant italiana Mirella Freni. Molts han al·ludit al fet que va encarnar extraordinàriament el personatge de Cio-Cio-San quan només han pogut escoltar-lo en un enregistrament ja que es negava a fer-lo en escena. A mi, que en tenia un relatiu coneixement per algun disc, em va seduir, per un atzar feliç, en un altre registre.\nEm trobava a Bèlgica en un viatge professional quan al vespre, a la cambra de l’hotel, en una televisió més avançada de la que aleshores teníem aquí, podia gaudir a la mateixa hora, d’un concert, d’un partit de futbol i d’una transmissió en directe d’una òpera. No vaig vacil·lar: eren unes Noces de Fígaro en directe, em sembla des de Zuric. En recordo els protagonistes, José van Dam i Mirella Freni, i l’exquisida posada en escena. Mirella, segura, compacta, amb aquesta veu que -entre tants qualificatius rebuts, em quedo amb els d’homogènia i sumptuosa- em va convèncer. Lluïa una presència juvenil i un cos amb la solidesa necessària per a poder cantar bé i al mateix temps encarnar a la perfecció el paper de Susanna que representava. Anys més tard, en el mateix títol, representaria el de Comtessa.\nQuan el 1989 vaig passar a presidir la comissió artística del Gran Teatre del Liceu, l’aleshores administrador Lluís Andreu ens va parlar de recuperar dues grans veus per a la casa. Un viatge seu, productiu, a Mòdena va possibilitar els retorns de Luciano Pavarotti i de Mirella Freni, que tenia una certa resistència a revisitar-nos no se sabia ben bé per què, potser per la mitja entrada que havia obtingut el 1982 en un recital amb piano quan, precisament, la seva carrera estava en el seu zenit o per algun problema administratiu en el Faust de 1984 . El retorn de Mirella el 1989 va ser esplèndid, ens va captivar -en una mateixa temporada que ella mateixa va qualificar de minifestival Freni- amb la Tatiana de l’Eugène Oneguin, l’Adriana Lecouvreur i la Manon Lescaut.\nLa soprano, versemblant en els papers que representava, havia fet ja des d’un principi una carrera molt ben construïda fent cas a la recomanació de Beniamino Gigli de no treballar la veu seriosament fins que la tingués ben assentada i el seny de tenir de professor a Ettore Campogalliani, que havia estat mestre també de la Tebaldi. Després, havia anat incorporant papers que s’adiessin al seu moment de veu fins a desembocar en els més dramàtics. De tracte amable en l’entorn professional –diuen, però, que molt severa amb els seus alumnes-, deia que només s’havia de ser prima donna a l’escenari, no pas en la vida. Ho vam poder comprovar en la Manon Lescaut, on es va fer arranjar com una segona cambra l’angle del decorat principal on es pentinava quan no havia d’estar en escena, per a no perdre el seu contacte amb el públic.\nTambé em va fer gràcia quan, en el seu darrer homenatge a La Scala, asseguda a l’escenari desmentia que hagués cantat per fer diners sinó que ho feia per la passió de cantar. Cosa certa perquè en una entrevista de fa molts anys deia que de petita ja cantava com un canari, a qualsevol hora i per qualsevol motiu. No deixava, però, de tenir molta traça en el primer aspecte. Amb un catxet respectable, va demanar la presència del seu marit, el baix Nicolai Ghiaurov, pel paper de príncep Gremin, tot exigint que, com que era una figura reconeguda, se li pagués el mateix caixet que a ella per no disminuir-lo… Cal dir que Ghiaurov, als 61 anys, va protagonitzar després en la mateixa temporada un gran Boris Godunov ple de sapiència.\nA la seguretat, professionalitat i impecabilitat de les seves actuacions haig d’afegir un record personal per a mi triplement emotiu: la nit de Cap d’Any que vaig compartir a casa de Maria Vilardell amb Mirella Freni i Nicolai Ghiaurov.\nTambé és colpidor l’escrit de comiat que ha fet el primer marit de la Freni: “S’ha apagat fa algunes hores Mirella Freni, una de les més importants sopranos del ‘900. Va ser la meva muller més de vint anys i junts vam criar la nostra filla Micaela (…) No oblidaré mai el gran i precoç talent de Mirella que vam forjar junts i que la va dur a assolir grans fites artístiques a tot el món. Ciao Mirella”.\nMirella Fregni va néixer el 27 de febrer de 1935 a Mòdena. Ha mort el 9 de febrer de 2020 a la mateixa ciutat. Als 10 anys, ja va cantar el “Sempre libera” amb un pianista d’11 anys, el seu futur marit Leone Magiera, i va guanyar un concurs de ràdio cantant Un bel dì vedremo. El tenor Beniamino Gigli la va escoltar i la va advertir que podia arruïnar la seva veu si no deixava el cant fins que fos més gran. El va reprendre als 17 anys amb Ettore Campogliani i ja als 19 debutava a Mòdena cantant la Micaela de la Carmen de Bizet. Va canviar el cognom Fregni per Freni per fer-lo més pronunciable preveient una carrera internacional. Es va casar als 20 anys amb el seu pianista, que ja havia esdevingut professor de cant i director. Va tenir una filla, Micaela, com el personatge del seu primer paper professional. Als 23 anys, va reprendre la carrera guanyant a Torí un concurs de cant i va cantar al Teatro Reggio interpretant la Mimì de La Bohème de Puccini. L’Òpera d’Holanda, Glyndebourne i la Royal Opera van venir després. Va agradar molt a Karajan, amb qui va fer molts enregistraments i que la va dirigir a La Scala també en La Bohème, en el paper que l’ha fet més famosa .El 1963 va reprendre el títol amb Luciano Pavarotti i en van fer una gira mundial, van debutar al Metropolitan el 1965 i van recalar el 1970 al Teatro de la Zarzuela de Madrid. El 1964 va tenir l’únic fracàs a La Scala interpretant la Violetta de La Traviata: devots de la Callas no van acceptar una altra manera d’interpretar el personatge. El 20 de gener de 1971 va debutar al Liceu amb la Marguerite de Faust. Ja separada de Magiera des del 1977, el 1981 es va casar amb el famós baix búlgar Nicolai Ghiaurov amb qui havia debutat el 1971 en un Faust en els respectius papers de Marguerite i Mephisto. Guiada per ell, va aprendre l’idioma per poder incorporar repertori rus. El 1990 va publicar les seves memòries. El 2000 va cantar en el primer concert commemoratiu d’Herbert von Karajan una emotiva “Io son l’umile ancella” d’Adriana Lecouvreur. El 2002, amb Ghiaurov, van començar a donar classes magistrals al Centro Universale del Bel Canto de Vignola, que havien fundat. El 2004 va morir Ghiaurov i ella va seguir amb l’activitat docent. El 2005 va fer la seva darrera actuació operística a l’Òpera de Washington en el rol de Joana d’Arc de La donzella d’Orleans de Txaikovski. Va patir una malaltia degenerativa muscular que li va anar minvant la mobilitat i que ha estat la causa del seu decés.


Investiguen una mare per sostracció de menors per endur-se la filla i impedir que el pare la veiés durant 11 anys - Diari de Girona\nSanta Coloma de Farners | 18·06·21 | 14:17 | Actualitzat a les 15:17\nEls jutjats de Santa Coloma de Farners David Aparicio\nUn jutjat de Santa Coloma de Farners investiga una mare per sostracció de menors per endur-se la filla i impedir que el pare la veiés durant 11 anys. Quan va desaparèixer, la nena tenia 4 anys. Des d'aleshores han viscut a un poble d'Extremadura fins que aquest dimecres s'ha presentat voluntàriament al jutjat. L'advocat del pare, Ernest Plaja, afirma que l'home ha viscut tots aquests anys amb "l'angoixa de no saber si la filla era viva o morta". Ara, segons ha avançat TV3, el jutjat ha retirat el passaport a la mare i a la nena i els prohibeix sortir de Catalunya. La mare, que també haurà de comparèixer setmanalment al jutjat, sosté que es va endur la nena perquè sospitava que el pare n'abusava sexualment. Una denúncia que es va arxivar.\nEl pare no sabia res de la nena des del juny del 2010 quan, segons explica el seu advocat, la mare li va enviar una carta on li deia que la petita estava "bé" i que ja buscarien la manera que la pogués veure. La mare al·legava que els darrers cops que havia estat amb el pare, la nena no havia tornat "en bones condicions".\n"Des d'aleshores, el pare no ha sabut si la nena era viva o era morta", explica Plaja. L'home va denunciar el cas i el jutjat d'instrucció 4 de Santa Coloma de Farners va obrir diligències prèvies el 15 d'octubre del 2010 per un delicte de sostracció de menors. Onze anys després, i sense cap avís previ, la mare s'ha personat voluntàriament al jutjat aquest dimecres.\nSegons ha explicat la dona a TV Costa Brava, es va endur la nena perquè sospitava que el pare n'abusava. "Jo he salvat una vida i ho tornaria a fer, la nena ara està molt bé, és feliç", ha dit la mare que, a més, afegeix que ara li és igual el que li pugui passar. "Jo ja he guanyat com a mare", remarca.\nL'advocat del pare remarca que el jutjat d'instrucció 1 de Santa Coloma de Farners ja va investigar els suposats abusos denunciats. Ho va fer abans que la mare i la filla es fessin fonedisses. La investigació va acabar quan ja havien marxat de Catalunya. El març del 2011, el jutjat va dictar una interlocutòria que arxivava el cas. La resolució recollia que, a instàncies de la mare, s'havien pres nombroses declaracions, fet anàlisis forenses, exploracions a la menor i que no hi havia "cap indici" d'abusos.\nA un poble d'Extremadura\nAquest dimecres, la mare, assistida per la seva advocada, es va presentar al jutjat sense la menor. En la declaració, va explicar que durant tots aquests anys han estat vivint en un poble d'Extremadura. L'advocat del pare assegura que la nena no ha estat escolaritzada ni tampoc vacunada. També ha apuntat que la dona tenia en vigor una ordre de crida i cerca però, tot i això, va poder renovar el DNI sense que la detinguessin.\nEl jutjat va reclamar a la mare que tornés l'endemà amb la menor. Dijous, la filla, que actualment té 15 anys, va declarar que tenia "por" del pare, tot i que va accedir a veure'l. Això sí, reclama posar ella les condicions de les visites.\nAquest divendres, el jutjat d'instrucció 4 ha dictat una interlocutòria amb mesures cautelars per evitar que la dona torni a fugir. L'escrit, que ha avançat TV3, estima les peticions de la fiscalia i l'acusació particular en nom del pare. El jutjat acorda retirar el passaport tant a la mare com a la filla i els hi prohibeix sortir de Catalunya. A més, la dona haurà de comparèixer setmanalment al jutjat.\nErnest Plaja remarca que la batalla ara per al pare se centra en poder veure la seva filla, de qui té legalment la guàrdia i custòdia des del 2012. Per això, ha entrat una reclamació al jutjat perquè la menor s'estigui amb el pare. De moment, viu amb la mare a la comarca de la Selva. L'advocat tampoc descarta demanar que la causa, inicialment oberta per un delicte sostracció de menors, s'ampliï a altres possibles delictes.


Holiday Inn Express & Suites Lakeland Lakeland (FL) Estats Units - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n4500 LAKELAND PARK DRiVE, North Socrum Loop, Lakeland (FL), Estats Units, 33809 - Veure al mapa\n"Good selection for breakfast, very clean. Comfortable beds"\nConvenientment situat a Lakeland (FL), Holiday Inn Express & Suites Lakeland és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Gàcies a la seva bona ubicació, des de l'allotjament es pot accedir fàcilment a les visites obligades de la ciutat.\nEls serveis i instal.lacions de primera categoria que defineixen l'experiència de InterContinental Hotels Group us esperen a Holiday Inn Express & Suites Lakeland. Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, instal.lacions per a minusvàl.lids, express check-in/check-out, magatzem d'equipatge, Zones públiques amb Wi-Fi són només algunes de les comoditats que fan que Holiday Inn Express & Suites Lakeland sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb televisió de pantalla plana, habitacions per a no fumadors, aire condicionat, calefacció, escriptori a cada habitació. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com centre esportiu, piscina exterior que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Holiday Inn Express & Suites Lakeland és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Lakeland (FL).\nTots els tipus de viatgers (73) Parelles (34) Viatgers en solitari (14) Famílies amb infants petits (17) Famílies amb infants grans (6) Grups (2)


La premonició de Gustav Meyrink | Ana Pomares\nJuntament amb Dràcula (1897), de Bram Stoker, i Frankenstein o el modern Prometeu, de Mary Shelley (1818), El gólem (1915) de Gustav Meyrink forma part d’una tríada fonamental de novel·les fantàstiques que han donat forma a sengles ‘criatures’ o ‘monstres’ i que no només s’han convertit en referents perennes del gènere. Ana Pomares ha llegit l’edició catalana d’El gólem, que ha publicat Més Llibres.\nParlar d’El gólem és parlar d’una obra complexa, fascinant, pertorbadora i hipnòtica alhora. La novel·la que publicava Gustav Meyrink l’any 1915 recull l’antiga llegenda jueva del gólem, que conta com el rabí Löw de Praga (1512-1609), seguint la càbala, va crear un ésser de fang per defensar els jueus i el va dotar de vida amb una sèrie de paraules màgiques.\nNo obstant això, un dia el gólem es va escapar del control del rabí i, embogit, començà a provocar catàstrofes al barri jueu. Segons la llegenda, el gólem reapareix cada trenta-tres anys i deixa un seguit de morts darrere seu. Amb aquesta premissa Meyrink crea un relat al voltant del mestre Pernath, un home que tracta de descobrir un passat fosc que li havien fet oblidar mitjançant la hipnosi. Una novel·la narrada en diferents nivells de realitat, entre l’onirisme i la realitat més tangible, entre la fantasia i el turment d’un personatge que no sap ben bé qui és ni per què hi és. Els records que no té es converteixen en allò més desitjat per a un protagonista que mai no sap si ha estat despert o somniant, i que porta els lectors de la mà de les seues cavil·lacions, dels seus dubtes i de les seues experiències amb diferents i estranys personatges al gueto jueu de Praga.\nL’obra s’adscriu a l’escola expressionista de l’Europa de principis del segle XX, escola que sorgeix a partir del desassossec de la societat occidental del moment, la qual es troba immersa en la Primera Guerra Mundial. Una època marcada per la deshumanització d’una societat moderna que Meyrink relaciona amb l’esperit del gólem, atès que tots dos, el gólem i l’ésser humà, són capaços d’actuar con un autòmat contra la seua pròpia voluntat, capaç de destruir allò que hauria de protegir.\nAra, més de cent anys després de la primera publicació de l’obra, l’editorial Més Llibres, amb la traducció de Ramon Monton, ens presenta per primera vegada en català una obra carregada de misteris en què el lector pot de vegades trobar-se immers en llargs monòlegs de què el mateix Pernath és testimoni o en dubtoses situacions que, igual que el protagonista, el lector no sap si formen part de la realitat o d’una borrosa percepció. Una oportunitat, mai presentada fins ara, de llegir i gaudir d’un clàssic del segle XX en llengua catalana.\nL’editor Ricard Vela parla de Gustav Meyrink a Vilaweb\nPodeu llegir un fragment de la novel·la aquí.\nAna Pomares Gustav Meyrink