Més víctimes: El brot de coronavirus que més preocupa a Catalunya empitjora\nSalut va tardar nou dies a intervenir, tot i el «descontrol» al centre\nper Anna Corbatera / ACN divendres, 11 de desembre 2020 - 12:40h\nSalut va tardar nou dies a intervenir, tot i el «descontrol» al centre | Cedida\nEl brot de coronavirus detectat fa tres setmanes a la residència Fiella de Tremp (Pallars Jussà) ja suma 45 morts, tres més que dimecres. Ara per ara, en aquest equipament de la tercera edat hi ha 89 residents positius, 12 dels quals ingressats a l'Hospital Comarcal del Pallars, i 43 treballadors amb Covid-19, a l'espera dels resultats del cribratge que se'ls va fer aquest dijous, segons les dades facilitades pel Departament de Salut.\nDes del 28 de novembre passat, el centre està gestionat per Gestió de Serveis Sanitaris (GSS), després que en la setmana anterior els casos pugessin de 57 a 150 i es decidís intervenir la residència. Així, ara aquesta funciona com un hospital, amb tres torns de metges i infermeres.\nEl brot, que s'originava el 19 de novembre, és, a part de preocupant, polèmic, ja que Salut va tardar en concret nou dies a actuar a la residència de Tremp tot i el «descontrol» del brot. Asseguren que, en entrar-hi, es van trobar una situació molt complicada, amb els usuaris mal distribuïts i una mala gestió, per exemple, dels residus, aspectes vitals per evitar la propagació del virus. Tot i constatar el 23 de novembre que no s'havien millorat tals qüestions al centre, el Departament no va actuar fins al dia 28.\nAra la Fiscalia de Lleida investiga si es van complir els protocols davant. El ministeri públic demanarà aquesta setmana documentació al Departament per acreditar el procés d'actuació del centre. De moment, però, no consta que cap família hagi denunciat els fets ni als Mossos d'Esquadra ni penalment a la justícia.\nMés positius a la residència de Palamós\nDesplaçant-nos fins a la Costa Brava, el nou cribratge als pacients del Palamós Gent Gran arran del brot de coronavirus al centre ha detectat 20 nous positius de Covid-19. Els tests es van repetir el 3 de desembre i l'endemà es van descobrir els nous positius, que ja s'han notificat a les famílies.\nEn aquests moments, la residència suma un total de 49 pacients i 24 professionals positius. Està previst que aquesta setmana es repeteixin les proves PCR a tot l'equip que treballa al centre. En un comunicat a les xarxes, els Serveis de Salut Integrats del Baix Empordà (SSIBE) -que gestionen l'equipament- recorden que s'han suspès les visites i l'activitat al centre de dia, a l'hospital de dia i les consultes externes.\nTambé recorden que s'està treballant estretament amb les autoritats sanitàries i que s'estan complint tots els protocols assistencials per a la cura i el benestar dels afectats.\nEl brot al centre es va detectar a finals de novembre quan quinze professionals van donar positiu per covid-19. Arran d'això, es van fer proves a tots els residents i usuaris i es van detectar 32 positius més. La setmana passada el brot afectava ja un total de 53 persones, 33 de les quals usuaris i 20 professionals. En total, sumant els casos previs al brot, el centre tenia fa una setmana 63 persones infectades (43 pacients i 20 professionals). Aquest dilluns, el total de casos s'enfilava fins als 73 (49 pacients i 24 professionals).\nNou brot en altres residències catalanes\nPerò el de Tremp i el de Palamós no són els únics brots en residències catalanes. Aquest dijous se'n notificava un al Bages, en concret a la residència l'Onada de Can Jorba de Santpedor, on es compten 43 residents contagiats i 5 positius entre els professionals que hi treballen.\nD'altra banda, aquest divendres Salut ha informat de dos nous brots Covid en dues residències de Tarragona, en concret a la STS de Cambrils, amb 42 residents i 12 treballadors positius, i al centre Pius Hospital de Valls, amb 21 professionals i cinc pacients contagiats.\nSalven el bebè de la jove embarassada que ha perdut la vida en contagiar-se a Espanya\nSalten les alarmes per un brot seriós de Covid-19 amb més de 50 contagiats a Catalunya\nLleida Salut Malaltia Pallars


Varem coincidir a la llibreria groga. Ens van mirar de reüll. Mentre mirava les novetats de Sant Jordi em van saltar algunes imatges: la seva negativitat a compartir amb les companyes la solució de problemes matemàtics o químics, ben al contrari a quan el professor estava present, i ella podia lluir els seus coneixements. El seu concepte d’amistat que va quedar palès amb la elecció fidel dels seus interessos. La finestra on van preguntar-nos si la vida es regia pel lliure albir o per un destí predestinat. Els llibres ocultant les nostres mirades. Ella amb uns quilos de menys, jo amb un quilos de més. Ella plena de formules farmacèutiques, jo d’idees filosòfiques. Breu record, bufada d’un temps passat.\nBadalona, 3 de maig de 2016\nLA CIUTAT DELS AMANTS\nLa ciutat dels amants,\nPenetro en el bosc de la imaginació. Lentament em vaig allunyant, de balanços, de liquidacions de capital, de pagaments de productivitat, de comptes, de taxes, fins que els números es converteixen en el fonament matemàtic d’una escala musical. Una nota, un to, una ciutat. Davant meu la biblioteca del Patronat de la Música de Badalona. Dins la sala un home, amb una perruca blanca i els cabells recollits en una cua lligada per un llaç negre, alça la batuta i, em segresta del gratacels financer. El músic, el compositor. El reconec és Wolfgang Amadeus Mozart. L’òpera, el cant, la poesia, la dansa m’eleven per dur-me a una ciutat misteriosa on la música dels amants il·lumina la nit.\nEls joves del conservatori de Badalona fugen de les aules. Surten al carrer per deixar que la seva música pinti de colors la ciutat. La ciutat esdevé un element inspirador en la creació musical i s’estableix com la paleta de colors, amb la que el compositor dibuixa noves melodies, una col·…


Diumenge 06/03/2016, Caminada CERN: Castelldefels – Volta a la Morella - Castelldefels\n3.- Caminades limitades a 24 persones i és obligat que feu la inscripció (gratuïta) enviant un email:\na la adreça cern.inscripcio@gmail.com,\nen l’assumpte feu constar: caminada 06/03/2016\ncaminada volta Morella del 06/03/2016 i el vostre nom i cognoms sencers.\nHeu d’enviar la inscripció abans de les 14:00 del dissabte 06/03/2016, la llista es tancarà en aquest moment o al arribar a 24 participants, NO podran participar aquells que s’hagin inscrit més tard de la darrera persona acceptada (la nº 24). El fet d’inscriure’s implica haver llegit la documentació i acceptar els riscos de la caminada. A la primera caminada que vingueu d’aquest any heu de dur el full de la descàrrega de responsabilitats complimentat i signat.\nTrack aproximat: http://ca.wikiloc.com/wikiloc/view.do?id=5430443\nDIUMENGE, 28 DE FEBRER DEL 2016 - 19:55 CET\nAvui alguns dels caminants habituals, molts més dels previsibles degut al mal temps, hem participat a la caminada popular “La Cabrilenca”. Ha sigut una bona excusa per canviar del paisatge del Garraf a un altre paisatge també litoral, però d’aspecte molt diferent...Ha sigut una gran caminada!. Tot i que era la segona vegada que la fèiem, el fang i un recorregut més llarg que l’any passat l’han fet més dura del previst, però hem fet un bon ritme tot i fer-la en conjunt.\ndiumenge 06/03/2016 tornarem a caminar pel Garraf\nDiumenge 28/02/2016 participarem a la caminada popular “La Cabrilenca” (Maresme)\nDiumenge 28/02/2016 no convocarem cap sortida perquè participarem a la caminada “La Cabrilenca” (Maresme), trobareu tota la informació a:\nCaminada Mundet Montcada ... feta !\nAvui hem fet la caminada des de Mundet fins a Montcada passant per St. Iscle i la reserva de Can Catà. Hem començat amb fresca i un pèl de vent, però després d’esmorzar el fred ha començat a ser una anècdota i a la arribada a Montcada la temperatura era totalment primaveral. Ha estat un matí fantàstic gaudint de corriols poc transitats a Collserola, ... i això és força difícil.\nDiumenge vinent no fem sortida CERN perquè participarem a una caminada d’altra entitat, la Cabrilenca.\nDiumenge 21/02/2016 Caminada CERN: Mundet (BCN) – Sant Iscle - Montcada\nCaminada CERN: Mundet (BCN) – Sant Iscle - Montcada\n3.- Caminades limitades a 24 persones i és obligat que feu la inscripció (gratuïta) enviant un email, a la adreça cern.inscripcio@gmail.com, en l’assumpte feu constar caminada 21/02/2016 i en el missatge feu constar: caminada Iscle del 21/02/2016 i el vostre nom i cognoms sencers. Heu d’enviar la inscripció abans de les 14:00 del dissabte 20/02/2016, la llista es tancarà en aquest moment o al arribar a 24 participants, NO podran participar aquells que s’hagin inscrit més tard de la darrera persona acceptada (la nº 24). El fet d’inscriure’s implica haver llegit la documentació i acceptar els riscos de la caminada. A la primera caminada que vingueu d’aquest any heu de dur el full de la descàrrega de responsabilitats complimentat i signat.\nSortida de Estació de metro de Mundet (BCN) cantó muntanya.\nHORA d’inici: 7:50 del matí. aproximadament. (L’hora de sortida serà l’hora d’arribada del metro i tren de Castelldefels).\nCaminada NO circular (inici a Mundet BCN – final a l’Estació de tren de Montcada).\nDesnivell acumulat +: 500 m.(+ 590 m. negatiu = 1.090 m. total).\nDesplaçament al punt de sortida: agafarem el tren que surt del Castelldefels poble a les 7:00 fins a passeig de Gràcia, allà agafarem el Metro linia3 (verda) direcció Trinitat Nova, Baixarem a MUNDET (compte ¡ no confondre amb munbau), agafarem la Sortida Muntanya i a dalt de les escales esperarem a les 7:50 per començar a caminar. Tingueu present que la hora de sortida la marca l’hora d’arribada a Mundet (que serà entre les 8:45 i 8:50), si perdeu el tren o el metro no us podrem esperar perquè el proper és força més tard. Òbviament no ens podem fer responsables dels retards del tren o metro i que per aquesta causa s’hagi de suspendre la caminada o canviar el recorregut. TORNADA: A Montcada agafarem el tren de la RENFE per a tornar a Barcelona o Castelldefels (fent canvi a Passeig de Gràcia).\nDescripció: Des de Mundet pujarem fins al turó del Trac, tot seguit passarem a prop del mirador del portell, després seguiré uns corriols, en zig-zag fins arribar al a font de Can Llosses (esmorzar). Després de l’aturada anirem fins a Sant Iscle i farem una curta visita a la reserva natural de can Catà, per anar, tot seguit ca pa Montcada a on agafarem el tren de tornada.\nAvui un grup de valents hem fet la caminada fins al cavall Bernat del Garraf, dic valents perquè el vent no ha fet enrera al grup d’avui i hem pogut fer el recorregut previst, tot i que ha hagut moments que les ratxes han sigut fortes. Afortunadament el sol ens ha acompanyat tot el matí i ha fet més suportable la forta personalitat del déu Eolo. Hem pogut arribar fins a la punta del cavall Bernat sense problemes, tot i que en aquest punt estàvem més sotmesos al vent, hem trobat un espai al raser a on esmorzar i poder fer la foto de grup.\nDiumenge 14/02/2016 Caminada CERN: Castelldefels – Cavall Bernat (Garraf) - Castelldefels.\n3.- Caminades limitades a 24 persones i és obligat que feu la inscripció (gratuïta) enviant un email, a la adreça cern.inscripcio@gmail.com, en l’assumpte feu constar caminada 14/02/2016 i en el missatge feu constar: caminada Bernat del 14/02/2016 i el vostre nom i cognoms sencers. Heu d’enviar la inscripció abans de les 14:00 del dissabte 13/02/2016, la llista es tancarà en aquest moment o al arribar a 24 participants, NO podran participar aquells que s’hagin inscrit més tard de la darrera persona acceptada (la nº 24). El fet d’inscriure’s implica haver llegit la documentació i acceptar els riscos de la caminada. A la primera caminada que vingueu d’aquest any heu de dur el full de la descàrrega de responsabilitats complimentat i signat.\nRiscos de la activitat: Els riscos propis d’una caminada urbana/rural (llegiu-los a normes-recomanacions). Els senders del Garraf son pedregosos i amb forts pendents. En els trams i cruïlles amb trànsit rodat s'ha de respectar el codi de circulació. Compte! La part del cavall Bernat té uns peny segats amb certa perillositat si us apropéssiu i no heu de fer-ho si teniu vertigen, també hi ha una avenc amb una gran obertura al ben mig del camí, compte no caure!. Informeu-vos de les condicions meteorològiques abans de decidir la participació. Estem en temporada, de caça per tant, heu d’afegir com a risc el fet de compartir els espais amb els caçadors i la seva activitat.\nAvui hem fet la caminada S. Pere Ribes – Montgros – Vilanova, hem tingut un temps excel·lent per a caminar, és cert que a primera hora estava ennuvolat (ha plogut aquesta matinada), però la temperatura i l’ambient han sigut idonis, només el vent, a estones, ens ha destorbat un matí esplèndid per a caminar per la muntanya. Hem pujat al Montgros i hem baixat direcció Vilanova entre mig de grans finques i extensions de vinyes.\nAl arribar a Vilanova hem participat com a públic d’excepció de les comparses, així ho havíem programat. Hem estat a la plaça de la Vila, hem vist entrar les comparses i viure la guerra de caramels, .... brutal, fantàstic, excepcional!!, un gran esdeveniment. Felicitats Vilanovins!!!, feu grans coses.\nDiumenge 07/02/2016 Caminada CERN: S. Pere Ribes – Montgros - Vilanova\n3.- Caminades limitades a 24 persones i és obligat que feu la inscripció (gratuïta) enviant un email, a la adreça cern.inscripcio@gmail.com, en l’assumpte feu constar caminada 07/02/2016 i en el missatge feu constar: caminada Vilanova del 07/02/2016 i el vostre nom i cognoms sencers. Heu d’enviar la inscripció abans de les 14:00 del dissabte 06/02/2016, la llista es tancarà en aquest moment o al arribar a 24 participants, NO podran participar aquells que s’hagin inscrit més tard de la darrera persona acceptada (la nº 24). El fet d’inscriure’s implica haver llegit la documentació i acceptar els riscos de la caminada. A la primera caminada que vingueu d’aquest any heu de dur el full de la descàrrega de responsabilitats complimentat i signat.\nTingueu present que la hora de sortida la marca l’hora d’arribada a S. Pere de Ribes de l’autobús (que serà al voltant de les 8:15), si perdeu el tren o l’autobús no us podrem esperar perquè el proper és força més tard. Òbviament no ens podem fer responsables dels retards dels tren o busos i que per aquesta causa s’hagi de suspendre la caminada o canviar el recorregut.\nDescripció: Des de S. Pere de Ribes pujarem el Montgros (esmorzar a mitja baixada) per després anar cap a can Martí, masia de Cabanyes, per a Vilanova a on veurem una estoneta les comparses i la guerra de caramels, actes inclosos dins del carnaval d’aquesta ciutat. Després seguirem fins l’estació de tren.\nDiumenge 06/03/2016, Caminada CERN: Castelldefels ...\nDos excursionistes moren després de perdre's a Cas...\nDiumenge 28/02/2016 participarem a la caminada pop...\nDiumenge 21/02/2016 Caminada CERN: Mundet (BCN) – ...\nDiumenge 14/02/2016 Caminada CERN: Castelldefels –...\nDiumenge 07/02/2016 Caminada CERN: S. Pere Ribes –...


La llei del silenci. Diari d'un senador.\nMundo Diario. Dissabte, 3 de setembre del 1977.\nLa llei del silenci.\nÉs indignant. La llei del silenci plana sobre el país. En frase de «Diari 16» (2 dijous 1977) «una vella plaga de tinta blava franquista s'estén de forma paorosa pels vells salons del palau de les Corts». El comentarista es queixa de la Ponència encarregada de preparar el projecte de Constitució. Jo em queixo de la meva pròpia Comissió d'incompatibilitats del Senat.\nNomés començar i ja es proposa que els debats siguin a porta tancada. Suposo que puc publicar els resultats de la votació sense que se’m degolli. Al capdavall la decisió ve després de la votació: 13 a favor de la porta tancada, 7 en contra i 3 abstencions. La votació no va ser secreta. El senador del PSOE Francisco García De la Barbolla, que hi era com a observador, es va aixecar indignat i se'n va anar cridant no sé què sobre que a les Corts franquistes les deliberacions eren a porta oberta.\nDesprés, el misteri de la desaparició dels taquígrafs. No quedarà constància del detall dels debats. Protesta simbòlica, sense efectes pràctics de cap mena.\nDesprés, els inacabables obstacles a una Ponència que s'ha esforçat a acomplir una llei d'incompatibilitats simbòliques i ridícules. Es tracta, es veu, que ningú s'ha declarat incompatible. Es tracta, doncs, de burlar aquesta llei bikini. Sempre els tretze en contra, la meitat més un d'una comissió que com totes està dominada per UCD.\nPrimer, està bé que, qui va guanyar les eleccions, mani. Però compte amb emmordassar la minoria. Les nostres intervencions no serveixen per a res. No poden mai als 13 per a res i arriben a l'opinió pública per la llei del silenci. Potser me n’aniré de la comissió. Segon, està bé que hi hagi silenci en una negociació delicada per aconseguir uns punts de llibertat. Però, compte amb fer servir el silenci per encobrir una operació de conservació de vells estils en vistes a controlar les cambres elegides democràticament des d'un executiu plagat d'escollits a dit. Potser me n’aniré de la comissió.


Viure dins d'un parc natural\nL'ALTRA CARA DE L'ÀREA METROPOLITANA DE BARCELONA\nEls veïns de Collserola adapten els seus hàbits a les limitacions de la nova reglamentació\n4 min. 20/12/2010 00:59\nViure en un parc natural no té preu, aquí guanyes qualitat de vida, viure a Collserola és tranquil·litat. Aquests són alguns dels tòpics a què recorren els veïns que, després de molts anys d'indefinició, s'han trobat vivint ja oficialment dins d'un parc natural. La vida d'aquests privilegiats -almenys a ulls dels veïns que els envolten a l'àrea metropolitana de Barcelona- per força s'haurà d'adaptar a un canvi de costums que ja s'ha començat a produir i unes limitacions que la nova reglamentació anirà definint en els dos propers anys.\nEls veïns dels barris de Sol i Aire i Mas Fortuny, a Sant Cugat del Vallès, tenen sentiments contradictoris, de satisfacció i incertesa, amb la nova situació. Satisfacció perquè després de més de 50 anys reivindicant la legalitat, els seus habitatges, molts dels quals es van construir després de la Guerra Civil, han quedat desafectats per la declaració de parc natural amb la creació d'una nova figura jurídica. Ara són una unitat dins del parc a través d'un espai de regulació especial (ERE). Incertesa perquè la declaració de parc natural estableix de termini fins al 2012 per acabar de tramitar, ordenar i regular els usos i normes del parc.\nL'aïllament relatiu en què viuen els veïns de Collserola, a menys de deu minuts en cotxe de Barcelona i Sant Cugat però ja en plena natura, ha fet que, per exemple, la comunitat de Sol i Aire estableixi una comunicació molt estreta entre tots els veïns. "Nosaltres ens hem fet un grup d'autoprotecció i tenim un petit sistema d'alerta amb una sirena que si sona tres cops és per avisar que alguna cosa passa i ens obliga a reunir-nos tots els veïns al centre", explica el coordinador de l'associació de propietaris del veïnat, Manel Soler. Aquest grup d'autoprotecció va sorgir arran dels incendis que es van declarar a Collserola l'any 1994, en els quals el foc va arribar a tocar de la carretera i va posar en estat d'alerta els veïns que tenien les seves cases a primera línia de foc.\nCarregats contra el foc\nActualment, el grup d'autoprotecció de Sol i Aire ja està curat d'espants; disposa de 500 metres de mànegues i diversos hidrants i programa de manera periòdica cursets de formació per als associats amb l'objectiu de poder actuar amb rapidesa i professionalitat durant el primer quart d'hora d'un incendi. Durant el període estival el grup també s'encarrega d'organitzar patrulles de vigilància per detectar possibles incendis i conductes incíviques com fumar dins del parc o encendre barbacoes fora de les zones permeses. A Sol i Aire la petita comunitat treballa conjuntament per millorar l'aspecte dels camins i també actua de manera coordinada en la neteja de les fosses sèptiques que utilitzen perquè no disposen de clavegueram. Més en clau de servei públic, els veïns s'organitzen pel que fa al servei de correu postal, la neteja de vorals i la preservació de l'espai.\nAparcament sí, fred també\nNo tot és idíl·lic en l'últim parc natural declarat a Catalunya. Hi ha molta feina per fer cada dia a banda de la feina de cadascú. Però els veïns consultats no canviarien per res el lloc on viuen. El president de l'associació de veïns de Mas Fortuny, Joan Canadell, no traslladaria la seva casa ubicada a la part més elevada del barri per un habitatge al centre de Sant Cugat o Barcelona. Canadell assegura que els avantatges de viure dins del parc són "la qualitat de vida que guanya la gent, la tranquil·litat que no s'ha de pensar on deixar el cotxe i el fet que es pot anar a passejar tranquil·lament" en un entorn privilegiat. Canadell, a la llista d'inconvenients, hi apunta "l'hivern molt fred o la incomunicació si cau una nevada". A Sol i Aire, en la cinquantena de cases que hi ha, el centenar de veïns mantenen un parer similar i s'enorgulleixen d'estar en contacte amb els senglars que tenen cada dia voltant per l'entorn de les cases, tal com diu Manel Soler, coordinador de l'associació de propietaris, que també adverteix possibles nous inquilins: "la família que opta a venir a viure a Sol i Aire ha de venir molt mentalitzada, perquè no tenim ni bars, ni supermercats, ni esglésies per resar".\nNi obres ni reformes\nEls representants veïnals de Mas Fortuny i Sol i Aire són conscients que les normatives urbanístiques i ambientals vigents com el Pla Especial de Protecció de la Serra de Collserola, el Pla General Metropolità, el Pla d'Espais d'Interès Natural (PEIN) o la declaració de la Xarxa Natura 2000 també els prohibeixen fer cap tipus d'obra als seus habitatges ni cap futura ampliació urbanística en els barris. És la part més òbvia d'estar envoltats de natura i ja la tenien clara quan van construir les cases.


Els Tornejants d’Algemesí obrin el Saló Internacional de Turisme de Barcelona – RiberaTV\nLa ciutat estarà representada en el certamen turístic a través de València Turisme\nEls Tornejants han actuat davant les autoritats polítiques i culturals catalanes i davant empresaris turístics en la inauguració del Saló Internacional de Turisme de Barcelona. La marca UNESCO associada als rituals i danses de la processó de la Mare de Déu de la Salut d’Algemesí és un reclam cultural i turístic en alça, per això els nostres rituals són cada vegada més sol·licitats per les institucions valencianes per representar a la Comunitat Valenciana en esdeveniments nacionals i internacionals.\nL’actuació dels Tornejants va continuar a les 13.30 hores en l’escenari principal de la fira davant un públic expectant i agraït. És de destacar l’interés i l’esforç dels tornejants per traslladar-se en un dia laboral (anada i tornada) a Barcelona per portar el nom d’Algemesí amb orgull i mostrar al món nostres més antigues tradicions.\nEls Tornejants d’Algemesí obrin el Saló Internacional de Turisme de Barcelona added by Ribera Televisió on 15 abril, 2016


Enviar aquesta notícia per e-mail Imprimir aquesta notícia ciutat 23. 06. 2020 Compartir a Twitter Compartir a Facebook\nEl PSC demana que s'aixequi la suspensió de les sol.licituds d'ajuts als lloguers\nPle mes de juny\nEl PSC presenta una moció en el proper ple municipal on demana al govern de la Generalitat que aixequi la suspensió de sol.licituds dels ajuts per contribuir a minimitzar l’impacte econòmic i social de la Covid-19 en els lloguers d’habitatge habitual.\nEl PSC presenta una moció on demana a la Generalitat que es reprengui el programa d’ajuts al lloguer d’habitage habitual per contribuir a minimitzar l’impacte econòmic de la pandèmia en les famílies més vulnerables. El 29 de maig, es va suspendre, de forma cautelar, la presentació de sol•licituds d'aquests ajuts. Segons la resolució de la Generalitat, fins que la tramitació i valoració de les sol•licituds ja presentades permetin analitzar la suficiència del crèdit que faci viable la continuació o no de la presentació de noves sol•licituds.\nEl portaveu del grup municipal del PSC, Francesc Josep Belver, ha assenyalat que “aquesta mesura d’ajut al lloguer es va dotar amb un límit de diners escassos i això va fer que amb 48 hores aquests ajuts desapareguessin per què ja s’havien consumit. Per això des del PSC demanem es que es reprengui aquest programa d’ajuts al lloguer i que es posin més recursos per poder arribar a més famílies vulnerables de Catalunya, per què entenem que en aquests moments es imprescindible”.\nEl PSC demana al Govern que en cas que la dotació pressupostària inicial d’aquests ajuts no fos suficients, una vegada tramitats i valorats tots ells, es complementin amb recursos propis de la Generalitat.


La Setmana del Llibre en Català "més internacional" presentarà 200 novetats editorials\nConvidaran Paul Auster, reconeixeran Jaume Cabré i per primera vegada vendran traduccions en altres llengües\nLa 35a Setmana del Llibre en Català, que se celebrarà des d’aquest divendres fins al diumenge 17 de setembre a l’avinguda de la Catedral de Barcelona, serà l’edició “més internacional”, amb la presència de l’escriptor nord-americà Paul Auster com a convidat especial i la venda de traduccions d’autors catalans en altres idiomes per primera vegada, ha explicat aquest dimecres en roda de premsa el president de la Setmana, Joan Sala.\nAuster presentarà el seu nou llibre ‘4 3 2 1’ el dissabte al migdia a l’auditori del Col·legi Oficial d’Arquitectes de Catalunya (Coac) en una conversa amb el periodista Antoni Bassas.\nSala ha destacat que no serà l’únic autor internacional: també vindran la il·lustradora siriana Gulnar Hajo, la intel·lectual anglesa Mary Beard i l’escriptor italià Nanni Balestrini: “No només és Paul Auster, els altres autors també són noms importants, i tots faran que sigui l’edició més internacional”, ha assegurat Sala.\n“Si l’any passat vam dir que era la més gran, aquest any ho podem tornar a dir perquè se supera”, ha dit Sala, que en l’àmbit d’espai disposarà també del Coac per realitzar activitats, amb 163 expositors –davant els 150 de l’any passat–, 144 segells –enfront dels 133 del passat any– i la presentació de 200 novetats en català, ocupant 1.750 metres quadrats.\nNOU ESTAND DE TRADUCCIONS\nPer primera vegada hi haurà un estand d’autors catalans traduïts a l’anglès i d’altres idiomes davant la gran afluència de turistes a l’avinguda de la Catedral: “Sempre venen molts turistes disposats a comprar alguna cosa, el que sigui. Prefereixen que sigui qualsevol objecte, millor si no té lletres, però el millor és vendre’ls traduccions de llibres nostres”, ha dit Sala.\nTambé es muntarà un saló de compra-venda de drets i entre les novetats també es comptarà amb la participació de 41 llibreries de fora de Barcelona que promouran la Setmana en els seus aparadors.\nAndorra, Balears i València estaran presents a través de les seves institucions en un estand, intentant arribar a tots els territoris de parla catalana encara que faltarà la Catalunya Nord.\nEl Premi Trajectòria –atorgat per anteriors premiats amb el guardó– s’atorgarà a Jaume Cabré, i el premi serà una obra pintada per l’artista Joan-Pere Viladecans.\nACCIÓ PER A LA PAU\nCom venen fent els últims anys, es farà un acte solidari amb el títol ‘La Setmana Solidària’, que tindrà lloc aquest divendres a les 20.15 en el mateix recinte i que consistirà en un acte a favor de la cultura de la pau en col·laboració amb la Fundació per la Pau FundiPau.\n“Evidentment no som endevins i no sabíem que succeirien els atemptats de la Rambla. Això demostra que és més necessari que mai dedicar un acte a fomentar la cultura de la pau”, ha valorat el president de la Setmana.


EL REPUNT - BLOG DE JOSEP L. PITARCH: 2016\nM’agradaria no ésser tan negatiu com diuen que sóc, renyant-me per això alguns amics i amigues. Doncs, no senyor i no senyora, no me n’amague de dir-ho: vivim en una merda, conjugada i qualificada de totes les maneres possibles, com cantava Brassens: il y a les emmerdants, les emmerdeuses, les emmerderesses; ell m’emmerde... Com aquest era un misogin, en realitat es referia a les dones, i en concret a la seua, però això era el segle passat i la misogínia era molt freqüent en el món intel·lectual francès, malgrat Simone de Beauvoir (El segon sexe). Aleshores no era gaire difícil trobar-se intel·lectuals masclistes i agressius; avui tampoc ho és, per cert. El feminisme encara estava formulant-se, prolegòmens històrics a banda, i en realitat no començà a agafar embranzida fins la Segona Guerra Mundial.\nTracte de contenir el pessimisme, però, i ho faig cercant el consell dels savis. Sobre la política, que és un tema que m’interessa, deia Groucho Marx que és l’art de buscar problemes, de trobar-los, de fer un diagnòstic fals i d’aplicar després remeis equivocats. Això és tot el contrari del que sempre he intentat de fer, quan m’hi dediquí (he intentat, dic). Ben mirat, Groucho tenia molta raó i el dia a dia dels nostres polítics ho confirma. La política és decebedora, com estem veient i tots els partits són una decepció, fins i tot el meu, que és una cosa que lamente. En realitat els partits som com sectes i alguns són sectes de sectes. Els polítics lladres a banda, perquè són una altra cosa i sols afecta de manera important als populars, especialment als valencians, i als socialistes andalusos.\nSobre l’edat, deia Anatole France, que cadascú té la de les seues emocions. Em pertorba un poc, però sóc realista en aquest tema i sé que els anys no passen debades i accepte estoicament les poques emocions a què tinc dret, per l’edat. Ja no em preocupen, no m’emocionen, no em motiven tantes coses com abans. Goethe advertia que és feliç qui és capaç de reconèixer que els seus desitjos no van d’acord amb les seues facultats. O siga que cal aprendre a fer-se vell i acceptar-ho i jo en això estic d’acord i m’estic especialitzant.\nSobre la bondat, la maldat i la virtut, Ciceró deia que malament va la cosa quan es pot aconseguir amb diners, el que cal obtenir amb la virtut. Sèneca, per la seua banda, no anava amb romanços i advertia que del vici desenfrenat diem valor, o siga que algunes accions que semblen heroiques, en realitat son producte de passions inconfessables, (en llatí és preciós: vitium impotens, virtus vocatur). Segurament es referia als militars romans, i ara que tornen a estar a l’alça, de la mà de Trump i de Putin (també de la Cospedal, quina risa), em sembla molt oportuna la cita. I com hi ha tanta hipocresia en la societat, Marcial aclareix que una cosa és ésser bo i una altra voler-ho semblar.\nDeixe els apunts de cites clàssiques de què m’he anat proveint al llarg dels anys. Ara intentaré fer una reflexió sobre les festes en què ens trobem immersos de Nadal, Cap d’Any i Reis (15 dies). Ni funcionen les escoles, ni les fàbriques i sols treballa l’hoteleria i el comerç, que són qui més les revifen i exploten. Són dies de dispendis i d’excessos, amb greus repercussions en les economies domèstiques i en la salut. Però hom diu que són dies familiars i sagrats i hi ha qui s’ho creu.\nEls àpats familiars, i d’empresa i d’amics, no és gens estrany que no acaben tan bé com comencen i molta gent m’ha comentat que més aviat els fan una mica de fàstic. A banda que són una ocasió per a veure germans, cunyats i nebots, amics i col·legues, no agraden aquestes trobades a tothom. Molt sovint es fan per respecte als pares, si encara viuen, o com una excusa per anar de marxa, sense vigilàncies, llevat dels controls d’alcoholèmia i drogues, que jo aplaudisc.\nNo negaré que la tradició de Nadal (el solstici d’hivern) té una llarguíssima tradició que ve des del paganisme. El cristianisme convertí aquelles festes en les del naixement de Jesús i sempre ha tractat de moderar la tendència a la disbauxa, encara que han fracassat. El to pagà de les festes paganes motiva més la gent, que no el naixement de Jesús; siguem realistes. L’èxit d’aquestes festes és mundial, i no sols entre els cristians, perque a la Xina i al Japó també tenen molta acceptació i allí no saben qui és Jesús. Aquesta és una prova que qui ha triomfat és el paganisme, o el laïcisme.\nAmb tot, reconec que la part folklòrica dels betlems, dels arbres, dels Pares Noël en les seues múltiples versions, dels Reis Mags, de les nadales, del Cant de la Sibil·la, etcètera, tenen el seu to entranyable i un xic màgic, ingenu i kitsch. Res a dir, doncs. A mi personalment tota aquesta parafernàlia m’és indiferent, llevat, però, dels reis, des que tinc néts, la il·lusió dels quals és una immensa alegria per als iaios. He acceptat que m’equivoquí amb els fills, perquè quan eren petits els vaig explicar que qui compraven les joguines eren els pares i que això dels reis era una tonteria.\nEl que és inacceptable són els enormes recursos que s’hi destinen a mantenir tanta pompa i ostentació, que signifiquen una autèntica malversació dels cabals públics, amb lluminàries que són fonts de contaminació, deixalles inútils i ingovernables en les plantes de reciclatge... Tants diners públics, evidentment, s’haurien d’esmerçar a ajudar la gent més desatesa, especialment de les criatures. No devem oblidar els informes de Càritas sobre la gent hi ha sumida en la pobresa o vorejant-la: som el segon país d’Europa en pobresa infantil, quina vergonya! A Belem pastores, a Belem chiquitos, que ha nacido el rey de los angelitos.\nNo tinc res a dir sobre l’alcohol i les altres drogues, llevat del seu abús, que trobe que és molt perillós. També trobe absolutament inacceptable la introducció d’aquestes drogues entre els jovenets i jovenetes, que s’han d’educar i controlar i no corrompre. Per acabar vull facilitar un proverbi xinès, amb el qual felicite les festes als qui les celebren: Viu avui. És més tard del que penses. I recordar la màxima llatina: post festum, festum, després de la festa venen els problemes. Fins l’any que ve, qui hi arribe.\nFinalment vull recomanar un proverbi xinès, a tall de felicitació nadalenca i d’any nou: Viviu avui. És més tard del que penseu.\nPlou a bots i barrals i la gent està alarmada. Generalment, en un país on plou poc, com el nostre, rebem la pluja amb una certa desconfiança, malgrat que sabem que la necessitem, però ens preocupa pensar si se’n passarà de la ratlla. És el que canta Raimon: Al meu país la pluja no sap ploure: o plou poc o plou massa; si plou poc és la sequera, si plou massa és la catàstrofe.\nPer una sèrie de circumstàncies adverses, quan plou com aquests dies, Silla encara té més motius per a alarmar-se, per si es produeixen inundacions com les que hem patit darrerament. No vaig a tornar a repetir els motius perquè es produïsquen aquestes inundacions, ni qui són els culpables, perquè s’han explicat moltes vegades, encara que no tothom s’ha assabentat suficientment, com puc comprovar de tant en tant. De tota manera, estan en marxa les obres previstes per a esmenar els errors del passat, encara que no s’ha arribat ni a la meitat del projecte, que hem de suposar que no tornaran a ser interrompudes com passà amb el govern socialista de Baixauli i el popular de Simeón. Ara el govern actual ha trobat les subvencions.\nCom és habitual, els dies de pluja el veïnat freqüenta encara més del que és habitual els bars. Les converses giren al voltant de les pluges i de les obres públiques que s’estan executant al respecte, i ara també de la remodelació de la Plaça del Poble. Si la gent sap poc del gran projecte de pluvials, és curiós constatar que tampoc en sap de la plaça. Sense cap dubte, la ignorància no és gens positiva i és una llàstima que no hi haja una política informativa activa i eficient, al respecte: de què va cada obra, qui l’ha dissenyada, qui l’ha aprovada, qui l’ha subhastada, qui la paga... Potser que si algú ho escrivira i es publicara en paper, i es penjara a la web municipal, la gent en sabríem més.\nEn una d’aquestes converses algú ha començat a parlar de moralitat i d’immoralitat, referint-se a com van tapant-se o demorant alguns casos judicials, o arxivant-se (el cas de l’exministre de l’Interior, crida al cel). També continuem sense saber la veritat de les actuacions de Montoro en les amnisties als grans evasors... Es que sols sabem el que volen que se sàpiga, segurament perquè és veritat que no hi ha prou pa per a tant de xoriço i van tapant tot el que poden, diu Paco.\nMentre anem parlant, algú cerca al mòbil opinions de grans pensadors, sobre la moral. Mireu el que diu Demòstenes: tot està perdut quan els dolents serveixen d’exemple i els bons de mofa. En efecte, és el que està passant actualment en aquest país i per això la gent vota a qui vota. El del mòbil continua cercant i troba dos pensaments de Gandhi : L’honestedat és incompatible amb amassar una fortuna. Exactament, estem esperant resultats dels casos de corrupció que tenen entre mans els jutges i la policia, i amb expectació esperem quan sortiran els sillers i silleres implicats en alguns d’aquests casos, si els hi ha.\nUn altre pensament de Gandhi, que ve pintat per a aquests dies: Tot el que mengem sense cap necessitat, se li roba a l’estómac dels pobres. Lola, que està preparant un projecte per a una ONG, pregunta si ningú podria calcular la quantitat d’àpats nadalencs que farem, amb amics, companys o en família, innecessaris o excessius. I les cistelles. Tothom calla.\nCom la pluja no cessa, sinó que augmenta per moments i la foscor s’ha emparat dels carrers, esperem que amaïne un poc per a marxar, uns al treball i altres a casa. La mateixa Lola continua, ara traient un nou tema sobre la violència de gènere, del qual tot el grup estem conscienciats. Lola, que és molt valenta i parla sense miraments, va més enllà, i concretament vol saber que opinem sobre la demanda del Parlament balear perquè no pagar les pensions, en els casos de divorcis, siga considerat violència de gènere. Silenci en el grup. Ha deixat de ploure i tothom agafa els paraigües i marxa corrents. Quan acabaran aquestes pluges perilloses, tothom s’oblidarà, perquè només ens recordem de santa Bàrbara quan trona; el que és menester, però, és que no se n’obliden els polítics.\nLola i jo ens quedem una mica més. Aprofite per a donar-li uns versos de Catul, dels quals ja li havia parlat, perquè els incloga a la seua col·lecció de cites literàries. Es tracta d’un llarg poema de 405 versos, Peliaco quondam. A Ariadna, filla del rei Minos de Creta, l’han casada amb l’heroi Teseu, que havia matat el Minotaure del Laberint. L’endemà de la boda, l’abandona a la costa de Naxos sense donar-li cap explicació.\nAleshores, Ariadna exclama: que una dona no crega mai en juraments de l’amant, que no espere paraules fidels. Quan un home vol obtenir allò que desitja no tindrà por de jurar ni de fer falses promeses, perquè un cop han satisfet el desig del seu àvid coratge, no acompliran el que han dit...\nLi done a Lola el text en llatí, amb la traducció al català, al castellà i a l’italià. Parlem de sa mare, que havia estat alumna meua a l’institut de Silla, precisament de llatí. T’assembles molt, li dic. Encara guarda els seus apunts i llibretes, que era una molt bona estudiant. Em diu que li feia molta gràcia sentir-li algunes paraules en llatí, que no sap recordar i mira per on, de vegades les enyora. M’he posat melancòlic. Estem parlant dels anys 1970 a 1972, quan tinguí alumnes com Albert Forner, Imma Calvo, Vicent Zaragozà, Pau Lluesa, M. José Benaches, Paco López, Joan Perales, Voro Ferrer... Bones festes a tots!\nPublicat per Josep L.Pitarch a 5:24 Cap comentari:\nPublicat per Josep L.Pitarch a 8:11 Cap comentari:\nCom si es tractara d’una passa vírica, moltíssima gent viu enganxada al facebook, que és una xarxa social i privada (Facebook, Inc.), que ves a saber qui controla, en quines mans pot arribar a caure i fins on pot arribar el recapte d’informació sobre el món i les seues criatures, nosaltres. Mitjançant aquesta xarxa, “ells” saben el que fem cadascú de nosaltres, el que pensem, els nostres projectes... La xarxa permet d’afegir gent “com a amics”, i enviar-los missatges i compartir enllaços, fotografies i vídeos, entre altres coses; també saben el que fan les nostres amistats, el que pensen i els seus projectes.... Fins i tot els qui ens neguem a connectar-nos a les xarxes estem igualment “controlats” a través dels usuaris amb qui mantenim alguna relació i també saben, doncs, el que pensem, volem, cerquem... L’hòstia, tu!\nCom tots els avenços informàtics, el facebook és un més dels perills que corre el món, si ens hi confiem cegament. Com és molt útil per als usuaris i fàcil d’accedir-hi, l’èxit de la xarxa és espectacular i cada dia s’hi afegeix més gent sense parar i ja són milions i milers de milions els usuaris. Recomane l’article de Xavier Cunyat La cara fosca de la web: la internet profunda, publicat el passat dia 22 de novembre al Cresol. Jo em quedí aterrat, llegint-lo.\nDe la difusió de la xarxa s’encarreguen els professionals facebukaires o facebukadors que, com els missioners que batejaven negrets, es dediquen a facebukar i captar nous conversos. D’aquesta manera, estan facebukant la gent més ingènua i també la que es creu més espavilada, que també hi cauen al parany de la comoditat de la xarxa i de la indolència mental. Subratllem que ja hi ha casos morbosos de facebukaddictes, l’addicció dels quals encara no s’ha estudiat ni pels psicòlegs ni pels sociòlegs, però que són visibles pels carrers, al metro, a l’autobús... enganxats al mòbil i cercant la xarxa.\nEl seu ús facilita els contactes entre la gent, de manera més ràpida i immediata que les cartes i telegrames tradicionals, i per això aquests nous instruments els estan fent desaparèixer de la vida quotidiana. Qui rep ara una carta, qui rep un telegrama? Fins i tot el fax, qui en fa ús? Tot va per la via ràpida del facebook. La pregunta que ens hem de fer, però, és qui guarda tota la informació que circula per les xarxes. Abans, cadascú guardava allò que li interessava, que finalment anava a parar a un arxiu. Així podem llegir la correspondència de Joan Fuster, per posar un exemple. Ara, però, qui ho guarda tot? Ho fan a Menlo Park, Califòrnia, que és on rau la seu del facebook? Qui podrà accedir-hi?\nPassa el mateix amb les comunicacions dels responsables polítics, que estan substituint els tradicionals articles i comunicacions que es publicaven a la premsa, amb quatre ratlles ràpides i còmodes, que difonen per l’etèria xarxa del facebook. Amb això es donen per satisfets i encara més perquè, amb l’excusa de la urgència, en les xarxes no compten ni l’ortografia, ni la sintaxi, i així s’eviten haver de revisar els textos. Què passarà, doncs, amb la premsa? S’acabaran els diaris i les revistes?\nJo no estic oposant-me a aquests nous instruments de relació social, i allà cadascú amb la seua responsabilitat i decisió. Ens involucren i posen en perill a tots, però sembla que això ja és inevitable: és la marxa de la història. Ara bé, crec que no és acceptable que els polítics i responsables de l’administració dipositen la informació que deuen a la ciutadania que els ha votat, als pobres “comunicats” del facebook. Crec que són uns irresponsables.\nPer altra banda, les persones que no disposen d’internet, ni de facebook, o les que, com jo, ens neguem a esser facebukats, hem de quedar al marge de la informació, o en la inòpia? Em diuen que hi ha molts ajuntaments i organismes que fan ús i abús de les xarxes i on la gent facebukista té més informació que els veïns de la resistència o anti, que som la majoria. Tant poc que costa mantenir tota la població informada, amb paper escrit i imprès, que quede per a la història, els nostres polítics prefereixen un tirurit curt, amb foto inclosa i zam, ja està, o un tararí, que és pitjor (un tirurit és un refilet d’un rossinyol i un tararí, un toc de corneta).\nHe comentat aquestes reflexions amb algunes persones, que m’he trobat al carrer i coincidim. L’atzar ha fet que haja xerrat amb Pep Zaragozà (realment és l’inspirador d’aquest escrit), amb Teresa Badenes, amb Pep Magraner, amb Vicent Primo, fins i tot amb Xavier Cunyat, malgrat la seua dèria internauta, i tots hem considerat que els polítics haurien d’escriure més i per a tots, que no poc i sols per als facebukats i facebukades.\nArticle publicat a SAÓ el dia 1 de desembre de 2016\nAquesta és una veritat irrefutable, que ens hem de morir, al marge que a continuació hi haja un cel, la transmigració o res, a tots ens arribarà l’hora, com ha dit Fidel Castro. Normalment als morts se’ls respecta, la gent oblida els seus pecats i elogia les seues virtuts: tan bona xica com era i tan jove; tan treballador i bona persona; mira que bé que està, quins colors de cara… És la darrera cosa que se li pot fer al difunt que, per altra banda, serà oblidat al poc temps i s’haurà acabat la pel·lícula; a Tots Sants un ram de flors i apa.\nVull reflexionar un poc sobre el tema, referint-me a alguns aspectes del cas de Rita Barberà. Evidentment, l’esdeveniment de la seua mort, tan sobtat i inesperat, agafà tothom per sorpresa. Tindre paraules en eixe mateix moment és difícil, sobre tot per als familiars i amics i en aquest cas per als polítics, per tant és inevitable que s’hagen de cercar les paraules apropiades, de cor o sols per quedar bé. De tota manera, tothom espera que siguen paraules respectuoses.\nVull recordar el cas de Gonzàlez Lizondo, que també morí sobtadament, i del qual ara mateix poca gent se’n recorda, malgrat que la possibilitat de dedicar-li un carrer a Barberà ha fet remoure l’enveja d’alguns nostàlgics. El dia de la seua mort jo participava en una tertúlia radiofònica en Ràdio 9 i haguérem de dir algunes paraules. Jo m’escapolí dient que Lizondo havia estat un valencianista amb més cor que cap i així quedí molt bé amb els blavers, que m’ho agraïren, perquè no entengueren la segona intenció i amb els nacionalistes, que em felicitaren per l’habilitat a no comprometre’m en cap sentit.\nEn la tràgica i sobtada mort de Rita Barberà, tot el món s’ha pronunciat lamentant-se, fent minuts de silenci o amb altres mostres de condol. Pel que he llegit a la premsa, tot ha estat correcte i normal, llevat de la reacció del PP, que ha estat hipòcrita i falsa, sobre tot la d’alguns personatges. Fins i tot, els diputats d’Units Podem, que no assistiren al minut de silenci del Congrés, han enviat els seus condols a la família i al PP.\nNomés per citar dos personatges negatius, em referisc al ministre de Justícia, Català, i al portaveu del PP en el Congrés, Hernando. Segurament han estat encarregats pel partit, per a intentar derivar la responsabilitat d’aquesta lamentable mort als partits de l’oposició i als mitjans de comunicació. Han fet, com s’esperava, tot un exercici de cinisme increïble, mesquí i barroer, i s’han guanyat la repulsa de tots els qui no som del PP. Molt grollerament han intentat exculpar el PP i no ho han aconseguit, ja que si ningú ha tingut res a veure amb el luctuós fet, han estat ells, els populars. Ho ha dit el mateix Aznar, entre altres, i la família de la difunta i sembla que la mateixa pobra Rita Barberà ja s’ensumava que alguna cosa podria passar i en la seua cara duia escrit el gran disgust amb què li pagaven tots els seus esforços els alevins i els responsables del seu partit.\nRecordem ràpidament que la senyora Barberà estava incursa, junt als regidors populars de l’Ajuntament de València, en un procés per blanqueig de capitals a favor del PP. Ho havia investigat la Guàrdia Civil i un jutge instructor havia trobat indicis possiblement delictius i, en conseqüència, el cas havia passat al Suprem, que li estava prenent declaració a Rita Barberà.\nEl PP, tal com havia exigit en casos similars d’altres partits, s’havia vist obligat a forçar l’eixida del partit i a la renúncia de l’escó de la senadora i dels edils de l’Ajuntament de València, tots ells encausats per possible corrupció. Tots han abandonat el partit, però no els escons i per tant “ja no són” militants del PP, com anaven dient Cospedal, Casado, Bonig, Rajoy… Paraules imbècils, perquè les malifetes dels seus “ex-militants” les cometeren quan eren militants i favor del partit i a la major glòria de Rajoy. En aquestes condicions, doncs, Rita Barberà, feta fora del partit de tota sa vida, ha mort, sola i abandonada pel PP, en l’habitació d’un hotel.\nTothom ha dit la seua i jo vull destacar l’actitud noble i correcta de Compromís, representat pel congressista Joan Baldoví i per l’alcalde de València, Joan Ribó, com han reconegut tots els mitjans de comunicació. Com tothom sap, hem estat el partit més exigent a combatre la corrupció, però, com diuen els espanyols, lo cortés no quita lo valiente, i per això han actuat amb cortesia i respecte.\nCal recordar que Rita Barberà era l’autoritat màxima dels populars al País Valencià, i que apareixia vinculada, d’una manera o d’altra, en tots els casos investigats per la Guardia Civil i ara en mans dels jutges. També era una gran autoritat en el PP, a nivell de tot l’Estat (com l’alcaldessa d’Espanya, l’havia proclamada Rajoy, qui li devia fins i tot el càrrec). Com encara s’han de jutjar els casos de les corrupcions dels populars valencians, i encara que la pobra Rita Barberà ja no podrà saber els resultats, és d’esperar que tot s’aclarisca i quan més aviat millor.\nVull dir que és imprudent i innecessari precipitar-se, per molt bona voluntat que hom vulga implorar, a fer apologies de la il·lustre difunta. Crec que la postura de Ribó de no precipitar-se a posar el nom de Barberà a un carrer, és correcte. En general, és aconsellable no tindre massa pressa, especialment en els casos dels polítics, ni en un sentit ni en un altre, ja que tots tenen, no sols partidaris i detractors, sinó coses bones i no tant bones en l’haver… Als mateixos sants, el Vaticà el fa esperar un temps, depurant responsabilitats, abans d’apujar-los als altars.\nPersonalment estic en contra dels reconeixements i agraïments als polítics, vius o difunts, perquè si han estat bons, millors o pitjors en l’exercici del càrrec, no ho han fet debades, sinó cobrant uns bons sous, així que ja estan ben pagats. Pense que quan acaben la feina, si viuen, se n’han d’anar a casa o canviar de treball; si es moren, se’ls ha de sebollir, amb un discurset i gràcies. Als morts se’ls ha de deixar tranquils. Una altra cosa és que la família de Rita Barberà estiga ressentida contra el PP pel tracte que ha rebut del partit i jo els done tota la raó. La història, que no perdona, ja s’encarregarà de jutjar-nos; mentrestant, que Rita Barberà descanse en pau o requiescat in pace.\nPublicat per Josep L.Pitarch a 7:15 Cap comentari:


El neerlandès va firmar un bon partit contra els napolitans\nDe Jong en acció contra el Nàpols al Camp Nou. LLUÍS GENÉ / AFP\nBarcelonaFrenkie de Jong va arribar fa uns mesos al Camp Nou per aprendre l’ofici de líder de la zona de creació. El punt de partida no era fàcil. La seva versió totterreny a l’Ajax va demostrar que combina l’art d’associar-se i de mantenir l’ordre tàctic que reclama l’estil blaugrana amb els subdebats pertinents i sempre condicionat a les ordres de l’entrenador.\nL’internacional holandès va demostrar ahir contra el Nàpols que l’aposta de la direcció esportiva arribarà a ser bona en un futur, deixant enrere una temporada d’adaptació. La situació que ha travessat el club no l’ha beneficiat per acabar de definir el seu rol, entre un interior amb arribada i el relleu natural de Sergio Busquets, que segueix amb l’etiqueta d’imprescindible. Les baixes per sanció del de Badia i d’Arturo Vidal van promocionar ahir el De Jong més territorial, pressionant, pujant metres i demanant més participació en els metres decisius del camp. Va ser el millor al costat de Sergio Busquets i d’un discret Ivan Rakitic que, a més, va sortir a la fotografia del penal que va transformar Insigne. De Jong necessita confiança i minuts. La lesió que va partir després de la represa del futbol postconfinament pel coronavirus va enviar-lo per moments a la casella inicial.\nLa preparació física exprés l’assenyala com un dels migcampistes més en forma de la plantilla al costat irònicament de Riqui Puig, que no va tenir minuts en el segon partit dels vuitens de final de la Champions. Tots dos apunten a decisius en la final a vuit de Lisboa.


La Paeria de Cervera bonificarà un 50% l’impost d’obres per a l’obertura de nous locals\nImatge del municipi de Cervera.\nLa Paeria de Cervera ha aprovat una modificació de l’ordenança fiscal reguladora de l’impost sobre construccions, instal·lacions i obres, que es bonificarà a un 50% per facilitar la rehabilitació de locals tancats per destinar-los a activitats comercials o de restauració.\nAquesta mesura s’adopta amb l’objectiu de dinamitzar econòmicament el municipi, especialment en uns dels sectors més afectats per la crisi de la pandèmia de Covid-19. Es va aprovar per a l’exercici de 2021 i següents, amb 8 vots favorables (4 ERC, 2 CUP i 2 SIF) i 5 abstencions (3 Junts i 2 PSC).\nDurant el ple de dimecres també es va aprovar el conveni amb el Consorci per a la Normalització Lingüística per desplegar el programa d’acolliment lingüístic “Aula de Llengua 2020”; el conveni amb el Consell Comarcal de la Segarra per a l’adhesió al Pla comarcal de polítiques d’igualtat de gènere i la seva implantació al municipi de Cervera; el conveni amb el Departament d’Educació per als serveis educatius 2020; i el conveni amb el Departament de Salut per a la coordinació dels serveis públics en la gestió de la crisi sanitària i social provocada per la Covid-19 en un context de control dels rebrots de la malaltia.\nFinalment, el Ple de la Paeria va aprovar la moció de l’Associació de Municipis per a la Independència (AMI) i el manifest de l’Associació Catalana de Municipis (ACM) de rebuig a la sentència del Tribunal Suprem que inhabilita el president de la Generalitat, Quim Torra i Pla.\nLes dos propostes van tirar endavant amb 11 vots favorables (4 ERC, 3 Junts, 2 CUP i 2 SIF) i 2 abstencions (PSC).\nLa Segarra i la Generalitat es comprometen a treballar per la inclusió social des de la comunitat\nLa Paeria de Cervera elabora un directori amb els establiments que reparteixen a domicili\nCervera vol impulsar un Punt de Voluntariat Local\nRedacció Territoris 19/11/21\nGuissona acull l'exposició itinerant '60 anys de lluita i compromís'\nRedacció Territoris 16/11/21


Històries Naturals | Eolium\nTag Archives: Històries Naturals\nLes històries naturals; Joan Perucho\nEdicions 62 (2003)\nEn el context històric de les guerres carlines de mitjans del segle XIX, el personatge de la novel·la, Antoni de Montpalau, rep una curiosa demanda d’ajut: eliminar el que sembla ser un vampir que fa temps dessagna la gent del poble de Pratdip.\nD’aquesta manera, Perucho, crea un protagonista i un segon personatge clau: Onofre de Dip, el vampir. Però oblideu les ficcions de vampirs que només mosseguen i xuclen en una activitat envoltada d’erotisme. No. Res a veure amb Transilvània o ficcions vampirístiques plenes d’artificis estranys. Amb la seva segona novel·la, Joan Perucho ens ajuda a entendre una època que és el precedent de la nostra realitat actual, amb un text atractiu que presenta una reconstrucció històrica i erudita de la Catalunya del segle XIX: el desenvolupament de les ciències de la il·lustració i de les lluites polítiques que desembocaren en les guerres carlines.\nTal com van escriure Montserrat Torra i Dolors Juanola en el pròleg a l’edició de butxaca d’Edicions 62, podem observar el joc de les citacions erudites, un altre dels aspectes característics de tota la seva producció literària. Per això les obres de Perucho no són fàcils. Podríem dir que la seva literatura és una literatura amb “entrebancs”, amb elements que “destorben” (citacions literàries, referències cultes, documents històrics, personatges reals al costat d’altres d’inventats…), però aquests entrebancs només ho són des de la perspectiva del lector que s’hi acosta amb la mateixa disposició de qui vol llegir un llibre d’aventures, per exemple. Quan el lector, després d’algunes pàgines de lectura, entén que això que destorba forma part del material de construcció de l’obra (i que aquesta és ben sòlida) llavors comença a situar-se en el bon camí.\nEl resultat és una novel·la culta (probablement una de les més llegides i traduïdes de la literatura catalana) res a veure amb la parafernàlia de consum barat a la que ens tenen acostumats els best-sellers de Planeta, enlairats a cops de màrketing.\nEtiquetat guerres carlines, Històries Naturals, joan perucho, onofre de dip, pratdip, ressenya llibres\nEdicions 62 (1997)\nUn llibre d’agradable i sorprenent lectura, aquest publicat el 1960 per en Joan Perucho. Es tracta d’un text molt interessant que es mou entre la història i la fantasia.\nLa narració es situa dins de les guerres carlines i lliberals el segle XVIII, que l’autor treballa perfectament valent-se del seu gran coneixement de la història i la seva cultura. L’obra se aprofita altres antigues tradicions i comença viatjant cap el poble de Pratdip, a la comarca del Baix Camp on s’estan produint una sèrie de morts sorprenents. D’aquesta manera l’autor fa començar la trama al protagonista de la novel·la, Antoni de Montpalau, a la recerca d’Onofre de Dip, convertit en vampir des de l’edat mitjana.\nEl llibre també conté tot un seguit de petits incisos en forma de fets i referències pròpies de l’erudició de l’autor. D’entrada poden semblar que dificulten la lectura, però quan el lector se’n adona que realment formen part de la trama literària, aleshores s’adopta el paper de quasi investigador, tot esperant trobar-ne la propera.\nEtiquetat Històries Naturals, Perucho


Festival electoral de l'humor! - HolaMariola HolaMariola\nPosted on\t 05/05/2015 // By\tMariola // In\tComunicació, Internet, tecnologia\nJa es veu a venir! La guerra de vídeos en precampanya per les eleccions municipals 2015 ja és un fet. A la ciutat de Barcelona tenim imitadors, cantants i molt d’humor!. L’espectacle tot just comença…\nAquest és el vídeo que acaba de penjar ADA COLAU. És obra d’un noi que s’ha especialitzat en fer muntatges musicals de cites polítiques i li han sortit diverses feinetes. Esperem que les hagi cobrat, com a mínim!\nIvan Lagarto fa temps que fa muntatges. Ell n’hi diu AUTOTUNES. El vídeo que l’ha fet més popular és el remix de “El caloret” ( gairebé 2 milions de reproduccions). Després d’això li han fet entrevistes i ha acagat reient el cap pel programa Polònia de TV3. Clica aquí, per veure la seva intervenció!\nA ERC a Barcelona també ho tenen clar. Per cridar l’atenció a la xarxa s’ha de fer un vídeo per viralitzar i cridar l’atenció. Ha de fer gràcia i demostrar que el candidat no té vergonya. Bosch ara és imitador.\nHUMOR 3 ?\nAmb què ens sorprendrà JAUME COLLBONI? De moment no hi ha vídeo. Ell té a casa un gran professional de la televisió i segur que sap fer vídeos populars. He repassat el web de la seva candidatura i només hi he trobat una cosa graciosa: Una trobada amb gent que va néixer l’any olímpic. Busquen gent nascuda el 92 i ho fan amb aquesta foto.\nSóc fan dels “mems” i els virals però estem envoltats de gent sense feina, a tots ens costa arribar a final de mes i els autònoms continuem marginats. Jo vull polítics que sàpiguen del què parlen. No els hi demano res més. No cal que siguin simpàtics. No cal que sàpiguen cantar. No cal que siguin uns “notes”.\nCrec sincerament que els partits han de buscar un altre camí. A les xarxes no tot són vídeos de gats i nens que fan gràcia. A la xarxa hi ha blogs carregats de reflexió política. Manifestos que aporten altres mirades. Perquè et vegin no cal que facis un vídeo tonto que faci gràcia. Tu, què en penses?\nUN APUNT LOCAL DE #MATADEPERA\nPel què estic veient, la #CUP ha decidir fer vídeos amb gent molt arrelada a la població per evitar suspicàcies amb les anomenades “llistes fantasma”. El meu poble és Matadepera i la CUP MATADEPERA ha difós per la xarxa aquest vídeo on hi surten força veïns, familias i gent que conec molt de tota la vida del poble. És l’actualització dels famosos spots de detergent. Compro aquest perquè m’ho ha dit la veïna. A veure què acaba passant…


Tractat de passions : L'artista plàstic Jordi Abelló ha traspassat les fronteres de la web artística, on podem trobar un històric de les seves obres, exposicions, estudis i treballs d’investigació o simplement obres creades específicament per estar present en aquest espai.\nReconeixement nacional : Visitem el Centre de Lectura de Reus; Prem...\n"Srebrenica. Memòria d'un genocidi"\n"Un embat de vent"\nBarcelona, Molins de Rei, Sabadell i Vilanova i la Geltrú\nVa de castells 29:19\nCastells de nou a Barcelona a mans dels minyons de Terrassa i d' Els Verds a la diada castellera de Molins de Rei. A banda també parlem de les diades castelleres de Sabadell i Vilanova i la Geltrú. A la secció “Te'n recordes?” recuperem el 3 de 9 amb folre de la colla Joves Xiquets de Tarragona del 2008. I com sempre el gent de plaça, altres dia...\nJoves Xiquets de Tarragona Minyons de Terrassa\n-En el programa d'avui analitzarem de quina manera es fa front a la onada de fred siberià que afecta bona part del continent europeu. -Una bona gestió de les emocions és bàsica en el cas de les persones aturades de llarga durada. Veurem quines són les tècniques per pujar la moral en temps de crisi. -Ens traslladarem fins a Molins de Rei, on aque...\nFira de la Candalera\nEl cercle virtuós97 vídeos


Dos joves investigadors doctors vinculats al GREA Innovació Concurrent, aconsegueixen un ajut "Juan de la Cierva"\nDescarregar Pdf divendres, 25 de setembre de 2015\nEn el marc del Plan Estatal de Investigación Científica y Técnica y de Innovación (2013-2016), la Secretaría de Estado de I+D+I ha fet publica la resolució dels 225 ajuts a nivell estatal, Juan de la Cierva-formación del Programa Estatal de Promoció del Talent i la seva Ocupabilitat .\nAquests ajuts tenen l'objectiu de fomentar la contractació laboral de doctors recentment titulats per una durada de 2 anys en organismes d'investigació de l'Estat espanyol.\nEns plau comunicar que dos joves investigadors doctors vinculats al Grup de Recerca GREA Innovació Concurrent de l'Escola Politècnica Superior de la Universitat de Lleida, la Dra. Camila Barreneche i el Dr. Alvaro de Gracia han aconseguit una d'aquestes Ajudes Juan de la Cierva. En concret, el Dr. Alvaro de Gracia, es vincularà a la Universitat Rovira i Virgili amb el Dr. Dieter Boer i la Dra. Camila Barreneche, anirà a la Universitat de Barcelona amb la Dra. A. Inés Fernández.\nEl pressupost global de la convocatòria és d'11,2 milions d'euros i es concedeixen un màxim de 225 ajuts per a contractes laborals de 2 anys de durada. La quantitat anual dels ajuts és de 25.000 euros, que es destinaran a cofinançar el salari i la quota empresarial de la Seguretat Social dels contractats.


Subject INNOVATION MANAGEMENT Code 16645119\nIntroductory activities Presentació de l’assignatura.\nLecture Exposició teòrica dels blocs temàtics a l’aula.\nPracticums/Case studies Al finalitzar cada bloc teòrics es farà un repàs dels continguts mitjançant supòsits pràctics que haurà de fer reflexionar a l’alumne i estudi de casos a on l’alumne haurà d’encertar la resposta correcta utilitzant els continguts teòrics donats.\nAssignments L’assignatura serà avaluada mitjançant un treball on l’alumne haurà d’aplicar els coneixements teòrics apressos a l’assignatura. L’objectiu es que l’alumne s’enfronti a l’inici i execució d’un projecte I+D+i el més real possible, el treball ha d’estar enfocat totalment a un producte/servei pràctic d’innovació que l’alumne escolli. L’alumne s’ha de col•locar en el rol de Director del projecte i haurà de preveure i planificar les diferents fases del projecte així com l’equip de projecte que formarà.\nPersonal tuition Atenció personalitzada per resoldre els dubtes dels estudiants en relació amb els continguts teòrics.


pronom personal reflexiu S'usa només precedit d'una preposició (de si, amb si, contra si) i va seguit habitualment de mateix (de si mateix). Manuel Franquesa i Enciclopèdia Catalana [...]\n(Dit d'una persona) ultracuidat, confiat excessivament en si mateix. suficient, que revela confiança en si mateix. Manuel Franquesa i Enciclopèdia Catalana [...]\nprevaricador consuetudinari, el qui comet habitualment el mateix pecat. reincident, el qui comet de nou el mateix pecat. Manuel Franquesa i Enciclopèdia Catalana [...]\ndel tot divinament a la perfecció consumadament mateix(+ el subs. corresponent). És la mateixa innocència, és perfectament innocent. Manuel Franquesa i Enciclopèdia Catalana [...]\nAdoració de si mateix. idiolatria autolatria egotisme, mania d'afirmar la pròpia personalitat per tots els mitjans. narcisisme, enamorament de si mateix. Manuel Franquesa i Enciclopèdia Catalana [...]\n(? rossolar) (Rodolar significa davallar donant voltes sobre si mateix; rossolar, per contra, davallar lliscant per un rost.) capgirellar capitombar tomballar, tomballejaro tombassejar esbarrar-se, caure rodolant per un rost. Manuel Franquesa i Enciclopèdia Catalana [...]\n1 augmentar. quadrar, multiplicar un nombre per ell mateix, elevar-lo al quadrat. Cp. duplicar, triplicar, quadruplicar, quintuplicar, sextuplicar, septuplicar, octuplicar, nonuplicar, decuplicar, centuplicar 2 (multiplicar-sepron.) créixer proliferar propagar-se pul·lular, multiplicar-se [...]\nsuara ara mateix ara fa poc no fa gaire Manuel Franquesa i Enciclopèdia Catalana [...]\ninventar. de la pròpia collita, inventat per un mateix. Manuel Franquesa i Enciclopèdia Catalana [...]


L’empresa BassMe cerca 2 milions d’euros per internacionalitzar-se - La Clau\nL’empresa BassMe cerca 2 milions d’euros per internacionalitzar-se\nL’inventor del subwoofer portàtil va vendre 8.500 còpies\nDilluns, 29 de març de 2021. 10:15h\n© BassMe / Studio-Duroy\nEls auriculars vibrants de l’empresa BassMe volen conquerir el mercat mundial gràcies a una recaptació de fons de 2 milions d’euros.\nQuatre anys després de la seva creació a Perpinyà, l’empresa Studio-Duroy vol distribuir massivament el seu producte estrella, “BassMe”. Aquest subwoofer portàtil de 300 grams, col·locat a l’espatlla i recolzat al pit, amplifica les sensacions físiques de la música i el ritme, actuant directament sobre la caixa toràcica. Des de la seva comercialització el 2018 s’han venut 8.500 exemplars d’aquest innovador producte a tot el món. A la companyia li falta ara un impuls financer que busca 2 milions d’euros. Amb aquesta recaptació es pretén difondre millor els dos models BassMe a nivell internacional. El mercat en creixement és ampli, ja que es dirigeix als usuaris de videojocs, música i cinema a casa, així com als sords i amb problemes d’oïda.\n1,1 milions d'euros mobilitzats des del començament\nL’empresa es va fundar el desembre del 2017 a Vilanova de raó. Des de la posada en marxa, s’hi ha afegit un pressupost d’1,1 milions d’euros gràcies a la participació de diversos negocis, el Banc Públic d’Inversions, la metròpoli de Perpinyà Mediterrània i la regió “Occitània”.


Notícies - La tendència de desenvolupament de productes de modelat de pasta a la nostra empresa\nLa tendència de desenvolupament de productes de modelat de pasta a la nostra empresa\nLa nostra empresa fa 6 anys que creix a la indústria de productes per emmotllar pasta de pasta, durant els quals s’ha avançat molt. En particular, s’han utilitzat àmpliament productes d’embalatge respectuosos amb el medi ambient i vaixelles d’un sol ús respectuosos amb el medi ambient, però encara hi ha moltes limitacions en el desenvolupament de productes modelats amb pasta de pasta de la nostra empresa.\n(1) Tot i que els productes d'emmotllament de pasta de pasta s'han desenvolupat durant molts anys, la taxa d'utilització del mercat no és elevada, una de les raons importants és que el cost del motlle és massa alt, alguns fabricants en el disseny del motlle consideraran com fer té una bona versatilitat, per augmentar la taxa d’ús del motlle, reduir el cost. Per exemple, el folre sense mànigues d’ús habitual, protecció angular, deflector, etc., ja que el nombre de producció, gran lot, que resulta en una elevada utilització d’aquests motlles, redueix considerablement el seu cost, que rarament és considerat pels fabricants xinesos. Per tant, el disseny i la preparació del motlle són una important direcció de desenvolupament. En els darrers anys, la nostra empresa té previst introduir gradualment el disseny i la producció de motlles. Amb sort, en els propers anys aconseguirem la nostra pròpia producció de motlles.\n(2) La investigació insuficient sobre la preparació de purins conduirà a la producció de productes de plàstic de pasta que no puguin satisfer algunes propietats físiques especials, de manera que no puguin satisfer les necessitats reals. Per tal de millorar la qualitat del producte, la nostra fàbrica utilitza directament la polpa original, com ara pasta de fusta, pasta de bambú, pasta de canya de sucre, resultant en costos elevats. Per tant, la nostra empresa reforçarà la investigació i el desenvolupament de matèries primeres de productes de modelat de pasta i, en certa mesura, augmentarà el reciclatge i l’ús de residus de caixes de paper, residus de paper i altres fibres secundàries, per tal d’aconseguir el veritable sentit de la protecció del medi ambient .\n(3) A causa de la complexa estructura dels productes de pasta modelada que s'utilitzen per a productes industrials, no hi ha un post-tractament eficaç, que es tradueix en un tenyit desigual, fàcil de descolorir, caiguda del cabell, forma única i altres fenòmens a la fàbrica de productes de pasta modelada per a la indústria industrial. productes, cosa que afecta greument la seva aplicació. S'espera que la situació es pugui millorar afegint un procés eficaç de post-tractament en el futur, per fer més àmplia la seva aplicació.\n(4) Actualment, els productes de modelat de pasta són difícils d’utilitzar com a coixí per a productes de grans dimensions, com ara nevera, aparells d’aire condicionat i altres electrodomèstics pesats. Com millorar la seva resistència mecànica mitjançant l’optimització de la mida, la millora d’equips, el disseny de motlles i la combinació amb altres materials de protecció del medi ambient per satisfer les necessitats de productes de grans dimensions, que també és una direcció important del desenvolupament de materials d’embalatge de paper i plàstic.\nCaixes de polpa per a envasos de qualitat alimentària, Suport de pasta d’embolcall de tintura, Tot tipus de tintura per a embolcall de polpa, Safata de polpa tenyida, Caixa d’embalatge de menjar ràpid, Caixa d’envasos d’aliments,


La realitat fantàstica – (…) a cau de lletra\nEls esdeveniments reals sempre acaben superant la imaginació de qualsevol guionista, això ho sabem de sobra i ens en recordem cada vegada que una pandèmia atura la vida tal i com la coneixíem o uns pirats envaeixen el Capitoli. Per això tampoc seria estrany que la Yakuza tingués sucursal a la marjal o que a l’ambaixada espanyola a Suïssa als anys 80 es menjaren figatells. Coses més rares s’han vist. I quan coneixes a Pepiu, res sembla impossible ni improbable i te’n passen tantes de coses que sense voler t’aveses a eixe surrealisme màgic que l’envolta i que fa la realitat menys plana i molt més multidimensional.\nAmb una narrativa àgil i fluïda que brolla tan xispejant com la seua conversa, Pepiu (Pepe Navarro si volem dir-li de vostè) fa el seu debut editorial, que no literari, amb ‘Pot ser de veres i no haver passat mai’ (Vincle Editorial, 2020), una faula en primera persona que ens fa viatjar de Castellar a Suïssa, a Londres i a l’imaginari personal, infinit i sucós, del seu autor. Però sense dubte, la primera obra de Pepiu no és aquest llibre, autobiogràfic, sinó ell mateix: la llegenda i el personatge, la construcció d’una història personal apuntalada amb el riure i la bonhomia. La mateixa persona capaç de disputar-li la banda a la Fallera Major de València és la que et porta una samarreta de pepiuer a la rotonda del Saler una tarda de festival o es calça unes sabates de taló per un photocall. Pepiu és aquell que igual et canta unes albaes que es rapa una cresta en directe a instagram o treu a la llum les converses del grup de pares de l’escola, per les rises. Perquè el riure és segurament del millor que es pot prometre i oferir a algú.\nI ara que ja hem fet memòria de les anècdotes compartides, vos contaré que Pepiu i jo xerrem sovint de Txèkhov, que va dir una vegada que escriure per als crítics té tant sentit com donar flors a una persona refredada perquè les olore. Nosaltres pensem que cal escriure per les persones normals, perquè entren a la història, perquè es deixen endur per les paraules. Bé, en realitat xerrem de prejudicis, de crítiques i d’esnobisme, d’aquelles persones que jutgen els llibres per les portades i les persones pels personatges. Però com que Anton ho va dir tan bé, li agafem les paraules i au, perquè no de bades Txèkhov era parent de la tia Manolita la Russa, la que viu a l’alqueria menuda i que va caure una vegada a la sèquia, i ens ho ha contat sempre.\nSi un arbre cau en meitat del bosc i no hi ha ningú per sentir-ho, ha fet soroll? Si tothom es creu del cert una història, es converteix en veritat? Si Pepiu ens conta una cosa, és de veres? Sense dubte, encara que no haja passat mai.\nEtiquetes\t#Pepiu\t#Vincle Editorial


Amplia el seu conveni de col·laboració amb ACCID i serà un dels seus patrocinadors estrella de la VII Jornada ACCID i APC.\nL’entitat Yuki aporta solucions de Comptabilitat per augmentar la rentabilitat del despatx, transformant el negoci, amb un increment d’automatització elevat, oferint al mateix temps serveis diferenciadors en el sector pels clients, amb:\n• Anàlisi de rendibilitat del despatx.\n• Control de processos interns.\n• Gestió de tasques.\n• Comptabilització automàtica de factures.\n• Comptabilitat analítica en temps real per a cada client.\n• Conciliació automàtica de bancs.\n• Agregador bancari.\n• Aplicació mòbil per a clients.\nAmb disposició d’un arxiu digital, amb buscador per trobar qualsevol document en un sol clic. Un lloc d’emmagatzematge segur per tots els documents i arxius (contractes, documents legals, escriptures, etc) i amb el total control perquè permet donar rols als empleats i decidir a quines comptes o documents tenen accés.\nAmb xifres actualitzades sempre en qualsevol lloc, perquè es té accés a l’estat financer de l’empresa sempre, sense cap tipus de programa, només amb Yuki Assistant.\nGràcies a l’automatització, sempre es té la comptabilitat actualitzada. Per tant, tindràs més temps per a centrar-te en el que més t’importa, el teu negoci [Més informació]\nVols formar part de les entitats patrocinadores de la Jornada ACCID?\nContacta amb nosaltres a info@accid.org o al 93/416 16 04 ext 2019


Devuélveme la Voz. Devuélveme la Voz - Notícies publicades en Febrer, 2018\nJulián Ramírez, el risc i l'acer\nArticle publicat en el diari El Mundo sobre Julián Antonio Ramírez on es destaquen dades de la seua vida explicats pel seu fill, Carlos Ramírez.\nProfessor, actor, combatent, maqui i periodista, l'altra veu fèrria i emocionant de Ràdio París, com ben es defineix en l'article.\nLa memòria d'un lloc de memòria democràtica: les targetes postals del monument als martires de la llibertat d'Alacant\nEl Monument als Màrtirs de la Llibertat va ser un lloc de memòria democràtica emblemàtic de la ciutat d'Alacant, que les autoritats franquistes van eliminar en la immediata postguerra. Complit el centenari del seu inuguración, la Universitat d'Alacant ha contribuído a preservar la memòria amb una exposició que compila documents, informació històrica i una mostra significativa de diverses targetes postals il·lustrades amb les fotografies del Monument als Màrtirs de la Llibertat, les quals preserven la memòria del principal lloc de memòria democràtica absent dels alacantins.\nExposició des del dia 5 al 15 de març en la Seu de la Universitat d'Alacant en el Passeig de Ramón y Cajal, 4.\nConferència. Les dues memòries per Augusto Serrano López (Universitat d'Hondures). 5 de març a les 19:00 h. Sala Rafael Altamira.\nArticle publicat en el diari El Mundo sobre la figura d'Adela Carreras Taurá, més coneguda com Adelita del Campo.\nActivista compromesa, feminista llibertària i militant antinazi, sempre va ser una veu íntima i nocturna d'esperança mentre s'escoltava Ràdio París.\nManifest de suport per a la creació d'un museu de la ràdio a Barcelona\nEls programes L'altra ràdio i Cocodril Club demanen la creació d'un Museu de la Ràdio a Barcelona. Un centre didàctic i lúdic dedicat a preservar la memòria sonora del mitjà radiofònic, la construcció d'un relat històric dels seus professionals i el foment de l'ús del llenguatge sonor, com una eina expressiva i creativa.\nLa recopilació del material sonor, juntament amb la personificació de la història mitjançant els grans noms de la ràdio o la recopilació arqueològic del material tècnic són alguns dels eixos sobre els quals se sustenten aquesta petició.


El descobriment més important de Bitcoin | coin5s.com\nEl descobriment més important de Bitcoin\nCom es validen les transaccions de manera descentralitzada?\nBitcoin va ser dissenyat per tal de no necessitar intermediaris. El seu èxit absolut significaria l’eliminació dels bancs centrals: no caldria confiar en ningú per poder rebre o enviar diners. Tot es pot fer amb una xarxa d’ordinadors que van enregistrant totes les transaccions. Aquest article detalla el procés i el disseny per fer-ho possible.\nImaginem que vols enviar un bitcoin a un amic teu. A nivell d’experiència d’usuari, el procés no és gaire diferent a com es faria amb un banc normal. Primer de tot, hauries d’accedir a la teva aplicació i seleccionar l’adreça d’origen que disposa dels fons. A continuació, es tria l’adreça de destí i s’envia la transferència un cop s’introdueix la teva clau privada. A partir d’aquest moment, res del que passa s’assembla a un banc normal.\nLa teva transferència s’envia a un grapat de nodes amb els quals la teva aplicació estava connectada. Aquests nodes són ordinadors de qualsevol mena i persona. Un cop reben la transferència, validen que tot és correcte i la propaguen cap als altres nodes amb qui estan connectats. Aquest procés es repeteix indefinidament fins que tots els nodes de la xarxa han rebut la informació. Si el món fos simple, la cosa acabaria aquí. Però la realitat és més complicada.\nLa verificació en entorns hostils\nAra imagina que només disposes d’un bitcoin i envies dues transferències a dos amics diferents per valor d’un bitcoin cada una. Com que les xarxes d’Internet són molt complexes, hi haurà nodes que rebran les transferències d’un ordre mentre que altres nodes ho rebran a l’inrevés. Quina és la transacció vàlida? Els nodes necessiten una manera de posar-se d’acord. En definitiva, el que es necessita és un llistat històric i immutable de totes les transaccions que s’han fet mai que tothom doni per bo.\nLa blockchain és l’estructura de dades en què queden enregistrades totes les transaccions. Com el seu nom en anglès indica, consisteix en una cadena de blocs i cada bloc és només un conjunt de transaccions. Tots els nodes tenen una còpia idèntica del seu contingut, per tant, aquesta representa la veritat absoluta. L’ordre de les transferències en què apareixen a la blockchain és el que mana. Tornant a l’exemple anterior, la primera transacció que sigui afegida en aquesta espècie de memòria compartida determinarà quin dels teus amics rep els diners.\nEl més important de Bitcoin és: definir com s’afegeixen transaccions a la blockchain i assegurar-se que tots els nodes mantenen el mateix històric de transaccions.\nSi intenteu fer l’exercici de dissenyar això, veureu que és complicadíssim. El nodes van rebent grans quantitats de transaccions per minut de manera desordenada. No hi pot haver cap líder que pugui decidir perquè aquest podria fer trampes. Tampoc es pot fer una assamblea on tots els nodes puguin votar perquè podria venir un atacant que votés milers de vegades per les seves transaccions. La manera que Bitcoin soluciona el problema és mitjançant la Proof of Work o prova de treball.\nAquesta tècnica no és res més que realitzar una prova complicada de fer però molt fàcil de verificar que s’hagi fet correctament. Dos exemples podrien ser resoldre un sudoku o seleccionar d’un conjunt d’imatges aquelles en les que apareix un cotxe. Aquesta última tècnica està força estesa per moltes webs a l’hora de crear perfils o enviar missatges importants.\nEl resum de textos\nPer entendre la Proof of Work de Bitcoin, abans, cal entendre el concepte de hash. El hash no és res més que el resum d’un text. Aquest resum sempre té una mida fixa (64 caràcters) i és pràcticament impossible descobrir el text original a partir del valor del hash.\nPer exemple, el hash de “Bon dia” és:\nEl hash de “Bitcoin” és:\nI el hash de “bitcoin” és:\nPodeu trobar el hash dels textos que vulgueu a Blockchain Demo.\nAquests exemples són molt curts però el resultat sempre tindrà 64 caràcters, tant si el text d’entrada és un sol caràcter com si es tracta d’un llibre sencer. Una altra característica molt important és que dos textos similars tenen hashes completament diferents. En l’exemple, “Bitcoin” i “bitcoin” s’assemblen molt i només canvia la majúscula per la minúscula. Però els dos resums no tenen res a veure. Per últim, per saber quin és el text original donat el seu resum, només hi ha una manera: provar totes les combinacions possibles d’entrada.\nLa Proof of Work de Bitcoin consisteix en trobar un hash que comenci per un nombre determinat de zeros. Com més zeros es necessitin, més complicat serà resoldre la prova. Però, un cop resolta, és molt simple per la resta de nodes comprovar que la solució és correcta.\nEl text d’entrada que s’ha de resumir inclou les dades de les transaccions i l’hora actual, entre d’altres paràmetres. Perquè la blockchain sigui realment una cadena que relacioni blocs passats amb blocs futurs, el text a resumir també ha d’incloure el hash del bloc anterior.\nSi recollim tota aquesta informació i la resumim, veurem que el hash resultant és poc probable que comenci pels zeros necessaris. I és que, actualment, els primers 20 caràcters dels 64 que té un hash han de ser zeros.\nPer tal de trobar la solució, s’afegeix al text un número anomenat nonce. El procés de minar consisteix en anar canviant el valor del nonce fins que s’obté el resultat esperat.\nComença doncs una carrera entre milers d’ordinadors que dura aproximadament 10 minuts. El primer node que trobi el valor del nonce que resulti en un hash amb 20 zeros inicials ho comunicarà a la xarxa. Si tot és vàlid, els nodes afegiran el nou bloc a la seva còpia de la blockchain i el guanyador obtindrà la recompensa.\nPer aquest motiu els nodes que afegeixen transaccions a la blockchain s’anomenen miners: s’esforcen i gasten recursos per tal de trobar un número que els aportarà una recompensa en forma de bitcoins.\nUna manera molt visual de veure el procés de validació és tornant a fer servir la pàgina de Blockchain Demo. Si canvien el contingut de les dades del primer bloc (Data), veureu que tot queda invalidat. Si premeu Mine (minar), es tornarà a calcular el nonce del primer bloc. Però la resta continuaran sent invàlids i s’hauran de tornar a minar. A Bitcoin, les transaccions antigues no es poden modificar justament perquè s’invalidarien tots els blocs posteriors.\nLa clau de tot plegat no és tant la manera de guardar les dades sinó la sincronització entre nodes i la presa de decisions. Afegir un bloc nou significa que algú ha trobat un número que permet connectar les transaccions antigues amb les noves. A mesura que el bloc es va propagant per la xarxa, els nodes el van afegint al seu registre històric i els miners comencen a buscar el nonce pel següent bloc. Les noves transaccions quedaran guardades per sempre, ningú les tocarà i els receptors dels bitcoins podran estar segurs que ningú els pren el que és seu.\nTot a partir de codi. En aquest procés no hi intervé cap persona i, per tant, no hi pot haver corrupció. I el més innovador és que tampoc es necessita confiar en ningú. Ni en cap banc ni tan sols en els miners que validen les transaccions. Els nodes faran la feina que els pertoca o seran ignorats per la resta de la xarxa.


Club Escacs Amposta: Crònica ronda 2: Salauris B 3 - 7 Amposta\nSALAURIS “B” 3 - 7 AMPOSTA\nI va arribar diumenge, i per fi va lluir el sol!\nLa tempesta GLORIA va deixar la seva empremta de caos i desolació en bona part de la geografia espanyola, i en especial a Catalunya. A primeres hores del matí, el camí cap a Salou era ben esclarit, i poc o res feia recordar els desfets de la gran llevantada.\nPerò el que ningú podia imaginar, és que un Amposta "Gloriós" arrasaria el que no va poder la gran tempesta, la seu del Salauris "B" (conegut fins la temporada passada com Escola Escacs Salou), que amb impotència i incredulitat va veure com, de mica en mica, les destrosses per la nostra empenta anaven debilitant les forces del seu equip, i d'això els homes del temps no els hi havien avisat!\nEl resultat, una victòria sense pal·liatius i sense cap partida perduda, tot i vindre amb un equip amb sis titulars de l'1 al 10, però amb molta solvència a partir d'aquí, i comptant amb dos reforços del "B" com Xijunjie Zhao i la Júlia Lisiewicz que s'estrenava per primer cop a l’equip A, i complint els dos amb força èxit i, de pas, garantint el seu compromís per properes actuacions. Amb aquest resultat tenim optimisme per seguir somiant, i amb la vista posada en la setmana vinent que ens visita un altre equip "B", el Terrassa; que si seguim així d'endollats, podria caure el tercer punt i es faria un pas molt llarg per mantenir la categoria. I després... el que vingui!\nDestacar per l’últim, que ni el fred que feia en la sala de joc ni els lavabos tercermundistes ben a fora del local, no van tindre culpa ni la tempesta Gloria, ni cap responsabilitat el nostre equip l'Amposta "Gloriós"; encara que després de la davallada, potser si els hi convindria demanar ajudes per zona catastròfica...\nBromes a part si és cert que sobretot els lavabos, no son dignes de una entitat que té un equip en la Divisió D'Honor.\nAvui totes les partides tenien un especial accent musical, que per l'efecte de les llevantades cadascú va interpretar a la seva manera. Així el nostre primer tauler, xiulava "El vent" de Raimon, i el que va començar com una brisa suau, va acabar amb llevantada..! Bé pel Pedro!\nDavid Miralles: Taules\nLa última partida en acabar i David ho tenia decidit, la cançó escollida..."Aserejé" de les Ketchup. Al principi no ho teníem massa clar, però al final vam captar la lletra i tothom va acabar ballant el "Aserejé ja deje tejebe tude jebere sebeiunouba majabi an de buididpí". I així vam anar ballant tots cap als cotxes i cap a casa.\nAquí no podia fallar..."Cuando digo que te amo" de Roberto Carlos. Anselm va vindre amb la seva noia, i segons sembla, l'esperit del seu contrincant va aparèixer pel local, i quan els va veure junts, no va voler intervenir i amb bon criteri va sacrificar el seu punt. Jo hauria fet el mateix!\nLa cançó que va triar al Josep..."L'estaca" de Lluís Llach. Molt confiava a estirar més que el seu contrincant i en emportar-se el punt, però guaita aquí que el seu rival portava xiclets d'espinacs, i és clar, un tirant per aquí, l'altre tirant per allà i la partida no tombava ni cap a un cantó ni cap altre, pel que es van repartir el punt i els dos contents.\nAgustí Luna: Taules\nAquí va sonar un clàssic, el vals de "El lago de los cisnes" de Chaikovski. En veritat, la partida va ser de pur ballet. Les peces dels dos oponents eren com cignes que voltaven i voltaven pel tauler amb sintonia d'una melodia meravellosa. Tant van voltar que vam quedar marejats, aquella corriola no havia forma de fer-la parar, i només quan van quedar esgotats van firmar les taules en gran alleujament pels contendents, i pel nostre equip que seguia sumant...\nJosep Sánchez. Victòria\nEl cognom del meu contrincant era com el del general rus que va prendre Berlín en la Segona Guerra Mundial. O sigui que amb molt respecte li vaig dedicar un "Kasachok", i li vaig ballar amb tanta eufòria que només en va faltar el gorro. Això li va sensibilitzar tant que m'ho va agrair, contribuent a la nostra causa cedint el punt!\nNèstor Biosca: Taules\nDebut de "l'infant terrible" de la Sénia. Avant matx portava una altra sintonia, però un cop engegada la partida amb una Berlinesa en joc, la va canviar per "Lilí Marlen" cançó molt popular alemana, càntic de caserna que es va fer famosa en la Segona Gerra Mundial. La partida llavors es va tornar trista com la mateixa cançó i amb molta tristesa van signar unes taules, que amb alegria va agrair el nostre equip...\nBé, aquí ens hem de treure el barret. Partida un tan abstracta, amb un "follón" que deu ni do. I és clar, la cançó que portava en el cap el nostre amic Xavier era el "Poronponpon" de Manolo Escobar. Ell la taral·lejava i el seu contrincant la ballava. Tot un espectacle per l'afició que admirada, va ser testimoni d'un final amb "zapateo" inclòs. Quan la cosa es posava "magra", una entrega de torre brillant va propiciar unes bones taules per acabar d'arrodonir el resultat.\nJúlia Lisiewicz: Taules\nDebut de la Júlia amb molta prudència que s'ha vist reflectida en el seu joc. A ritme de vals com el "Danubio Azul", amb elegància i subtilesa a donat unes quantes voltes, i quan ha vist que aquell ritme no donava per més, ha firmat unes taules que han sumat per l'equip i per la seva confiança. Benvinguda Júlia!\nXijunjie Zhai: Victòria\nRetrobada de Junjie al primer equip després de l'experiència de l'any passat. La seva evolució és un fet, i avui ho ha demostrat; però no donant una de les seves exitoses conferències, sinó fent un autèntic recital a lo Pavarotti. Les ha cantat totes:"O Sole Mio", "Caruso", "Nessun dorma", "La Traviata", etc. L'equip en peu fent-li la “ola”, i fins i tot el seu contrincant l'aplaudit.\nSi segueix jugant amb aquesta temperància i sotilesa, donarà moltes alegries al nostre club. Benvingut a la retrobada!\nPublicat per Escacs.Amposta a 13:59


Infantil archivos - Centre GRAT | Centre de psicologia a Barcelona\n23 març ACTIVITATS CREATIVES PER A NENS I NENS PER FER DURANT EL CONFINAMENT PEL CORONAVIRUS\nPosted at 19:01h in Infantil by Centre Grat 0 Comentaris\nLa nostra psicòloga infantil Carmen Estévez comparteix a tots nosaltres activitats per a fer amb els fills / es i passar aquests dies de confinament pel coronavirus en el qual les idees ja se'ns acaben. És un repte per a tots perquè sortim de les nostres rutines, veiem reduït el nostre espai físic i a més els nens es troben en un espai tancat, ja que molts vivim en pisos i amb sort comptem amb un balcó. Activitats creatives en família per al confinament Aquí van les activitats: 1. Cuina: cerca una recepta nova i demana que els nens t'ajudin com si es tractés...\n23 març QUINS EFECTES PSICOLÒGICS POT TENIR EL CONFINAMENT EN ELS NENS / ES?\nPosted at 18:35h in Infantil by Centre Grat 0 Comentaris\nEls efectes psicològics produïts per la quarantena pel coronavirus ens poden afectar a tots/es: adults i nens/es. La nostra vida ha canviat de sobte i la dels nens i nenes ha canviat radicalment. No van al col·le, no es veuen amb els seus amics i amigues, els que viuen en ciutats com a molt tenen un balcó, així que no juguen a l'aire lliure,...\n18 des. 10 CONTES RECOMENATS PER UNA MARE PSICÒLOGA\nPosted at 09:54h in Infantil by Centre Grat 0 Comentaris\nSer mami m'ha ensenyat moltes coses i m'ha fet descobrir coses que no esperava. Una d'aquestes coses han estat els contes. Tal com la meva filla gran ha anat creixent he pogut compartir amb ella històries més elaborades. Aquí he descobert que els contes no són només per a nens/as. M'he sorprès la meva mateixa reflexionant a partir d'un conte sobre coses com la solitud, l'acceptació del que no podem fer, la necessitat de fer les coses des que tinguin un sentit i no simplement per fer i mil coses més, etc. Aquesta és la màgia dels contes: moltes històries dins d'un conte. Què...\n01 juny EL MEU FILL NO ES RELACIONA AMB ELS ALTRES NENS: QUÈ PUC FER?\nPosted at 11:55h in Infantil by admin_cg 2 Comentaris\nGrups d'habilitats socials per nens i nenes a Barcelona...\n20 maig PER QUÈ ELS NENS NO FAN CAS?\nPosted at 14:04h in Infantil by Centre Grat 0 Comentaris\n"No em fa ni cas" Sortida del col·le. Acaba de ploure. Marta, de 4 anys i la seva mare surten del col·le amb altres amics/as que les acompanyen. - Marta, compte, no et fiquis en aquest toll! Marta mira a la seva mare. Sembla detenir-se. Mira el toll, mira a la seva mare de nou i es fica en el toll saltant amb una cara de felicitat mentre fica els peus dins. - Però, Marta!!!!! T'acabo de dir que no et fiquessis! Un dels pares que les acompanyaven al parc li comenta a la mare de Marta. - La meva fa el mateix. No ho entenc!...\n27 des. ELS REIS MAGS SÓN ELS PARES?\nPosted at 10:16h in Infantil by Centre Grat 0 Comentaris\nSovint els pares/mares tenim dubtes sobre quan és el moment de dir als nostres menuts/des que els Reis Mags no existeixen i formen part de la fantasia. A la consulta sovint ens pregunten si és adient o no dir-los-hi i a quina edat. Quan parlar als nens/es dels Reis? "Els Reis no existeixen, són els pares". Aquesta és la frase que molts pares/mares no saben com dir ni quan. Cada família pren les seves pròpies decisions respecte a aquestes tradicions i trobem un ampli ventall de possibilitats. Molts pares/mares viuen aquest fet com el final d’alguna cosa. Potser el final de la infantesa del...\n05 març COM INFLUEIX COM PARLEM A L’AUTOESTIMA DELS NOSTRES FILLS?\nPosted at 09:55h in Infantil by admin_cg 0 Comentaris\nClaves para mejorar la autoestima de nuestros hijos...\n20 nov. CLAUS PER FER MÉS FÀCIL L’HORA DELS DEURES\nPosted at 10:00h in Infantil by admin_cg 0 Comentaris\nL'hora dels deures, l'hora en que pares i nens no s'entenen...\n22 maig QUINA ÉS LA MILLOR FORMA DE GESTIONAR LES RABIETES?\nPosted at 10:08h in Infantil by admin_cg 2 Comentaris\nLes rabietes són un moment complicat en la criança dels més menuts. Us donem algunes claus per saber què fer i com actuar....\nPosted at 12:50h in Infantil by admin_cg 0 Comentaris\nLes joguines són per divertir-se, però també per aprendre i potenciar les capacitats dels més menuts....


Material | tren groc\nEn relació amb altres trens de via mètrica francesos, el material de la línia de Cerdanya te certes particularitats que el distingueixen, imposades per les caracterìstiques de la línia, amb fortes pendents y tercer rail de contacte.\nEs per això que tots els vehicles motors i remolcats tenien un circuit de frens d'aire comprimit, automàtic o regulable, del sistema Westinghouse. També ténen un fré d'estacionament per estar-se a les estacions aparcats.\nEl órgans de choc es van reemplaçar per uns nous sistemes d'enganxament semi-automàtic del sistema Leducq-Lambert situat a 80 cms de la part superior de la via (eix). Aquest tipus d'enganxall té una espècie de resorts helicoïdals. L'enganxament es automàtic per simple acostament entre els vehicles. Pel desenganxament s'ha de fer de forma manual treient una petita cadena lateral. La resta del sistema d'enganxament, les cadenes de seguretat i les mànigues d'aire de frens i els cables elèctrics es fa de manera manual.\nCom la captació de corrent es fa per tercer carril, tots els vehicles motors porten un captador de corrent tipus frotador situat en cada costat del vehicle i en cada extrem (total 4 captadors, que normalment van subjectats als bogies.\nRespecte als vehicles hi ha vàries categories:\nAutomotors de passatgers\nVagons de servei\nPyrénées-Orientales - Llo : fin de travaux à l’église Saint-Fructueux