LA VIA AUGUSTA: QUI ME MANA A MI ANAR A TALLAR L’N-340?\nFoto: Llorenç Marin Rosales.\nSóc treballador públic proper a la jubilació. Tot i que les retallades de sou que vàrem patir el nostre col•lectiu els anys precedents, no puc queixar-me si comparo la meva situació amb las dels col•lectius molt més desafavorits.\nNo sóc xofer professional, ni tinc cap empresa de transports per carretera i tampoc taxis. Per l’autopista hi vaig de tant en tant. Ni cada dia ni tan sols una vegada a la setmana... Per tant, si un mes me gasto 20€ en autopista tampoc desequilibra el meu pressupost.\nEn canvi assisteixo assíduament als talls de la carretera nacional. Hi vaig anar al principi, l’any passat quan es van començar a fer i després de no haver anat durant tot l’hivern (el meu horari laboral era incompatible amb l’horari dels talls), hi vaig tornar una vegada van retardar l’hora. No hi vaig tots els dies (sempre hi ha alguna cosa que fer), però si la majoria i la prova del que dic són les fotos que penjo els dies que hi vaig.\nPerò... Per què hi vaig? Qui me mana a mi anar pràcticament cada dia a tallar l’N-340? Ma mare no... Encara que ho podria fer, perquè afortunadament encara viu. De menuts fèiem les coses perquè ens les manava la mare... Ara ja no.\nHi vaig per solidaritat i per justícia. Hi vaig per a defensar el territori de les constants discriminacions que patim respecte a d’altres territoris de Catalunya.\nDarrerament s’ha publicat una notícia que, a part de fer-me posar els pèls de punta, ens dóna la raó a tots aquells que lluitem pel territori: Setze dels vint municipis més pobres de Catalunya són de les Terres de l’Ebre (Font Agència Tributària sobre l’any 2013)\nQuan el territori es nega a que l’aigua del riu marxi cap al Camp de Tarragona i més enllà, s’escolten veus que demanen que es faci per solidaritat... I la solidaritat d’aquelles comarques cap a les de més al Sud on està? Jo no la veig... Algú la veu? Setze dels vint més pobres... Pobres econòmicament, perquè segur que son rics en moltes coses que a d’altres llocs no poden ni somiar...\nPerò la pitjor pobresa que hi ha és l’educativa. La que limita els coneixements de la ciutadania i fa que la majoria dels membres del col•lectiu tinguin un comportament molt bàsic respecta a la resta dels membres. Fruit d’aquesta pobresa és el comportament insolidari de l’individu.\nAvui estem a l’equador de la segona setmana de talls continus. Dilluns de la setmana passada van començar a Amposta els talls diaris degut a la reducció del temps del tall setmanal per part de l’Administració (de 40 minuts es va passar a 25) Els talls diaris també són de 25 minuts, aproximadament el mateix temps que es tarda en veure’t un cervesa (sinó és que estàs assedegat) mentre xerres amb els amics.\nPerò hi ha gent a qui els hi sembla que esperar-se durant 25 minuts és esperar-se molt de temps. Com si la vida els hi anés de 25 minuts! I en lloc de unir-se al grup de manifestants (encara que només sigui per un dia), s’enfronten a ell o intenten esquivar el tall amb tota mena d’estratagemes, com per exemple dir que porten la filla al metge...\nPer eludir el tall, hi ha qui va intentar usar vies alternatives, però molt properes al lloc on hi havia la concentració. La solució passava per demanar permís a l’Ajuntament d’Amposta per a poder tallar també el camí. I quan això es va fer, evidentment (no podia ser d’una altra forma), també va molestar els que pretenien burlar el tall:\n-Això no és l’N-340!\nI menys mal que la sang no va arribar al riu, però hagués pogut passar per l’evident pobresa educativa a la que me referia una mica més amunt. Al final se va haver de solucionar amb la presència a aquell punt d’una patrulla de policia local. Quin desaprofitament de recursos per culpa de la incomprensió, manca de solidaritat i l’incivisme d’algunes persones.\nFer els talls a Amposta ha fet que s’hi concentren una mica més de gent. Tampoc tanta... I per a donar-li un to una mica més festiu i distès, un dia es va portar meló, un altre polos, un altre galetes... I fins i tot dimarts hi va haver batucada per part del grup local Batukkem.\nPerò el darrer cartutx encara no l’hem cremat. El tenim guardat a la recàmera per a qualsevol dia i garantir així l’assistència massiva de gent, fins i tot d’aquells que ara hi estan en contra: portar fins allí un bou capllaçat.\nLa idea no és nova. A l’Aldea fa uns anys ja es va fer...\nVOLS CONTINUAR SENT POBRE? JO NO!!\nEtiquetes: concentració, N-340, territori


Èxit de la primera edició de la Festa Comarcal de la Clotxa - Consell Comarcal de la Ribera d'Ebre\nÈxit de la primera edició de la Festa Comarcal de la Clotxa\n26 gener 2004 · Noticies\nLa primera edició de la Festa Comarcal de la Clotxa de la Ribera d’Ebre, celebrada el 25 de gener a Móra la Nova sota l’organització del Consell Comarcal, es va tancar amb un gran èxit de participació. En el decurs del matí es van distribuir mil clotxes entre els visitants a la segona edició de la Fira Intercomarcal de l’Oli de Móra la Nova, certamen en què es va integrar la festa gastronòmica comarcal. La gran resposta del públic va fer que les previsions inicials dels organitzadors quedessin curtes i se superessin amb escreix les 600 clotxes que s’havia previst que es consumirien durant l’aplec.\nLa celebració gastronòmica va ser inaugurada pel president comarcal, Pere Muñoz, i per l’alcalde de Móra la Nova, Joan Sabanza, i va comptar amb la presència del comentarista gastronòmic Pere Tàpias, presentador i director del programa de Catalunya Ràdio Tàpias variades, qui va oferir als presents una xerrada sobre les característiques d’aquest plat i sobre les seues virtuts. La festa va ser animada pels grallers de Flix, De Sol a Sol, i per la cobla entera Teleret, Meleret i Gaita, de Móra d’Ebre.\nLa Festa Comarcal de la Cotxa és una iniciativa conjunta del Consell Comarcal i de l’Associació d’Empresaris d’Hostaleria de la Ribera d’Ebre per promocionar i donar a conèixer la cuina tradicional de la comarca. És de caire anual i itinerant pels municipis de la Ribera d’Ebre que demanin ser-ne organitzadors. Amb la primera edició de la festa es va donar el tret de sortida a la presència de la clotxa a la carta i als menús dels 24 restaurants de la comarca que s’han compromès a oferir aquest plat típic als seus clients fins a la Setmana Santa. Els cuiners d’aquests restaurants van ser els encarregats d’elaborar i servir les clotxes que es van degustar durant la festa.\nLa clotxa és un plat tradicional riberenc. Per elaborar-lo, cal tallar pel mig un pa de mig quilo i treure-li la molla. Mentrestant, s’han d’escalivar cebes, alls i tomàquets, i s’ha de posar una arengada a la brasa; el pa de mig buit serveix de recipient per posar els diferents ingredients cuits i esmicolats. L’amaniment es fa amb un bon raig d’oli d’oliva de la Ribera d’Ebre, que ha d’impregnar bé tot el pa, i s’ha de tapar amb la molla.


26. PLANIFICACIÓ DE PROJECTES AMB MS PROJECT\nVoler ser eficient és una cosa. I aconseguir ser-ho en la realitat n’és una altra. Per fer-ho, sovint, donada la complexitat de les nostres agendes i del nivell de multi-tasca tan elevat que patim, ens calen eines. I hi ha eines informàtiques específicament pensades per ajudar-nos-hi, com l’MS Project.\nL’objectiu del taller és capacitar als alumnes per utilitzar el programari MS Project i així facilitar-los la gestió de les seves planificacions així com millorar-ne la seva eficiència.\nINTRODUCCIÓ A L’ÚS DE PROGRAMARI INFORMÀTIC PER PLANIFICAR PROJECTES\nEls beneficis de planificar i fer el seguiment amb una eina informàtica\nPer què planificar amb Excel no és planificar\nRepàs d’opcions de programari de projectes disponibles (de pagament i gratuïts)\nL’ENTORN DE L’EINA I LA SEVA UTILITAT GENERAL\nDescobriment de la interfície\nAplicació d’MS Project al dia a dia\nIntroducció de recursos\nIntroducció de costos\nIntroducció de planificacions completes\nEstructuració en fases i subfases\nEstadístiques i dades del projecte\nRecursos sobrecarregats de feina i colls d’ampolla\nGeneració d’informes específics i personalitzables\nAconseguir el control d’un projecte amb programari\nQuè cal saber per evitar desviacions de temps i de costos?\nResolució de colls d’ampolla i sobrecàrregues\nGestió dels riscs del projecte\nSEGUIMENT D’UN PROJECTE\nActualització periòdica del desenvolupament del projecte\nGravació d’una línia de base (o baseline)\nExtracció d’informació del seguiment\nEns passarem de pressupost?\nHan sorgit oportunitats de millora de l’eficiència del projecte?\nMANEIG AVANÇAT DEL PROGRAMARI\nPlanificar i fer seguiment de projectes en un entorn multiprojecte.\nTreballar en xarxa en projectes comuns.\nAdaptar l’entorn de treball d’MS Project (creació, modificació i gestió de vistes, taules, filtres, ordenacions, informes, etc., modificació de l’aspecte, formats condicionals).\nIncloure columnes d’alarma visuals condicionades a esdeveniments.\nFins el 04 octubre de 2019\n07 octubre de 2019 21 octubre de 2019\n120 euros (col·legiats en situació d'atur, 20% descompte) 195 euros (persones no col·legiades en situació d'atur 10% de descompte)\nDel 7 al 21 d'octubre de 2019. Els Dilluns de 10:00 a 14:00h.


L’afició dels socis i simpatitzants de la Unió Musical pel cant i les representacions de teatre tenen els seus inicis en els primers anys de la fundació de la Societat. Molt prompte es va formar un quadre artístic per representar, entre altres activitats, sarsueles, la direcció musical estava a càrrec del director de la Banda, bon exemple d’això és el Cor que el mestre Carmelo Llorente Ladrero va dirigir entre 1966-1967.\nTal com el coneixem avui en dia, el Cor Social inicia el seu camí a finals de 1996 com una iniciativa de la Directiva presidida en aquelles dates per Enrique Aliaga Torres. El seu concert de presentació al públic va ser en el nostre Teatre, el dia 22 de març de 1997, sent el seu primer director Miguel Gorrea Garrigues. En aquesta nova etapa, es tracta de donar la possibilitat a socis i sòcies de formar part d’una activitat musical, poder cantar en una agrupació.\nDes de 1997, sense interrupció, han estat nombroses les seues actuacions en diverses ciutats espanyoles, destacant l’actuació a TVE el 1997, juntament amb la nostra Banda Simfònica i el cantant Francisco, gravant posteriorment un CD. També ha gravat l’obra “Cant Espiritual”, de Bernardo Adam Ferrero i un CD juntament amb la nostra Banda i l’Orquestra Simfònica dins de la Campanya de “Retrobem la Nostra Música”. Al desembre de 2000 va actuar junt a la Banda Municipal de València en el Concert de Nadal al Palau de la Música i una setmana després torna a actuar a Albacete.\nSón de destacar les seues interpretacions, juntament amb l’Orquestra de la Unió Musical de les obres “Carmina Burana” de Carl Orff i “Missa de la Coronació en Do KV317”, de Mozart.\nAl desembre de 2012 el Cor Social juntament amb la nostra Banda Simfònica van interpretar, al Teatre de la Unió i amb caràcter d’estrena mundial, l’obra “Michael s Day Symphony, op. 152″ del compositor holandès Marc van Delft.\nA partir de l’any 2001 es fa càrrec de la direcció del Cor Social, Francisco Javier Castellano Gómez. Des de gener de 2010 a setembre de 2014 el director titular va ser Francesc Gamon Olmo i, des de setembre de 2014 a setembre de 2021, la directora titular ha sigut Vivian Gutiérrez Abreu, primera dona que s’ha fet càrrec com a titular d’una de les agrupacions de la Unió Musical de Llíria.\nDes d’octubre de 2021, el director titular és José Miguel Maqueda Aliaga.


Dissabte, 16 de maig, la dama de la peineta i les ulleres fosques serà a l’Auditori Municipal de Vilafranca i celebrarà la seva trajectòria musical, els seus 25 anys en directe.\nPionera en la recuperació i actualització de joies de la música popular espanyola i sud-americana, Maribel Quiñones, Martirio, es defineix a si mateixa com una “arqueòloga musical”. La seva imatge enigmàtica i sofisticada és la tarja de presentació d'una artista viva, sempre curiosa, moderna i avantguardista.\nDurant més de vint anys, Martirio ha renovat la copla espanyola dotant-la de la universalitat que mereix i lliurant-la de lligaments del passat. S'ha submergit en el jazz, la bossa nova, el tango, el flamenc, el bolero, el pop, el rock i fins i tot les sevillanes nedant molt endins per a regalar-nos la seva essència.\nHa compartit amb artistes únics com Chano Domínguez, Kiko Verí, Raimundo Amador, Javier Ruibal, Miguel Poveda, Vicente Amigo, Lila Downs, Omara Portuondo, Franco Battiato, Compay Segon, Chucho Valdés, Simón Díaz, Soledad Bravo, Marta Valdés, María del Mar Bonet...\nEls seus treballs discogràfics han merescut el respecte de la crítica nacional i internacional. Entre una infinitat de premis i reconeixements, Martirio ha estat nominada als Grammy Llatins (Millor àlbum Flamenc 2002 per Molt Cor) i ha rebut dos premis de l'Acadèmia de la Música Espanyola: Millor àlbum de Cançó Espanyola 2005 per Acoplados i Millor àlbum de Fusió 2007 per Primavera en NY.\n25 anys de música i d'investigació, de respecte a les músiques populars, de recuperació i actualització de gèneres.\nAquest dissabte a l'Auditori Municipal de Vilafranca ens presentarà un disc que va gravar en directe a la sala Luz de Gas de Barcelona l'octubre de l'any passat. Acompanyada de Raúl Rodríguez a la guitarra flamenca i Jesús Lavilla al piano, Martirio farà un recorregut per la seva carrera en un espectacle íntim, jondo i sincer.


Castelló aconsegueix un superàvit de 28,8 milions d'euros\nGrup Socialista Dimarts, 16 de Maig de 2017\nL'Ajuntament de Castelló ha aconseguit tancar l'exercici 2016 amb un superàvit de 28,8 milions d'euros i un romanent de tresoreria de 16 milions. Una situació que es repeteix en altres ajuntaments com per exemple a València, on el superàvit de 42 milions; Barcelona, on s'ha situat en 100 milions d'euros o Madrid, amb 1.000 milions. L'alcaldessa de Castelló, la socialista Amparo Marco, ha subratllat que aquest superàvit "confirma que a nivell econòmic s'estan fent ben les coses" i s'ha mostrat convençuda que si el Govern central no ho impedeix "la salut financera de la qual gaudeix l'Ajuntament ens permetrà potenciar les polítiques socials i d'ocupació".\nLa liquidació del pressupost s'ha efectuat, de nou, amb xifres en positiu que reflecteixen el sanejament comptable i financer de la institució, que ha complit tots els paràmetres econòmics que exigeix el Govern central, com és el cas del límit de l'endeutament, l'estabilitat pressupostària, la regla de despesa i el compliment del període de pagament a proveïdors.\nUnes xifres que, insisteix la líder socialista Amparo Marco, reflecteixen el "bon fer" de l'Ajuntament en matèria econòmica, que ha atribuït a la Regidoria de Gestió Municipal que dirigeix Antonio Lorenzo. Marco considera que en el context financer de la institució, amb una herència d'un elevat deute del Govern anterior, l'obtenció del superàvit és "una bona notícia, ja que permetrà seguir reduint l'endeutament i, per tant, impulsar més polítiques socials i d'ocupació. A més, de permetre avançar en la línia de disminució de la pressió fiscal i de la baixada d'impostos".\nEncara així, el romanent no es podrà invertir íntegrament, en existir restriccions legals per a les administracions quant a l'estabilitat pressupostària i el sostre de la despesa. L'Ajuntament està subjecte, també, al compliment d'un pla d'ajust que té vigència fins a 2022, com a conseqüència de l'ajuda financera que va prestar el Govern en 2012 per a posar al dia el pagament de factures a proveïdors, que van arribar quasi a 30 milions.\nEn aquests moments, es manté la incertesa sobre la capacitat dels ajuntaments per a reinvertir els romanents. La tardança a aprovar-se els Pressupostos Generals de l'Estat impedeix que els superàvit es destinen a les denominades inversions financerament sostenibles. "Estem governant de forma eficient, amb maduresa i bona gestió, però tenim restriccions importants que limiten l'autonomia municipal", afig Marco. En cas de no poder-se reinvertir, el romanent es destinarà a amortitzar deute.


Pipe d’aigua freda de tolerància de congelació PB - Xina Amico\nSISTEMA DE TUBS PPR\nSISTEMA DE PEU DE HDPE\nSISTEMA DE TUBS PE-RT\nSISTEMA DE TUBS PB\nSISTEMA DE TUBS MULTI-CAP\nMÀQUINA DE FUSIÓ I TALLADORA\nTolerança de congelació PB Tubo d’aigua freda\nTubs Amico PB Característiques 1, El rendiment químic del tub és estable, la resistència a la corrosió i compensa la insuficiència de les canonades metàl·liques en aquest aspecte. 2, Fàcil de doblar o fondre calent per ser una forma més sòlida, i té una bona capacitat de compressió de connectar amb tubs, no és fàcil de filtrar. 3, Estalviem inversió: la inversió inicial és gran, però amb un cost operatiu baix, el capital d'inversió es podria recuperar a curt termini. . 4, el tub d'intercanvi de calor soterrat utilitza tub de polietilè d'alta densitat. Vida útil per a 50 anys ...\nMOQ: 5000m / peces\nPort de lliurament: Ningbo o Xangai\nTermini de pagament: TT o LC\nMarca: Amico o OEM\nMatèria primera: Basell\nLlargada: Bobina o Tub Recte segons la sol·licitud\nColor: Marfil, Gris o segons petició\nContacteu-nos Baixeu-vos en format PDF\nTubs Amico PB Característiques\n1, El rendiment químic del tub és estable, la resistència a la corrosió i compensa la insuficiència de canonades metàl·liques en aquest aspecte.\n2, Fàcil de doblar o fondre calent per ser una forma més sòlida, i té una bona capacitat de compressió de connectar amb tubs, no és fàcil de filtrar.\n3, Estalviem inversió: la inversió inicial és gran, però amb un cost operatiu baix, el capital d'inversió es podria recuperar a curt termini. .\n4, el tub d'intercanvi de calor soterrat utilitza tub de polietilè d'alta densitat. Vida de servei durant 50 anys.\n5, Protecció mediambiental i estalvi energètic: l’ús d’electricitat, cap procés de combustió, pel que fa al medi que l’envolta, descàrrega impecable; No cal que utilitzeu torres de refrigeració, no tingueu pas penjat a l'exterior ni descarregueu calor a l'entorn,\nSense efecte de conductivitat tèrmica, sense sorolls; No extreure aigua subterrània sense destruir els recursos d’aigua subterrània; Cost operatiu només del 40 ~ 60% per a la climatització central.\n1. Menors costos d’energia i impacte ambiental: un sistema geotèrmic utilitza un 25-50% menys d’electricitat que els sistemes convencionals de calefacció o refrigeració d’aire forçat. Això significa que menys energia necessària per cremar combustibles fòssils nocius per al medi ambient.\n2. Aigua calenta gratuïta o barata: a diferència de qualsevol altre sistema de calefacció i refrigeració, una bomba de calor geotèrmica pot proporcionar aigua calenta gratuïta mitjançant un dispositiu anomenat "desuperheater".\n3. Confort durant tot l'any: manté un nivell uniforme de temperatura i humitat a tota la llar amb molt poc soroll.\n4. Flexibilitat de disseny: els sistemes de bombes de calor geotèrmics permeten la flexibilitat del disseny i es poden instal·lar tant en situacions noves com de reajustament.\n5. Estètica millorada: els sistemes geotèrmics són fàcils de dissimular, no necessiten torres de refrigeració, eliminen els equips convencionals del terrat, menys potencial de filtracions i manteniment continuat, millors garanties del sostre, permetent als arquitectes i propietaris d’edificis planificar dissenys arquitectònics més estèticament agradables i línies de sostre.\n6. Manteniment baix: ja que la part del cap de treball del sistema, la canonada, és subterrània o sota l'aigua, no cal fer cap manteniment.\n7. Calefacció i refrigeració per zones: diferents zones de l’edifici es poden escalfar o refrigerar a diferents temperatures simultàniament, és a dir, la calor de les sales d’informàtica es pot traslladar a les parets perimetrals per a la calefacció d’hivern en edificis comercials.\n8. Durabilitat: pràcticament sense parts mòbils i parts protegides dins d’un edifici, un sistema de calefacció geotèrmic és durador i altament fiable. La nostra canalització té una esperança de vida de fins a 50 anys o més.\nAmico o OEM\nCom a sol·licitud del client\n1,9mm ~ 4,6 mm\n12,5 Bar, 16Bar, 20Bar\nGrau de treball:\nGruix de paret nominal:\nVida mínima de 50 anys en condicions normals\nSÈRIES Mida （mm ） Pes （ kg / m）\n1.6Mpa 20mm * 2,0 x 4M 0,115\n25mm * 2,3 x 4M 0,165\n32mm * 2,9 x4M 0,263\n20mm * 2,3 x 4M 0.130\n25mm * 2,8 x 4M 0,195\n32mm * 3,6 x4M 0,318\n40mm * 4,5 x 4M 0,496\n2.5Mpa 20mm * 2,8 x 4M 0,150\n25mm * 3,5x 4M 0,234\n40mm * 5,5 x 4M 0,587\nP: Què és la matèria primera?\nR: Matèria primera 100% pura i nova de Basell, no recicla\nR: Depenen de la mida diferent. Consulteu les vendes.\nP: Quina és la capacitat de producció? O el termini de lliurament?\nR: Normalment 15 dies per a un contenidor de 40 CV\nP: Quin és el port d’enviament habitual?\nR: Ningbo o Xangai\nP: Quin és el vostre pagament?\nR: 30% de descompte, saldo contra còpia BL o irrevocable L / C\nP ：Pot produir segons les mostres?\nR: Sí, podem produir mitjançant mostres o dibuixos tècnics.\nP: Proveu tots els vostres productes abans del lliurament?\nR: Sí, tenim el 100% de prova abans del lliurament\nP: Quina és la vostra política de mostra?\nA: Exemple gratuït disponible\nP: Per què ens escolliu?\n(1) Els productes genuïns produeixen amb una qualitat excel·lent i un preu competitiu.\n(2) Col·laborant amb els clients de tot el món i coneixent molt bé els mercats.\n(3) Els serveis posteriors seran molt satisfets. En qualsevol termini, es responen a qualsevol problema i retroalimentació.\nAnterior: Tub de polibutilè per a subministrament d'aigua\nSegüent: Pipe EVOH PB de 3 o 5 capes per a la calefacció per terra\nPB colze 90 °\nTub de polibutilè per a subministrament d'aigua\nTub de polibutilè PB\nPi Gris Pi PB\nTub de color gris PB\nAdreça: No68 East Tonghe Road, ciutat de Luotuo, Ningbo, Xina\nTelèfon: + 86-574-86590890\nCorreu electrònic: emilyyea@amico.cn\nPersona de contacte: Emily\nMòbil / wechat / whatsApp: +86 15067406484\n© Copyright - 2017: Tots els drets reservats. - Potència de Globalso.com


Llibertat: El deute real de la Generalitat i el veritable Pla B\nPosted by Salvador Garcia-Ruiz at 19:55\nHola Salva, em pregunto. Si es declarés la inedpendència de Catalunya, quina part del deute Espanyol hauriem d'assumir? ja sé que en un món perfecte no n'hauriem d'assumir gens ja que es podria justificar amb l'espoliacoó fiscal dels últims 30 anys però probablement (i sobretot si els negociadors actuen com a catalanets acollonits) ens n'haguem d'empassar una part. Empitjoraria la nostra situació a curt termini o la deixaria igual? salutacions\n20 de juny de 2011 a les 9:58\nté sentit pagar deutes d'España si es deixa de ser-ho? legalment estariem obligats?\nd'altra banda, serien nostres tota infraestructura dins el territori en el moment de la independència, però també amb d'altres elements pagats amb els nostres impostos tots aquests anys com part de l'exercit per exemple .. suposo que aquestes coses poden ser elements de negociació del que dius Albert.\n20 de juny de 2011 a les 11:49\nAlbert, hauríem d'assumir la part que ens toca dels actius i dels passius, és a dir, el 18% del deute. No crec que poguèssim aplear als anys d'espoli (en gran part perquè és i ha estat un espoli consentit pels partits i Governs catalans).\nMike, gràcies pel comentari. Com deia, ens repartiríem drets i deures, actius i passius, i les infraestructures dins de Catalunya serien nostres.\n3 de juliol de 2011 a les 9:47


Dorian presenten 'Dual' al costat de Pimp Flaco - Primera Fila\nUna cançó sobre l'amor lliure\nEls barcelonins Dorian presenten “Dual”, la primera cançó des del tancament de la gira de presentació del seu darrer disc, Justicia Universal (Intromúsica Records, 2018), que els va dur a girar sense descans pels dos costats de l’Atlàntic el 2018 i 2019.\n“Dual” combina synth pop i house en una melodia propera a la música urbana. Un estil que s’allunya del que Dorian ens té acostumats, però que no perd la seva essència, sinó que obre nous horitzons. És per això que la magnífica col·laboració que hi fa Pimp Flaco, pioner de l’escena trap catalana i espanyola i cara visible de la banda Cupido, hi encaixa a la perfecció.\nMarc Dorian explica que “Dual” “reivindica el dret a fer el que cadascú cregui oportú amb la seva vida sexual i sentimental”, un concepte que en ple segle XXI hauria d’estar molt clar, però afegeix que “encara queda molt per fer”. La cançó tracta sobre una noia bisexual que se sent atacada per la seva orientació. La protagonista reclama la necessitat de viure lliurement en tots els àmbits de la seva vida, aliena a la mirada i a les opinions dels intolerants. Aquesta llibertat de la qual parla “Dual” es pot aplicar a qualsevol persona, independentment de quina sigui la seva orientació.\n“Dual”, doncs, és un cant a la llibertat individual i a la diversitat. Aquest esperit es reflecteix a la perfecció al videoclip del single que ha dirigit Christian Martínez, un dels joves realitzadors amb més projecció de Barcelona.\nEls barcelonins Dorian, que es troben treballant en un nou àlbum que veurà la llum al llarg de 2021, són un d’aquells grups que sempre han facturat cançons de gran càrrega emocional, autèntics himnes generacionals. “Cualquier otra parte”, “La tormenta de arena” o “Los amigos que perdí” en són grans exemples. De la mateixa manera que “Dual”, que té tots els números de formar part d’aquesta llista de hits eterns de Dorian.


Laphroaig 1998 11 Anys Petrus Finish Murray McDavid\nRegalar Destil·lats>Whisky Escocès>Islay>Laphroaig 1998 11 Anys Petrus Finish Murray McDavid\nLaphroaig 1998 11 Anys Petrus Cask Murray McDavid 70cl 46%vol. és un Islay single malt destil·lat per Laphroaig en 1998, envellit i embotellat sense colorants ni filtrat en fred en la destil·leria Bruichladdich en barriques de bourbon i acabat en Château Petrus Cask en una sèrie limitada de 1400 ampolles. L'acabat en barriques de Petrus li atorguen al whisky una resplendor robí intens.\nLaphroaig 1998 11 Anys Petrus Cask Murray McDavid 70cl 46%vol. és un Islay single malt destil·lat per Laphroaig en 1998, envellit i embotellat sense colorants ni filtrat en fred en la destil·leria Bruichladdich en barriques de bourbon i acabat en Château Petrus Cask en una sèrie limitada de 1400 ampolles. L'acabat en barriques de Petrus li atorguen al whisky una resplendor robí intens i notes a fruita vermella madura.\nLa destil·leria Laphroaig està situada en la costa sud de l'illa de Islay, prop de Port Ellen i de The Kilbride Dam, subministrament d'aigua de la destil·leria.\nLaphroaig data de 1815, quan els germans Alexander i Donald Johnston, del clan MacIain de Ardnamurchan funden la destil·leria, en 1847 Donald Johnston, propietari únic de Laphroaig, cau en una tina de whisky bullint i mor, en aquest moment Walter Graham propietari de Lagavulin, presa les regnes de les dues destil·leries, Laphroaig i Lagavulin, mentre Dugald Johnston, fill de Donald i d'edat primerenca, es prepara per a fer-se càrrec de la destil·leria.\nDurant aquest període les destil·leries Lagavulin i Laphroaig entren en una causa legal, quan Laphroaig cancel·la un acord comercial en el qual havia acordat vendre el seu whisky a Lagavulin per a l'elaboració de blendeds, que en aquell moment inclouen White Horse, inventat en 1890 per l'amo de Lagavulin, Peter Mackie.\nDesprés d'incomplir el contracte, com a represàlia, Lagavulin decideix bloquejar el subministrament d'aigua de Laphroaig, entrant en judici una altra vegada, el recurs dictamina a favor de Laphroaig aquesta vegada, com a resposta, un any després, Lagavulin contracta al gerent de Laphroaig amb l'objectiu de recrear els alambins i així elaborar un whisky exacte al de la destil·leria veïna. Afortunadament l'intent va fallar i avui podem gaudir de totes dues destil·leries, cal dir, que les relacions entre les destil·leries avui dia són molt més cordials.\nL'últim membre del clan Johnston a dirigir la destil·leria va ser Ian Hunter, nebot de Sandy Johnston que durant l'època de la prohibició als Estats Units se les va enginyar per a persuadir a les autoritats que allò no era realment whisky, sinó un espirituós medicinal usant com a argument les notes iodades i l'opinió d'un oficial que estava convençut que ningú beuria un beuratge tan potent per plaer. En morir sense fills, va deixar la destil·leria en mans de Bessie Williamson, una llegenda en Islay. Després de la retirada de Bessie del negoci en 1972, la destil·leria canviaria de propietat en vàries ocasiones fins a acabar en possessió de Beam Suntory en 2005.\nLa destil·leria Laphroaig és famosa per imprimir en els seus whiskys notes potents tant en aroma com en sabor de torba, fumades, iodades i marines.\nNotes de tast i dades d'interès de Laphroaig 1998 11 Anys Petrus Finish Murray McDavid\nCriança: Destil·lat per Laphroaig en 1998, envellit i embotellat en 2009 sense colorants ni filtrat en fred en la destil·leria Bruichladdich en barriques de bourbon i acabat en Château Petrus Cask en una sèrie limitada de 1400 ampolles.\nNas: En nas apareixen notes clàssiques de la destil·leria, fumats, torba, medicinals acompanyades de la influència de la barrica en forma de fruita vermella madura; Grosella, magrana, cirera.\nBoca: En boca resulta oliós, dens, resultat de no ser filtrat en fred. Regalèssia, torrats, fum de torba, cirera i grosella.\nFinal: Llarg i persistent, amb fum i un record amarg a regalèssia.\nMurray McDavid combina de forma magistral les potents notes de fum i torba amb la influència en forma de notes de fruits vermells de les barriques de Petrus en aquesta sèrie limitada de 1400 ampolles.\nLaphroaig 1998 11 Anys Petrus Finish Murray...


Missió, visió i valors - APNAE\nPromoure activitats per a la millor conservació dels paisatges, elements i sistemes naturals dels Aiguamolls de l'Empordà i de la natura en general.\nVetllar perquè els objectius de l'educació ambiental s'estenguin a tots els visitants o usuaris del Parc i zones properes de la comarca.\nInformar a la societat en general sobre les novetats i aspectes interessants del Parc i les zones humides en general.\nCol·laborar amb el Parc Natural en aquells aspectes organitzatius que es requereixin.\n(Art. 3 dels estatuts de l’APNAE)\nCol·laborar i proposar actuacions per a que el Parc Natural dels Aiguamolls de l’Empordà es consolidi com a espai natural on la Natura pot trobar les màximes garanties per a oferir-se en tota la seva potencialitat.\nPromoure el coneixement del Parc i les seves actuacions entre la ciutadania, fent especial atenció als infants i joves de les escoles i grups d’esplai, així com als ciutadans de les poblacions més properes al Parc.\nVetllar per a que tot l’Empordà s’entengui i es visqui com una comarca on la natura i els humans, que també són natura, poden conviure en una complicitat productiva i equilibrada.\nLa gestió del Parc és prou complexa com per a que entitats com l’APNAE puguin aportar col·laboracions en diferents aspectes de la mateixa, sempre amb la finalitat d’optimitzar els seus recursos i oferir als usuaris i visitants del Parc les millors eines per gaudir-ne.\nL’APNAE és una entitat que va néixer i vol consolidar-se com a eina per a la promoció de la conservació de les àrees naturals del Parc i la difusió mitjançant l’educació ambiental.\nLa difusió i la promoció del Parc Natural entre la població en general garanteix la necessària sensibilització i la complicitat que se’n deriva.\nL’agricultura i la ramaderia ecològiques han de ser promogudes al Parc i a la comarca empordanesa.\nL’entorn del Parc amb equipaments agropecuaris i equipaments turístics poden desenvolupar-se de manera equilibrada generant valors positius a ambdues bandes (“win win”).


Escriure per no callar: Modernitat líquida\nPublicat per Iron Maiden en Valladacity\nÉs molt difícil abstraure's del que està passant en la nostra societat doncs a tots ens afecta de manera greu. L'allau de la crisi està enduent-se per davant tot allò pel que moltes generacions s'han deixat la pell i la vida sense que hi haja, de moment, una resposta contundent. Sembla que estem conformats, resignats, que no hi ha altra eixida.\nPer aconseguir aquest conformisme submís s'ha seguit un trajecte (evolució natural o manipulació?) de canvi ideològic i cultural. La postmodernitat, que va arrelar després de la Segona Guerra Mundial, proposava trencar amb les ideologies unívoques que pretenien tindre la solució als problemes socials, especialment amb el marxisme i el feixisme. Allò important era buscar consens i evitar la confrontació. Però, tanmateix, els postmoderns defensen l'enriquiment màxim a través del lliure mercat, el que accentua la desigualtat i, per tant, afegeix llenya al foc de la desigualtat social i confrontació.\nLa manera d'evitar la confrontació havia sigut, fins aleshores, que la burgesia empresarial i financera anara cedint espais de poder polític i, mitjançant una política fiscal progressiva que permetera desenvolupar l'estat de benestar, la redistribució de la riquesa. Però als anys seixanta va començar a introduir-se el concepte “deconstrucció” que ha tingut tant d'èxit que fins el cuiner Ferran Adrià ha deconstruït la truita de creïlla. Deconstruir no és destruir sinó desfer, desmuntar allò que s'ha construït per veure com s'articulen les peces, però aplicat a la societat postmoderna va ser la manera de desfer o diluir conceptes com classe social, partit polític o sindicat. Si Ferran Adrià va deconstruir la truita de creïlla en ous i creïlles, la societat va quedar en ciutadans per un lloc i polítics, partits i sindicats per altre. Una classe treballadora atomitzada no té capacitat de confrontació.\nAra arriba un altre concepte sociològic, la “modernitat líquida”, que defineix les societats actuals canviants, mestisses, insegures, al•lèrgiques a les estructures. El 15-M, i les organitzacions que l'alimenten, treballen amb aquesta mentalitat de “societat líquida”, presentant-se com alternativa a les organitzacions amb militància i ideologia definida, és a dir, com alternativa a partits i sindicats. Un dels promotors del 15-M ho va definir com “una plataforma líquida, que fluye en todas direcciones, sin líder ni representante, en torno a unos puntos de consenso”.\nAçò té avantatges, doncs el líquid pot penetrar a qualsevol punt del teixit social, però també té desavantatges, com l'atomització. El postmodernisme i la deconstrucció han aconseguit deconstruir les grans ones que van construir l’estat de benestar i van reduir les desigualtats socials, han fet que la força dels assalariats es convertisca en una fina pluja de la qual la burgesia es protegeix amb facilitat, evitant així que els milions de gotes, que sóm els ciutadans, siguen canalitzades pels partits i els sindicats de classe per fer funcionar el molí del progrés, la llibertat, la igualtat i el benestar. Si no és així podem veure discórrer el riu del 15-M, molt cabalós, però sense aprofitar la seua força innovadora.\nAnònim 19 de gener de 2012 a les 14:15\nL'atomització i la desideologització. Sense idees no pot haver-hi projecte.\nCal fer alguna cosa més\nEsta justícia és una merda\nConcentració de suport al jutge Garzón\nEls nous empestats\nEl respecte als morts\nComunitat Valenciana: La nostra Grècia\nEl Pla Bolonya\nGuantànamo, deu anys d'infàmia\nL’ altra cara del miracle econòmic alemany\nEstem en crisi o sobren diners?\nEls errors de la visió neoliberal de la crisi de l...\n15-M, partits, sindicats\nEl 24 de juny, dia de Sant Joan, serà festiu al País Valencià


Comunitats energètiques locals - Carles Gibert i Bernaus - Territoris.cat - Diari digital de proximitat\nlocals comunitats energetiques\nDe la mateixa manera que es va acabar l'edat de pedra, i no per falta de pedra, s'acabarà l'edat del petroli, i no per falta de petroli.\nL'acord de París del 2015 sobre el canvi climàtic té per objectiu mantenir l'augment de la temperatura global d'aquest segle per sota dels 2 °C. Ja veurem, també el protocol de Kyoto volia reduir les emissions de CO₂ i comportà la compra d'aquestes emissions a països tercers no industrialitzats. Fem cas a Greta Thunberg i posem-nos-hi! A Catalunya la llei 16/2017 del canvi climàtic té com a objectiu aconseguir un model econòmic i energètic no depenent dels combustibles fòssils ni nuclears pel 2050.\nJa deia A.L. Lavoisier que la matèria no es crea ni es destrueix, només es transforma, per tant, la dificultat avui en dia és emmagatzemar l'energia que se'n desprèn d'aquesta transformació. Per això puja tant al mercat el liti com a component bàsic de les bateries.\nEnergia, paraula màgica pels economistes, passa per la generació, distribució i consum. Avui dia a Catalunya només generem de fonts renovables un 7,3% del que consumim (1.200 Mw d'eòlica i 300Mw de fotovoltaica).\nPràcticament tota la generació i distribució, encara que liberalitzada com les telecomunicacions, està en mans de l'oligopoli energètic. No siguem doncs hipòcrites a l'hora de consumir-la a la llar i pensar que aquesta prové de fonts 100% renovables, les companyies existents no poden garantir-ho quan la demanda és elevada. Pensem també que un cop abocada a aquesta xarxa de distribució hi pot haver una pèrdua fins als grans centres consumidors que pot arribar al 20%, recordeu el problema de l'emmagatzematge.\nLa realitat avui en dia és decebedora però ens ajuda a dormir quan sentim al telenotícies el percentatge de consum de fonts renovables.\nEls processos d'implantació de renovables a Catalunya han generat poquíssims llocs de treball al territori i han anat acompanyats d'importants controvèrsies que han acabat reduint-se a un procés que només ha tingut en compte la rendibilitat empresarial. Aquest dimarts passat el Govern ha derogat el decret 147/2009 "Anem molt endarrerits en renovables" deia la consellera Chacón. Doncs ja que ens hi hem de posar, fem-ho bé, ja sabem que el pastís i els preus els controla l'oligopoli. Legislem doncs aquesta generació afavorint al territori, cada cop més empobrit i despoblat. Cal promoure de veritat les comunitats energètiques locals, com fan països comunitaris, en forma d'associacions i cooperatives, més properes al territori, formades també pels ajuntaments perquè els territoris siguin autosuficients i l'energia sigui de gestió i consum Km0. Bon exemple el tenim a l'alta Anoia amb "Viure de l'aire del cel" el primer aerogenerador popular comunitari de tot l'estat. Aquí hi tindrà molt a dir l'AMEC, l'Associació de Municipis Eòlics de Catalunya enfront l'oligopoli.\nEl futur de l'energia passa per ser 100% renovable i 100% democratitzada dins la bio economia circular. Aconseguirem així pel territori, reduir costos en bombar aigua de rec o de boca, rebaixar la factura de la llum, carregar vehicles elèctrics, ... generar activitat econòmica i social, nous recursos i productes. En definitiva, transformar l'economia.


IB3 | Es mantenen 15 dies més les restriccions a les Illes\nPortada > societat > Es mantenen 15 dies més les restriccions a les Illes\nEs mantenen 15 dies més les restriccions a les Illes\nEs reforcen les mesures a Formentera i s'extenen les actuals a Mallorca, Eivissa i Menorca\nEs mantenen 15 dies més, fins al pròxim dia 13 de febrer, les restriccions actuals a totes les Illes. Menorca continuarà al nivell 4 de risc extrem i Mallorca i Eivissa, al nivell 4 reforçat. Només hi ha canvis a Formentera. La Pitiüsa del sud entrarà demà en el nivell 4 reforçat. És a dir, hauran de tancar les terrasses de bars i restaurants, el toc de queda serà a les 22.00h i només es permetran les reunions de persones del mateix nucli familiar.\nA Mallorca i Eivissa la restauració continuarà tancada, que el toc de queda es manté a les 22.00h a totes les illes i només a Menorca es poden reunir dos nuclis de convivència diferents. Tot això durant, almaco 15 dies més.\nEs reforcen les mesures de Formentera, bàsicament perquè a l’illa la incidència acumulada a 14 dies s’ha duplicat en una setmana. L’augment de contagis ha estat tan significatiu, que ara hi ha una taxa de 1.271 positius per cada 100.000 habitants, quan fa dues setmanes, la incidència era de 652 casos.\nLes Illes continuaran en nivell 4 i amb la restauració tancada almenys fins al 13 de febrer


Natiu, o com sentir les teves arrels a través de la música | Lleida.com\nNatiu, o com sentir les teves arrels a través de la música\nEn un món on cada vegada sorgeixen més grups de música de diferents estils, costa fer-se un lloc i anar obrint camí. Triomfar en el món de la música no és bufar i fer ampolles, i no totes les formacions musicals ho aconsegueixen. És per això que cadascú ha de tenir clar per què fa creacions musicals i amb quina finalitat. Avui viatgem fins a Cervera per conèixer més en profunditat els Natiu. Aquest grup de la Segarra no té un estil definit, però en les seves cançons hi predomina el pop-rock.\nNatiu neix el 2014, i està format per un grup d’amics amb diferents gustos musicals: Jaume Llobet (veu i teclat), Virginia Borràs (veu i guitarra), Dario Díaz (guitarra), Roger Azcona (baix) i Gerard Cortadellas (bateria). En Jaume i en Darío van començar a composar cançons abans de la creació del grup. Ara fa quatre anys quan els cinc membres del grup van decidir tirar endavant aquest projecte, van posar sobre la taula les diferents idees i gustos musicals de cadascú per trobar un punt en comú i assentar les bases per impulsar Natiu.\nGerard Cortadellas, bateria del grup, explica el significat de Natiu: “El nom de Natiu va sortir de manera esporàdica, arran d’una cançó que parla de la nostra terra, la Segarra. Natiu és una paraula que pot englobar de manera molt àmplia l’origen d’una persona, les arrels d’aquesta, i vam creure que era la paraula adient per definir el grup”, afirma Cortadellas.\nEn el moment que les cançons que havien composat ja començaven a tenir forma, va ser quan els cerverins van decidir posar en marxa el procés d’enregistrament del seu primer disc. La formació tenia ganes de compartir aquells temes que portaven temps treballant. Per tal de que quedés tot perfecte, van enregistrar el disc de forma artesanal, sense presses, primer la bateria i després la resta d’instruments. Manel Pedrós, bateria de Blaumut i bon amic dels Natiu, ha ajudat a enregistrar i produir el disc, i manté una relació directa amb cada un dels membres del grup per orientar-los en un món tan complex com el de la música.\nEs tracta d’un àlbum homònim, els cinc membres són tots naturals de Cervera excepte la Virginia, de Sant Martí de Sesguieoles, s’estimen com qui més la seva terra, la Segarra. “Al disc trobem temes que parlen de la nostra terra, com vivim, com és la gent, i d’altres que no pretenen tenir un significat explícit ni un missatge concret”, indica el bateria del grup. Els Natiu reconeixen que els agrada poder interpretar cançons que facin pensar i reflexionar a la gent sobre el què els suggereix allò que escolten. La formació creu que el que potser els ha costat més de trobar és el punt d’unió musical, perquè cada un dels membres prové d’àmbits musicals diferents. Tots els integrants del grup coincideixen que haver arribat a aquest punt d’unió és l’essència d’aquest primer disc.\nActualment ja està sonant a la ràdio el single del disc, ‘Més enllà’. Ells no creuen que sigui la millor cançó del disc, perquè de totes les cançons n’estan orgullosos, però sí que reconeixen que és un tema fàcil d’escoltar i enganxa força. “Natiu no s’adreça a un públic en concret. Hem tocat davant adults, també ho hem fet davant nens, creiem que les nostres cançons poden agradar a tothom”, explica Cortadellas.\nA l’haver publicat el disc a inicis d’estiu, els Natiu es troben treballant en la gira de presentació de l’àlbum que serà a la tardor. No tenen cap repte pel futur, però els agradaria presentar el disc a tot el territori perquè a gent conegui les cançons i se les faci seves. De ben segur que aquest primer treball dels cerverins serà un èxit perquè la passió i la dedicació que ells posen en cada cançó ja mereix un reconeixement.\nMarc Martí, humilitat i treball al servei d'un somni\nMag Adriaco o com trobar la felicitat a través de la màgia


Premiat un estudi de la UdL sobre violència masclista que reclama recursos per fer complir la llei | Lleida.com\nEl Centre d'Igualtat d'Oportunitats i Promoció de les Dones Dolors Piera de la Universitat de Lleida ha rebut un accèssit dels 8ens Premis Ángeles Durán, que atorga l'Institut Universitari d'Estudis de la Dona de la Universitat Autònoma de Madrid. El guardó reconeix el llibre La protecció de la víctima de violència de gènere. Un estudi multidisciplinar després de 10 anys de l'aprovació de la Llei Orgànica 1/2004. Una de les conclusions d'aquesta publicació, coordinada per la professora i directora del Centre Dolors Piera, Ana Maria Romero, i la gestora de gènere Cristina Rodríguez, és que la llei "ha estat fonamental i imprescindible en la lluita per a l'eradicació" d'aquesta xacra a l'Estat espanyol. De tota manera, les responsables de l'estudi també asseguren que malgrat suposar un avenç, "ha resultat poc efectiva a causa de la manca de recursos destinats a la seua implementació". En aquest mateix sentit, el treball aposta per les mesures plantejades al Pacte d'Estat en matèria de Violència de Gènere, al juliol de 2017.\nEl jurat dels premis Ángeles Durán ha destacat la perspectiva transversal de l'anàlisi de treball lleidatà, que ha comptat amb especialistes de diverses disciplines de la UdL i de les universitats Autònoma de Barcelona, Rovira i Virgili, Burgos i Oviedo.\nEl primer premi Ángeles Duran ha estat per a Cosa de mujeres. Menstruación, género y poder, de l'argentina Eugenia Tarzibachi. El lliurament d'aquests guardons bianuals ha tingut lloc aquest matí a Madrid, en el marc de les 22es Jornades Interdisciplinàries d'Investigació de l'IUEM.\n"Cal construir una societat que no toleri la violència masclista, perquè ara l’estem tolerant"\n12,028 of 28,082


Es ven Girona: Casa de poble per reformar\nGirona: Casa de poble per reformar\nEnvieu-me informació sobre l'immoble amb referència GRNH01.\nAquesta casa d'estil rústic de dues plantes es troba al centre de Medinyà. A la planta baixa, apte per a restaurants o altres negocis. Amb pati, terrassa i moltes possibilitats per convertir-lo en la casa que sempre heu somiat.\nProjecte de renovació total


Eivissa, capital de la música de ball\nDes del mes de maig fins al setembre, hi ha cops de colze per ocupar les cabines de DJ\nDimecres la majoria de grans discoteques eivissenques celebraven les seves festes d'obertura. Malgrat que algunes es mantenen en funcionament al llarg de tot l'any, aquesta setmana és l'inici de temporada, l'escenificació de l'aposta que cada un dels clubs de l'illa –entre els quals n'hi ha alguns dels més importants del món– encaren un estiu més en què, com ja és habitual, es qüestiona l'hegemonia de la gran de les Pitiüses com a capital mundial de la música de ball.\nPortugal, Grècia, Croàcia... I ara Las Vegas, on ha emigrat un Tiësto que molts donen per amortitzat en aquest costat de l'oceà. A l'illa, en tot cas, l'aparició de nous competidors preocupa poc: la història s'ha repetit contínuament i al final de la pel·lícula Eivissa continua conservant el seu estatus com a destí privilegiat per a l'oci. "Digue'm un altre lloc on puguis trobar les tres millors discoteques del món en menys de 30 quilòmetres quadrats", qüestiona David Moreno, veterà locutor d'Ibiza Global Radio i també DJ. Els grans clubs de l'illa (podríem reduir-ho a Pacha, Space, Amnesia, Privilege, Sankeys i DC-10, i també caldria incloure-hi el beach club i Hotel Ushuaïa, amb una programació impressionant) mantenen el seu pes a escala mundial un any més. Per les seves cabines hi passaran els noms més importants de la música de ball, i malgrat tot Eivissa continua sent un entorn privilegiat on la tradició i els diners pesen a parts iguals per assegurar l'estatus.\nCANVI RADICAL A PACHA\nLa majoria de programacions han patit poques variacions. Només Pacha, tota una institució a l'illa, ha variat ostensiblement respecte de la temporada anterior. Això sí, el canvi d'orientació de la discoteca més antiga d'Eivissa és tan radical que ha donat per xafardejar durant molt de temps. Els germans Ricardo i Piti Urgell han decidit tornar als orígens i fer fora alguns dels grans noms que havien dirigit el destí de la marca aquests últims estius. Així, han canviat gairebé totes les residències i han apostat per un dels personatges que pot convertir-se en el nom de la temporada: Solomun. El DJ de Bòsnia tindrà una oportunitat per reivindicar-se com un dels grans noms de la música de ball gràcies a les seves festes cada diumenge a Pacha, on compartirà protagonisme amb David Guetta i la seva dona amb Fuck Me I'm Famous, amb Guy Gerber i amb la nova nit Epica –amb la qual els Urgell pretenen rapinyar part del mercat dels dilluns, tradicionalment terreny de DC-10 i Cocoon (ara a Amnesia), obrint-se a l'EDM i l'electrohouse.\nLa raó d'aquesta revolució en l'orientació del club no es deu tant a raons musicals com econòmiques. Cansats de les pretensions dels DJ estrella, els Urgell han decidit tallar d'arrel i refer la programació imposant l'entitat de la marca de les cireres per sobre de les individualitats. No es tracta només de diners, també dels capricis d'alguns DJ. A Pacha s'han cansat dels seus nens mimats.\nDos dels DJ perjudicats per aquest nou rumb, Erick Morillo i Luciano –a més de les festes Defected In The House–, havien de passar a Bomba Ibiza, una nova discoteca amb els antics directors de programació de Pacha (Danny Whittle i Mark Netto) que havia d'obrir al local de l'antiga discoteca Heaven. Per ara, però, la fortíssima inversió de Giuseppe Cipriani queda en l'aire: el local no té llicència d'obertura i, de fet, l'ordenança municipal deixa clar que no es poden concedir noves llicències en aquest indret, de manera que les gestions seran complicades. Malgrat això, sembla poc probable que Cipriani permeti que la seva aposta es quedi aparcada tota la temporada. Però en cas de no obrir, els més perjudicats seran els DJ. Un any fora del circuit (tot i les dates confirmades en altres locals) pot ser fatal.\nREPETEIXEN ELS GRANS\nAixò explica per què els noms més grans de l'escena dance estableixen la seva base a Eivissa cada estiu. L'èxit aquí és la millor manera d'assegurar-se el sou la resta de l'any, i mantenir la categoria no és fàcil. Carl Cox, per exemple, comptarà en la seva dotzena temporada consecutiva a l'illa amb una gran allau de convidats (Adam Beyer, Gilles Peterson, Nina Kraviz, Marco Carola) per garantir que les seves festes seran de les més importants dels dimecres a partir del juliol. Per la seva banda, Richie Hawtin, també a Space, manté la seva presència a l'illa amb les festes Enter. Quant a David Guetta, el DJ francès juga a dues bandes. No només serà a Pacha. Les festes que organitza amb la seva dona Cathy també ocuparan Ushuaïa a partir de meitat de temporada, d'alguna manera confirmant la condició d'aquest beach club i hotel (també hi apunten alt les festes Used & Abused de Loco Dice) com una de les noves forces a tenir en compte dins la hipercompetitiva escena local.\nDe fet, la proliferació d'aquesta mena d'establiments ha estat una de les grans novetats en aquestes últimes temporades. Cada cop més hi ha un sector de públic amb poder adquisitiu que s'estima més sortir a ballar d'hora, sopar i beure en un ambient classy i després, si escau, continuar la festa en algun club. Amb els futbolistes i famosos, el preu dels reservats i les cases s'han disparat, i és evident l'intent per mimar aquesta mena de visitant i apujar el nivell econòmic dels visitants, i de passada esborrar la imatge de massificació i desfasament habitual al mes d'agost.\nDJ SOLOMUN AL SANKEYS\nA la mateixa zona que Ushuaïa hi ha Sankeys, consolidat com un dels importants però a la vegada amb una programació més arriscada i underground, influïda completament pel pols del mercat anglès actual. De fet, el club és la creació del britànic David Vincent, que aquest any ha tancat Sankeys Manchester –el club mare– per centrar els seus esforços en la seu eivissenca per intentar convertir-lo, com tothom que obre paradeta a l'illa blanca, "en el millor club del món". A Sankeys s'hi va guanyar el lloc Solomun amb les festes Neon Nights, que també continuen aquest 2013.\nEntre el maig i el setembre, l'illa concentra tota l'atenció de l'escena de la música de ball, i hi ha cops de colze per guanyar-se un lloc a la cabina, i més si és la d'una de les grans discoteques.\nPer a artistes estatals com The Zombie Kids (un nom de cada cop més habitual a l'illa) tenir presència a l'estiu eivissenc també suposa una manera d'entrar en contacte amb el mercat internacional, però els DJ locals han de picar pedra. "Has d'estar molt despert, no et pots despistar", explica David Moreno, que fa 23 anys que és a l'illa. Giuseppe Nuzzo, conegut com a DJ Pippi, en fa 30. "Tothom vol punxar aquí – comenta–. Cada any arriba gent nova però no és gens fàcil". Pippi, un dels més veterans de l'escena, punxa al seu propi club, el Siroco, i també al Kumharas, a la badia de Sant Antoni. "Els DJ locals han pagat la factura dels esdeveniments comercials, més sustentats en els grans noms que en la música. Hem hagut de trobar altres motivacions. Si et dic la veritat, jo quan vull ballar vaig a DC-10. A la resta de clubs gairebé ni et pots moure". Al cap i a la fi, cada estiu és més o menys el mateix a Eivissa: sol, platja, house i molta, molta gent.


Enviat per 1001idees el Dv, 23/01/2015 - 11:00\nPostals 2015 588.96 KB\nUna nova proposta, ben engrescadora, que us fem des d'ICV Arenys: sumar 1001 idees per Arenys de Mar. S'hi pot participar des de les xarxes, aportant les idees al Facebook, al tuiter o arenyautes.cat, i també als diversos actes al carrer que es faran les setmanes vinents, i que us anirem anunciant. Aquest diumenge al matí, estarem a la plaça de la vila.\nCom en els contes orientals, a les 1000 i 1 nits, la ironia, la tendresa i la realitat de la vida conviuen amb els somnis més intensos. Darrere les històries de prínceps i princeses, de sultans, i de llànties i desitjos, també hi ha un món amenaçat per l'ambició, la pobresa i les desigualtats, en el que també i sortosament, existeixen valors com l'amistat, la fantasia, o l'esperança.\nA la proposta de les 1000 i 1 idees per Arenys, com als contes de les 10001 nits, també hi ha cabuda per a tot... per l'Arenys de cada dia, per l'Arenys d'abans d'ahir, i per l'Arenys de futur.... per a la realitat, per a la crítica, per a la denúncia, i també per al desig, l'esperança, i per construir plegats la vila.\nEns agradarà saber quina és la teva idea i el nostre compromís serà fer-la possible, amb tu i la teva participació.\nMenjador social per les\nEnviat per Mari Rodríguez el Dg, 25/01/2015 - 21:36\nMenjador social per les persones que el necessitin. Siguin o no d'aquest poble.Amb una atenció digna com a éssers humans o sigui com m'agradaria que em tractéssim a mi.\nAvui passejant per la platja,\nEnviat per davidxiberta el Dg, 01/02/2015 - 18:39\nAvui passejant per la platja, m'he adonat del mal estat de la zona on hi havia el "Merendero" Martinez. Penso que és un espai fantàstic en un gran entorn i que només netejant les herbes i aplanat la terra ni hauria prou per adecentar-lo i més tinguent en compte que a l'estiu i va la Biblioplatja.


SOLIDARITAT DEL PCPC AMB ELS TREBALLADORS TEMPORERS DEL CAMP A LA PLANA DE LLEIDA | PCPC\nSOLIDARITAT DEL PCPC AMB ELS TREBALLADORS TEMPORERS DEL CAMP A LA PLANA DE LLEIDA\nUna vegada més es veu que per alguns empresaris únicament els interessa, la seva taxa de guany, sense preocupar-se d’oferir una vida digna als seus empleats. Empleats que sí que fan la seva feina i que fan possible que els seus ocupadors obtinguin un benefici, que els treballadors pràcticament no reben de cap de les maneres.\nTambé les administracions tenen obligacions amb aquests treballadors, que venen a desenvolupar una feina i que des de fa anys els diferents ajuntaments intenten desentendre’s de qualsevol obligació.\nConsiderem vergonyós la situació d’aquests treballadors. Els ajuntaments tenen l’obligació d’empadronar a totes les persones, que en un moment concret viuen en el municipi i per tant aquests treballadors han de tenir tots els drets.\nAquest any amb la pandèmia del coronavirus, s’ha fet més evident aquesta vulneració de drets, però no és nova, ja fa anys que es produeix una explotació d’aquests treballadors, en una vulneració dels seus drets. Tot per augmentar els beneficis dels seus patrons.\nRes de nou, en les societats capitalistes, com la nostra, on obtenir el màxim benefici, és la divisa principal i totes les demes coses queden en segon pla, és a dir que si és necessari els treballadors no tindran un allotjament digne, disposar d’una alimentació adequada, sense poder tenir una higiene per anar a treballar en les millors condicions. En el capitalisme, únicament hi ha una cosa imprescindible, la taxa de benefici a costa de l’explotació dels treballadors. N’hi tan sols aquest any amb el coronavirus, s’ha vist la necessitat de millorar aquesta situació, segurament no era qüestió que baixes els beneficis dels patrons, única cosa que en el capitalisme importa.\nPer acabar de completar els interessos d’aquest sistema d’explotació, que és el capitalisme, el diumenge 17 de maig, en la Pl. de la Paeria, en la concentració i roda de premsa per donar a conèixer la situació dels treballadors, va aparèixer la Guàrdia Urbana de Lleida, una peça més de la repressió en contra de qualsevol organització, col·lectiu, entitat, … que qüestioni la seva “pau social”. El fet de demanar la identificació a les persones que estaven en aquella roda de premsa, únicament tenia la voluntat d’intimidació en unes persones que tenen una gran fragilitat i per tant més vulnerables que la majoria de treballadors.\nUna Guàrdia Urbana de Lleida que des del PCPC, coneixem bé, el seu caràcter repressiu i ànim persecutori. Diferents sancions econòmiques per posar propaganda per la ciutat, en els anys 2016 i 2018 fins a no deixar que poguéssim repartir uns fulls de propaganda, durant els dies de la campanya electoral, al parlament europeu, en la Pl. de Sant Joan, això ja fa uns quants anys.\nDes del PCPC, considerem que tant abans de la pandèmia, com quan hagi passat, els treballadors ens hem d’organitzar i no deixa’ns intimidar per un sistema que per mantenir els seus beneficis, després del coronavirus, no tindrà cap escrúpol en portar a la classe obrera a la època més fosca de l’explotació, en un món sense drets de cap mena.\nSense lluitar, tots els drets conquerits, els perdrem si no avancem en el combat contra el capitalisme, per aconseguir un món on els treballadors siguem els propietaris de tot el que produïm, és a dir, la societat socialista. Aquests dies de pandèmia, ha quedat molt clar que és la classe obrera la que produeix tota la riquesa, sense els treballadors no es produeix absolutament res.\nSols el poble organitzat salva al poble. La crisi capitalista que la paguin els rics i no la classe obrera.\nLleida 19 de maig de 2020\nlleida principal\t2020-05-19


“CRUZ Y RAYA”: STOP PRESSIONS I AMENACES XXII – Sib\n“DIME QUE 5 CLIENTES VAS A HABLARLES LA SEMANA QUE VIENE DE VIDA Y QUE 5 CLIENTES DE ALARMAS DE TU CARTERA”\nAquest “cap” demostra una falta de confiança cap als companys i companyes. Un líder d’aquesta Entitat va manifestar que: “els caps han d’animar a fer i deixar fer”. Aquestes ordres són més de control que d’animar a fer, no troba?\nSi s’han de respondre tots els correus electrònics, telefonades, etc… que reben els companys i companyes es perd un temps molt valuós i això provoca no fer el que és precisament necessari. Idò què feim, respondre els seus controls periòdics o deixar treballar a la plantilla? Com diu l’acudit: «¿Vamos por setas o por Rolex?»


marfanta.com: Iniciativa-Entesa per Tortosa reclama unes ordenances fiscals amb ajudes per als aturats\nIniciativa-Entesa per Tortosa reclama unes ordenances fiscals amb ajudes per als aturats\nTORTOSA (Baix Ebre).- El grup municipal d’Iniciativa-Entesa per Tortosa (ICV-ET) ha comparegut aquest dimecres per anunciar les seues propostes per a les ordenances fiscals per al 2015, que l'Ajuntament aprovarà properament. Els ecosocialistes insisteixen en què cal tirar endavant un reglament d’ajudes per bonificar una part de l’IBI als aturats sense prestació. També reclamen altres mesures perquè els impostos de l’Ajuntament siguen més equitatius.\nEl portaveu Jordi Jordan ha manifestat que han explicat totes les propostes a la comissió d’Hisenda, i que esperen que es tinguen en compte si CiU vol el suport d'ICV. Així, Jordan ha explicat que les propostes continuen en la mateixa línia que els darrers anys, i que mai han estat acceptades per CiU. Segons ha dit, "tenen com objectiu principal facilitar el pagament dels impostos locals a tothom i tindre en compte la situació delicada que viuen més de 3000 tortosins que estan a l’atur”.\nAixí, Jordan ha detallat que des d’ICV-ET es demana el fraccionament del pagament de l’IBI en quatre cops a l’any i el no cobrament dels interessos de demora (4%) si aquest no s’ha produït per una situació econòmica justificada. D’altra banda, els ecosocialistes han insistit en que l’Ajuntament ajudi a pagar l’IBI amb una bonificació del 90% a les famílies que tenen tots els seus membres a l’atur i que ja no rebin cap prestació i del 50% a les que tinguin un membre amb la mateixa situació. Per això, Jordan ha afirmat que “l’equip de govern de CiU hauria de crear un reglament d’ajudes com han fet altres ajuntaments i demostrar sensibilitat en una ciutat on l’índex d’atur és dels més alts del país”.\nFinalment, els ecosocialistes han proposat també la tarifació social pel que fa als preus públics dels serveis que presta l’Ajuntament, en la qual es demana que vagin també en funció dels ingressos de les famílies perquè així siguin més justos i equitatius. “No pot ser que una xiqueta no vagi a l’escola municipal de música o a qualsevol altre servei municipal perquè els seus pares no tinguin recursos, els serveis públics han de ser un dret per a tothom” ha reblat Jordan.\nFinalment, ICV-ET ha remarcat que també veurien bé la baixada de l’IBI generalitzada, però sempre tenint en compte la situació d’aquestes famílies que ho estan passant més malament, especialment els aturats i aturades.\nD’altra banda, ICV ha anunciat que portarà a la Unió Europea (UE) la indemnització amb diners públics del projecte Castor, la qual qualifiquen “d’escàndol i burla a la ciutadania”. Precisament, l'eurodiputat d'ICV Ernest Urtasun ha exigit a la Comissió Europea que es posicioni sobre la indemnització multimilionària a una empresa privada que haurà d'assumir tota la ciutadania i ha enviat una carta al Banc Europeu d'Inversions per tractar d'aturar la indemnització. Per l'eurodiputat d'ICV, el rescat multimilionari "és un escàndol majúscul i cal treballar per aturar-lo". A més, ha afegit que "no pot ser que la Troika revisi fins a l'últim cèntim que es gasta en pensions i que miri cap a un altra banda quan es dilapiden diners públics per un projecte que ha cofinançat la UE".


Majoral confia en tenir un pas alternatiu divendres a Aixirivall - Altaveu el diari digital d'Andorra\nAquest mateix dimecres, el Govern licitarà el projecte per remodelar la zona i les obres poden estar enllestides en uns quatre mesos\n02/06/2020 (20:30 CET)\nJosep Majoral conversa amb els consellers de l'oposició Mari Àngels Aché i Cerni Cairat. Altaveu\nEl cònsol major de Sant Julià de Lòria, Josep Majoral ha informat els veïns d'Aixirivall afectats per l'esllavissada que ha tallat la carretera secundària 130 que divendres es podria obrir un pas alternatiu. Els tècnics volen esperar l'afectació que tenen les pluges anunciades els pròxims dies i esperar la resposta del terreny, abans de prendre una decisió.\nEls veïns s'han queixat que fa temps que hi ha problemes, cada cop que plou, a la zona. Fa un mes i mig ja s'hi va desplaçar el COEX i hi va posar unes proteccions de formigó. El comú ja havia fet una carta al Govern informant dels diversos punts crítics que a la xarxa de vies secundàries de la parròquia laurediana. Segons ha explicat Majoral, l'esllavissada a l'assecador del Duc no és massa greu i s'està movent entre les dues carreteres de la Peguera, la vella i la nova. En cap moment hi ha hagut perill que el talús afectés la urbanització que hi ha a sota. "En cas de perill l'hauríem desallotjat", ha afegit.\nAquest mateix dimecres, el Govern licitarà el projecte per remodelar la zona tot i que com ha avançat el cònsol major "no estarà tot solucionat abans de tres o quatre mesos". De moment, però, la primera opció és el pas alternatiu a la carretera nova. Seria en un sol sentit, restringit als veïns i accessible només amb vehicles lleugers. També es preveu fer un circuit peatonal, almenys fins divendres, perque els veïns aparquin el cotxe a la carretera i puguin accedir a peu a casa seva sense haver d'anar a fer la marrada per Juberri. "Us demano paciència en nom del comú", ha dit Majoral a uns veïns neguitosos perquè hi ha diversos punts problemàtics com ara el cortal de Llumeneres.\nEl manteniment de la carretera és competència del Govern i el cònsol ha explicat que s'han posat unes barreres de protecció de formigó. La reunió ha comptat amb la presència de 76 veïns.


monstre, Un | synusia\ncomunitat, educació, infància, Narrativa infantil i juvenil\nUn monstre conta la història d’una parella que porta a casa un monstre per a criar-lo com si fos un fill. El monstre creix i es converteix en un perill per a sí mateix, pels seus pares i per la resta del barri. El narrador d’aquesta història és un nen, veí del monstre, que observa com el monstre va creixent i evolucionant sense que ningú més que ell s’adoni del que està succeïnt.\nEl text i les il·lustracions es mouen cap endavant: un text simple però ple de suggerències i detalls que enriqueixen la història. Un monstre pretèn suscitar preguntes més que no pas donar respostes, i planteja temes com l’educació dels nens i la importància de la implicació dels pares i la de la comunitat en aquesta tasca.\nUn conte que sorprendrà a petits i grans. Per a totes les edats.


David Gomila, amb la selecció balear infantil cap al Campionat d'Espanya de Huelva - ccesantlluis.es\nEn David Gomila Marí, membre de l’equip infantil del CCE Sant Lluís, s’ha incorporat aquest dimecres a l’expedició de la selecció balear que, dirigida per Jordi Anglada, participarà al Campionat d’Espanya de seleccions autonòmiques (infantil i cadet), a celebrar a Huelva dels dies 3 al 7 del present mes.\nDesprés d’un darrer cap de setmana -tres dies, en realitat- com a darrera concentració prèvia per preparar el campionat, tres dies molt intensos amb entrenaments, partits, xerrades… ha arribat l’hora de la veritat.\nEl calendari de la primera fase que haurà d’afrontar el combinat balear, que competirà en el Grup Preferent és el següent:\nSort, encert i sobre tot a xalar i aprofitar aquesta oportunitat per incrementar la teva experiència amb els millors del país. Desig que fem extensiu a Izan Fernández, de La Salle Mahón, que comparteix convocatòria amb el nostre jugador.\nIgual experiència desitjam a la resta de jugadores/rs i entrenadors menorquins que també han estat cridats per formar par a la resta de seleccions infantil i cadet. Per seguir al moment el desenvolupament de la competició clicau aquí.\nnext post “Cadenza a la Mitjanit”, un luxe coral


Aquest club de lectura sobre escriptures lèsbiques és la primera trobada del nou cicle al Centre LGTBI de Barcelona, ‘Interculturalitat LGTBI’.\nEl Centre LGTBI de Barcelona funciona, des del setembre de l’any passat, a partir de cicles o eixos temàtics que agrupen interessos, línies de treball i lluites comunes. Després de treballar sobre temes com els cinquanta anys d’orgull i alliberament de Stonewall i la sida i el VIH, ara han decidit orientar la seva programació al voltant de la interculturalitat.\nLa primera activitat del cicle serà el proper 26 de febrer i serà un club de lectura moderat per Diego Falconí Trávez, que us proposa llegir i comentar textos sexodissidents dels segles XX i XXI provinents de l’Amèrica Llatina. L’objectiu de l’activitat és, sobretot, apropar literatures poc conegudes en l’àmbit català i realçar diverses problemàtiques de raça o de classe, entre d’altres.\nEn aquesta primera trobada es tractaran textos com diversos poemes seleccionats i ‘Grafiteadas’, de Julia Paredes i Comunidad Mujeres, i ‘Wanwe’ i ‘Boreales’, de Yolanda Arroyo Pizarro.\nRecordeu que cal que us incriviu a info@centrelgtbibcn.org!


Esdeveniments for 28/10/2018 – Ajuntament de l'Olleria\nEsdeveniments for 28/10/2018\nExposició “Jaume I a la Vall d’Albaida”\n16/10/2018 @ 18:00 - 04/11/2018 @ 20:00\nLa Casa Santonja-Palau dels Marau de l’Olleria acull des d’aquest dimarts 16 d’octubre fins al diumenge 4 de novembre l’exposició itinerant “Jaume I a la Vall d’Albaida”. L’exposició estarà oberta de dilluns a divendres de 18h a 20h, i el caps de setmana de la Fira de 18h a 21h. Els grups que desitgen visitar […]\n27/10/2018 @ 12:00 - 28/10/2018 @ 14:00\nEl dissabte i diumenge de Fira es col·locarà un Punt Violeta a la Plaça Loreto. Es tracta d’un espai de sensibilització per viure les festes sense agressions sexistes, amb photocall inclòs.\nVolta de motos clàssiques de l’Olleria\n28/10/2018 @ 10:00 - 17:00\nVolta de motos clàssiques de l'Olleria el diumenge 28 d'octubre. Eixida, a les 10, i arribaa des del Parc Beat Pare Ferreres.\nEspectacle d’art eqüestre\n28/10/2018 @ 11:00 - 13:00\nAmb motiu de la Fira, el diumenge 28 d'octubre hi haurà espectacle d'art eqüestre. A les 11.h cercavila a càrrec de l'Associació d'Amics del Cavall de l'Olleria, i a les 12h espectacle al solar de l'encreuament entre el carrer S.S. Juan XXIII i Camí Caputxins.\n28/10/2018 @ 12:00\nEspectacle familiar "L'Engranatge" a les 12h en el Teatre Goya.\n28/10/2018 @ 14:00\nDins dels actes organitzats amb motiu de la Fira, el diumenge 28 d’octubre a les 14h hi haurà una Globotà en el carrer Ausiàs March, organitzada per l’Associació d’Amics de la Cordà de Glòria de l’Olleria.


Degoteig de detencions de turistes per consumir droga - Altaveu el diari digital d'Andorra\nUna parella va ser arrestada a la frontera hispano-andorrana accedint al Principat amb èxtasi i tres persones més han estat enxampats aquesta matinada al Pas de la Casa esnifant cocaïna\n14/12/2021 (21:30 CET)\nUna ratlla de cocaïna. arxiu\nL’hivern, si és mínimament normal com ho hauria de ser aquest, és prolífic en detencions per combatre el consum i el tràfic d’estupefaents. L’arribada de nombrós turisme, en bona part jove i amb fam ociosa que porta a relacionar-se amb certs productes per fer més ‘agradable’ les jornades a la neu, ho facilita. Les dues darreres matinades hi ha hagut un degoteig de detencions de turistes en relació amb droga.\nLa matinada de dilluns es va arrestar una parella que accedia amb vehicle al Principat per la frontera del riu Runer. Es tractava d’un home de nacionalitat italiana i 26 anys i una noia espanyola de 24 anys. Al cotxe s’hi va localitzar una petita quantitat d’èxtasi. Van quedar els dos arrestats.\nAquesta darrera matinada, prop de les 3, han estat detinguts al Pas de la Casa tres turistes francesos que estaven allotjats a la localitat encampadana i que els agents els van enxampar quan just estaven consumint una ratlla de cocaïna. Més enllà de la ratlla en qüestió, se’ls va comissar una petitíssima quantitat més -no arribava al gram- de la mateixa droga. Es tracta d’homes de 23, 26 i 29 anys.


Què són les ˝cookies”?\nUna "Cookie" és un petit arxiu que s'enmagatzema en l'ordinador de l'usuari i ens permet reconèixer-lo. El conjunt de "cookies" ens ajuda a millorar la qualitat de la nostra web, permetent controlar quines pàgines troben útils els nostres usuaris i quines no.\nLes cookies són essencials per al funcionament d'internet, aportant moltes avantatges en la prestació de serveis interactius, facilitant-li la navegació i usabilitat de la nostra web. Tingui en consideració que les cookies no poden danyar el seu equip i que a canvi el fet que estiguin activades ens ajuda a identificar i resoldre els problemes.\nLa informació que els proporcionem a continuació els ajudarà a comprendre els diferents tipus de cookies:\nCookies de sessió: són cookies temporals que romanen en l'arxiu de cookies del seu navegador fins que abandoni la página web, pel que cap d'ella queda registrada en el disc dur de l'usuari. La informació obtinguda per mitjà d'aquestes cookies serveix per analitzar pautes de tràfic a la web. A la llarga això ens permet proporcionar una millor experiència per millorar el contingut i facilitant-ne el seu ús..\nCookies permanents: són enmagatzemades en el disc dur i la nostra web les llegeix cada vegada que vostè realitza una nova visita. Una cookie permanent té una data d'expiració determinada. La cookie deixarà de funcionar després d'aquesta data.\nA continuació publiquem una relació de les principals cookies utilitzades a la nostra plana, distingint:\nLes cookies estrictament necessàries com per exemple, aquelles que serveixen per una correcta navegació o las que permeten realitzar serveis sol·licitats per l'usuari o cookies que serveixen per assegurar que el contingut de la pàgina web es carrega eficaçment.\nLes cookies analítiques amb finalitats de manteniment regular i amb l'objectiu de garantir el millor servei possible a l'usuari. Els llocs web fan ús normalment de cookies "analítiques" per recopilar dades estadístiques de l'activitat.\nLa taula que publiquem a continuació recull de forma esquematitzada les cookies que fem servir a la nostra pàgina web:\nFem ús de Google Analytics al lloc web per fer un seguiment de l'activitat que s'hi realitza.\nCookies msgcookie Controlar l'aparició del missatge d'alerta de cookies\nSessió PHPSESSID Preferències d'idioma de navegació\nPot permetre, bloquejar o eliminar les cookies instal·lades en el seu ordinador mitjançant la configuració de les opcions del navegador instal·lat al seu ordinador.\n- Per més informació sobre el navegador Firefox visiti:\n- Per més informació sobre el navegador Chrome visiti:\n- Per més informació sobre el navegador Explorer visiti:\n- Per més informació sobre el navegador Safari visiti:\n- Per més informació sobre el navegador Opera visiti:\nCom puc deshabilitar les cookies al meu navegador?\nCom a garantia complementària a les anteriorment descrites el registre de les cookies podrà estar sotmés a la seva acceptació durant la instal·lació o actualització del navegador utilitzat, i aquesta acceptació pot en tot moment ser revocada mitjançant les opcions de configuració de continguts i privacitat disponibles.\nMolts navegadors permeten activar un mode privat mitjançant el qual les cookies s'esborren sempre després de la seva visita. Depenent de cada navegador aquest mode privat pot tenir diferents noms. A continuació trobarà una llista dels navegadores més comuns i els diferents noms d'aquest mode privat:\nGoogle Chrome 10 i superior; Incògnit o Més informació a\nFireFox 3.5 yi superior; Navegació Privada o Més informació a\nInternet Explorer 8 i superior; InPrivate Més informació a\nOpera 10.5 i superior; Navegació Privada Més informació a\nImportant: Sisplau, llegeixi atentament la secció d'ajuda del seu navegador per conèixer més d'aprop com activar el "mode privat". Podrà seguir visitant la nostra web tot i que el seu navegador estigui en "mode privat" si bé la seva navegació per la nostra web pot no ser òptima i algunes utilitats poden no funcionar correctament.


El vídeo promocional tindrà una duració de 3,5 minuts on es mostraran els atractius de la ciutat d’Alcoi i d'altres localitats veïnes • S’espera que la producció estiga enllestida a principis de juny.\nTags: Alcoi, Associació Serra de Mariola, Patrimoni\nLa productora Virtualart és l’encarregada de crear el vídeo de promoció turística de l’Associació Serra de Mariola. Amb aquesta nova iniciativa es pretén continuar potenciant el seu valor turístic mostra’n els atractius de la ciutat d’Alcoi, així com altres localitats que conformen l’Associació. La producció estarà acabada a principis de juny.\nLa productora va aprofitar per gravar la celebració del Dia Mundial dels Museus. Anteriorment, ja havia realitzat les gravacions al Campus d’Alcoi de la UPV i a les festes de Moros i Cristians, així com de les localitats de Cocentaina, Muro, Banyeres de Mariola, Bocairent, Alfarara i Agres, que formen part de l’Associació. En conjunt, el vídeo promocional tindrà una duració de 3,5 minuts i, a més paral·lelament, també es faran espots de 20 segons.\nL’Associació Serra de Mariola ja ha fet altres actuacions com la creació d’un plànol conjunt que ha distribuït a diferents fires, així com les dues edicions de la Volta a la Mariola i el cicle de rutes guiades per diferents indrets d’interés del nostre entorn.\n“Aquesta nova ferramenta de promoció serà un impuls més per al turisme de la Serra de Mariola”, apunta la regidora de Turisme, Maria Llopis. A més recorda que “vendre la zona com fa la ‘Sierra de Cazorla’ o ‘el valle del Jerte’ és una oportunitat turística que no podem deixar passar”.


Cipsalut - Promocions Club CIPSA\nGaudeix de totes les promocions exclusives per a membres del Club CIPSA. Pensant en tu, els nostres departaments renoven continuament les promocions per què sempre trobis el que necessitis.\nNomés cal que facis servir el cupó corresponent a la promoció que més t'interessa i l'introduèixis en el camp "CUPONS" quan facis una compra a la nostra botiga online. Recorda sempre trucar-nos abans per concertar dia i hora.\nNo pots veure les nostres promocions?\nIntrodueix el teu nom d'usuari i contrassenya o bé, registra't al Club CIPSA i descobreix tot el que tenim per tu.\nSi ets un usuari registrat, si us plau, ingresa les teves dades.\nPer registrar-te com a nou usuari, fés clic a "Crear un compte" i omple el formulari que apareixerà tot seguit.


Nova passera volada a l’itinerari geològic de Coll de Creus — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / Nova passera volada a l’itinerari geològic de Coll de Creus\nItinerari geològic del Coll de Creus\nCamina Pirineus, el projecte ecoturístic de l’Alt Urgell, ha permès la construcció d'un passera volada a l’itinerari de Coll de Creus, al municipi de la Vansa i Fórnols, i la inclusió d'altres recursos al voltant de l’activitat, que pretén posar en valor una zona d’alt interès geològic, actualment senyalitzada en un itinerari d’un sol sentit per una pista forestal, amb punts de difícil accés per al públic en general i de totes les edats.\nL'actuació fa possible ara un itinerari circular des del coll de la Trava, on s’ha habilitat una zona d’aparcament i de pícnic. El recorregut es fa tot a peu, primer per la pista forestal de Banyeres fins al Coll de Creus, des d’on es continua per sender entre boscos de roures i feixes de conreu, fins arribar, mitjançant la passera volada de fusta, a la zona dels conglomerats del Coll de l’Endurant. Des d’aquest emplaçament es retorna per la carena del bosc de pinars, passant per zones condicionades com a miradors de paisatge, bancs i petites passarel·les de fusta fins a l’inici del trajecte.\nEn aquesta intervenció, que ha comptat amb el suport del Parc Natural del Cadí-Moixeró, s’hi han realitzat treballs de construcció i de contenció de talussos, la col·locació de la passera volada de fusta, la instal·lació de baranes de fusta de protecció per al risc de caigudes de nivell, l'habilitació de petits passos elevats o passeres i drenatges d’escorrentia, i la millora d’equipaments turístics. Així mateix, s'ha facilitat i ordenat l’aparcament de vehicles pels als usuaris, tot conformant un producte ecoturístic experiencial i guiat d'alt valor geològic.\nMés oferta turística\nEl projecte Camina Pirineus és "un clar impuls al territori" mitjançant la creació de la xarxa del paisatge de l’Alt Urgell,\n"per la posada en valor de diferents recursos ecoturístics: miradors, aguaits, itineraris al voltant de paisatge, fauna, vegetació, geologia, clima i paleontologia", s'assenyala des del Consell Comarcal de l'Alt Urgell. "Per aquest motiu la protecció i rehabilitació de les àrees i espais naturals protegits i la preservació del patrimoni cultural catalogat augmenta la competitivitat de l’oferta turística de l’Alt Urgell i reactiva l’economia", indica l'ens.\nL'actuació forma part de l'Acció A3 de Miradors i recursos ecoturístics del projecte Camina Pirineus: Xarxa de camins i s'emmarca en el PO FEDER Catalunya 2014-2020.


Joaquim Verdaguer i Caballé: El bisbat d’Ègara – El Concili Egarenc\nEl bisbat d’Ègara – El Concili Egarenc\nEl Bisbat d’Ègara fou fundat l’any 450 essent Irineu el seu primer prelat, però poca cosa més se sap d’aquesta diòcesi llevat del testimoni de les esglésies de Sant Pere i de la documentació que ens descriu la presència de bisbes egarencs a diferents concilis peninsulars i, sobre tot, pel concili d'Ègara\nTenim noticia documental de 8 bisbes egarencs: Ireneu (referència l’any 465), Nebridi (r. anys 516, 517 i 527), Taür (r. any 546), Sofroni (r. anys 589 i 592), Ilergi (r. anys 599 i 610), Just? (r. 615). Eugeni (r. any 633), Vicenç (r. Any 653), i Joan (r. Anys 683, 688, 693\nDels que en tenim més noticia són els bisbes Ireneu i Nebridi: El bisbe de Barcelona Nundinari davant la impossibilitat d’atendre degudament una diòcesi tan extensa, va dividir-la creant, l’any 450, el bisbat d’Ègara. Ireneu fou el primer bisbe que va tenir la nova diòcesi. Quant va morir el bisbe Nundinari, l’any 465 i segon la seva voluntat testamentària, Ireneu voler reunir de nou els dos bisbats, però el papa Hilari va interposar la seva negativa a la unió.\nSant Nebridi segons Santiago Padrós / Teresa Llordés-Museu de Terrassa\nEl bisbe Nebridi o Sant Nebridi fou bisbe d’Ègara entre el 516 i el 546. Assistí als concilis de Tarragona (516), Girona (517) i Toledo (527). Germà dels també sants; Just, Justinià i Elpidi. Va ser un escriptor cèlebre, segons sant Isidor. Segons el santoral visigot la seva festa era el 9 de febrer, tot i que no se sap res de la seva canonització. El seu culte s’esvaí després del Concili de Trento (segle XVI), per rebrotar popularment a Terrassa a mitjan segle XX. És curiós que, essent un sant egarenc, a Terrassa només hi ha una persona que actualment porti aquest nom\nL’any 598 es va celebrar un concili a Osca amb la presència de la majoria de bisbes de la província eclesiàstica de la Tarraconense. En aquesta trobada els prelats no van signar les actes. El motiu és un misteri, hi ha qui diu que va ser perquè no s’havia arribat a una unanimitat en els temes tractats. Una altra versió és que els vascons, en una de les seves escomeses a les valls, van fer desistir al sínode de continuar amb les seves deliberacions. El cert és que divuit anys després es convocava un altre concili per ratificar i signar les actes d’aquell concili d’Osca. El lloc escollit pel metropolità de Tarragona, el bisbe Eusebi, va ser Ègara; el dia 13 de gener de l’any 615 es celebrava a la catedral egarenca l’esmentat concili.\nReconstrucció hipotètica de la Catedral / Dibuix Francesc Riart-Museu de Terrassa\nUn concili era l’instrument que marcava la coordinació i administració de l’església, i del d’Ègara documentalment només hi ha un testimoni: un còdex en pergamí, conegut com l’Emilianense, procedent del monestir de San Millán de la Cogolla, a la Rioja. Des del segle XVI es conserva a la biblioteca del monestir de l’Escorial. L’acte ve signada pels prelats Eusebius, Mumius, Joannes, Màximus, Emila, Rufinus, Visus, Vicentius, Stephanus, Pompedius, Sintharius, Justus, i els representants Màximus del bisbe Esteve i Fructuosis del bisbe Gomarell, però sense especificar la seva procedència com normalment era costum. Només la constatació d’aquests noms amb altres concilis permet identificar l’origen d’alguns. Si més no, el més important per nosaltres, l’amfitrió egarenc ens és desconegut. No obstant, estant establerta la signatura per ordre cronològic, i tenin la referència que l’any 610 el bisbe d’Ègara era Ilergi, per tant el prelat egarenc del concili era dels més novells, i es per això que el mateix podria ser el bisbe Just.\nEn el Concili d’Ègara es va ratificar els acords presos en el Concili d’Osca de l’any 598. En aquest últim s’acordava la obligació de celebrar anualment sínode diocesà i es pertocava la vida i honestedat dels preveres i clergues d’orde inferior.\nMossaic on probablement és va celebrà el concili / Fotos Joaquim Verdaguer\nL’escenari del Concili d’Ègara va ser la seva catedral. Quan la ciutat d’Ègara va esdevenir Seu Episcopal l’any 450 va ser necessari dotar-la d’una infraestructura adient a les necessitats episcopals i a les seves funcions religioses, es a dir la catedral. El testimoni arqueològic de la presència d’aquest edifici el trobem dins el clos de les esglésies de Sant Pere. Les excavacions han deixat fe de la presència de successives catedrals. La primitiva basílica de principi del bisbat era d’una sola nau. La segona, de final del segle VI i per tant on probablement es va celebrar el concili, era una ampliació de la primera aprofitant la nau central amb la construcció de dues de laterals i reculant la capçalera fins on ara esta situada. Per tant ocupava l’espai de l’actual església de Santa Maria, la del mosaic exterior i bona part de la rectoria, on hi havia el baptisteri.\nDe la catedral i els seus edificis complementaris han quedat en peu alguns murs, l'església de Sant Miquel i les capçaleres de les esglésies de Santa Maria i Sant Pere, pedres totes elles testimoni d’un insigne dia dins la historiografia terrassenca.\nEvidentment el concili i l’estada dels bisbes no es pot circumscriure a un sol jorn, el 13 de gener. La lògica ens porta a suposar que van ser molts més dies per diverses raons: la presencia de dotze prelats i dos representants, alguns d’ells procedents de terres llunyanes transitant en ple hivern per camins incerts, probablement enfangats i sense una precisió del dia d’arribada al punt de reunió, fan creure en una vinguda escalonada en diverses jornades. Una altra circumstància l’apunten historiadors pel fet que no té sentit que el sínode només servís per signar cànons i normes, sinó que es celebrés, també, algun acte solemne aprofitant la presència de tants i tan il·lustres prelats, com podria ser la consagració de la segona Catedral d’Ègara.\nPer tant, la freda i única data del 13 de gener hauria de tenir un preàmbul per als preparatius, la benvinguda dels prelats i la celebració del concili, que hauria mobilitzat els pobladors d’Ègara i la gent de l’entorn. Els bisbes i els seus seguicis s’haurien d’allotjar en algun lloc, sia a les dependències de la catedral, a la ciutat o a les viles dels voltants.\nPodem imaginar-nos que un fet de tal rellevància portaria fins a la seu episcopal el fervor i la servitud de preveres, diaques, subdiaques, clergues i secretaris d’arreu de la diòcesi egarenca, així com la curiositat de feligresos de la ruralia amb l’afegit de tot l’enrenou del mercaders ambulants.\nNo podem obviar la possible presència protocol·lària de les autoritats visigòtiques, les quals estaven en estreta vinculació amb l’església des que el rei Recared, l’any 589, havia reconegut l’església catòlica i havia estat incorporada a les tasques políticoadministratives. Així, als concilis, a més de tractar els afers de l’ església s’involucren, per mitjà del rei, els afers polítics.\nTampoc podem obviar la compareixença del magnats i gran terratinents, hispanoromans la majoria, propietaris de les riques vil·les.\nEl bisbat d’Ègara desapareixia l’any 714 amb la invasió sarraïna.\nDesprés de la dominació visigòtica, amb l’arribada dels sarraïns, el nucli d’Ègara desapareix, però no així el nom, que va ser remembrat durant uns segles per identificar les reconstruïdes esglésies de Sant Pere d’Ègara, fins que van ser reconegudes com Sant Pere de Terrassa.\nCARDÚS, Salvador. La ciutat i la seu episcopal d’Egara. Patronat de la Fundació Soler i Palet. Terrassa 1954.\nCARDÚS, Salvador. Joan Arnella. Grandeses i antiguitats d’Egara – Terrassa 1973\nMUNDO I MARCET, Anscari M. El bisbat d’Ègara de l’època tardo-romana a la carolíngia. Simposi Internacional sobre les esglésies de Sant Pere de Terrassa, p. 46. Terrassa 1992\nALAVEDRA, Salvador. Les Ares d’altar de Sant Pere de Terrassa-Egara. Volum I. Terrassa 1979.\nFERRAN, Domènec. Ecclesiae Egarenses. Les Esglésies de Sant Pere de Terrassa. Caixa de Terrassa.Lunwerg SL. Terrassa 2009\nFERRAN, Domènec. El Bisbat d’Ègara. Història de Terrassa. Ajuntament de Terrassa. 1987\nSimposi Internacional sobre les esglésies de Sant Pere de Terrassa. 1992\nMASDEU, Ramir de. El Concilio Egarense cumplió este año su 1350 aniversari. Tarrasa Información, 26 de juny\nMARTÏ BONET, Josep M. Barcelona i Ègara-Terrassa. Arxiu Dioces`de Barcelona i Editorial Claret. Barcelona i Terrassa 2004.\nGARCIA, Gemma; MORO, Antoni; Tuset, Francesc. La seu episcopal d’Ègara. Institut Català d’Arqueologia Clàssica. Tarragona 2009\nPublicat per Joaquim Verdaguer el 8/18/2012 12:58:00 p. m.


Un altre cotxe elèctric i un d’híbrid endollable, a la flota de FEDA — Forces Elèctriques d'Andorra\nUn altre cotxe elèctric i un d’híbrid endollable, a la flota de FEDA\nAmb aquests, la companyia disposarà de tres vehicles amb tecnologia elèctrica a la seva flota.\nFEDA ha adquirit un vehicle 100 % elèctric i un d’híbrid endollable. Amb aquests, la companyia disposarà de tres vehicles amb tecnologia elèctrica a la seva flota. Les adquisicions, que en el cas de FEDA queden fora del pla d’ajudes governamentals Engega, s’han fet fa unes setmanes en el marc de la implicació de FEDA amb l’objectiu nacional de convertir Andorra en el segon país amb més proporció de vehicles elèctrics de tot el món, amb horitzó al 2018, després de Noruega.\nEls vehicles elèctrics tenen una autonomia suficient per cobrir els desplaçaments habituals del dia a dia de l’activitat de FEDA i s’adapten a la perfecció a l’orografia i la climatologia del país. Pel que fa a l’híbrid endollable, com que disposa d’un motor de combustible fòssil i un d’elèctric, té una autonomia molt més àmplia fins i tot que un vehicle convencional.\nMÉS PUNTS DE CÀRREGA, ELS PROPERS MESOS\nDurant els propers mesos, FEDA també farà realitat la primera xarxa completa de punts de càrrega per a vehicles elèctrics. Se n’instal·larà una quinzena arreu del territori nacional i seran de càrrega accelerada i de càrrega ràpida; aquests últims permeten assolir el ple en mitja hora, aproximadament. Aquests carregadors, que entraran en servei ben aviat, estan pensats per cobrir necessitats imprevistes dels usuaris de cotxes elèctrics, ja que la càrrega convencional que podran fer a domicili és suficient per fer els desplaçaments habituals de fins a tres o quatre dies.\nJustament, el 2016 FEDA també posarà a disposició del seus clients carregadors domèstics per a habitatges particulars i comunitats de veïns. Aquests sistemes permetran fer la càrrega de forma controlada durant les nits. El lloguer d’aquests aparells serà gratuït els tres primers anys.\nD’aquesta manera, FEDA posa en pràctica els compromisos assolits amb el Govern i els altres actors implicats el setembre passat, consistents en fer realitat un pla d’implantació de punts de càrrega, a més de creure en el projecte de convertir Andorra en una de les nacions pioneres a escala mundial en mobilitat elèctrica i contribuir a conscienciar la població que el futur immediat passa pel vehicle elèctric.


Hi ha la creença generalitzada que Girona fou la primera ciutat de l’Estat Espanyol en disposar d’enllumenat elèctric. Malgrat que caldria matisar aquesta afirmació, és ben cert que la ciutat de Girona va ser pionera en l’ús de la llum elèctrica per a l’enllumenat públic.\nL’any 1886 es va inaugurar oficialment l’enllumenat elèctric. Els llums de gas van anar desapareixent, començant pels indrets més cèntrics, com aquesta plaça.\nLes làmpades incandescents encara s’utilitzen, però comparteixen feina amb altres tipus de fonts lluminoses, com fluorescents, neons, halògens, a més del sol. Tots emeten llum, que és una forma d’energia. A la primera parada hem explicat que els àtoms estan formats per un nucli i uns electrons que orbiten al seu voltant. Si un electró canvia d’òrbita a causa d’un increment d’energia, quan hi torna, emet energia que pot ser en forma de llum o d’altres tipus de radiacions que no es veuen. Si la llum és emesa per objectes calents, s’anomena incandescència. Si la calor no hi intervé, aleshores s’anomena luminiscència.\nHi ha molts processos luminiscents, però els més coneguts són la bioluminiscència (llum emesa per alguns insectes, com les cuques de llum), la quimioluminiscència (llum que prové d’una reacció química, com els bastons de llum), la fluorescència i la fosforescència.\nEls processos incandescents ens són encara més familiars: el sol, el llamp, el foc. O les bombetes. De fet, quan la bombeta fa llum, es diu que crema, una paraula amb dos sentits que en aquest cas són vàlids: fa llum i calor. Un físic anglès anomenat Joule va descobrir que si es fa circular corrent elèctric per un conductor, aquest s’escalfa.\nSi s’escalfa molt, pot arribar a fer llum. Això passa en les bombetes. Tenen un fil molt llarg i prim d’un metall anomenat tungstè. El tungstè té una propietat que el fa especialment interessant en aquest cas, i és que es pot escalfar molt i molt sense fondre. En una bombeta, el fil està a un 2.500 graus, però el tungstè no fon fins a quasi 3.700 graus. El problema de les bombetes és que una gran part de l’energia elèctrica, entre el 80% i el 90%, no serveix per fer llum. L’energia es perd en forma de llum infraroja, que es tradueix en calor.\nCuca de llum, per Pep Anton Vieta\nTot i que el tungstè no fon quan la bombeta crema, sí que es podria combinar amb l’oxigen que conté l’aire i cremar-se. Per evitar-ho, al voltant del filament hi ha un embolcall de vidre que tanca un gas anomenat argó. Aquest gas no es combina amb el tungstè i evita que l’aire entri dins la bombeta i s’acabi cremant. Malgrat això, les bombetes s’acaben fonent perquè el fil de tungstè, que és molt prim, té un petit desgast a causa de la temperatura, ja que sublima (passa de sòlid a gas) i finalment s’acaba trencant.\nAmb la intenció d’augmentar el temps de vida del tungstè es van inventar les làmpades halògenes. El principi és el mateix, només que dins la bombeta, a més d’argó, hi ha un altre gas: un halogen. Quan el tungstè se sublima i reacciona amb l’halogen es forma una sal, que quan es diposita damunt el filament torna a donar tungstè. Així, s’origina una mena de cicle que permet una major durada de la làmpada. Ara bé, el problema de la pèrdua d’energia, encara hi és present.\nEls fluorescents han representat una gran millora en aquest sentit. A igual potència, un fluorescent consumeix un 80% menys que una bombeta. Com que no s’escalfen, el seu rendiment és molt millor. I duren deu cops més. El seu funcionament no és senzill, però a grans trets es basen en dos elements: mercuri i fòsfor. El mercuri es troba a baixa pressió dins del tub, de forma que, quan es fa passar corrent elèctric, els àtoms xoquen entre si i emeten llum ultraviolada. El problema és que aquesta llum, com la infraroja, tampoc no es veu. Aquí hi intervé el fòsfor. L’interior del tub està recobert d’aquest element que emet llum visible quan hi incideix llum ultraviolada.\nEncara un tipus més de font de llum es pot veure en aquest indret: el neó. A diferència dels exemples anteriors, emet llum de determinats colors, el que els fa útils en rètols lluminosos. El seu funcionament es basa en què es fa passar un corrent elèctric a través d’un gas a baixa pressió. Com el mercuri abans, però en aquest cas la radiació no és ultraviolada, sinó visible, i més concretament a la zona del vermell. Els altres colors dels neons s’aconsegueixen amb gasos diferents, però el seu funcionament és idèntic.\nFinalment, el que sembla que serà la font de llum del futur són els lests (LEDs, en anglès). Aquestes fonts de llum cada cop s’utilitzen més en petits electrodomèstics, en determinats semàfors, rellotges o, per exemple, els efectes de la torre Agbar de Barcelona s’aconsegueixen amb milers de lests de colors. La nova il·luminació exterior del Nou Camp també està projectada amb aquests llums. Els comandaments a distància funcionen amb lests que emeten llum infraroja. El funcionament dels lests és un xic més complicat que el que hem vist fins ara, tot i que com en tots els casos precedents, es basen en el moviment d’electrons. De forma senzilla, es posen en contacte dos materials anomenats semiconductors, un ric en electrons i un altre pobre en electrons. D’aquesta unió se n’anomena díode. Els díodes són la base dels transistors i per tant són peces clau en l’electrònica i també en els ordinadors. Quan un díode d’aquest tipus es connecta a una font de corrent, els electrons es mouen dins del material i generen llum. Els primers lets emetien llum de color vermell i infraroja, però actualment s’han aconseguit molts més colors canviant el tipus de material emissor.\nS’expliquen moltes històries de fantasmes als cementiris, i és cert que moltes persones hi han vist llums. Aquest fenomen té una explicació química. Quan s’enterra una persona comença un procés de descomposició que afecta primer els teixits tous i que segueix amb els ossos. Els ossos estan formats majoritàriament per carbonat de calci (recordem la segona parada d’aquest itinerari) però també contenen fòsfor. Quan descomponen, es desprèn aquest element en forma gasosa que pot sortir per les escletxes dels taüts, ja que no són hermètics. Quan arriba a la superfície aquests gasos emeten una llum dèbil, causada per la fosforescència de l’element.


Restaurant - Espai Wellness\nVeure menús i carta\nRestaurant: De 7:30h a 22:30h (dll-dv)\n*Temporada d’estiu servei a la terrassa fins les 22:15\nDe 8h a 17h (dissabtes en temporada d’hivern)\nNova línia healthy\nLa proposta del restaurant es basa en un concepte de línia healthy pensada per tu. Som conscients que l’alimentació és un pilar essencial perquè tinguis un estil de vida saludable i també volem acompanyar-te en aquest camí. Treballem amb un concepte àgil, saludable i de qualitat oferint-te diverses possibilitats per tal que escullis la que més s’adapti als teus gustos.\nEls bowls són una proposta de plat únic amb tots els nutrients necessaris per una ració adulta i on els cereals integrals, els vegetals i la proteïna de qualitat en són els protagonistes. També tens la opció de triar diferents tipus d’amanides, a banda de plats calents combinats amb peix fresc, arròs, pollastre i múltiples ingredients diferents.\nT’oferim un menú diari amb una proposta basada en la dieta mediterrània, el producte fresc i de km 0. Pots triar entre 4 plats de primer i 4 plats de segon, a banda de postres i beguda. El menú té un preu de 13,90€ i el pots gaudir de 13h a 16.30h.\nA banda, també oferim una oferta variada d’esmorzars i berenars amb la gran novetat dels sucs coldpress naturals que es poden consumir a qualsevol hora del dia.\n93 222 6444