Estrany però fresc: escoltar Wong Kar Wai ... i tenir sentit de '2046' - Revisió | Juny 2021\nEstrany però fresc: escoltar Wong Kar Wai ... i tenir sentit de '2046'\nLa jove, de Hong Kong, a la primera fila del Teatre Walter Reade del Centre Lincoln, va somriure àmpliament i va girar cap al seu seient emocionada, esperant el començament d'una projecció de '2046'. Vam començar a xerrar i vaig suposar per entusiasme que encara no havia vist la pel·lícula. Dient-li que estava a la veritat, vaig començar a parlar una mica sobre la pel·lícula. Va admetre educadament que ja havia vist diverses versions de la pel·lícula una mitja dotzena de vegades, la majoria en DVDs importats. En aquesta nit particular, perquè director Wong Kar Wai estaria presentant una presentació per presentar la projecció i participar en una pregunta i després de la representació, una gran gent estava omplint el teatre. A mesura que s’acostava el temps de la projecció, les dones que hi havia al meu costat es feien cada cop més entusiasmades amb l’emoció, així que li vaig mostrar una foto de càmera digital que acabava de fer de Wong Kar Wai a la recepció prèvia a la projecció, assumint que aquesta seria la primera vegada que el veia en persona. Llaurava literalment mentre mirava la imatge, però després va admetre que ja l'havia conegut en diverses ocasions a Hong Kong. Així que finalment li vaig preguntar directament per què estava tan emocionada. 'Perquè l'estimo', va exclamar.\nWong Kar Wai en un teatre emboscat amb fans igualment amorosos de la seva obra, Wong Kar Wai va parlar extensament, i de vegades bastant vagament, sobre el seu últim film. Portant les seves marques de sol fosques i samarreta negra Izod Lacoste, el cineasta va reflectir la nova pel·lícula, la seva connexió amb les seves pel·lícules anteriors, treballant amb el cinematògraf Christopher Doyle i la música de la pel·lícula.\nInaugurat divendres (5 d'agost) als EUA, el '2046' de Wong Kar Wai és la continuació de la història d'un escriptor (interpretada per Tony Leung) que desenvolupa diversos assumptes amb dones (incloses Ziyi Zhang, Gong Li, Carina Lau, Faye Wong, i Maggie Cheung), en una habitació d’hotel amb un número d’habitació memorable.\nLa pel·lícula es va estrenar a finals de Cannes 2004, i va faltar el seu debut al festival quan no estava prou preparada; Wong va portar la pel·lícula a Cannes un dia després i va donar a conèixer la pel·lícula enmig de queixes crítiques que se sentia sense acabar. Finalment, va tornar a treballar la pel·lícula una mica abans que s’estrenés a la Xina a finals de setembre. Descrivint la pel·lícula, que en moltes parts semblava molt semblant a la seva darrera pel·lícula 'In the Mood for Love', va dir Wong Kar-Wai en una conferència de premsa de Cannes, 'La pel·lícula és en realitat un retrat d'una persona que intenta obtenir lluny del seu passat, com més s’intenta oblidar, més se’l recorda, potser un dia el passat o la memòria us deixarà. ”El títol marca l’any cinc dècades després de la entrega de Hong Kong a Xina. 'Com afronteu el vostre passat (no) només sobre una persona, pot ser una ciutat, pot ser sobre qualsevol cosa', va resumir Wong a Cannes.\nPreguntat en quin moment es va adonar que estava fent una seqüela de 'Estar d'humor per l'amor', Va oferir Wong Kar Wai durant la discussió del Lincoln Center,' De fet, vaig començar aquesta pel·lícula alhora; vam començar les dues pel·lícules enrere, al principi vam pensar que 'In the Mood' trigaria tres mesos, però sí va trigar nou mesos. Mai vaig pensar que '2046' seria una seqüela, però en el procés em vaig adonar que les dues pel·lícules estaven connectades de certes maneres '. A continuació, va deixar de banda:' Crec que, com una broma ... que es va convertir en l'inici dels problemes en un manera. ”\n'2046' és una pel·lícula que va trigar Wong anys a acabar, amb la producció aturada a causa del SARS i la història va canviar amb el pas del temps. A Cannes l'any passat, molts van fer broma de que aquesta pel·lícula no es veuria fins a l'any del seu títol, un càrrec que va picar al cineasta. Va dir a Cannes el dia després de l'estrena, '(A partir d'avui) aquesta broma s'ha acabat i estic molt contenta, moltes gràcies.'\nTony Leung i Zhang Ziyi en una escena del '2046' de Wong Kar Wai. Foto de Sony Pictures Classics.\n'No crec que' 2046 'sigui com una seqüela, és com una continuació', va destacar Wong durant la seva aparició a Nova York al juny. 'Crec que les dues pel·lícules tracten de dos temes diferents'. Continuant, va intentar resumir-lo, dient: '' El estat d'ànim per a l'amor 'és una història d'amor sobre dues persones,' 2046 'és una història sobre una història d'amor, sobre l'escriptor Tony Leung. '\nPotser explicant-ho una mica més succintament, a Nova York a la primavera del Festival Tribeca de Cinema de Tribeca, l’actor Leung va oferir: “Si“ In the Mood For Love ”era una història d’amor, aleshores“ 2046 ”és una història sobre l’amor.”\nAixí, en el seguiment de 'In The Mood', Leung torna com a escriptora que coneix una jove prostituta (interpretada per Ziyi Zhang) a l'habitació d'hostal 2046, la mateixa habitació on va tenir l'aventura amb una dona casada (Maggie Cheung ) a la pel·lícula anterior. Reflexionant sobre l’amor i la pèrdua, l’escriptor compon una història futurista titulada “2046.”\n'' El 2046 és com un retrobament ', va explicar Wong Kar Wai,' Hi apareixen alguns personatges de les meves pel·lícules anteriors. Veureu quantes coses han canviat o poden romandre sense canvis. ”Notant el final de la seva pel·lícula de 1991“Dies de ser salvatge', Wong va recordar als assistents de la projecció del Lincoln Center que Tony Leung apareix al final d'aquesta pel·lícula, un final que Wong va dir que era un dels seus finals favorits de totes les seves pel·lícules i una pel·lícula que suposadament tenia una segona part. Des que va fer la pel·lícula, esperava fer una altra pel·lícula sobre el personatge del jugador.\nLes sessions de Q&A amb el director no sempre donen respostes clares als seus seguidors. 'El' 2046 'Tony és jugador, pot ser com el final de' Dies de ser salvatge ', va riure Wong Kar Wai,' I el començament del '2046' pot passar en una nit amb una diferència de dotze anys. ”\nPotser a Wong se li va preguntar sobre el seu ús del Nadal com a període de temps recurrent a la nova pel·lícula. Va explicar, 'A la pel·lícula hi ha quatre capítols, cada capítol comença o acaba amb el Nadal'. Assenyalant que el motiu s'utilitza perquè les vacances de Nadal sovint veuen la taxa més elevada de suïcidis, va afegir Wong: 'El Nadal o la nit de Nadal la gent sentir-se molt sol en un horari, data o nit que hauríeu de compartir amb algú altre. '\nAl '2046' els sons de 'La cançó de Nadal', Interpretada a la pel·lícula pels dos Umebayashi Shigeru i la Nat King Cole Trio, senyal la temporada de vacances. No en va, “2046” compta amb una banda sonora excepcional (disponible en importació) que ofereix Umebayashi Shigeru i Corbs entre iguals, i també melodies clàssiques de Xavier Cugat amb Connie Francis, El degà Martin, i Cole. Preguntat sobre els seus criteris per triar la música, Wong va dir que la banda sonora de les seves pel·lícules dóna sensació de ritme a ell i a la seva tripulació. 'En aquesta pel·lícula, a una sala de ball o un hotel, tenim molta música de ball', cita Cugat, Martin i Francis (que canta el sempre present 'Siboney' de la pel·lícula), 'La seva música que em recorda a això persona. ”Citar música en l’obra de Truffaut, Fassbinder i Kieslowski, Va afegir Wong, 'Especialment tornar-hi és la data o l'hora en què es mira aquesta pel·lícula, també és un homenatge als meus directors preferits.'\nWong Kar Wai en una conferència de premsa a Canes l'any passat que va parlar sobre '2046'. Foto d'Eugene Hernandez / indieWIRE.\nPer descomptat, una altra marca comercial de la producció de Wong Kar Wai és el seu estil visual distintiu. En el cas de l'aspecte cridaner del '2046', Wong es va preguntar a Lincoln Center per què va triar rodar en un format tan ampli de pantalla. 'El meu motiu principal és que vull torturar Chris Doyle', Wong va somriure, fent referència al col·laborador de temps llarg, el cinematògraf Doyle, que va rodar la pel·lícula a la pel·lícula de Super 35 en els indrets enquadernats. Wong Kar Wai va preguntar sobre els colors i l'aspecte d'aquesta pel·lícula, 'Hi ha dos tipus de cinematògrafs', afegint oblicament, 'Alguns treballen com a soldats i alguns treballen com a mariners'. canvia molt, situant Doyle al camp mariner. 'Per a Chris, va començar com a mariner, necessita moure's i, en certa manera, li dono espai, però moltes vegades decideixo sobre l'enquadrament, la mirada i fins i tot els colors, però no vol dir que treballa segons el que jo decidís. Així que hi haurà sorpreses, però moltes vegades és una bona sorpresa. '\nPreguntat per algunes de les imatges distorsionades distintives incloses a '2046', Wong Kar Wai va admetre que a la pel·lícula, Doyle va utilitzar algunes lents de més de 40 anys. 'Crec que és a causa de la lentitud, de vegades tenen defectes, d'alguna manera hem de convertir aquests defectes en un estil o reflexions o distorsions', va dir, despertant les rialles entre el públic. 'Fa que sembli una cosa realment fantàstica', va somriure, i va afegir: 'Crec que Chris va fer un treball molt bo en això'.\nFinalment, a Wong Kar Wai se li va preguntar sobre un element clau del '2046' en què els personatges xiuxiueixen els seus secrets en un forat negre. 'Quin és el meu secret, va reflexionar, i va respondre:' Per a mi el meu forat és el meu forat, he posat tots els meus secrets a la pel·lícula. '\nLa dona asseguda al meu costat va encantar aquesta resposta. Els aficionats de Wong Kar Wai gaudeixen de broma puntual i respostes vagues, han esdevingut una marca comercial del cineasta com els diferents espectacles satel·lits, saturats, el seu ús de la música llatina o la seva pròpia samarreta negra i marca fosc. gots.\nQuant a aquestes ulleres, un amic i jo havíem conversat contínuament durant tota la nit sobre aquestes ulleres de sol que portava fins i tot durant una recepció amb poca il·luminació o en un teatre fosc, preguntant-nos a quin propòsit serveixen. Mai el vaig veure sense ells, així que li vaig preguntar a la dona asseguda al meu si era per emmascarar un defecte ocular, o potser protegir-lo de la llum a causa d’uns ulls super sensibles. O simplement formava part del seu estil.\nElla va respondre senzillament: 'Crec que és per fer que quedi fresc.'


Un home troba 50 dècims premiats de 'El Niño' dins d'una bossa de mà que havia comprat a Màlaga\nEl premi corresponia al reintegrament, amb un valor total d'1.000 euros\n30/01/2018 09:22 | Actualitzat a 09/07/2018 11:52\nUn lotero devolvió un bolso con 100 décimos en su interior | EspañaDiario\nUn home va trobar a Màlaga 100 dècims de la loteria de 'El Niño'. 50 d'aquests estaven premiats, únicament amb el reintegrament, però això ja suposa un premi de 20 euros per bitllet. L'home en veure la situació va anar a entregar els dècims a la comissaria de Policia Nacional més propera a la seva zona. Els fets van ocórrer el passat 25 de gener, a la ciutat andalusa, i ha estat una història que ha sorprès als ciutadans.\nL'home va trobar aquests bitllets dintre d'una bossa de mà que acabava de comprar a un quiosc de Màlaga. Entre tots ells només hi havia dos números diferents, 50 d'un, no premiat, i 50 d'un altre, aquest premiat amb els 20 euros per dècim, el que suposava una quantitat total de 1.000 euros.\nEn adonar-se que alguns dels dècims portaven premi no va dubtar a entregar-los a la policia per tal que poguessin investigar a qui pertanyien. El més sorprenent de tot és que la bossa es trobava precintada en el moment de la seva compra. Tot i això els dècims estaven a dintre, a més es trobaven embolicats en un paper escrit.\nEl propietari ha pogut ser localitzat\nDesprés de les investigacions de la Policia Nacional el propietari dels bitllets va poder ser localitzat, va ser després d'unes quantes hores de cerca. Els dècims eren propietat d'un venedor de loteria del municipi malagueny, per la qual cosa es va procedir a fer-li el lliurament immediatament.\nEl propietari ha pogut aclarir que és el que va passar amb els dècims. Sembla que l'home va comprar aquesta mateixa bossa de mà, i hi va guardar els bitllets a dintre. Després d'això, va voler tornar la bossa a la botiga i això ho va fer, però va oblidar que abans hi havia guardat a dins els dècims, que es van quedar allà, fins que l'altre home va tornar a comprar la bossa.


10 Tendències Tecnològiques pel 2018 segons en Santi Rius – Creat360º\nAriba el 2018 i toca fer les previssions tecnològiques que més poden afectar-nos durant el 2018 i, atenen a l’experiència i l’evolució de les tecnologies, en Santi Rius, com a assessor de la Cecot i consultor de màrqueting on-line i NTIC, ens avança el que ell creu que serà més significatiu en el món tecnològic i digital:\nPlataformes de Conversa: s’arribaran a convertir en un objectiu bàsic en el disseny de la forma d’interacció amb l’usuari, amb l’objectiu d’assolir una comunicació més fluida i estructurada entre les persones i els dispositius, especialment el mòbil.\nInternet de les Coses: la domòtica evolucionarà i sorgiran assistents virtuals cada vegada més avançats i la veu es convertirà en el canal més utilitzat per interaccionar amb la tecnologia.\nIntel·ligència Artificial: en quan a la creació de sistemes intel·ligents que aprenguin, s’adaptin i en certes ocasions puguin actuar de forma autònoma. La manera de tractar i extreure informació de les dades també es veurà afectada. En el món de les aplicacions també veurem l’aplicació de la Intel·ligència Artificial de manera que certes activitats humanes seran reemplaçades.\nRealitat Virtual i augmentada: en quan als canvis en la forma que la gent utilitza per percebre i interactuar amb el món digital.\nDigital Twins: basat en el disseny d’arquitectures loT per cada objecte físic involucrat en un sistema i en el que es crea un bessó virtual. Això ajuda a millorar la presa de decisions a nivell empresarial.\nEdge Computing: basat en que el processament de la informació i la recollida i posterior lliurament del contingut es situaran més a prop de la font de informació.\nBlockchain: basada en l’evolució de la tecnologia de cadena de blocs aplicada a l’evolució de les monedes digitals cap a les cripto-monedes.\nmCommerce: 6 de cada 10 compres virtuals ja es realitzaran pel mòbil i serà necessari adaptar moltes webs als dissenys responsive. Es simplificarà el procés de compra online cercant la compra amb un sol click.\nePayment : augmentaran les plataformes de pagament electrònic como PayPal. El pagament per mòbil es generalitzarà.\nSame Day Delivery: predominaran els enviament en el mateix dia de comanda i els enviaments seran més flexibles.\nCategories assessorament, cultura digital, innovació, màrqueting, realitat augmentada, reflexions, tendències Etiquetes Blockchain, cecot, Digital Twins, Edge Computing, Intel·ligència Artificial, Internet de les Coses, mCommerce, santi rius, Tendències Tecnològiques pel 2018 Navegació per les entrades


Alcaldes amb veu pròpia. "El primer secretari ha de poder ser candidat el 2014"\nImmigració "No hem de tenir por de dir que en el tema de valors estem més desenvolupats que els països dels immigrants" Autogovern "El PSC no va saber llegir correctament la sentència de l'Estatut i no va resoldre bé el tema del fons de competitivitat"\nPERE MARTÍ Actualitzada el 06/06/2011 00:00\n260x366 Àngel Ros: "El primer secretari ha de poder ser candidat el 2014" / FRANCESC MELCION Àngel Ros: "El primer secretari ha de poder ser candidat el 2014" / FRANCESC MELCION\nQuina és la recepta d'Àngel Ros per ser l'únic alcalde socialista de capital de província?\nHi havia mals vents per als socialistes. Quan hi ha mals vents has de tenir prou força per navegar amb un projecte local que permeti superar un entorn desfavorable. Vam ser capaços de plantejar el partit en clau local i el vam guanyar.\nEl seu secret és ser un alcalde d'esquerres que fa polítiques de dretes, com prohibir el burca?\nApostar per la igualtat home-dona no és de dretes, és apostar per uns valors que ens venen de la Revolució Francesa. Són els valors de la igualtat i la llibertat.\nDoncs el PSC està en contra de prohibir el burca?\nCada dia està menys en contra de prohibir-lo. No és un tema religiós, sinó d'atemptar contra la igualtat home-dona.\nL'esquerra s'ha equivocat amb la immigració?\nEl bonisme no funciona. Cal establir una cultura de drets i deures, i fer respectar els deures a tothom. I cal separar el que són aportacions culturals del que són aportacions en l'àmbit dels valors. En l'àmbit dels valors, malauradament, els països de l'origen dels immigrants han desenvolupat uns valors menys revolucionaris que els nostres. No hem de tenir complexos a dir que en això estem més desenvolupats.\nEn l'àmbit de Catalunya, quines són les causes de la baixada del PSC?\nUna és la crisi econòmica, que es nota sobretot en l'ocupació, que és el més sensible . També ens ha afectat negativament la relació amb el PSOE. No vam saber llegir correctament la sentència de l'Estatut i no vam resoldre bé el tema del fons de competitivitat.\nEls diputats del PSC a Madrid haurien d'haver votat de manera diferent als del PSOE?\nSí. Va ser una trampa de CiU, i el PSC hi va caure.\nCom ha de ser el congrés del PSC per recuperar-se del 22-M?\nHem de renovar idees i persones. Hem de tornar a ser la referència del catalanisme progressista al nostre país. No hem d'anar més a l'esquerra. I la relació PSC-PSOE ha d'anar alineada amb la relació Catalunya-Espanya que volem, que passa pel federalisme.\nEl problema és que de federalisme només n'hi ha a Catalunya.\nEls òrgans de direcció del PSOE es diuen federals, però el partit no ho és.\nEl PSC ha de revisar la seva relació amb el PSOE?\nSí. Els socialistes catalans hem de tenir veu pròpia a Madrid . I la veu pròpia passa per tenir grup parlamentari. El fantasma més gran que es posa quan es parla del grup parlamentari és que el PSOE deixaria de ser la primera força al Congrés. Jo em pregunto: I què? I què si el segon grup de la cambra té un acord permanent amb el tercer.\nCreu que el Congrés ha d'escollir un primer secretari que pugui ser també candidat en les eleccions del 2014?\nEl candidat ha de funcionar per primàries. És una dinàmica que és bona, ho hem vist a Barcelona. Però hem d'evitar la bicefàlia. Podem trobar un primer secretari que pugui ser candidat a la presidència de la Generalitat.\nVol ser primer secretari?\nNo ho puc contestar encara. Ara és el moment de fer programa, veure quin model de partit hi ha. Una vegada fet tot això cal veure quines persones poden liderar el partit. No crec que es pugui saber abans de l'estiu.\nDoncs la llista de candidats ja comença a ser llarga.\nSí, hi ha companys que s'han posicionat, altres han escrit decàlegs... Jo vull participar en el procés abans de decidir si em presento.\nÀngel Ros: “Els socialistes catalans hem de tenir veu pròpia a Madrid”


Un compromís amb nota | martorellesport.cat - el web esportiu de referència de Martorell\nDels tres partits a domicili, el Sala5 ha perdut en dues ocasions © Svetlana Akimova\nEl primer equip del Sala5 Martorell torna a allunyar-se del Pavelló Esportiu Municipal per posar a prova el seu bon inici en competició oficial. Els de Valtinho, cinquens a la taula, es troben en un moment dolç, amb totes les peces responent amb escreix a l’exigència de la Segona Nacional B i aquesta jornada visitaran la pista del cuer, el Manresa FS (dissabte, 18.15h).\nDesprés de sis jornades, i només dues derrotes, el Sala5 ocupa les posicions capdavanteres de la classificació. Els números avalen un conjunt vermell que ha demostrat que sap fer bé les coses contra rivals de pes: en el primer mes i mig de competició, el Sala5 ha guanyat el Catgas Santa Coloma B, el Ripollet, L’Olleria FS i el Barceloneta.\nD’aquests rivals, dos equips es mantenen dins els deu primers classificats (el Catgas és el líder, mentre que el Barceloneta és desè). L’Olleria, de la seva banda, és onzè a la taula, i el Ripollet és el penúltim, en llocs de descens. De les derrotes, el Sala5 s’ha vist les cares amb L’Hospitalet Bellsport (setè, amb 10 punts) i el Salou, que tercer, amb 15 punts.\nEl Catgas Santa Coloma, el Castelldefels i el Salou són el trident a tenir en compte en l’inici de la nova campanya\nEl curs 2016-2017 està duent al grup 3 de la Segona Nacional B un ample ventall en la taula. Lluny de consolidar un equip com a líder en solitari, la primera plaça està disputada pel Catgas Energia Santa Coloma B, el Castelldefels i el Salou.\nTots tres sumen 15 punts, i només l’average, que és de +15 per als colomencs, trenca l’empat en favor del conjunt de Santa Coloma de Gramenet. Dues places per sota, el Bisontes Castellón i el Sala5 es disputen entrar a formar part d’aquest lideratge a tres. Amb 12 punts cadascun, els castellonencs i els martorellencs mantenen una lluita frec a frec.\nMassa gols en contra\nEl Sala5 Martorell tanca les cinc primeres places amb el gol com a principal arma. Les dianes que ha convertit, 22 en total, el permeten mirar amunt. Marc Areny, Fouad i Pau Albacete aglutinen el gruix anotador de l’equip: entre tots tres han convertit 14 dels 22 gols que suma el Sala5. Però els gols en contra, també 22, l’obliguen a ser el cinquè classificat, amb els mateixos punts que el Bisontes Castellón, que només n’ha rebut 16 (el millor registre de la lliga, per darrere del Catgas i el Castelldefels, amb 14 en contra).\nEl paper dels martorellencs lluny del pavelló, però, pot ser el dubte amb què compti Valtinho en el quart desplaçament del curs. De les tres visites anteriors, els vermells n’han sortit escaldats en dues ocasions (8-2 a L’Hospitalet i 6-4 a Salou). Només Ripollet ha vist guanyar el Saal5 a domicili.\nEl rival d’aquesta jornada, el Manresa FS, és l’últim classificat de la Segona Nacional B. Si el Sala5 arriba amb bones sensacions al Pujolet, els resultats no acompanyen els del Bages, que només han puntuat en dues ocasions, i amb dos empats davant de l’Escola Pia de Sabadell i del VFS Peña Deportiva.\nEls manresans no han aconseguit passar del punt en cap altra jornada i són cuers en solitari, amb només dos punts de 18 possibles. Un dels al·licients havia de ser retrobar-se amb Said Nouar. L’ex del Sala5, però, haurà de complir un partit de sanció. “És una llàstima. És el partit de la temporada que més il·lusió em feia i l’hauré de patir des de la graderia”, explica. Ara a les files del Manresa FS, Said reconeix que “no estem tenint gens de sort. Dissabte intentarem trencar aquesta ratxa negativa que no mereixem”.\nSolana no es refia del cuer: “s’han enfrontat a rivals exigents, estaran més amunt a la taula”\nSobre el paper del Manresa a la lliga, el jugador del Sala5 Martorell, Jaime Solana, avisa: “és un equip molt fort, estarà a dalt de la taula, simplement ha tingut un inici complicat, contra rivals forts”.\nEn aquest sentit, els partits perduts pels manresans han estat contra el Castelldefels, La Unión Santa Coloma, el Bisontes Castellón i el Cerdanyola, conjunts dins dels deu primers classificats. Solana confia a oblidar l’entrebanc de Salou i sumar al Pujolet. “Hem passat pàgina de la última derrota, volem tornar de Manresa amb els tres punts”, admet.\nEl repte del Sala5 és, ara per ara, igualar la versió que ha ofert al Pavelló Esportiu Municipal i mostrar la mateixa solidesa a domicili. Ocupar la part alta de la taula passa, sí o sí, per sumar també lluny de casa, amb els factors en contra.\nNeden en aigües tèrboles


Carlota Caso Sarabia\nLlicenciada en Comunicació Audiovisual (2010) i Màster Oficial en Ficció de Cinema i Televisió amb itinerari d'investigació per la Universitat Ramón Llull de Barcelona (URL). Compagina la docència en la Universitat de Barcelona ─especialitzada en Màrqueting─ amb el de professora titular del grau de Cinema en l’Escola de Cinema i Audiovisuals de Catalunya (ESCAC) on també codirigeix el màster en Film Business. També és professora al màster oficial de Ficció de Cinema i Televisió de Blanquerna – URL.\nOpera com a especialista en Màrqueting estratègic per a projectes en desenvolupament i forma part de l'equip de producció de companyies de l'entorn audiovisual.\nProfessora del Departament de Biblioteconomia, Documentació i Comunicació Audiovisual de la Universitat de Barcelona (UB). S’ha especialitzat en biblioteques públiques, mòbils o no, sobre les que ha publicat diversos articles, estudis i informes. El seu interès es fixa també en la formació dels professionals, fet que l’ha dut a ocupar el càrrec de vicepresidenta del Col·legi Oficial de Bibliotecaris-Documentalistes de Catalunya i a publicar, també, diversos articles sobre aquest tema. És membre del Centre de Recerca Informació, Comunicació i Cultura (CRICC).\nInvestigadora postdoctoral al Departament de Business (UB). Ha estat professora de negociació a l’IESEG Business School (Paris) i directora acadèmica del màster International Business Negotiation.\nHa rebut el Premi extraordinari en la categoria de Ciències Socials per la tesi Organizational conflict management by workers representatives: a European industrial relations approach (Université de Louvain i Universitat de Sevilla). Actualment participa en el projecte finançat per la Unió Europea “New European Industrial Relations (NEIRE): Mediation System effectiveness for collective organizational conflicts: A comparative study in Europe”.\nHa publicat diversos articles sobre la gestió del conflicte, la confiança, la igualtat de gènere i el diàleg social. És coeditora de Ten steps for empowering worker representatives in the new European industrial relations (McGraw Hill, 2012); Promoting social dialogue in European organizations (Springer Verlag, 2015); i Trust building and constructive conflict management (Springer International, 2016).\nRosa M. Fabeiro Garcia\nDiplomada en Biblioteconomia i Documentació (UB), llicenciada en Història de l'Art (UB) i llicenciada en Documentació (UOC). Ha treballat com a bibliotecària al CRAI de la Universitat de Barcelona en diferents llocs, sempre relacionats amb la catalogació. Des de 2010 és la responsable de la Unitat de Procés Tècnic del CRAI de la UB, centrada en la catalogació i tractament dels fons moderns i patrimonials, així com l'administració i coordinació dels diferents sistemes de gestió de biblioteca i de fons patrimonials.\nDoctor en Comunicació i Documentació per la Universidad de Murcia (UM), Màster en Gestió i Direcció de Biblioteques i Unitats d’Informació per la Universitat de Barcelona (UB) i en Arxivística i Biblioteconomia per la Universidad Complutense de Madrid (UCM). Es titulat Especialista Universitari en Direcció Pública per la Universitat d’Alacant (UA). Ha dirigit la Biblioteca Regional de Murcia i la Biblioteca de la Universidad Miguel Hernández. Ha estat membre de l’executiva de la sectorial CRUE-REBIUN i ha coordinat diversos grups de treball del Consejo de Cooperación Bibliotecaria, entre ells el Grupo Estratégico para el estudio de prospectiva sobre la biblioteca en el nuevo entorno informacional y social. Ha publicat més de 30 treballs sobre gestió, futur i arquitectura bibliotecària, així com també sobre còmic i biblioteques.\nLínies de recerca: gestió de centres d’informació, i arquitectura bibliotecària.\nLlicenciat en Ciències Econòmiques (UB). Màster en Gestió Pública (UAB). Entre 2003-2007 va ser cap del Servei d’Educació de la Diputació de Barcelona. El 2007 s’incorpora a l’Ajuntament de Barcelona com a coordinador de la regidoria de Drets Civils. Entre 2011-2013 coordina esdeveniments esportius a l’Institut Barcelona Esports. En 2013 torna a la Diputació com a responsable de formació de l’Organisme de Gestió Tributària. Ha estat gerent d’Ocupació, Empresa i Turisme a l’Ajuntament de Barcelona (2015-2017) i conseller d’ICB, S.A. (1999-2013). En l’actualitat és sots-director del Consorci de Turisme de Barcelona.\nS’ha especialitzat en la planificació i organització d’equips gestors de serveis públics; en la direcció d’organitzacions no lucratives; i en la definició i en la implementació de processos.\nDes de 1998 és professor del Departament d’Economia (UB) i participa en el màster de Gestió Cultural, del qual va ser coordinador entre 1999 i 2003.\nDoctora en Història Contemporània per la Universitat de Barcelona (UB), Llicenciada en Història (UB) i Diplomada en Biblioteconomia i Documentació. Treballa a la Universitat de Barcelona, com a cap del CRAI Biblioteca del Pavelló de la República des de 1989. Des de 2010 dirigeix el projecte SIDBRINT: memòria històrica i brigades internacionals, primer com a coIP d’un projecte d’I+D+I del Ministerio de Universidades, i que actualment és un portal institucional de la Universitat de Barcelona. He publicat més de 50 treballs, especialment relacionades amb la historiografia de la Guerra Civil espanyola, l’hermenèutica de fons documentals i la gestió de les biblioteques patrimonials.\nProfessora del Departament de Biblioteconomia, Documentació i Comunicació Audiovisual de la Universitat de Barcelona (UB). Llicenciada en Geografia e Historia per la UB. Doctora per la Universitat Complutense de Madrid. Pertany a BiBES: Biblioteques, Educació i Societat, grup de recerca consolidat reconegut per la Generalitat de Catalunya (SGR520 2017-2019). Entre 2009 i 2017 ha estat Comissionada de Sistemes d’Informació i Documentació de la UB, període durant el qual fou membre del Comitè executiu de REBIUN. Ha estat investigadora principal del projecte I+D+I CSO2009-11550 “Los compromisos de calidad con los ciudadanos en las bibliotecas: situación actual y propuestas de mejora” i actualment és investigadora del projecte finançat d’I+D+I HAR2017-84335: “Saberes conectados: redes de venta y circulación de impresos en España y Latinoamérica”. És membre del Centre de Recerca Informació, Comunicació i Cultura (CRICC). Desenvolupa la docència i la recerca dins les àrees de la gestió de centres d’informació i el patrimoni bibliogràfic.\nLínia de recerca: Tècniques de gestió aplicades a les biblioteques (planificació, avaluació i rendició de comptes, qualitat i màrqueting), Creació i desenvolupament de serveis bibliotecaris, patrimoni bibliogràfic.\nProfessora del Departament de Biblioteconomia, Documentació i Comunicació Audiovisual de la Universitat de Barcelona (UB), on imparteix docència des de l'any 1993 en assignatures de gestió de centres d'informació i patrimoni documental. Llicenciada en Filosofia. Doctora per la UB amb la tesi La biblioteca del convento de Barcelona de la Orden de la Merced: una herramienta para la formación de los frailes. Directora del Departament de Biblioteconomia, Documentació i Comunicació Audiovisual (2009-2017). Ha estat membre dels comitès de redacció del Codi deontològic del COBDC i del Código deontológico de la SEDIC. Forma part dels projectes de recerca MONASTIC (PG2018-095350-B-100 2019-2022) i Saberes conectados: redes de venta y circulación de impresos en España y Latinoamérica (HAR2017-84335-P 2018-2021). És membre de l’IRCVM (Institut de Recerca en Cultures Medievals) i de BIBES (Biblioteques, Educació i Societat) grup de recerca consolidat reconegut per la Generalitat de Catalunya (SGR520 2017-2019). En l’actualitat coordina el màster de Gestió i Direcció de Biblioteques i Serveis d'Informació (MGDBSI).\nLínia de recerca: Tècniques de gestió aplicades a les biblioteques, espiritualitat femenina medieval, biblioteques monàstiques i conventuals, i deontologia bibliotecària.\nAnna Rubió i Rodon\nLlicenciada en Història Medieval i professora del Departament de Biblioteconomia, Documentació i Comunicació Audiovisual de la Universitat de Barcelona (UB). Imparteix docència a diversos ensenyaments de la Facultat d’Informació i Mitjans Audiovisuals, com ara el grau de Gestió d’Informació i Documentació Digital, o els màsters universitaris de Biblioteques i Col·leccions Patrimonials i de Gestió i Direcció de Biblioteques i Serveis d’Informació. La seva docència se centra en l’àmbit de la biblioteconomia, l’arxivística, les tècniques historiogràfiques i les tècniques de comunicació. Així mateix és la directora del postgrau de Prescripció Lectora que ofereix la Facultat.\nLlicenciat en Comunicació Audiovisual (UOC). S'ha especialitzat en Tecnologies de la Informació i la Comunicació. Ha desenvolupat la seva carrera professional en ràdio i premsa. Ha estat cap d'informatius de RAC1 i RAC 105, i cap de l'edició digital del diari Ara, així com delegat de l'Agència Catalana de Notícies als Estats Units. Actualment és professor de periodisme digital a Tallers Radiofònics i a la Universitat de Barcelona.\nLlicenciada en Filosofia i Ciències de l'Educació per la Universitat de Barcelona (UB). Màster en Biblioteques i Col·leccions Patrimonials (UB). Treballa com a consultora per al món editorial, i com a assessora en màrqueting i vendes (on / off) per a institucions i empreses culturals. Combina la professió amb la docència en escoles de disseny (EINA i ELISAVA), en el camp de la gestió de projectes, la producció editorial i el disseny prospectiu.\nEn l'actualitat redacta la tesi doctoral sobre màrqueting digital estratègic en l'àmbit de les biblioteques universitàries catalanes.\nProfessor del Departament de Biblioteconomia, Documentació i Comunicació Audiovisual de la Universitat de Barcelona (UB). Doctor en Documentació per la Universitat de Barcelona, Llicenciat en Història per la Universitat de Barcelona i Diplomat en Biblioteconomia i Documentació per la Universitat de Barcelona. S’ha especialitzat en representació i organització d’informació, metadades, bases de dades i recuperació d’informació. És membre del Centre de Recerca Informació, Comunicació i Cultura (CRICC), on és coordinador de la línia de recerca “Organització del coneixement i recuperació d’informació”.\nLínies de recerca: Representació, Organització, Metadades, Bases de dades, Recuperació d’informació.\nProfessor i degà de la Facultat d'Informació i Mitjans Audiovisuals de la Universitat de Barcelona. Doctor en Documentació per la Universitat de Barcelona, Llicenciat en Història per la Universitat Autònoma de Barcelona i Diplomat en Biblioteconomia i Documentació per la Universitat de Barcelona. És investigador del projecte finançat de R + D + I L'accés obert a la ciència a Espanya avaluació del seu impacte en el sistema de comunicació científica. La seva docència i recerca es desenvolupa en l'àmbit de la planificació i gestió de projectes digitals, en especial la digitalització de continguts i la preservació digital a llarg termini.\nLlicenciada en Filologia Catalana. Professora del Departament de Biblioteconomia, Documentació i Comunicació Audiovisual (UB). Doctora per la UB. Pertany a BiBES: Biblioteques, Educació i Societat (SGR520 2017-2019) i és membre del Centre de Recerca Informació, Comunicació i Cultura (CRICC). Realitza formació sobre gestió de la col·lecció de biblioteques públiques i universitàries. Ha estat professora d'anàlisi i llenguatges documentals. Les seves línies de recerca es centren en la qualitat de la informació sobre salut a Internet i l'alfabetització informacional en salut a les biblioteques públiques. És cap d’estudis del grau de Gestió d'Informació i Documentació Digital.


El Lluçanès a Barcelona: qui perd els orígens, perd la identitat | Isaac Peraire Soler\nEl Lluçanès a Barcelona: qui perd els orígens, perd la identitat\nSón setmanes que l’activitat de la Plataforma “El Lluçanès és comarca” ha portat el nom del Lluçanès tot reivindicant la oficialitat de la comarca al Parlament de Catalunya (situat a Barcelona). Ara bé, hi ha un pilot de persones -estudiants i treballadores- que porten dia rere altre el Lluçanès a la capital catalana.\nI el passat dijous dia 28 de novembre es va tornar a fer el “Sopar del Lluçanès” a Barcelona. Així, persones que hi estudiem i/o treballem, que hi passem moltes hores vaja, ens vam trobar al voltant d’una taula. En aquesta ocasió, 67 lluçanesos i lluçaneses de diferents pobles i de diverses edats vam trobar-nos per fer un bon sopar, una bona tertúlia, viure les “novetades” als novells, etc. El cartell de convocatòria era el següent:\nI reprodueixo el text que un dels organitzadors (el principal) va fer per a l’ocasió. Em sembla un article molt profund, potent i interessant. No us en perdeu detalls d’aquest escrit del pradenc Ivan Noguera Plans:\n“QUI PERD ELS ORÍGENS PERD IDENTITAT\nSona com a sintonia de fons d’un programa de radio la cançó “Jo vinc d’un silenci” d’en Raimon. Paro l’orella i escolto. Entre una de les estrofes de la cançó, una màxima que ell va popularitzar: “qui perd els orígens perd identitat”. En pocs segons, la dita es dissol entre els pensaments del 6è Sopar Lluçanès que aquests dies ja em ronden pel cap i decideixo utilitzar-la per a donar títol a l’escrit de benvinguda al sopar d’enguany.\nUn escrit, ideat gràcies a la tertúlia de ràdio d’aquella tarda. Un text reflexiu, on l’entusiasme es destil·la de forma diferent a edicions anteriors.\nEm proposo raonar la popular frase com si fos en resposta al mètode d’interrogació que utilitzen alguns directius: els “5 perquès”. Si qualsevol que sigui l’esdeveniment ocorregut ets capaç de donar-hi 5 perquès de resposta, acostumes a donar mostres de certesa suficients, i per tant, a donar per satisfeta la curiositat de l’entrevistador (a no ser que siguis la Mònica Terribes, …esclar! ).\nAixí, a continuació el que hi podeu llegir són uns arguments favorables a la frase, ni els millors, ni els únics.\nPerquè hi ha certes coses en la vida que et marquen molt, i el fet d’haver nascut en un indret o un altre porta intrínsec néixer amb unes característiques o unes altres. Podríem dir que hi ha un conjunt de trets socials, que varien en funció de l’indret, i que la pròpia societat aporta als individus d’aquella terra. Unes maneres de fer i uns valors col·lectius que sense voler aprenen, palpen, empelten els seus ciutadans configurant fins a cert punt la personalitat de cadascun d’ells.\n(No seríem els mateixos si haguéssim nascut en un altre país del món enlloc d’aquí. L’entorn social modifica en certa mesura la realitat individual).\nPerquè per entendre millor on un es troba, o l’origen de qualsevol situació, tant individual com col·lectiva, és convenient anar a l’arrel, al fons, als orígens, a l’història que hi ha a darrera.\n(Sense història què és un territori? Sense vivències i emocions en el nostre record, qui som? Com es pot comprendre a algú sense tenir en consideració què el porta a actuar de tal forma?)\nPerquè és bo conèixer quin és el punt d’inici en l’itinerari personal o col·lectiu respecte el que valorarem fets posteriors. Sense punt de partida, no hi ha valoració possible. En canvi, coneixent l’origen i observant la situació actual, si que és factible extreure’n una valoració i treballar en vista a noves perspectives de futur.\n(Podem decidir horitzó, cap on anem, però no d’on venim).\nPerquè a més, aquest serà un punt de referència que anomenarem al llarg de la vida per donar-nos a conèixer al món, per identificar-nos quasi sempre que establim noves relacions personals.\n(“…i tu d’on ets?”).\nPerquè els orígens són els fonaments de tota identitat, una base sobre la qual acumularem emocions, vivències, aprenentatges i coneixements de tot tipus.\n(Base sobre la qual adquirirem noves identitats i s’assolirem noves realitats al llarg del temps).\nUna altre mostra d’identitat està en el territori del Lluçanès. Aquestes contrades tenen una història mil·lenària , i varis pobles són exemples de tribut i divulgació dels nostres orígens, amb festes ben populars: Sant Feliu Sasserra amb la Festa de les Bruixes, Olost amb la fira dedicada al Perot Rocaguinarda, Alpens amb la representació de la Batalla d’Alpens i Prats de Lluçanès amb la festa major de Sant Joan i els Elois, en honor als Traginers.\nEs commemoren esdeveniments històrics, vivències, formes de treballar i guanyar-se la vida dels nostres avantpassats. Uns fets que en perspectiva els podem veure des del costat amable i des d’una òptica de transmetre’n uns valors.\nPer acabar, m’agradaria citar literalment unes paraules que el cantautor Lluís Llach va dir en el concert del seu acomiadament a Verges l’any 2007 al respecte de la identitat dels catalans:\n“Hi ha països que han guanyat la seva identitat a través de guerres i batalles….nosaltres no som d’aquests. Les hem perdudes quasi totes…més ben dit: les importants totes!. I ben mirat,…..i ben mirat, potser sigui millor així. Que el nostre dret a existir no vingui de la capacitat de domini o d’aniquilació d’altres pobles!\nA vegades un país, una nació, es fa sota la cohesió d’una ètnia, …tampoc, tampoc. Nosaltres som gent de pas, i potser, potser millor així, segurament molt millor així, perquè al final resulta que només som PERQUÈ VOLEM SER, NOSALTRES SOM PERQUÈ VOLEM SER! I això, jo crec que honora a un poble.\nLa veritat és que això que considero que és un gran privilegi, al mateix temps és una gran responsabilitat, ja que vol dir que els ciutadans hem d’exercir contínuament la nostra voluntat de ser, perquè aquest món no està gens preparat perquè gent com nosaltres existeixi! Tinguem la capacitat de tensar l’arc per subsistir!”\nAquestes paraules de Llach en clau de país i IDENTITAT NACIONAL, també que es poden entendre en termes d’ IDENTITAT PERSONAL.\nTOTS SOM I SEREM SEMPRE I QUAN VULGUEM ARRIBAR A SER!\nIVAN NOGUERA PLANS”\n(Panoràmica de la taula. Cliqueu damunt per veure-la més gran)\n1 desembre 2013 Món ProperDeixar un comentari


Clinica i Botiga veterinària a Manresa | Aquivets\nPassió per la teva mascota\nTot el que necessites perquè la teva mascota gaudeixi d'una salut òptima ho trobaràs al centre veterinari Aquivets. A Manresa, oferim a la teva mascota els millors serveis veterinaris, cobrint totes les possibles necessitats.\nDescobreix que ens distingeix a Aquivets. Oferim un servei únic a la nostra clínica veterinària de Manresa: diferencial, únic, jove i transparent.\nVeterinària a distància i online\nDemana'ns pels serveis de consulta veterinària online per solucionar tots els dubtes que puguis tenir amb el teu gos o gat. Contacta'ns pel canal de xat de la web.\nVeteterinari a domicili a Manresa i Igualada\nOferim el nostre servei de consulta veterinària a domicili a tota l'àrea del Bages, l'Anoia i Segarra. Ens desplacem a casa teva perquè la teva mascota estigui més còmode o quan no sigui possible venir a la nostre clinica de Manresa.\nUrgències veterinaries 24h\nTota la tranquil·litat de poder disposar del nostre equip gràcies al servei d'emergències veterinàries. Estem disponibles per qualsevol urgència veterinària les 24h.\nEstem preparats per donar a la teva mascota el millor tracte als nostres centres veterinaris. T'oferim un ampli rang de serveis veterinaris pel teu gos, gat o animal exòtic, adaptat a la necessitat de cada cas.\nA aquivets ofereixen al meu gat el millor tracte veterinari possible\nA Aquivets s'encarreguen del meu gat i em solucionen qualsevol dubte sobre ell.\nEstem preparats per donar a la teva mascota el millor tracte al nostre centre veterinari. T'oferim un ampli rang de serveis veterinaris pel teu gos, gat o animal exòtic. Adaptat a les necessitats de cada cas.\nLa unitat veterinària d'Aquivets ofereix les tècniques més innovadores per a cavalls, burros i ponis o qualsevol èquid a tota la zona del Bages, Anoia i Segarra.\nCuidem de la teva mascota per a què rebi els millors tractes, el servei de perruqueria està enfocat íntegrament en el benestar de la teva mascota.\nDescobreix els nostres productes d'alimentació, joguines i estris per a la teva mascota a la nostra botiga.


Parc Sagunt, salvat ‘per la campana’\nEl polígon, que estava a punt de fer fallida fa a penes uns mesos, s’ha salvat in extremis gràcies a l’aposta de l’Autoritat Portuària de València\nLes perspectives han millorat en els últims temps, quan s’ha conegut l’aposta de Mercadona d’instal\_·lar en el parc el seu principal centre logístic\nEl projecte de Parc Sagunt va ser presentat el 2002 pel llavors president de la Generalitat Eduardo Zaplana\nParc Sagunt es va presentar al començament del 2002 pel llavors president de la Generalitat Eduardo Zaplana, i Cristóbal Montoro, que, com ara, també era ministre d’Hisenda (amb José María Aznar com a president). Es tractava d’un projecte impulsat a parts iguals per l’executiu valencià i el Govern i que pretenia desenvolupar 15 milions de metres quadrats de sòl industrial (en dues fases) amb una inversió de 252 milions d’euros, fet que convertiria el parc empresarial saguntí en el més gran d’Europa. Es va arribar a anunciar a so de bombo i platerets la generació entre 25.000 i 30.000 llocs de treball.\nA pesar de les expectatives tan elevades i dels anuncis grandiloqüents, la veritat és que Parc Sagunt estava fa a penes uns mesos en risc de fallida, sense acabar d’urbanitzar –14 anys després de presentat el projecte i més de huit després que un altre cap del Consell, Francisco Camps, l’inaugurara–, amb deficiències greus pel que fa a infraestructures i amb tan sols tres empreses operant en la primera fase.\nNo obstant això, el mes d’agost passat es desbloquejava Parc Sagunt gràcies a un acord amb l’Autoritat Portuària (APV) a través de València Plataforma Intermodal. D’aquesta manera, el Port ha avançat tres milions d’euros a compte del pagament d’una parcel·la –escripturada el 2011 per uns 30 milions d’euros– a la societat participada per l’Estat i la Generalitat, uns diners que han evitat el concurs de creditors –acumulava deutes en nòmines i amb proveïdors–, així com també ha servit per a aportar liquiditat que ha permés reprendre les obres d’urbanització del polígon, paralitzades el 2007, el mateix any de la inauguració. El termini per a l’acabament de les obres és de quinze mesos.\nRosa Mosulén, presidenta de Sepides, conversa amb Ximo Puig i l’alcalde de Sagunt, Quico Fernández\nA més, Parc Sagunt adjudicava fa uns dies una parcel·la de 360.000 metres quadrats –inicialment destinada a Ros Casares– a Mercadona a canvi de 24 milions d’euros. L’empresa valenciana anunciava que la destinació d’aquests terrenys és acollir el seu principal centre logístic per a aprofitar la “ubicació estratègica” del parc industrial, ja que aquestes instal·lacions serviran per a proveir la resta dels magatzems que Mercadona té distribuïts per tot Espanya –tretze blocs logístics i tres magatzems satèl·lits.\nSituació de paràlisi\nL’alcalde de Sagunt, Quico Fernández (Compromís), apunta que el polígon feia anys que estava en situació de paràlisi absoluta, amb unes infraestructures deficients, unes comunicacions insuficients, els preus del sòl per damunt del mercat i les obres d’urbanització sense acabar. “Les tres empreses instal·lades allí van obtenir les llicències respectives en la legislatura 2003-2007; des de llavors no n’hi ha hagut cap de nova”, recorda.\nEl primer edil valencianista atribueix aquesta situació a la gestió i a la falta de sintonia entre les administracions responsables, l’estatal i l’autonòmica: “La postura de Madrid ha estat incomprensible, ja que no hi ha hagut voluntat d’acabar-lo”. Ara, apunta, les gestions dutes a terme des de la Generalitat i l’aposta decidida de l’Autoritat Portuària, “que ha abonat una parcel·la que no havia de pagar fins que el polígon no estiguera acabat”, han permés desbloquejar un projecte que estava condemnat al fracàs.\nPrecisament, el fet que s’hagen représ les obres, unit a una baixada dels preus del sòl –han passat de 110 euros el metre quadrat a 67– i a l’aposta decidida de l’APV, “que invertirà 30 milions en la connexió ferroviària del port marítim i 50 més en la línia Sagunt-Terol-Saragossa”, han servit per a “atraure Mercadona, que pot servir de pol d’atracció a altres empreses”.\n“No és prou”\nEls empresaris veuen com a positius tots aquests avanços, però consideren que són insuficients. Com explica Cristina Plumed, presidenta de l’Associació d’Empresaris del Camp de Morvedre (Asecam), “s’obri un temps nou d’oportunitats, és cert, però no ens hem d’enganyar”. Al seu parer, cal elaborar el DAFO (analitzar les debilitats, les amenaces, les fortaleses i les oportunitats) i un ‘quadern de venda’ de Parc Sagunt per a atraure a la indústria.\nLa patronal saguntina exigeix a Foment que concedisca més atenció al parc, que li done preferència, “cal dotar-lo de millors accessos, viaris i ferroviaris”. També reclamen mesures a escala municipal i autonòmica que permeten reduir la pressió fiscal i també la burocràcia, eliminant tràmits administratius amb l’habilitació d’una mena de ‘finestreta única’ que afavorisca l’entrada d’empreses al polígon saguntí. “S’ha venut Parc Sagunt com la joia de la corona, però ha acabat sent l’ovella negra”, circumstància que atribueix Plumed al fet que les dues administracions implicades tenien una visió diferent del que havia de ser el projecte.\nLa planta de Torrevella, la dessaladora vital per a Alacant i Múrcia, de nou, en el punt de mira\n“Dir que tots els jutges són masclistes és una simplificació basta”


Important victòria del Rubí davant l’Atlètic San Juan de Montcada\nEsports | 15 de març de 2019\nLa Unió Esportiva Rubí va aconseguir la darrera jornada una victòria molt important per a l’equip davant l’Atlètic San Juan de Montcada (1-0). Els rubinencs van haver de treballar molt davant un equip que, tot i ser cuer, no va abaixar els braços en cap moment.\nA la primera part, el conjunt visitant, millor situat en el camp, va dominar el joc i va tenir fins a tres ocasions molt perilloses per al Rubí, en les quals Uri Antonell va haver de demostrar la seva vàlua com a porter. Mentre els visitants movien la pilota amb rapidesa, els rubinencs van estar mancats de ritme i sense crear perill.\nDesprés del descans, l’entrada d’Óscar Uroz i un canvi de posició d’Edgar van permetre el Rubí oferir una imatge diferent. Així, Sergi Estrada no va faltar a la seva cita amb el gol i en el minut 51 va aconseguir fer pujar l’1-0 al marcador. El domini dels rubinencs va ser total a la segona part i va disposar de noves ocasions, especialment a pilota parada. El mig del camp del Rubí, dirigit per Juli i Edgar, es va fer l’amo de l’esfèrica i va controlar el ritme del partit de forma eficaç.\nA manca de deu jornades per acabar el campionat, es preveu un final de temporada igualat i emocionant, en el qual tots els partits seran com finals. Diumenge vinent a les 11.45 hores, el Rubí visitarà la UE Tona.\nCadet C de la Unió Esportiva Rubí. / Cedida


El periodisme ha mort, visca el periodisme! - Francesc Vila i Femenia\nUn canal de vídeo a Youtube pot tenir més audiència que qualsevol dels programes que s’emeten a les principals cadenes de televisió. Un bloc a la xarxa pot tenir més lectors que qualsevol dels diaris impresos que es distribueixen a través d’un quiosc al carrer. Una sola persona amb un telèfon mòbil connectat a Internet és capaç d’informar i crear un estat d’opinió amb tanta o més incidència que qualsevol periodista a través d’una columna escrita, locutada o televisada. Davant d’aquesta realitat que s’imposa cal reconèixer que el periodisme ha mort, i tot seguit, en el mateix funeral, hem de ser capaços de reivindicar el periodisme i desitjar-li una llarga vida. [+]


CineBaix - NATURALEZA MUERTA\nTítol original_Sanxia haoren Direcció i guió_Jia Zhang-ke País_Xina Any_2006 Durada_108 min Gènere_drama Intèrprets_Zao Thao (Shen Hong), Han Sanming (Sanming), Wang Hong-wei (Wang Dong-ming) Producció_Xu Pengle, Wang Tianyun i Zhu Jiong Música_Lim Giong Fotografia_Yu Lik-wai Estrena a la Xina_14/12/2006 Estrena a Espanya_24/8/2007\nL'antiga ciutat de Fengjie ja està coberta per l'aigua, però encara no s'han començat a construir els nous barris. Algunes coses podran salvar-se, d’altres s’hauran de deixar per sempre... El miner Sanming va a Fengjie a la recerca de la seva exdona, la qual no ha vist des de fa 16 anys. En retrobar-se a les ribes del riu Iangtsé, decideixen tornar a casar-se. La infermera Shen Hong viatja a Fengjie per trobar el seu marit, que va marxar de casa fa dos anys. S'abracen davant de la presa de les Tres Gorges i comencen a ballar. Malgrat això, decideixen no reiniciar la relació i divorciar-se.\nCapçalera, al costat de Wang Xiaoshuai, de la denominada Sisena Generació –en contraposició a la coneguda Cinquena Generació de Zhang Yimou i Chen Kaige–, Jia Zhang-ke ha aconseguit, gràcies al Lleó d'Or obtingut a Venècia, estrenar a Espanya la seva cinquena pel·lícula, i el cinèfil ha hagut d’anar a edicions en DVD per poder conèixer les anteriors quatre pel·lícules d'aquest magnífic director.\nSi hi ha alguna cosa que diferencia clarament les dues generacions és que la Sisena –formada per directors que comencen a rodar després de la matança de Tiananmen del 4 de juny de 1989– té una profunda preocupació pel present i pels canvis socials que se succeeixen a velocitat de vertigen en una Xina immobilista en la seva política però no així en la seva obertura econòmica. El caràcter urbà de moltes de les seves pel·lícules és constant, tant si hi és present com si hi està elidit, però, sobretot, la recerca del retrat d'allò que en un moment és però que aviat deixarà de ser, és el vèrtex de l'estupenda Naturaleza muerta, pel·lícula que abraça l’espai geogràfic de la construcció del pantà de les Tres Gorges, amb 2,3 quilòmetres de llarg i una profunditat màxima de 185 metres, i una geografia humana composta tant pels que treballen a la regió, com pels desplaçats, més d'un milió, que han perdut la seva geografia, el món en el qual vivien –ciutats mil·lenàries algunes– engolits per les tasques de destrucció de pobles i ciutats per construir l’esmentat pantà. L'anterior pel·lícula de Jia Zhang-ke, The World (Shijie, 2004), tenia per escenari un parc temàtic que agrupava diferents espais representatius del món. Allà compartien pla la torre Eiffel al costat de la piràmide de Kheops. Probablement, no desentonaria en aquest parc d'atraccions el pantà de les Tres Gorges, perquè el que moltes vegades queda amb el pas del temps és la monumentalitat que oculta la història humana que sempre hi ha darrere de tota construcció megalòmana. Però per això hi ha Naturaleza muerta, nascuda a partir d'un documental del mateix director, Dong (2006), la primera part del qual es desenvolupava en el mateix paisatge, la regió de Fengjie.\nLa pel·lícula de Jia Zhang-ke narra dues històries paral·leles, en un mateix temps i desenvolupades al llarg d'aproximadament un any. [...] Són dues històries de personatges desubicats, en una recerca impossible per recompondre el seu passat.\nAllà on la majoria de les pel·lícules busquen respostes, traçant una història forta que atrapi l'espectador des del primer moment, com succeïa amb els cineastes de la seva anterior generació, el director xinès prefereix una narració suau, on res aparegui remarcat, on els detalls cobrin importància, fins i tot els de difícil explicació, perquè són aquests els que donen coherència a l'escriptura cinematogràfica, al desenvolupament ambiental d'aquesta pel·lícula. Jia Zhang-ke fuig dels subratllats, avorreix la propaganda, és un estilista que aconsegueix en una ostentació equilibrista oferir un grapat de personatges i situacions pràcticament autònomes, convivint llengües i accents dispars, però perfectament coherents per oferir un mapa exquisit, poderós i gens complaent amb la construcció del pantà i de la realitat d'una societat xinesa que apareix suspesa en el buit.\nEl personatge de Han Sanming representa una enorme incògnita –què deu haver fet en aquests 16 anys, per desconèixer absolutament la construcció d’un pantà tan gran?–; és, copiant el títol d'una pel·lícula d’Aki Kaurismaki, “un home sense passat”, un home, com l'ovni que apareix a la pel·lícula, vingut d'algun lloc inconcret, encara que bé podria ser un dels miners que apareixen instantàniament en The Plattform (Zhantai, 2000). El seu camí recorre els llocs on treballadors i els últims habitants perviuen. Shen Hong és una dona, més jove que Han, que sí que sembla més conscient de saber on és. Amb ella observem l'altra cara, la d'aquelles persones que celebren com una fita la construcció d'un dels ponts que travessen part de les Tres Gorges.\nEl títol de Naturaleza muerta reflecteix a la perfecció l'essència de la pel·lícula de Jia Xhang-ke, el retrat d'uns moments presents efímers, el rostoll de les fulles caigudes a la tardor que aviat se les portarà el vent; aquests moments són els que busca Zhang-ke en detriment de la narració, i és el mateix espectador el que assisteix a aquestes pinzellades i amb més o menys fortuna les fila. Per això són freqüents les aparicions d'objectes quotidians, inclosos els cigarrets, el licor, el te i el tofu, que el director remarca mitjançant un cartell, que cohabiten amb obrers que treballen incansables perquè els edificis caiguin, persones que totes hi són de passada, en equilibri, com l'últim pla de la pel·lícula.\nRafael Arias Carrión_cineparaleer.com


The Daily Avalanche: Les hores del dia (3 de 3)\nGalderich 19 d’octubre de 2013, a les 0:30\nPel despatx de l'advocat ja hauran passat... Potser toca un funeral. Serà qüestió de fer-te cas una vegada més i veure la trilogia gràcies al bon quefer de la Carme.\nAllau 19 d’octubre de 2013, a les 12:05\nNo cridis al mal temps, Galde, deixa'ls envellir en pau.\nGemma Sara 19 d’octubre de 2013, a les 0:35\nHauria de veure un altre cop les tres per dir quina m'ha agradat més, però potser no cal, el que em fascina és que sigui una història, aquesta història, que es desenvolupa "a temps real" davant dels nostres ulls i, com vas dir en l'anterior post, ens trobem invertint en la felicitat de la parella, perquè d'alguna manera és la nostra (o aquesta és la meva sensació), és a dir, són dos personatges/persones adorables (és veritat que aquí la Céline està un punt histèrica) i tot i això han de viure i superar com poden tot de misèries quotidianes, com nosaltres. Veure aquesta evolució de la pulsió/il.lusió romàntica al llarg del temps és impagable.\nM'ha encantat la teva série sobre les hores del dia.. les hores del dia i els dies de la vida ;)\nAllau 19 d’octubre de 2013, a les 12:07\nSí, Gemma, el que és meravellós és que sigui tan viscut i a la vegada tan compartible. Una joia en tots els sentits.\nGemma Sara 19 d’octubre de 2013, a les 0:44\nGalderich, els funerals tocarien cap a la 7a o 8a pel.lícula de la sèrie... (esperem que pugui repetir el director)!\nSanti 19 d’octubre de 2013, a les 13:53\nA mi només em faltava la tercera, però aquesta sèrie teva m'ha fet venir ganes de veure les tres d'una tirada i repassar detalls que no recordava (o no havia percebut) de les dues primeres.\nAllau 19 d’octubre de 2013, a les 22:14\nConeixent les dues anteriors, et serà molt instructiu veure-les d'una tacada.\nZerozerosset 19 d’octubre de 2013, a les 16:23\nQuan es va estrenar la tercera, abans d'anar-hi, vaig tornar a veure les dues anteriors. Com aquell qui diu, les vaig veure les tres d'una revolada. Una meravella! Jo també espero veure'ls d'aquí nou anys, i no al despatx d'un advocat, ni al tanatori. O, potser, ja hio va fer Michael Haneke a Amour?\nAllau 19 d’octubre de 2013, a les 22:16\nCalla, espero que Linklater no derivi en Haneke, seria horrorós.\nCarme J 21 d’octubre de 2013, a les 12:11\nBuuuuf, aquest Jordi m`ha fet posar els pèls de punta !!!\nAquesta tercera part, també em va agradar molt, tot i les excessives maneres d'ella , que ja s'apuntaven subtilment en les anteriors.\nEncara que a la propera pel·li es separin el feeling entre ells és incombustible.!\nAllau 21 d’octubre de 2013, a les 15:06\nCalla, Carme, que jo no vull que es separin!


Una festa de fe presidida pel Papa - Bisbat de Terrassa\nUna festa de fe presidida pel Papa\nUna festa de fe presidida pel Papa http://bisbat.semicinternet.com/ca/bisbe/cartes-dominicals/una-festa-de-fe-presidida-pel-papa http://bisbat.semicinternet.com/@@site-logo/logo-bisbat-de-terrassa.png\nBenet XVI clausura avui, a Madrid, els actes centrals de la Jornada Mundial de la Joventut, i així conclou aquest encontre de fe i aquesta festa de la fe. En efecte, renovar, aprofundir i viure la fe en Crist és l’objectiu d’aquests encontres mundials de joves. Aquest objectiu es realitza mitjançant les catequesis impartides pels bisbes durant la jornada. Els participants, organitzats per grups lingüístics, tenen unes reunions de catequesi impartides per bisbes arribats de tot el món. Són una magnífica ocasió d’encontre i de diàleg dels joves amb els pastors, els qui partint dels interrogants profunds de la seva vida, dels problemes i experiències dels seus oients, els proposen els fonaments de la fe.\nArribat el Papa, naturalment tot el programa es centra en els actes presidits per ell. És tradicional l’acte de benvinguda dels joves al Papa. El proppassat dijous, Benet XVI, a la plaça de la Independència creuà la Porta d’Alcalà amb joves dels cinc continents i després en el vehicle panoràmic es traslladà vers la plaça de Cibeles, on tingué lloc l’acte de benvinguda.\nL’acte religiós central de la jornada del passat divendres fou el Via Crucis. Només qui comprèn que la JMJ és sobre tot un encontre de fe entendrà el sentit d’aquesta pràctica. No es tracta de mostrar un cristianisme fàcil, sinó de centrar-se en la creu del Senyor, que és la nostra única esperança. El Via Crucis és una pràctica devocional propagada sobre tot pels franciscans a partir dels segles XIV i XV. Consisteix a recórrer un itinerari jalonat per representacions, anomenades estacions, que segueixen els moments principals de la passió del Senyor. Cada una d’elles, en aquesta ocasió, ha estat representada per un dels “pasos” de la Setmana Santa. Així l’art, una vegada més, ha estat el vehicle de l’expressió de la fe.\nL’acte religiós principal del dissabte és la vetlla d’oració, on la catequesi de la fe s’hi fa palès. Realitzat a l’aeròdrom de Cuatro Vientos –que ens recordava a molts la trobada que hi feu Joan Pau II amb els joves en el seu darrer viatge a Espanya- . Després d’un temps de preparació en el que s’escoltaren testimonis de joves, actuacions musicals i pregàries diverses, un cop arribat el Sant Pare, començà l’adoració eucarística. Un altre moment fort de la vetlla fou el discurs del Papa. Donat que els joves passaren la nit a l’aeròdrom, pels qui ho desitjaren hi havia carpes on s’hi podia adorar el Santíssim Sagrament o rebre el sagrament de la penitència o reconciliació.\nLa missa d’avui diumenge, amb l’homilia del Papa, en la que el successor de Pere els parla per enviar-los al món a testimoniar la seva fe, tal com feu el Senyor amb els seus Apòstols, posa el punt final a la JMJ.\nDesitjo també subratllar el que podríem anomenar els encontres del Papa amb diferents grups, dins de la JMJ. Divendres passat, tingué dos trobades al monestir d’El Escorial, l’una amb religioses i l’altra amb professors universitaris joves, i ahir dissabte al matí celebrà una missa per seminaristes a la catedral de l’Almudena i a la tarda, abans de traslladar-se a Cuatro Vientos, volgué dedicar un temps a les persones malaltes i discapacitades acollides a la Fundació Instituto San Jose, atès per l’Ordre Hospitalari de Sant Joan de Déu.\nAvui s’acaba la JMJ del 2011, però ens resta una doble tasca: meditar els missatges que ens ha deixat el Papa i fer que l’Església sigui cada dia més oberta i acollidora pels joves d’avui. D’això en parlarem en el proper comentari.


Genealogia dels artefactes | INAM\nGenealogia dels artefactes. Dos joves juguen al joc de Pong, un dels primers videojocs comercials\nCharlie Gere aborda aquesta qüestió pel que fa a la pantalla d’ordinador en un article aparegut a la revista Visual Communication: "Genealogy of the computer screen". Gere explica com la pantalla d’ordinador està més emparentada amb els radars i els oscil·loscopis que amb la pantalla de televisió que, en un principi, podria semblar la mare directa. Com es desplega la informació en temps real en una pantalla d’ordinador enllaça directament amb els dispositius d’alerta i detecció dels anys 60. Recordeu els primers videojocs? Feu memòria i penseu què semblaven.\nCharlie Gere és professor de Teoria i Història dels Mitjans de Comunicació a l'Institut Lancaster d'Arts Contemporànies de la Universitat de Lancaster. Els seus interessos se centren en la identificació i la valoració dels significats i dels efectes de la tecnologia, en particular la relació amb l’art i la filosofia.\nPer a més informació: Genealogy of the computer screen, Charlie Gere.\nCrèdit de la imatge.\nGermà Garcia Belmonte.


Els socialistes facilitaran l’admissió a tràmit de l'esborrany, però amb la incògnita de si s’abstindran o si votaran a favor a l'últim moment\nEl 17 de març passat es va registrar la proposta de la mà d'ERC, Junts, la CUP, Compromís i Més País. Cedida\nLa proposta de llei trans registrada per ERC, Junts, la CUP, Compromís i Més País es debatrà finalment aquest dimarts al Congrés de Diputats, i ho farà amb un PSOE disposat a facilitar-ne l'admissió a tràmit, tal com ha avançat Público i confirmen a l'ARA des de la Plataforma Trans (implicada en la redacció del text). Els socialistes tenen la voluntat d'aplanar el camí quan aquest dimarts es presenti l'esborrany a la cambra baixa. Ara bé, perquè el text tiri endavant serà necessari que la predisposició del PSOE es tradueixi en un vot favorable en cas que el PP i Vox hi votin en contra, ja que sumen 141. Si no fos així, no n'hi hauria prou amb una abstenció socialista, tot i que en les últimes hores s'està perfilant com la decisió final del grup. Un interrogant que deixa en mans socialistes la clau de la tramitació d'una llei calcada a la impulsada pels seus socis de govern des del ministeri d'Igualtat i que han bloquejat reiterades vegades.\nEl mes de març passat, ERC, Junts, la CUP, Compromís i Més País van registrar un esborrany pràcticament idèntic al text d'Igualtat, ja que estava enquistat per les constants discrepàncies dels socialistes. La proposta de llei impulsada des d'Unides Podem per reconèixer el dret a l'autodeterminació de gènere només havia pogut arribar al consell de ministres, després que veus dins del PSOE, com ara la mateixa vicepresidenta Carmen Calvo, haguessin mostrat els seus recels sobre les "garanties jurídiques" de la norma. En canvi, ara el PSOE sí que es mostra favorable a fer que es pugui tirar endavant la tramitació de la llei paral·lela a la impulsada des del govern de coalició. La presidenta de la Plataforma Trans, Mar Cambrollé, es mostra convençuda que això es traduirà en un vot favorable, "perquè així és com es pot garantir la facilitació de la seva tramitació". Però, malgrat això, cal veure quin serà el pronunciament final que faran a l'hemicicle i si només quedarà en un simple gest de cara a la galeria.\nMés enllà del suport dels grups parlamentaris que van presentar l'esborrany, també es compta amb el vot a favor del PNB, Bildu, el Bloc Nacionalista Gallec, Coalició Canària i Ciutadans. En el cas de Vox i el PP, s'espera que el vot sigui contrari, tot i que, pel que fa als populars, hi ha certs dubtes sobre la possibilitat que no sigui així.\nLa llei trans ha sigut la caixa dels trons entre els socis del govern de coalició a Espanya. L'objectiu principal de la norma és reconèixer el dret a l'autodeterminació de gènere i permetre el canvi registral de sexe sense la necessitat d'un informe mèdic o psicològic que acrediti la disfòria de gènere. Una qüestió que ha topat amb veus crítiques des de dins del PSOE, amb Calvo com la seva cara visible, qui va arribar a assegurar que la norma posava "en perill" la identitat de la resta de ciutadans. Una afirmació que des de dins de les files socialistes va ser contestada per l'ara exdiputada de l'Assemblea de Madrid Carla Antonelli.\nEl text que avui arriba al Congrés amplia la norma presentada per Igualtat. Es modifiquen els títols que afecten les persones migrants, les no binàries i les que poden gestar i s'afegeix un capítol que no existia a l'original, que és el de reparació. Aquest últim pretén dotar d'un subsidi les persones de més de 65 anys que puguin acreditar que van ser víctimes de la persecució de la dictadura franquista i les seves conseqüències laborals i econòmiques. Per exemple, que moltes persones trans hagin hagut de treballar en negre o prostituint-se i que ara no tinguin cap mena d'ajuda.\nEls migrants trans podran sol·licitar el canvi registral igual que la resta de persones sense necessitat d'acreditar que al seu país d'origen estaven en perill per la seva condició, i s'afegeix la tercera casella per a les persones no binàries. També s'inclou a l'apartat de les persones gestants que també podran recórrer a la interrupció voluntària de l'embaràs, ja que al text només s'explicitava l'accés a la reproducció assistida.\nDrets LGTBI feminismes


SPRAY PRORHINEL JET ADULT TÒNIC 100ml\nADULT JET SPRAY 100ml PRORHINEL TONIC\nPRORHINEL SPRAY JET ADULT TÒNIC 100ml: PRORHINEL Adults Nasal Spray Jet Tonic és un rentat nasal en refredats i degoteig nasal en adults que conté un plastificant i un antisèptic. Amb la seva Jet Tonic, PRORHINEL esprai facilita la retallada, desinfecta i ajuda a respirar millor\nSPRAY PRORHINEL JET ADULT TÒNIC 100ml\nRaig de esprai de 100ml Tònic per a adults Descripció PRORHINEL\nEn cas de degoteig fred o posnasal, mucosa nasal atacat pel virus respon mitjançant el desenvolupament d'una resposta inflamatòria que condueix a un augment en les secrecions nasals. Això es manifesta per un nas congestionada o líquida.\nPRORHINEL Adults Nasal Spray Jet Toner laboratoris Novartis és un rentat nasal en refredats i degoteig nasal en adults. Aquest rentat té una punta amb una forma adaptada a la morfologia del nas de l'adult. Jet Tonic és especialment adequat per netejar el nas tapat. El sistema tancat protegeix el producte contra la contaminació.\nGràcies a la seva fórmula innovadora que combina una liquadora i antisepetique, PRORHINEL Adults Nasal Spray Jet Toner facilita l'eliminació del moc i agents infecciosos. Redueix la congestió nasal i allibera el nas per poder respirar millor.\nConsells i opinions sobre el raig de polvorització 100ml Tònic adult PRORHINEL Aplicació\nRealitzar 1-3 rentats per dia en cada fossa nasal, segons la mida de les cavitats nasals amb PRORHINEL Adults Nasal Spray Jet Tonic.\nNas abans del nas.\nMentre inclina el cap cap a un costat i inseriu suaument la punta del broquet en l'orifici nasal superior.\nExercir una acció positiva per 2 o 3 segons.\nTape l'orifici nasal superior, el líquid ha de fluir a través de l'altra fossa nasal.\nRepetiu el procediment a l'altra fossa nasal després de canviar la posició del cap (sempre renti la fossa nasal superior).\nSonar-se el nas si cal.\nPer raons d'higiene, per evitar la contaminació: Netegi i assequi la punta del nas després de cada ús i utilitzar un esprai per persona. No utilitzar en cas d'al · lèrgia a algun dels components. No utilitzar juntament amb altres medicaments per al nas que conté un antisèptic.\nJet tonic adult aerosol 100ml PRORHINEL Composició\nPolisorbat 80: 0,200 g de bromur de benzododecinio expressa com a substància anhidra: 0,004 g, clorur de Na, 90 ° alcohol etílic, glicerina, aigua purificada, excipients csp 100 ml.\nEl nitrogen d'aquest propulsor de polvorització no està en contacte amb la solució.\nLa introducció de raig d'esprai de 100ml Tònic adult PRORHINEL\nAmpolla de pressió de 150 ml en estoig de cartró.


szac el Ds 12 Des 2009, 01:10\nBoones...que tingueu sort demá si no bufa fort.\nPichi a full amb els jigs que el Jaume va disfrutar com un boig.\nRa¨¨¨¨¨¨ul, guru, savi, company...espero la teva crònica amb un ron amb cola a les mans.\nSORT A TOTHOM- PICHI I JAUME A SAaaaaaCO\nSalut, feina i peixos per tot déu.\nPichi el Ds 12 Des 2009, 01:20\nPesca i a disfrutar com un boix mentre es pugui.\nAnim DAVID els teus companys de pesca estan amb tu.\nBona nit gey\nSalud i bona pesca.\nkruskis el Ds 12 Des 2009, 15:42\nEls de la Bala Perduda no hem triomfat gaire....\nHa sigut arribar, veure el panorama i tornar cap a casa, no ho hem vist gaire clar\nRaül el Dg 13 Des 2009, 00:27\njo tampoc ho veia clar... volia canviar de zona, però amb el vent que apretava, he optat per navegar a prop de casa... per si de cas!\nhem fet retirada de Norfeu, perquè el vent no ens deixava en pau... però abans d'entar per la bocana he mirat una mica enllà... hi havia escuma i ocells picotejant a l'aigua... i no m'he pogut aguantar! Hen pescat fins a les quatre... espereu a demà, que ara estic molt cansat!\narb58 el Dg 13 Des 2009, 00:58\nVa Raul, desperte.\nRaül el Dg 13 Des 2009, 01:07\ndorm tranquil , Antoni...\ndemà hi haurà crònica, molt poca pesca... però m'és igual!\nRe.: Com ha anat el finde?\nTola el Dg 13 Des 2009, 02:36\nXavals, he de confessar que he fet trampes. He guanyat el partit marcant un gol amb les mans i l'arbitre no m'ha vist. He fotut sis peixos a la saca.... tots al robo!!!\nUs explico l'expedició d'ahir i avui, de dos dies, com els bons temps.\nTinc un amic que es diu DAvid. No sé benbé com, el paio es troba que ha caigut en un forat existencial del que no en pot sortir. Quan et trobes en una situació obsessiva i sense sortida pots o ber intentar reconduir-la, o bé buscar altra gent que estigui pitjor que tu i així el teu problema ja no et sembla tant. Xavals, el pobre David també s'ha enganxat a les canyes. Ja no saps on acaba el seu braç i comença la canya.\nPerò en David tot just comença, i fa poques setmanes que tot just aprenia a fixar el seu rodet a la canya i a llençar ben lluny fins que el plom es torni un puntet fosc i veloç que es perd endinsat en el sol de l'horitzó.\nTotal, que s'imposava una sessió multidisciplinar, amb una mica de spinning, jigging, cefalòpoding i el que més vingués a cuento.\nSortida divendres a la tarda i arribem de nit. Llobarro i cefalòpodes. Un llobarret massa petit a spinning i els calamars ja han sigut delmats un parell d'hores abans que nosaltres arribessim. En David treu alguns restes d'algun calamar que no se li ha enganxat prou bé i a l'hora de treure de l'aigua una bona sèpia, veu com amb un parell de manxades aconsegueix desempellegar-se de la popera que la reté presa al fil de'n David I se'n va a espetegar d'esquena a l'aigua amb un patxap tant gran com el nostre pam de nas. El salabaret ja el portàvem, però no prou a mà I ens va fer mandra treure'l. Aficionats que som tots dos.... Nit de molt poca activitat i quarts de 3 ens n'anem a dormir mig avorrits, però amb un munt de conclusions de com millorar-ho en properes edicions, que un servidor també s'estrenava en cefalòpodes i sentia curiositat. La tramuntana es comporta però malgrat que hem arribat sense ni un alè d'aire, a l'hora d'anar a dormir els cops de vent ja tenen una dimensió considerable.\nAgafem el cotxe, i anem a dormir prop del triangle de les bermudes, on demà a cops de jig mirarem d'engatussar algun bonítol tocatardà. Sortim a punta de dia. Em deixo el ganxo al cotxe. No sé com me les apanyaré si aconseguim enganxar el bonítol des de costa. Però arribo a l'aigua i la tramuntana deixa unes zones d'escuma que porten escrit "Llobarro" amb llumets de neó. I m'oblido momentàniament dels bonítols i fuetejo l'escuma per si hi hagués algun submarí patrullant. Una oblada i la raconada estava buida. Pues vaya! tant bé que m'hi trobaria jo en aquell jacuzzi natural si fos un llobarro! ells s'ho perden. El jacuzzi, i la cassola.\nEstem poques hores amunt i avall dels rocs sense veure més activitat que les oblades i un dèntol entorn als 1,5 - 2kg que treu un paio que s'estava allà palplantat.\nEm fa l'efecte que perdrem el temps i el material inútilment fuetejant l'aigua en aquella zona. Temps de canviar. Els mapes (que el mai suficientment venerat Raül va titllar de màgics en el seu dia), m'indiquen un punt que vull anar a inspeccionar. Parem el cotxe i ens perdem un altre cop per les roques despenjant-nos per irregularitats I baixants. El punt és llobarríferament parlant, espectacular, però hi hem arribat a mig matí i res s'hi mou a banda de les omnipresents oblades. Arribat aquest punt, m'endinso caminant pels rocs semisubmergits, amb l'aigua fins els genolls. En ocasions com aquestes, m'aniria fantàsticament bé tenir unes botes d'aigua fins sota l'aixella. Les botes d'excursió tant maltractades per les roques del Cap de Creus, reben un altre càstig per immersió en la sal del mare nostrum. Però és que aquelles roques a flor d'aigua... aquella escuma generosa... aquells canals més profunds entre les roques.... el lloc és de llibre i bé val la pena una bona remullada amb botes i texans. Ja em posaré les bambes i els mitjons secs quan arribi al cotxe. Però com deia, és tard i allà no s'hi mou res més que les oblades. Tornarem aquí. I tant que tornarem per passar-hi les gèlides matinades de gener!\nHem d'anar pensant en tancar la jornada. Els resultats d'avui són més que escarransits ictiològicament parlant, però a aquestes alçades, hem rigut, hem provat I descobert un fotimer de coses i en David -que és un gran orador- no dóna abast a memoritzar coses. Ha canviat el jig per un artificial i ara va fent proves de tirs d'spinning en un raconada que li falta peix, però que li és prou còmoda per fer pràctiques. Em recorda la fila que deuria fer jo mateix no gaire temps enrere.\nRetornem a Roses per les sípies. Vull la meva sípia constrictor! però les bestiotes han decidit fer-nos el bot i ens fan pam-i-pipa des del seu catau mentre nosaltres ens deixem la punta del dit gros que ja sembla una llima de tants tirs com portem.\nI la sípiota king size se'ns resisteix. Jo vull sentir com estira una sípia. Ahir vaig tenir un calamar enganxat a l'extrem i com que la pobra bèstia anava fent estrebades a cada cop de sifò, em pensava que m'havia creuat la línia amb en David. Amb quatre sacsejades em desempellego del suposat fil de'n David i del calamar que maldava per nedar en sentit oposat d'on jo em trobava. Ja passen aquestes coses quan es comença. Confondre un calamar que estira a batzegades, amb un creuament de línia amb algú altre que també es dedica al calamar... El proper molusc cefalòpode decàpode que se'm posi a tiro acabarà al fons del sac. Us ho juro per en Leonel Pereira.\nMentre totes aquestes coses passen, el sol ha anat caient i el mar ja fosc pren un tons daurats que il·luminen el llom rom de les onades. La tramuntaneta s'ha fet fonedissa i el fred no es fa sentir. Comencen a arribar els pescadors preparats per a passar les hores nocturnes I nosaltres anem pensant en tocar pirandó. Ha estat una sessió més que completa I fantàstica per a tots dos però encara vull fer quatre tirs a mar obert per si algun espet descomunal passés per allà. És la seva hora I als exemplars grossos els van els mesos freds especialment. Al sortir al costat de mar obert, veig la multiplicasión de los paces y los penes. El mar és un autèntic bullidor descomunal, un prat de cabretes I lloms I morros que surten de l'aigua I brillantors platejades denoten el tipus de peix amb les que ens les haurem. Mala sort. Les llísseres no entren als artificials si no són llobarreres però quan els bancs són grans, sempre hi pot haver algun llobarro camuflat entremig. Llàstima que he deixat els jigs al cotxe. Un banc tant I tant descomunal I tant dens deu fotre un sorollam eixorador dins de l'aigua. D'un moment a l'altre espero que les llísseres comencin a saltar empaitades per algun tallahams o sèrvia enmig d'un mar de caòtics esquitxos. Llenço per darrere del ramat de llísseres I començo a recollir. El banc és tant dens, que el flash minnow va topant amb les llísseres que troba al seu pas. A cada moment sé on tinc l'artificial perquè un rebombori d'esquitxos I corregudes al seu entorn el delaten. Un llissera d'un parell de pams es queda robada pel llom. La pell d'aquestes bèsties és tant dura com una boca I la resistència és suficient com per treure-la de l'aigua suspesa a l'extrem del fil. No m'ho puc creure. Ens havíem plantejat treure calamars, llobarros o/i bonítols I acabem aplicant-nos en treure llísseres al robo. Em sento autoestafat. Però és el que tenim al davant I cal aprofitar-ho. Ens dediquem a llençar per darrere del banc I recollir a tota castanya. L'artificial avança a sacsejades fins a trobar una esquena o una cua o un cap suficientment durs. En David té problemes amb el seu equip. Duu un rodet més ràpid que el meu, però les llísseres li fugen abans no pugui enforquillar-les. El truc crec que està en que porta un carret carregat amb un fil massa gruixut I abans que l'artificial arribi al bullici, les llísseres s'espanten amb el fil que el precedeix. El fil que porta a la bobina, té -a més- molta memòria I contínuament se li fan embolics a la bobina. He dut un parell de rodets I bobines amb diferents fils per les combinacions que facin falta I per “si de cas”, però s'ha quedat tot al cotxe. El flash minnow és massa superficial I necessito canviar per un artificial que empaiti les llísseres quan veuen l'artificial I profunditzen buscant seguretat. El “La segunda” de Yamashita té la paleta massa gran I el braç se'm cansa excessivament I em costa recollir a tota màquina. Els X-rap són ara l'artificial perfecte. En poso un de fosc perquè es vegi menys que el “La segunda”. Perdem moltes “picades” I desmunto les poperes d'un altre artificial, per crear un X-Rap amb doble ració de poperes. Però curiosament es claven menys I no n'aconseguim treure cap amb aquest sistema. Crec que l'artificial recollit a tota castanya és un punt suficientment dur com perquè si topa contra una llíssera, faci de punt de reacció per clavar la popera. Un enfilall de poperes, si bé duplica els hams de 6 fins a 12, no té cap punt dur per fer reacció I clavar quan trobi un llom. Desmunto doncs l'invent de l'enfilall de poperes I encara fem anar a parar un parell més de llísseres al fons del sarró, que ja es va quedant insuficient.\nSento com si haguessim guanyat el partit però havent marcat amb la mà el gol que ens ha donat la victòria. Trampa! Trampa!! però passem a la final I sense buscar-ho, acabem convertint en ciència un tipus de pesca que habitualment titllaríem d'accidental.\nTios, hem fuetejat les sípies, els calamars I els llobarros encara que aquests ens hagin donat -per avui- carabasses. Hem rigut, hem xerrat, hem arreglat el món I ens ho hem passat pipa. Des d'ahir a la tarda que tenim les canyes enganxades a la mà I amb en David -orador com pocs- les hores ens han passat volant. Podem donar la sessió per finalitzada I és moment per menjar alguna cosa, beure I totes aquestes coses (Raül, sabràs perdonar-me algun dia? No ho faré més). Ja estic nerviós per la propera sortida. Ja farà fred de veritat I serà llobarrífera? Serà cefalopòdica??? expedició terrestre o marítima? Tornarem a trencar-nos les cames baixant pels estimballs amb una mà ocupada amb la canya? Tornarem a repetir els mateixos errors?? aix, quins “nirvis”, quantes preguntes. No puc dormir malgrat l'esquena s'hagi soldat a l'os I les cames les senti barrinades per infinitat de formigues. Tot això és massa I com diria en Toni (Toni, per quan la propera sessió congrífera sota els estels?) tios, tot això em supera.\nalbert el Dg 13 Des 2009, 12:07\nHola companys, nosaltres voliem sortir de l´Escala, pero el mar i la previsio no eren les adecuades... defet, ja ens ho pensavem, pero son les ganes... vaig trucar al nostre company Pichi, com haviem quedat i li vaig preguntar si havia sortit o com ho veia... son aquells dies que no ho tens gens clar. Total, que ell anava amb la barca d´en Jaime...i ens van convidar. Allo es un altre mon, quina seguretat i tranquilitat que transmet aquella barca. El mar no estava per fer gaires peripecies, pero vam posar rumb cap a Norfeu, vam estar a cala Joncols i res. Ni arresses estabem be, activitat ben poca, vam decidir anar baixant, vam trobrar a en Raul i el seu company darrera Cap Norfeu, son molt valents, tal com estava... nosaltres vam insistir una mica per aquella zona i el resutat va ser de tres bonitos de talla petita i un popet. Be, despres tot, vull donar les gracies a en Jaime i Pichi per convidanse i passar un mati amb molt bon rollo!!\nAlsepo el Dg 13 Des 2009, 20:37\naiam aiam aiam!!!! suposo que haureu anat a votar!!!! que el pescar es molt important pero posar el paper dins l'urna del 13D també ho és eh!!!!\nAlsepo el Dg 13 Des 2009, 20:48\nhi ha algu per aki que li foti a la sipia des de la platge? jo hi vaig anar el divendres un parell d'hores i hen vaig fer 7. Va ser un dia que va començar amb frustracio total quan a les 7:30 del mati i despres de baixar de vic amb akella barreja d'il·lusio i vici, pujo a la barca, engego el motor, preparo les canyes i la sonda, i quan anava a treure la corda del mort m'adono que hi ha una corda entortilligada a l'elice.............. quina putada!!!!! m'hi vaig barallar una bona estona pero res de res!! aixi que vaig decidir anar a esmorzar i despres per aprofitar el viatge hem vaig acostar a la platge per tirar una mica la canya aiam si treia laguna cosa i pattttttttttttttttam, a la cinquena tirada ja la tenia enganxada!!!! una sipia de pam!! haura estat un cop de sort? nooooooooooooo, es que soc bo i ja esta jajajjajajjajajjajajjaj. Finalment m'hi vaig quedar un parell d'horetes i vaig fer 7 sipies, aixi que ja vaig tornar a casa content i dic content i no feliç, peruq efeliç s'hi esta quan treus una cuca amb escames.\nApa canalla, com ja he dit avans espero que agueu anat tots a votar, sino el fantasma de la vostre consciencia o millordit inconscincia nacional us perseguira espatant tots els peixos que s'apropin a la vostre barca!!!!\nRaül el Dl 14 Des 2009, 00:06\nTola, Tola,... t'has ben desfogat eh?\nmira que fotre't al mar amb texans... estàs ben cardat!\nJo no he anat a votar pq a Olot encara no hi ha referèndum però t'asseguro que no m'ho perdrè per res del món!\nAlbert tens raó, s'ha d'estar ben malalt per travessar montjoi amb la meva barqueta i aquell temporal... però som així!\nkruskis el Dl 14 Des 2009, 03:01\njajaajaj un altre cap calent! Visca la pesca!!!!!!\nTola el Dl 14 Des 2009, 15:40\nEi, xavals! basta de pallassadas, amigo. Algú s'apunta aquest any a la Transfreu??? vinga, va, que amb tanta barca se us fotrà un cul com una plaça de toros i no ens enganyem, tantes neules, bonítols i torrons després t'asseus a popa i la barca va més aixecada del compte a proa. Concediu un dia de veda al mar!\nÉs una sortida amb caiac que organitza una gent de Lloret. La veritat és que l'any passat hi vaig anar i vaig flipar de com ho tenien de ben muntat: carpa amb taules, cadires i estufes on repartien xocolata desfeta i coca abans de sortir. Hi trobes molt bon ambient. Vaixells acompanyant els caiacs i a la tornada, dinar a les carpes. I fato a dojo, eh?! que a Lloret no tenen crisi i van forts! Si algú no vol remar, hi ha pla alternatiu (més baratet) per fer el mateix recorregut però amb catamarà (esperem que aquest any no el destrossi una llevantada).\nDesprés de dinar, sorteig de regalets diversos i fins i tot un caiac dels guapos!! i tot per un més que ridícul preu de 20euros. Per què no una quedada caiaquera i sense canyes? Aaaanda, no sigueu galifardeus que si el temps es comporta, no us en pendireu.\nSi no teniu caiac i en voleu llogar un, per exemple en Jaume (www.nootka-kayak.com) diu que us en pot dur un fins allà a preu de mitja jornada.\nRaül el Dl 14 Des 2009, 16:04\nTola, Tola,... que ens coneixem!\nA mi m'has vist cara d'esportista? Que no t'en recordes com remava amb el caiac fins la boia de cadaquès? A més, ja saps que només deixo soles les meves dones per anar darrera d'algun aparato... no a sobre!\nla idea és molt bona i espero que s'hi apunti molta gent, us ho passareu molt bé!\nszac el Dt 15 Des 2009, 00:53\nBoones, m'apunto al fato peró al caiac va a ser que no...collons de neu que em despista...\nRaül el Dc 16 Des 2009, 15:40\nheu vist el puto windguru????!!!!\nmal rollo per molts de dies!!! Aquesta setmana se'm farà mooolt llarga! Tinc poca feina i no puc anar a pescar.... sinó ja hi seria! Això sí, abrigat fins les celles!\nPer treure'm el mono de peix aniré aquesta tarda a subprof, a recollir unes cosetes que tinc encarregades.... ja em fa por, perquè entre en Joan i el "cabró" d'en MAnel em faran gastar una pasta! (però els putes saben el que venen i almenys saps que allò funciona!) en fi, ja li he dit a la dona que li embolicaria uns quants d'aquests regalets pel tió... a veure si cola!\nGabi el Dc 16 Des 2009, 15:53\nper Roses avui s'estava bé , he fet platges a peu i he pogut fer tres llobarros dos petits peró un de mes de dos kilos, posaré la foto quan pugui l'he fert amb el mòvil i no em deixa posarla a la página\nAquí teniu la foto del més grand\nGabi el Dc 16 Des 2009, 15:57\nTola el Dc 16 Des 2009, 21:21\nQ-llons Gabi, com hi vas!\nEm pensava que amb el temporal les bèsties tardarien uns dies a tornar.\nPuc preguntar si el que porta a la boca són plomes? vinil? algun artificial?\nGabi el Dc 16 Des 2009, 22:09\nes un anguilón de silicona rosat\nkruskis el Dj 17 Des 2009, 00:10\nOsti que sou cabrons tots plegats.... m'hi hauré de posar amb això del llobarro....\nQuin tipus de buldo fas servir? Dels de goma o dels que s'emplenen d'aigua? o es llença a pèl?\nAlsepo el Dj 17 Des 2009, 12:55\njo tambe hi he ant un parell de dies pero encara no n'he tret cap de llobarro............. haure de seguir probant-ho!\nGabi el Dj 17 Des 2009, 13:47\nJo faig servir p'el llobarro anguilons de silicona i rapalas molt petits de uns tres centímetres, per llançar els anguilons no faig servir res, però nomes m'allunya cuatre o cinc metres si no fa vent, però per fer platges n'hi ha prou, nome´s has de trobar una que entrin, a Santa Margarita a l'alçada del hotel Terraza es bona, .\nDesprès la de Aiguablava es la millor anant ben aviat\nRaül el Dj 17 Des 2009, 14:17\ndoncs ho sento companys, però avui m'he tornat a posar les botes.....\na dins de casa!!! tota la nit amb una canyeria rebentada i jo somiant amb la puta pesca.... una hora i mitja traient aigua!!! cagum la puta!!!\nAlsepo el Dj 17 Des 2009, 20:04\ncaram mai ho havia sentit lo de pescar amb anguilons sensa plomar ni "buldo" ni res, deus tenir una canya molt pero que molt lleugera no?\nI tu boig finalmant has trobat la manera de pescar sense sortir ni de casa eh! ja ens diras amb kins jigs piquen!


'Anar a la perruqueria ha de ser tota una experiència' | Diari de Tarragona\n'Anar a la perruqueria ha de ser tota una experiència'\nLa reusenca Eva Sánchez, de la perruqueria ArteOn Perruquers basa el culte al cabell i la salut del cuir cabellut en les emocions i la comunicació. 'Donem informació i creem un ritual únic'\nSánchez en una de les estances del gran saló, al camí de Riudoms. Foto: alba mariné\n- Què diria que fa diferent el seu negoci de bellesa?\n- Pretenem que sigui un Saló Emotion. I què vol dir això? Volem que el client faci un recorregut per les nostres instal·lacions perquè visqui unes determinades emocions. I és que anar a la perruqueria ha de ser tota una experiència. Basem el nostre servei a escoltar, perquè hem de conèixer què volen els clients. A partir d’aquí, els assessorem. A més, som Institut Kérastase. Només n’hi ha 20 a tot Espanya. Per tant, aquí, a banda d’oferir un servei personalitzat amb el teu cabell, incloem un diagnòstic capil·lar complementari per tal de millorar la seva salut, perquè és la pell, l’òrgan viu. Un cop la pell està bé, podem fer meravelles. I, sobretot, informem, perquè hi ha una gran manca d’informació.\n- En què consisteix aquest recorregut que ofereixen?\n- Tenim una primera parada on fem l’anàlisi prèvia de com tens el cuir cabellut i establim una mena de ritual personalitzat, més una rutina que has de fer a casa per poder-te’l cuidar. L’altra estança és la d’espera, on oferim cafès i refrigeris per amenitzar-ho tot. Tenim també un espai infantil on tenim iPads per tal que els pares sàpiguen que els seus fills estaran entretinguts. Dediquem una part important al sector de la barberia. En aquest cas, tenim un espai dedicat especialment per a ells. Els nois es cuiden molt ara i demanen assessorament. Fem diagnòstic i color a les barbes. És tot un món! La problemàtica de l’alopècia és per a ells –i elles– un factor preocupant i volen solucions. Ens exposen les preocupacions i en revelem el perquè amb alguns remeis per evitar que la caiguda de cabell aparegui ràpidament. Val a dir que les modes arriben molt tard a Reus. És un factor que s’ha de tenir en compte i la gent a vegades té por a la proposta. El recorregut segueix amb la zona de color, el laboratori on fem mescles, la zona on rentem els cabells amb un toc de spa i sales per dur a terme la manicura i pedicura. Un s’ha de mimar! Fins i tot, dissenyem mirades. Cadascú té un tipus de cella, que és la que dóna l’expressió.\n- Què és tendència en homes i en dones, a hores d’ara?\n- El que més ens demanen els homes són les barbes, menys espesses i arrodonides, i els tupés. La tendència que comencem a introduir és dur uns frontals molt més llargs, quan el cabell comença a ser més cobert. Ens movem cap a uns estils de l’època dels noranta. Les noies també han canviat. Volen looks pràctics, casuals i fàcils de fer. A més, els famosos esdevenen referents de moda, això ens facilita molt la feina. Ens expliquen el perquè i diem si és viable o no. Hi ha d’haver una entrevista, sempre.\n- I si fem comparació?\n- Els nois sempre s’han cuidat, no perquè tinguis barba vol dir que no la cuidis. Pel que fa a les dones, volen aconseguir resultats d’allisats perfectes ràpids i no tornar-se esclaves de la perruqueria, fer-ho més a casa. La moda de les keratines va ser forta i nosaltres no en fem. Hi ha un risc cancerigen i no ens agrada. Apostem pels cabells naturals mitjançant productes orgànics. De fet, serem pioners de dur una línia d’aquesta naturalesa a Reus.


Els recursos per al fred a Barcelona només donaran resposta al 8% de les persones que dormen al carrer - Arrels Fundació\nFred i calor, Notícies, Persones sense llar, Propostes polítiques\nTrenquem prejudicis: la solució per a una persona que dorm al carrer és l’habitatgeCanviar la mirada per fer valer els drets\nUn miler de persones viuen al carrer a Barcelona. Amb l’arribada del fred, l’Ajuntament obre 75 places fins el març i té previst obrir 325 places més alguns dies concrets, quan la temperatura baixi dels 0ºC. La mesura segueix fixant-se en el termòmetre i no dona resposta a la majoria de les persones que dormen al carrer.\nSi aquests dies de fred veieu una persona vivint al carrer a Barcelona, la podeu orientar cap al Centre d’Estades Breus, al carrer Llacuna nº25, on s’acaben d’obrir 75 places nocturnes per a persones sense llar. Aquest recurs funcionarà fins a mitjans del mes de març i la persona pot adreçar-se directament i, si hi ha plaça, estar-se fins a 30 dies.\nLa mesura es posa en marxa cada any des del consistori municipal quan arriben els mesos d’hivern i es complementa amb més places d’emergència que s’obren durant dos o tres dies quan la temperatura baixa dels 0ºC. Aquest any, es preveuen obrir fins a 325 places que es repartiran en diferents equipaments, sobretot als districtes de Sant Martí i Sarrià-Sant Gervasi.\nPer a l’Ajuntament, es tracta de l’operació fred “més àmplia en la trajectòria dels serveis socials municipals”. Des d’Arrels, valorem l’esforç però considerem la mesura insuficient i que el focus és erroni perquè la resposta no s’hauria de basar en el termòmetre ni en situacions extremes.\nUna resposta per al 8% de les persones al carrer\nActualment, un miler de persones viuen al carrer a Barcelona i les 2.130 places que existeixen als recursos públics i privats ja les estan utilitzant altres persones en situació de sense llar. Amb les 75 places hivernals que s’acaben obrir es donarà resposta al 8% de les persones que dormen al carrer fins el mes de març. Què passarà, però, amb la resta de persones que dormen al carrer?\nL’obertura de 325 places els dies de fred extrem significa un pas endavant respecte anys anteriors perquè s’habilitaran més places i en diferents llocs de la ciutat. Segueix deixant fora, però, el 60% de les persones que viuen al carrer i s’activa només dos o tres dies en funció de la temperatura. I si aquests recursos que s’obren amb un objectiu temporal es converteixen en permanents?\nUna persona que viu al carrer està exposada a molts riscos: agressions, pluja, calor, fred… Haver de viure al carrer afecta l’estat de salut i escurça en més de 20 anys el temps de vida, per això calen propostes que aportin estabilitat a la persona i que vagin més enllà de l’activació de plans d’urgència. El fet de fixar-se en la temperatura per saber si s’habiliten o no els recursos per a persones sense llar significa, a més, promoure un tipus d’allotjament inestable i més inestabilitat per a la persona.\nPropostes per anar més enllà dels recursos temporals\nL’operació fred dona una resposta temporal i limitada per al miler de persones que dormen al carrer a Barcelona durant tot l’any i, a la qual, no ens hauríem d’acostumar. Es necessita una mirada integral que ofereixi alternatives a llarg termini i que tingui com a punt de partida l’habitatge assequible.\nObrir espais nocturns petits i a tots els barris de la ciutat perquè la persona no hagi de desplaçar-se grans distàncies i pugui accedir a un lloc que ofereixi més seguretat. Aquests espais haurien de tenir normatives flexibles, estar habilitats perquè la persona pugui accedir amb totes les seves pertinences i els animals de companyia i obrir tot l’any.\nHabilitar més espais de dia on les persones puguin descansar i resguardar-se, amb serveis útils -com dutxes i consignes- i ubicats a cada barri.\nDonar una resposta immediata a les persones que comencen a viure al carrer per evitar que la seva situació es faci crònica, així com millorar la prevenció perquè cap persona perdi casa seva.\nReforçar la col·laboració entre l’administració local i les entitats socials per donar una resposta més eficient a la persona. Aquest treball en xarxa també s’hauria de fer en l’àmbit català i implicant regidories i conselleries encarregades dels serveis socials però també de les polítiques d’habitatge, immigració, etc.\nConvidar una persona que viu al carrer a qualsevol municipi català a venir a Barcelona no és la solució i agreuja la situació de la persona. Qualsevol persona hauria de poder ser atesa al seu municipi.\nCalen mesures d’allotjament definitives que garanteixin seguretat i estabilitat a la persona. Independentment de si fa fred o no, tothom hauria de poder viure en un habitatge digne, adaptat a les seves necessitats i als seus ingressos. Les polítiques d’habitatge municipals, autonòmiques i estatals haurien de tenir en compte la realitat de les persones sense llar.\nInformació pràctica si veus una persona vivint al carrer (durant l’hivern i tot l’any).\nLlegeix més sobre la necessitat d’anar més enllà dels plans d’emergència per a les persones sense llar.\nInformació de l’Ajuntament de Barcelona sobre l’activació de l’operació fred.