Escriure per no callar: de març 2010\nEl passat segle XX va ser enormement atzarós, conflictiu, però ple de lliçons que no hem d’oblidar. Es van donar transformacions econòmiques, polítiques i socials que van enfrontar a rics i pobres, en el marc de l’estructura social de classes amb el clar protagonisme de la burgesia i el proletariat.\nLes condicions miserables de vida del proletariat venien donades per les condicions de treball: de sol a sol, salaris de fam, sense cap tipus de seguretat en el treball, sense assistència sanitària ni social en cas de desocupació.\nLes accions col·lectives de les organitzacions proletàries van intentar, mitjançant mobilitzacions i vagues, millorar aquestes condicions, però van xocar sempre amb l’oposició de la burgesia que defenia la perpetuació dels seus privilegis.\nEl triomf de la Revolució Russa, durant la Primera Guerra Mundial va fer prendre consciència als poderosos del perill de perdre-ho tot si no cedien quelcom. Així van anar aconseguint-se millores salarials i certs elements de seguretat social. La nostra Guerra Civil va ser el conflicte més cruent de l’enfrontament obert entre classes, però no l’únic. La Segona Guerra Mundial va ser el funest colofó, que va introduir la idea, assumida per molts, de que, almenys a Europa, havíem de ser tots ciutadans iguals.\nPer a això va ser necessari que es regularen les condicions de treball, que haguera un diàleg constant entre les parts en conflicte, és a dir, entre treballadors i ocupadors. Va ser necessari implantar un sistema de seguretat social que incloguera l’assistència sanitària i el subsidi en cas de pèrdua d’ocupació. Va ser necessari, en suma, implementar l’Estat de Benestar.\nLa caiguda del mur de Berlín i la fi de la Unió Soviètica està tenint l’efecte contrari al què va tindre la Revolució Russa. La burgesia ha perdut la por al proletariat, acomodat i desmobilitzat, i pretén imposar el seu liberalisme del segle XIX: acomiadament lliure (o barat, que és el mateix); baixada d’imposts; retall dels gastos socials, etc.\nEl risc que es corre és que tornem als conflictes violents del segle passat. Es diu que ja no hi ha classes, que tots som ciutadans, però la crisi ha deixat al descobert que qui creia classe mitjana no pot pagar la hipoteca; que qui creia que tenia un treball segur es veu en les cues de l'atur mesos i mesos. Mentrestant, en plena crisi, bancs i empreses continuen augmentant beneficis.\nInsistir en retallar el que tantes vides i patiment ha costat als treballadors és no haver aprés res del segle XX. Entre altres coses cal ser conscients que el que va véncer a l’URSS no va ser el liberalisme, sinó el que el moviment obrer va ser capaç d’arrabassar a l’egoisme capitalista, es a dir, l’Estat de Benestar que ara es qüestiona.\nPublicat per John a 11:31 1 comentari: Enllaços a aquest missatge\nPublicat per John a 15:59 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nPublicat per John a 11:59 1 comentari: Enllaços a aquest missatge\nPublicat per John a 10:36 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nUna frase de Montesquieu diu que “la descomposició de tot govern comença per la decadència dels principis sobre els quals fou fundat”. Pot ser açò siga el que està passant amb les eleccions regionals a França.\nL’arribada al poder de Sarkozy va ser aclamada pels que buscaven un salvador que tornara a França el seu paper entre els grans del món. Aquest clamor va ser amplificat pels partits conservadors de mig món que van posar al nou president francés com a model. El dinamisme, la forma estar en totes parts, de solucionar problemes institucionals o conflictes internacionals personalment, era presentat com prototip del polític capaç que podia resoldre qualsevol problema. Tot, absolutament tot el govern francès era ell, i la televisió ho mostrava a diari.\nPerò no sols en el camp institucional. La seua vida personal va passar a les pantalles i les primeres pàgines de periòdics i revistes del cor de la mà del seu divorci, seguit del seu casament amb la model i cantant italiana Carla Bruni. Li diu imbècil a una periodista, insulta un ciutadà davant de les càmeres de televisió, contracta treballadors il·legals i alça una forta polèmica impulsant el seu fill de 23 anys, estudiant de tercer de dret, a la presidència de l’organisme que regula el barri de negocis de La Défense.\nPerò què aporta Sarkozy de nou? Ataca la revolució de 1968 i els seus valors, personificats en l’esquerra, i proposa la volta a la moral anterior al 68. Per a recolzar les seues propostes i atacar l'esquerra diu: “La crisi de la cultura del treball és una crisi moral. Cal rehabilitar la cultura del treball”; “Van deixar sense poder a les forces de l’orde (...) els vàndals són bons i la policia és roïna. Com si la societat fora sempre culpable i el delinqüent innocent”; “Són aqueixos que han renunciat al mèrit i a l’esforç, i que atien l’odi a la família, a la societat i a la República”; “Hui hem de tornar als antics valors del respecte, de l’educació, de la cultura, i de les obligacions abans que els drets”. El seu discurs és repetit per altres líders conservadors que proposen mà dura amb el dèbil, treball barat, educació doctrinària i cultura submisa.\nLa seua política com a president és continuació de la aplicada durant la seua època de ministre d’economia, però accentuant el liberalisme. Va plantejar als empresaris un esquema de política econòmica que, segons ell mateix, enfortiria tecnològicament a les pymes, alleujaria a les empreses de tantes càrregues socials, fomentaria la realització d’hores extraordinàries, garantiria els serveis mínims en les vagues i promouria un model únic de contracte laboral, tot això per a recuperar la competitivitat perduda i per aprimar l’Administració pública i, amb això, reduir el gasto públic i els imposts.\nEl programa econòmic del president no va convèncer els francesos i la crisi mundial va demostrar que les mesures econòmiques del liberalisme no servien per a mantindre la cohesió i la pau social. Els sindicats van deixar clar el seu rebuig d’una política que ha destruït més ocupació industrial que mai en la història i ha aniquilat part important dels serveis públics. Les vagues convocades pels sindicats van ser massivament seguides per a contestar la política de Sarkozy enfront de la crisi, per a defendre el poder adquisitiu, l’ocupació i els serveis públics.\nJa cap líder conservador pren a Sarkozy com a referència. La seua estrela ja no llueix. I la Grandeur de França es continua mostrant, no per la brillantor fugaç d’un personatge, sinó mitjançant els seus ciutadans que saben, exercint la seua llibertat, triar als que poden treballar amb ells des de la igualtat i no des de l’Olimp. Buscant solucions noves als nous problemes i no aplicant receptes vuitcentistes en el segle XXI. Per que “per a ser realment gran, hi ha que estar amb la gent, no per sobre” (Montesquieu)\nPublicat per John a 16:51 1 comentari: Enllaços a aquest missatge\nUn acudit d’Isaac Rosa per a riure-se’n si el tema no fóra per a plorar\nClica sobre el títol per a anar al blog d’Isaac Rosa\nPublicat per John a 13:11 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nClica al títol per accedir a l’article del blog de Vicenç Navarro Publicat al diari digital EL PLURAL, 15 de març de 2010. Em sembla molt interessant i clarificador.\nAquest article assenyala que la transició de la dictadura a la democràcia es va realitzar en termes molt favorables a les dretes, que continuen tenint un gran domini en els aparells de l’estat, incloent el Tribunal Suprem i gran part de la judicatura. El cas Garzón, impensable avui en dia a una Europa democràtica, és un indicador d’això.\nPublicat per John a 18:53 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nPublicat per John a 12:25 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nPublicat per John a 9:58 2 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nPublicat per John a 22:29 2 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nPublicat per John a 14:13 2 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nPublicat per John a 17:26 1 comentari: Enllaços a aquest missatge\nPublicat per John a 16:50 1 comentari: Enllaços a aquest missatge\nPublicat per John a 11:47 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge


Científics i ecologistes reclamen un pla de xoc contra l'augment de l'erosió | Consumer\nCientífics i ecologistes reclamen un pla de xoc contra l’augment de l’erosió\nDenuncien que les pràctiques urbanístiques són incompatibles amb la protecció ambiental\nL’ONU ha declarat 2006 com a Any Internacional dels Deserts i recorda que la desertització afecta ja al 40% de la superfície del planeta i al 37% de la població. El procés de canvi climàtic i la degradació del planeta, del que la sequera i els deserts són una manifestació més, ha rescatat aquesta preocupació en les agendes polítiques. Espanya serà una de les seus d’aquest any Mundial dels Deserts. Així, Almeria acollirà al setembre un simposi sobre el tema i, entre avui i el dissabte, el museu Cosmocaixa reuneix en Alcobendas (Madrid) a experts internacionals en les jornades “Desertificació i Seguretat Ambiental: Conseqüències i Prevenció”.\n“Espanya és el país més àrid del continent europeu i també el més afectat per l’amenaça de desertificació. No obstant això, la percepció social d’aquest problema és escassa”, admet José Luis Rubio, del Centre de Recerques sobre Desertificació (CIDE), a València. I és que, segons l’inventari de sòls afectats per l’erosió, el 67% de la superfície del país sofreix un risc de desertització mitjà o alt, mentre les zones humides, sobretot cantàbriques i pirinenques, amb prou feines cobreixen la tercera part de l’Estat. El Ministeri de Medi ambient admet que 23 milions d’hectàrees (un 46% del país) sofreix una intensitat d’erosió que “excedeix els límits del tolerable”.\nEls científics i ecologistes reclamen un pla governamental de lluita contra l’erosió que no acaba d’arribar. “Fa uns quatre anys se’ns va passar un document per aportar mesures, però al final entra la política i m’imagino que l’assumpte seguirà en un calaix”, assenyala Patricio García, director en funcions del CIDE. “L’esborrany segueix en el Ministeri de Medi ambient. És una d’aquestes coses que es queden en el tinter, el gran suspens mediambiental de Zapatero”, corrobora Miguel Ángel Soto, responsable de Boscos de Greenpeace.\nAngelines Nieto, d’Ecologistes en Acció, troba la resposta en el fet que “una política de xoc afectaria a diversos ministeris: Foment, Agricultura, Medi ambient,… i no hi ha manera de conciliar els interessos de”tots . Per al professor d’Hidrologia i Restauració d’Àrees Degradades de la Universitat de Valladolid, Joaquín Navarro, “el dramàtic és que això està en la taula des de fa 30 anys i no hi ha ni esforços ni coordinació”.\nEls diagnòstics coincideixen que, en conjunt, els 50 milions d’hectàrees que ocupa Espanya són víctimes d’un cúmul de pràctiques humanes incompatibles amb la protecció ambiental. Aquests 23 milions en els quals ja hi ha constància de greus danys acumulen agressions en forma de pràctiques agrícoles inadequades (crema de rostolls, laboreo intensiu), mala política forestal (fregues, eliminació de matoll, incendis), erosió del sòl (abandó progressiu de l’agricultura de secà) i obres públiques mal planificades.\n“Fer cases i carreteres és molt més irreversible que el fet que es cremi la muntanya”, assegura Patricio García. I la disminució de les capacitats del sòl afecta a la vida sobre ell. “Si s’elimina el sustento bàsic, el sòl és fàcilment desplaçable”, comenta el director del Departament de Ciències Ambientals de la Universitat d’Alacant, Eduardo Galant, per qui “no hi ha estudis específics, però la suma d’aquests comportaments incompatibles està fragmentant l’hàbitat”.\nerosió plan-ca xoc


Augmenta el consum d'aliments ecològics a Catalunya | Consumer\nAugmenta el consum d’aliments ecològics a Catalunya\nEl consum de productes biològics manté la tendència a l’alça entrel us consumidors catalans. Des de fa tres anys, les vendes han augmentat un 25%, i Catalunya s’ha convertit, després d’Andalusia, en una de les zones de major consum a nivell nacional.\n“Al voltant d’un terç del consum espanyol d’aquests productes està a Catalunya”, assegura Tomás Redondo, de l’Associació de Fabricants i Distribuïdors de Productes Biològics. Actualment a Catalunya existeixen mig centenar de botigues especialitzades, un terç del total espanyol i hi ha registrats gairebé 800 operadors en el sector, segons dades del Consell Català de Producció Agrària Ecològica.\nEls responsables catalans tenen previst passar de l’actual 3% de l’a producció agrària catalana al 10% en cinc anys. La meta sembla perfectament assumible si es té en compte que, entre 1999 i 2002, la superfície dedicada als cultius ecològics a Catalunya ha augmentat un 446%. Bona part de l’explicació d’aquesta tendència es troba en l’opció que han pres alguns grups de distribució i botigues especialitzades, que han optat per llançar-se a vendre productes ecològics.\nAlgunes cadenes de distribució reconeixen el canvi d’actitud dels consumidors, que es decanten cada vegada més cap als aliments ecològics. Aquests consumidors compten no sols amb algunes seccions especialitzades en grans superfícies sinó amb botigues especialitzades en menjar “només bio”, la presència del qual a Barcelona està començant a notar-se.\nNo obstant això, i a pesar que la demanda de productes biològics comença a tenir resposta, l’accés a aquesta mena de productes és encara car. Una de les explicacions a aquest elevat cost es deu al fet que “la distribució és petita i la producció reduïda ja que el que es busca és la qualitat i no la qualitat”, segons l’Associació Vida Sana. Des de l’Associació de Fabricants i Distribuïdors de Productes Biològics asseguren no obstant això que en alguns casos la diferència amb els productes convencionals és només del 5%, segons informa El País.\nbiològics productos ecológicos-ca


Volvo S60: Elegància i tecnologia sueca - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nVolvo S60: Elegància i tecnologia sueca\nVolvo presenta la seva nova berlina esportiva, que per primer cop prescindeix dels motors dièsel\nsergio domínguez | manresa 13.07.2018 | 23:21\nLa marca sueca Volvo ha presentat recentment l'S60, la seva nova berlina esportiva amb la qual fa la competència a marques com Audi, BMW, Mercedes-Benz i Jaguar. El model es fabricarà exclusivament a la fàbrica que té la marca a Charleston (Carolina del Sud, Estats Units) i és, segons el president i director executiu de Volvo, Håkan Samuelsson, «un dels vehicles més apassionants que hem construït mai, perfecte per al conductor i que ens situa en una posició de lideratge en el segment de les berlines d'Estats Units i Xina, i crea noves oportunitats d'expansió per a Volvo».\nEn el terreny estètic, l'S60 és una berlina clàssica i d'estil minimalista però elegant que segueix el llenguatge de disseny del seu germà gran, l'S90, però les seves contingudes mesures li atorguen un aspecte més àgil i dinàmic.\nUna de les principals novetats és l'absència de motoritzacions dièsel en la gamma. I és que, tal com ja vam avançar a Regió7, Volvo vol eliminar progressivament aquest combustible del seu catàleg amb l'objectiu d'oferir, a partir de l'any 2019, models electrificats parcialment o totalment. Així, tots els propulsors que hi haurà disponibles en aquest nou model faran servir benzina.\nA més dels ja coneguts T5 i T6, el nou S60 disposarà dels híbrids endollables T6 i T8 Twin Engine AWD de la marca, amb potències de 340 i 400 CV respectivament. Aquest darrer motor tindrà una versió encara més prestacional realitzada per la divisió esportiva de la marca sueca, Polestar, que el potenciarà fins als 415 CV i millorarà aspectes com les rodes, els frens o la suspensió.\nAquests propulsors es veuran acompanyats d'una posada a punt molt treballada per part de la marca, i és que segons apunta el vicepresident d'investigació i desenvolupament de Volvo, Henrik Green, «el xassís actiu i els modes de conducció ofereixen un control excel·lent i un rendiment inigualable, que el converteixen en un vehicle especialment dissenyat per al conductor».\nEl més segur de la categoria\nEl nou S60 compartirà la plataforma SPA de la marca, i disposarà d'assistents a la conducció com el sistema Pilot Assist, que ajuda el conductor amb la direcció, l'acceleració i la frenada en carreteres ben senyalitzades a velocitats fins a 130 km/h. També inclourà altres sistemes d'assistència a la conducció l'anomenat City Safety, que incorpora la frenada automàtica amb reconeixement de vianants, ciclistes i animals. A més, per primer cop aquest sistema hi sumarà la frenada automàtica per mitigar les col·lisions frontals, i amb l'ajut d'altres assistents com el de canvi involuntari de carril el convertiran en un dels vehicles més segurs del mercat.\nConnectivitat i tecnologia\nEn matèria d'infoentreteniment el nou S60 no decep, i disposarà del sistema Sensus Connect, compatible amb Android Auto i Apple CarPlay. Disposarà de tecnologia 4G, controlable mitjançant la pantalla tàctil central, que també serveix per controlar els menús del vehicle, el sistema de so o el de navegació i altres aplicacions. La marca assegura que la tecnologia present en el nou S60 és la que ja trobem en el V60, però que també inclourà elements disponible en l'S90, tant en matèria de seguretat com de connectivitat.\nDe la mateixa manera que en el cas del Volvo XC40, el nou S60 estarà disponible mitjançant el servei de subscripció prèmium Care by Volvo, gràcies al qual la marca sueca ofereix la possibilitat de disposar del vehicle sense despeses d'entrada a través d'una subscripció mensual amb tarifa plana, que evita d'aquesta manera haver de realitzar la compra en propietat. És previst que la comercialització del nou S60 s'iniciï durant el proper any 2019.


Testimonis - Restaurant Pasarela\nGenial!!!! Vam sopar-hi la meva parella i jo, l’experiència va estar a l’altura de les expectatives. Servei correcte, el noi que ens va atendre molt amable i simpàtic.\nExcel·lent atenció. Vam començar amb unes tapes i després un segon plat per a cadascú, ens van atendre amb tot de detall. Bona qualitat i bona presentació. Molt recomanable.\nUn bon restaurant on recuperar forces en un dia de compres, que val la pena visitar. El menjar excel·lent, personal molt professional. El menjador és acollidor i d’un disseny agradable; la terrassa és fantàstica i s’hi està de meravella.\nTerrassa molt bonica on vam prendre un gelat artesanal d’stracciatella que estava boníssim i el meu acompanyant una crep de Nutella amb nata que li va encantar.\nde Dilluns a Diumenge de 10.00h a 22.00h\nNewsletterSubscriu-te per a més informació\nLocalització Contacta amb nosaltres\nDirecció RESTAURANT PASARELA\nCentre Comercial La Roca Village\n08430 Sta. Agnès de Malanyanes, Barcelona LOCALITZA’NS\nGaleria — Mostra d’imatges del restaurant\nRestaurant–Benvinguts a Pasarela\nMenú–descobreix el nostre menú\nLocalització–Contacta amb nosaltres\nMenú — Descobreix el nostre menú\nNosaltres — Història de Pasarela\nAquest lloc web utilitza galetes pròpies per recopilar informació amb la finalitat de millorar els nostres serveis, així com l'anàlisi dels seus hàbits de navegació. Si continua navegant, suposa l'acceptació de la instal·lació de les mateixes. L'usuari té la possibilitat de configurar el seu navegador podent, si així ho desitja, impedir que siguin instal·lades en el seu disc dur, encara que haurà de tenir en compte que aquesta acció podrà ocasionar dificultats de navegació de pàgina web. Accepto les galetes d'aquest lloc\nAcceptar Visita la nostra pàgina de la política de privacitat


barris de Barcelona, agència immobiliària - revista La Torre de Barcelona\nDilluns, agost 2, 2021\nEn quin barri ubicar-me a l’hora d’escollir una agència immobiliària per viure a Barcelona?\nBarcelona és una gran ciutat, i triar-hi una agència immobiliària no és fàcil a l’hora d’escollir el lloc on viure. És important conèixer com està dividida en diferents barris, tots ells molt diversos. Principalment, aquests són els que existeixen, i tots ells estan subdividits en altres més petits:\nHi ha diferents coses que s’han de tenir en compte a l’hora de buscar casa a Barcelona. En primer lloc, segurament ens interessarà conèixer la localització de cadascun d’aquests barris. Aquest mapa ens ajudarà a situar-nos.\nEn segon lloc, és important que coneguem quins són els barris més turístics i, per tant, més animats les 24 hores del dia. Aquests estan bàsicament agrupats a Ciutat Vella, als barris del Born, el Gòtic, la Barceloneta o el Raval.\nPer altra banda, i molt important a l’hora de buscar una vivenda, serà saber els preus que puc trobar en cadascun d’aquests barris.\nEls més cars serien Sarrià-Sant Gervasi, Les Corts (i Pedralbes en concret), la zona dreta de l’Eixample i el barri de Gràcia.\nEls barris de preu mitjà serien Horta-Guinardó, la Sagrera (a Sant Andreu), el Coll (a Gràcia), el Clot (a Sant Martí) i l’esquerra de l’Eixample.\nPer últim, els districtes més barats serien a Nou Barris i Sant Andreu. També barris a prop del mar com el Poble Sec o la Barceloneta estarien dins d’aquest grup, tot i que (igual que passa amb el Born, el Gòtic o el Raval) s’han posat de moda i tenen preus més alts últimament.\nSi parlem de recomanacions i a quins barris dirigir-nos per trobar un habitatge i consultar alguna agència immobiliària, els més residencials i apropiats per instaurar-s’hi són segurament de la Zona Alta de Barcelona, composta per Sarrià-Sant Gervasi (i en concret Sarrià, Les Tres Torres, Galvany i La Bonanova) i Les Corts (i en concret Pedralbes).\n1 SARRIÀ-SANT GERVASI\n2 PEDRALBES, A LES CORTS\nSarrià-Sant Gervasi és un dels districtes més xic de Barcelona i està ple de clíniques i col·legis privats, hospitals, museus, gran quantitat de parcs, zones verdes…\nSarrià és el barri més car del districte i està situat a la zona perifèrica de la ciutat. S’hi poden trobar habitatges per a tota mena de gustos: cases unifamiliars, pisos de luxe, habitatges més grans, més petits… És una zona residencial i tranquil·la molt recomanable per establir-s’hi.\nPer altra banda, Sant Gervasi-La Bonanova és un dels barris destacats de la zona alta de Barcelona. Es troba molt prop de la muntanya de Collserola i compta amb grans carrers comercials com ho podrien ser Mandri i Muntaner. El barri es divideix en en dos sectors molt diferenciables: Sant Gervasi, el nucli més tradicional i La Bonanova, pensat inicialment per edificar-hi grans cases luxoses, xalets i torres per a la classe alta.\nPer últim, tenim Sant Gervasi-Galvany, que destaca per la seva varietat d’habitatges: cases unifamiliars i plurifamiliars en finques de baixa altura i bonics pisos. Tot i ser un barri residencial, és molt animat. Està ple de restaurants, bars, locals nocturns i petits negocis de tota la vida, escoles professionals, col·legis, gimnasos…\nPEDRALBES, A LES CORTS\nLa tranquil·litat i el silenci de Pedralbes són única dins d’una gran ciutat com Barcelona. És un dels barris més exclusius de Barcelona i un dels més cars. Si tens fills, és el barri ideal, ja que té una gran oferta d’escoles privades.\nTags: agència immobiliàriabarcelonabarrisgalvanygràcialabonanovales cortspedralbessant gervasisarrià\n20 detalls que apugen el valor de casa teva\nSi estàs intentant apujar el valor de casa teva abans de posar-la en mans de una immobiliària a Barcelona, t'oferim...\nConsells per llogar el teu primer immoble\n10 trucs per a què el teu pis sembli encara més gran i espaiós\nLa millor pintura pel teu pis de lloguer després que la immobiliària te l’hagi ensenyat


Natura i aventura com no les has viscudes mai al Núria Xanascat Extrema! L’alberg està situat al cor dels Pirineus orientals i ...\nTota l’essència de la Garrotxa, des de l’alberg d’Olot. Olot és la capital de la comarca dels volcans de Catalunya, la Garrotxa...\nPlanoles: una escapada a la muntanya d’allò més saludable. Al Planoles Xanascat tenim la natura a tocar; de fet, és tan a prop ...\nUn Poblenou de tradicions: arrossars, bicicleta, riu i mar. L’alberg Poblenou del Delta Xanascat és just al mig d’una petita po...


Els Visas: VIA EL NOMBRE DE LA ROSA\nVIA EL NOMBRE DE LA ROSA\nDIMECRES, 03 D’ABRIL\nAquest dimecres tinc molts números de no poder sortir a escalar. La meteo no és gaire encoratjadora i per si fos poc, tinc obligacions familiars que em retindran fins les deu del mati a Esparreguera.\nCaldrà cercar una opció que em permeti sortir encara que sigui a estirar les cames.\nParlo amb el Ginés de la meva problemàtica i accedeix a quedar-se per fer-me companyia. (a la resta de companys no els dic res per no esgavellar els seus plantejaments)\nLa meteo ha fet un petit canvi i ens permetrà fer una escapada a Garraf i com que tinc alguna via pendents a la zona li proposo d’anar-hi.\nEl nostre objectiu , la via Aniversari a Garraf, més concretament a la zona d’esportiva del Pas de la Mala dona. (Encara que una vegada a casa i revisant la web “ Espacio, amor i locura”, he vist que vàrem fer una barreja de vies ). O sigui que encara tinc a la llista de pendents la via Aniversari.\nA les 10, 30 vaig a buscar al Ginés i marxem directes al port de Garraf, on per cert han tancat la zona d’aparcament i cal aparcar al carrer, (no sé pas com ho farem al estiu, caldrà pagar zona blava !!!).\nAvui, no hi ha cap cotxe en tota la zona.\nArribats al collet de l’avenc comencem a baixar per un camí amb escales de fusta fins a trobar-nos amb una bastida que puja des de el sostre del túnel. Tota la part que dona al mar , esta tancada per obres i tan sols hi ha un passadís d’un parell de metres entre el peu de via i les tanques, (encara sort que no han tancat la zona ).\nEl llibre que portem no és gaire aclaridor del peu de via, tot el que tenim son croquis aproximats i per lògica decidim pujar per un diedre molt evident que donat que és de les vies antigues seria el mes lògic i evident.\nLa primera tirada comença per un diedre evident dividit per dos trams més suaus, els tres trams de diedre van essent cada un més difícil que l’anterior , i el tercer és especialment difícil i desplomat amb una sortida complicada per entrar a la rapissa de la reunió.\nAquí ens hem adonat que érem a la via que volíem fer, (teníem l’espero característic a la nostra dreta) podíem haver agafat la línia bona sortint de la reunió però vàrem preferir seguir la línia de diedre que portàvem fins el cim.\nLa segona tirada comença amb una placa suau per agafar un diedre tombat a la dreta on hi ha un pas de col·locar-se bé per estalviar-te un bon pèndol . Sobre d’aquest tram hi ha una reunió vella amb burils i bagues llargues que ens hem saltat per la dreta i seguim pel diedre que acaba sobre un espero a la dreta del diedre. (crec que aquesta és la última reunió de la via Aniversari).\nPer sobre petits ressalts de roca i un parell de reunions mig perdudes ens deixen en una tartera .\nJa ens podem treure els gats i les cordes, tan sols cal superar uns 50 metres de rampes per arribar a la paret del aparcament de la carretera.\nPer la informació que he esbrinat a la web del Fernando, hem fet un tram de la via “ El nombre de la rosa” un tram de la via “Dark side of the rainbow” i pot ser un tram de la via “Aniversari”, tot un popurri.\nReferent al material hem trobat químics en tot el recorregut però en algun tram ens ha calgut posar-hi algun flotant per salvar les excursions entre assegurances o bé la dificultat.\nPublicado por Els Visas en dijous, d’abril 04, 2019


Jaume Sabater, a la Marató de Rotterdam | Atletisme Català\nInici General Jaume Sabater, a la Marató de Rotterdam\nJaume Sabater, a la Marató de Rotterdam\nL´atleta del Club Atletisme Tarragona Jaume Sabater prendrà la sortida el proper diumenge 4 d´abril en la 24ena edició de la Fortis Marató de Rotterdam (Holanda) en el que serà el seu debut en aquesta distància. Sabater, de 36 anys, té una àmplia experiència en proves de ruta i mitja-marató, i ha escollit Rotterdam per fer el salt a la distància dels 42km 195 m pel carisma d´aquesta prova. La Marató de Rotterdam es disputa des de l´any 1981 i gaudeix de gran prestigi en el mon atlètic a nivell mondial. Es caracteritza per tenir un recorregut molt pla, la qual cosa facilita l´esforç dels atletes. La inscripció supera els 10.000 participants, en una prova que s´iniciarà el diumenge a les 11 hores i que transcorreix pels carrers de Rotterdam, amb sortida i arribada a la zona de Coolsingel, al bellmig de la ciutat. S´espera també un assistència de públic al voltant d´un milió de persones. Paral.lelament a la Marató, s´organitza també la fira Marathon SportExpo, dedicada als esports de resistència.


Jaume Guillamet, doctor en Història i Catedràtic de Comunicació: “Si hem de ser periodistes obedients, millor que anem a treballar a un banc” | periodicdelta.com\nEn un article, vostè es preguntava per a què serveixen els diaris? Respongui-m’ho, sisplau. Segons la novel·la Número Zero, d’Umberto Eco, a la que em referia a l’article, estan fets per tapar notícies. Els diaris estan fets per donar notícies, naturalment, però de vegades poden estar fets per tapar-les.\nTenim una premsa servil que tapa notícies? Crec que una premsa servil és la pròpia d’una dictadura, on ha de ser servil obligatòriament. No és aquesta la definició. Crec que tenim una premsa molt polititzada, molt passiva, molt espantada, poc imaginativa i poc reflexiva. Que en comptes de pensar en distingir-se dels altres mitjans, el que fa és imitar-los.\nLi faig un incís. Diu que “servil” és propi de dictadures, però sovint es parla d’altres tipus de dictadures, com l’econòmica. S’ha de matisar molt. Una cosa és que els diaris no perjudiquin les grans empreses i una altra cosa és qualificar-los de servils. Els grans anunciants no tenen notícies negatives, llevat que siguin inevitables de donar, com quan van processar el senyor Botín. Actualment els diaris han perdut la funció originària de donar les notícies. Els diaris també neixen per alimentar el debat polític. Als països anglosaxons es professionalitzen i se centren en donar notícies. No vol dir que no tinguin línia política, però no són òrgans de partit. En canvi, a França o Espanya, fins la Guerra Civil, tenen un gran component d’òrgan polític. Després del franquisme, s’inicia un periodisme més independent, però dura poc temps. Hi ha una complicitat entre periodistes i polítics de la transició que fa que es vulguin influir mútuament.\nHem acceptat amb naturalitat aquesta influència, en ambdós sentits, entre polítics i periodistes? És molt evident. Per exemple, El País, durant molts anys va anar molt a favor del PSOE, però alhora marcava al PSOE. El mateix passava amb El Mundo. Amb tot, no reflexionen què podrien fer per no perdre difusió any rere any. Com podrien guanyar o retenir el públic. Només sobreviuen dedicant-se a l’entreteniment i l’espectacle. Els diaris cada cop tenen més pàgines dedicades a la premsa rosa. I no tenen capacitat de reacció. El nou director de La Vanguardia ha frivolitzat el diari. Li ha rebaixat el to, amb el tema de la lluita política catalana, tot i que ara veurem què farà. I després, els diaris no fan informació, fan molta opinió. L’opinió és barata, i els diaris es converteixen en una gran tertúlia escrita.\nEn aquest escenari, quin paper juga la premsa local? Arrossega els mateixos vicis? La premsa local té sempre una major proximitat amb el lector, que pot accedir-hi, publicar-hi, sortir-hi. Parla de les coses de la seva vida quotidiana. Això li dóna una garantia de lectors i publicitat. L’anunciant local busca una certa notorietat, però aquell anunci és més de presència social, no li resol la botiga. Ara bé, la premsa local, que havia estat molt crítica, ara ho és molt poc.\nTota l’entrevista a la revista en paper.\nPublicat a: Entrevistes, Número 411


6 RAONS PER APRENDRE EL DESENVOLUPAMENT D'ANDROID - DESENVOLUPAMENT MÒBIL\n6 raons per aprendre el desenvolupament d'Android\nPrincipal Desenvolupament Mòbil 6 raons per aprendre el desenvolupament d'Android\nDes de les perspectives professionals fins al creixement del mercat de les aplicacions, aquí teniu 6 raons per les quals hauríeu d'aprendre el desenvolupament d'Android el 2015\nEstem en una època en què el sistema operatiu Android de Google ha penetrat als racons del món.Segons informes de Statista.com i Mashable.com, Android lidera el mercat global de telèfons intel·ligents amb el 80% de les vendes globals de telèfons intel·ligents i els empresaris han contractat professionals amb molt més ràpid que els professionals de qualsevol altra tecnologia mòbil.D’una banda, hi ha la recent actualització OTA (over-the-air) de la seva última Android Lollipop per a tots els telèfons Nexus i Motorola i, de l’altra, s’ha llançat la següent versió d’Android 5.1 (lollipop-II).\nQuè hi ha, doncs, dels aspirants a desenvolupadors d'Android? Per què començar amb Android pel que fa al desenvolupament d'aplicacions? Aquí hi ha alguns motius interessants:\nMotiu núm. 1 Codi font obert: fes el que vulguis\nLa millor part del sistema operatiu Android és la seva característica de ser de codi obert. Més que abans, moltes manufactures electròniques com Samsung, HTC i Asus (per citar-ne uns quants!) Tenen accés al codi que els facilita l’ús als seus telèfons intel·ligents.\ncom evitar els bloquejos a Java\nSegons IDC, la quota global d'Android als telèfons intel·ligents arribarà al màxim el 2015. Aquí teniu una previsió detallada:\nCom que molts dispositius Android són cada vegada més eficients i assequibles, s’espera que la mida del mercat creixi. Això va fins al punt en què diferents versions del propi Android s’han llançat a través d’empreses com Cyanogen, que han llançat la versió Cyanogen (One plus one i Micromax Yu Yureka, algú?).\nRaó número 2 de Google Play Store: l'enorme mercat de les aplicacions\nDes que Google va llançar la seva botiga de jocs, l’alegria de viure aplicacions només s’ha multiplicat per deu. Hi va haver un moment en què tots miràvem la botiga d'iTunes d'Apple i, de vegades, aconseguir un iphone era gairebé impossible. Però amb Google Play Store i els telèfons intel·ligents Android l'accés a les aplicacions s'ha tornat tan fàcil per a tothom.\nVegem alguns números ...\nAndroid és el sistema operatiu principal per a 300 telèfons intel·ligents, 90 tauletes i 6 lectors electrònics\nCada dia s’activen al voltant de 1,5 milions de dispositius Android a tot el món.\nHi ha més de 1.460.800 aplicacions a Google Play Store i en creixement.\nMés del 60% de les aplicacions d'Android són gratuïtes.\nRaó 3: perspectives laborals en auge\nCom que Android proporciona un model d’ingressos interessant, moltes organitzacions disposen d’un equip dedicat al desenvolupament d’aplicacions amb un ritme de contractació més gran. L’avantatge únic del desenvolupament d’aplicacions d’aprenentatge és que els estudiants poden optar per treballar o per compte propi. De la mateixa manera, una vegada que aquesta persona domina el desenvolupament d'aplicacions a través d'Android, és fàcil desenvolupar aplicacions per a altres sistemes operatius.\nEl gràfic següent és només una suposició d’una persona que té coneixement de Java i cap a on podria anar.\nAquí mostra clarament que el desenvolupament d'aplicacions és un dels camins professionals prometedors per als professionals als quals els encanta crear aplicacions.\nMotiu # 4 Model d’ingressos\nSabíeu que l’aplicació més costosa de Google Play Store és l’aplicació Abu Moto per 200 dòlars? Estrany però cert. Aquesta aplicació està especialment pensada per a persones riques. Més d’això més endavant, però el fet que Google permeti als desenvolupadors fixar un preu de les seves aplicacions a Google Play Store fins i tot a preus tan elevats fa que sigui força gratificant.\nImagineu que esteu creant una aplicació per aproximadament 1 dòlar i la llanceu a Google i hi ha més d'1,5 milions de dispositius Android activats cada dia. Quant es pot guanyar, fins i tot si l’1% del total d’usuaris d’Android ha baixat la vostra aplicació? Feu les matemàtiques ...\n1 $ X 1% X 1,5 milions = 15.000 $!\nDiferents models de pagament:\nDescàrrega de l'aplicació - Un cop llançada l'aplicació a Google Play Store, el desenvolupador de l'aplicació pot fixar el preu de l'aplicació i publicar la descàrrega; Google pagarà després de deduir els càrrecs de Play Store.\nIngressos publicitaris - Aquest model és força comú per a aplicacions gratuïtes on Google pagarà als desenvolupadors a canvi de col·locar anuncis a l'aplicació. Molts desenvolupadors s’han beneficiat d’aquest model.\nRaó 5: Penetració en diferents dispositius\nAndroid és a tot arreu. Siguem sincers. Recentment, es va llançar el Moto 360 per competir amb Apple Smartwatch i després hi ha el vidre de Google alimentat pel sistema operatiu Android. De manera sorprenent, el nombre total de dispositius Android venuts és de 1.175.450.000.\nAlguns dels dispositius compatibles inclouen televisors intel·ligents, telèfons intel·ligents, tauletes, reproductors multimèdia portàtils, càmera, telèfons VoIP, reproductor de videojocs, reproductor de DVD de cotxes, sistemes de cotxes, rellotges intel·ligents i fins i tot drons ...\nQuè té de bo el desenvolupador?\nÉs fàcil. Els diferents dispositius ofereixen diferents oportunitats. Els clients de televisors intel·ligents, per exemple, tindran una expectativa diferent a la dels usuaris de telèfons intel·ligents pel que fa a les aplicacions. Amb aquesta petita visió, els desenvolupadors d’aplicacions poden llançar aplicacions per a cada tipus de segment de clients, ampliant així la seva base i augmentant els seus ingressos moltes vegades.\nRaó núm. 6 Corba d'aprenentatge gradual\nHi ha molta inhibició entre els desenvolupadors d'aplicacions d'Android sobre el que han d'aprendre per desenvolupar aplicacions d'Android. S'ha d'acceptar que la persona ha de ser innovadora, identificar oportunitats al mercat i desenvolupar noves idees. Però a part d’això, aquí teniu algunes habilitats importants:\nJava - És important conèixer Java perquè les aplicacions d’Android tenen codificació Java.\nXML - En segon lloc, XML és la segona habilitat més important per al desenvolupament d'aplicacions d'Android, ja que us permet treballar en el disseny i el disseny de l'aplicació.\nHi ha un tutorial gratuït que us pot interessar per començar a desenvolupar aplicacions amb Android Lollipop.\nPer descomptat, els passos no són del tot senzills i s’ometen alguns passos menors, però això us donarà una breu imatge. Per a qualsevol desenvolupador d’aplicacions, és important centrar-se en el sistema operatiu Android de Google, ja que ofereix un mercat enorme on qualsevol pot formar part d’aquesta història creixent i el reconeixement instantani de les teves habilitats és només un tret de distància amb Android.\nAquí teniu els 6 motius principals per aprendre el desenvolupament d'aplicacions per a Android. Podeu obtenir més detalls\narquitectura mvc a Java amb exemple\ntableau desktop 9 associat qualificat\nté una relació\nprint_r a php\nCom implementar l'ordenació de selecció a Java?\nDescripció dels tipus de dades SQL: tot el que heu de saber sobre els tipus de dades SQL


Joan Gamundi fa donació a l’Ajuntament de Mont-roig del Camp de la documentació sobre el Grup de Pagesos Actius de Mont-roig del Camp - Ajuntament de Mont-roig del Camp\nGamundi, en el moment de lliurar la documentació.\nEl pèrit agrícola i periodista va lliurar el fons documental que va utilitzar per escriure el llibre per tal que sigui dipositat a l’Arxiu Municipal.\nEl pèrit agrònom i periodista Joan Gamundi ha fet lliurament a l’Ajuntament de Mont-roig del Camp del fons documental que va fer servir per escriure el llibre El Grup de Pagesos Actius de Mont-roig del Camp (SEGE) 1968-1974, que va publicar Ganzell Edicions dins de la col·lecció Quaderns de la Peixarota. El mateix Gamundi va lliurar directament a la regidora de Cultura Mei Benach aquesta important documentació que serà dipositada a l’Arxiu Municipal per tal que pugui ser catalogada i consultada.\nAquest llibre recollia la història pionera d’un grup de pagesos en un context polític i social complex com era final dels seixanta del segle XX a Catalunya, durant el tardofranquisme. És la història de la formació i consolidació de Grup de Pagesos Actius de Mont-roig del Camp i també la plasmació d’un projecte d’innovació i transformació agrària que va sorgir de Mont-roig i que es va estendre arreu de l’Estat i que va servir d’exemple més enllà de la nostra frontera, fins i tot en alguns punts del continent americà.\nLa mateixa Mei Benach ja va dir el dia que es va presentar el llibre a la Llotja de Reus que “Joan Gamundi ha fet un gran esforç per aplegar tota la documentació i exposar-la en el llibre deixant constància del gran activisme que va tenir el grup de pagesos de Mont-roig. És important que aquesta història no es perdi, perquè forma part de la memòria històrica del nostre municipi i des de l’Ajuntament tenim la voluntat de preservar-la i difondre-la”, en referència precisament a aquest llegat que ara Gamundi ha cedit a l’Ajuntament.


Benitatxell uneix amb una senda de la Cala Moraig, dels Testos i el Morro de l'Roabit\nBenitatxell - Turisme\n20 d'agost de 2019 - 14: 56\nL'Ajuntament del Poble Nou de Benitatxell afegeix el nou itinerari a la xarxa de senders amb la ruta: Moraig - Testos - Morro de l'Roabit. Aquesta visita posarà en valor l'espectacular ruta que va de la Cala Moraig a la paradisíaca Cala Testos amb un sender més transitable i segur per als que volen accedir a aquesta cala.\nAmb aquest nou itinerari, les cales Testos, Llebeig i Moraig, estan 'A un pas' del centre urbà del Poble Nou de Benitatxell. Per a això, el consistori ha rebut una ajuda de la Conselleria de Turisme per a l'adequació i senyalització de la ruta litoral d'aquestes tres cales. El projecte està subvencionat per la Conselleria de Turisme en un 65% i té un pressupost total de 27.643 euros.\n"El Poble Nou de Benitatxell disposa d'un gran patrimoni cultural i ambiental que volem posar en valor millorant la connectivitat i creant un xarxa de senders que permetin recórrer de nord a sud tot el litoral, amb l'espectacularitat del paisatge de les seves penya-segats" ha apuntat el regidor de Turisme, Victor Bisquert. A més, es senyalitzarà la ruta amb panells informatius i es realitzarà una campanya de conscienciació per evitar l'acumulació d'escombraries a la cala. "Volem una cala més accessible però més neta" ha destacat Bisquert.\nCal recordar que l'Ajuntament va rebre al 2018 una ajuda de 39.987 euros de la Agència Valenciana del Turisme que va connectar la també recuperada ruta de la Serp amb la cala Llebeig i Moraig i que al seu torn enllaçava amb la ruta dels penya-segats i les seves casetes de pescadors. D'aquesta manera el nucli urbà i el litoral van quedar units mitjançant 9 quilòmetres de senda única de gran valor turístic i paisatgístic.\nLa creació d'aquest sender compleix un dels objectius del nou Pla General que preveu la connexió de tots els enclavaments paisatgístics i naturals de gran valor del municipi.


Mor l'actriu Montserrat Carulla als 90 anys - Diari de Barcelona | Diari de Barcelona\nMor l'actriu Montserrat Carulla als 90 anys - Diari de Barcelona\nIcona del teatre català\nL'actriu Montserrat Carulla ha mort als 90 anys, segons ha confirmat l'ACN. Degana de les intèrprets de l'escena catalana, va iniciar la seva carrera en el teatre amateur i va completar la seva formació amb cursos a l’Institut del Teatre de Barcelona al final dels anys quaranta.\nNo va debutar en el teatre professional fins el 1960, amb l'obra 'Soparem a casa', de Josep M. de Sagarra. Va passar dues temporades a Madrid i, posteriorment, va tornar a Barcelona el 1964. Des de llavors, va interpretar desenes de papers en el món del teatre, del cinema i la televisió.\nEl 2016 es va acomiadar dels escenaris amb l'estrena al Teatre Romea de 'Iaia!', una obra escrita pel seu fill Roger Peña i que va coprotagonitzar amb el seu net Aleix Peña.\nLa xarxa lloa la seva figura\nÒmnium Cultural ha recordat el seu paper en la lluita independentista, i la reivindicació que en va fer en rebre el premi Gaudí d'Honor.\nEls polítics catalans també han recordat la seva figura.\n— Pere Aragonès ? (@perearagones) November 24, 2020\nQue la terra li sigui lleu i que la seva família i tots els que l’estimaven trobin consol i escalf en el record https://t.co/4TvryMBpId\n— Miquel Iceta Llorens /❤ (@miqueliceta) November 24, 2020\nLa darrera entrevista\nEn motiu del 90è aniversari de l'actriu, Albert Om va fer, ara fa dos mesos, l’última entrevista a l'actriu al programa Islàndia de Rac1.\n"No trobo a faltar l’estima del públic al teatre perquè encara vaig pel carrer i se m’apropa la gent. Em fa molta il·lusió. Em demanen perdó, per si em molesten, i jo estic encantada que em molestin" va afirmar.


El parc de les Planes tindrà la zona de jocs infantils més gran de l’àrea metropolitana\nDins del projecte de millora dels equipaments i usos ciutadans del parc, s’ha ubicat un nou correcà, s’ha remodelat la pista de bàsquet i s’han ampliat les instal•lacions del joc de petanca\nEl parc de les Planes tindrà una gran zona central de jocs infantils de 3.000 m2, que serà l’eix vertebrador d’aquesta extensa àrea verda de 6,8 hectàrees. La creació de la que serà la major zona de jocs infantils de l’àrea metropolitana és la principal intervenció prevista en el projecte de remodelació i millora dels equipaments i usos ciutadans del parc de les Planes, que duu a terme l’Àrea Metropolitana de Barcelona en col•laboració amb l’Ajuntament de L’Hospitalet. El projecte té un pressupost d’un milió d’euros i un termini d’execució de sis mesos.\nPer a l’alcaldessa Núria Marín, que ha visitat aquest matí les obres i ha intercanviat impressions amb els tècnics responsables del projecte, “la remodelació d’aquest espai central del parc, fins ara sense un ús específic, crearà una gran zona de jocs infantils inclusiva, adaptada a les capacitats de tots els infants”. També ha destacat que l’objectiu de la remodelació del parc “és potenciar-ne l’ús per part de tota la ciutadania”.\nL’àrea on s’ha començat a construir la nova zona de jocs infantils gira al voltant d’una de les xemeneies que s’han conservat de les antigues bòbiles que ocupaven aquests terrenys. Es tracta d’un espai central a l’encreuament dels eixos longitudinal i transversal del parc metropolità, fet que el converteix en punt estratègic de l’actuació per millorar els usos d’aquesta gran zona verda de L’Hospitalet.\nL’àrea de jocs infantils tindrà una configuració radial, de forma oval, que potenciarà la seva centralitat en el conjunt del parc i el seu caire singular. Estarà formada per dos plans separats per un talús amb un fort pendent, que s’incorporarà als elements lúdics de l’entorn. La zona de jocs ocuparà l’espai inferior i a la plataforma superior es mantindrà l’actual zona d’estada. Per garantir-ne la connectivitat, i amb mesures d’accessibilitat, s’hi ubicaran tres noves escales, dues per la zona perimetral i una altra a l’interior de l’àrea de jocs.\nLa zona de jocs infantils serà inclusiva i els seus elements s’agruparan per franges, amb paviment de cautxú de diferents colors, en funció de les seves característiques. Així, a la franja del talús, la més singular, es col•locaran diversos tobogans, per a grans i petits, utilitzant el fort desnivell del terreny, i en altres espais hi haurà gronxadors, balancins de molles, xarxes d’escalada i de túnel, tirolines, arcs, cordes i estructures múltiples.\nA la zona d’estada d’aquesta àrea de jocs es plantarà nou arbrat, que donarà ombra a l’espai, i s’hi instal•laran bancs, cadires i papereres. La intervenció també inclou la col•locació de nou enllumenat, una font i un aparcabicis a l’àmbit d’actuació del projecte.\nEn els darrers mesos ja s’han fet diverses intervencions al parc de les Planes, dins del projecte de remodelació i millora dels equipaments i usos ciutadans d’aquesta gran zona verda que connecta els barris de les Planes, Can Serra i Sant Josep.\nAixí, s’ha ubicat un nou correcà de 730 m2 al costat del lateral nord del Cementiri Municipal, s’han ampliat les instal•lacions del joc de petanca en una superfície plana de 65 m2 i s’ha condicionat la pista de bàsquet perquè pugui tenir més d’un ús esportiu —bàsquet, minibàsquet i corfbol—, amb la implantació de nous elements i la millora de l’entorn. A més, s’ha ordenat i permeabilitzat la façana del parc que dona a l’avinguda d’Isabel la Catòlica, per destacar l’espai i facilitar-ne l’accés.\nEl projecte de remodelació i millora d’equipaments del parc de les Planes té com a objectiu potenciar l’ús de les seves instal•lacions per part de la ciutadania i facilitar les condicions per a una bona convivència entre les persones que comparteixen l’espai en aquesta gran zona verda de L’Hospitalet.


Col·lecció de moments: Dia catosfèric de l’enigma i l’endevinalla, Mac McAbeu\nEl porquet 20 de novembre de 2012 a les 10:17\nCarme... el primer dibuix el trobo espectacular!!! De veritat, m'encanta!!!\nVaig a intentar resoldre'ls, sense tenir-ne pas massa idea...\n1.- Tot i encantar-me no en tinc ni idea...\n2.- Sant Llorenç del Munt - segur!\n3.- Sant Climent de Taüll?\nCarme 20 de novembre de 2012 a les 23:11\nDoncs, no, porquet, no les encertes...\nPilar 20 de novembre de 2012 a les 10:53\n3- Sant Climent de Taüll...Els altres dos, no sé.\nMcAbeu 20 de novembre de 2012 a les 10:53\nMoltes gràcies, CARME. Per les felicitacions, pel post i pel dibuix dedicat que m'has fet i que ja m'he emportat cap el XAREL-10.\nsa lluna 20 de novembre de 2012 a les 10:57\nSeguint la línia del porquet.\n1.- Ho tinc més difícil que ell!! Mem...un campanar molt maco!!\n2.- Això ho hauria de dir en Mac, avui!! Mem...aquest campanar ja comença a donar-me vertigen!!\n3.- I em treeemooolaaaa tooooot!! Meeeeeem...tens aguna pastilleta per poder veure on sóc??\nBeeesseeets i bon dia! :)\nCarme 20 de novembre de 2012 a les 11:33\nDe moment no hi ha encertants... Cap dels tres... posaré més pistes\nXeXu 20 de novembre de 2012 a les 11:39\nNi ho provo perquè no encerto mai els llocs ni amb les fotos originals, així que... però molt bon joc per l'aniversari! I les aquarel·les són molt maques.\nPilar 20 de novembre de 2012 a les 11:44\n3- Església de S. Miquel de Engolasters, a Escaldes (Andorra)\nCarme 20 de novembre de 2012 a les 17:46\nAra sí, Pilar!!!!\nEnhorabona, ets la primera encertant!!!\nDafne 20 de novembre de 2012 a les 11:58\nQue boniques les imatges, però no en tinc ni idea!!!! Realment curiós tot el que neix en aquest espai catosfèric!!!\nFELICITATS A TU CARME,I AL MC!!!!\nMBosch 20 de novembre de 2012 a les 12:08\nFantàstiques aquarel·les. La tercera, com en Porquet, dic que és Sant Climent de Taüll. Si més no ho sembla.\nlolita lagarto 20 de novembre de 2012 a les 12:23\nla primera el monestir de sant Cugat, la segona la mare de déu del Món i la tercera no sé.. potser pel sud de frança....\naprofito per felicitar al Macabeu, per molts anys!!\nAssumpta 20 de novembre de 2012 a les 12:59\nOstres, ostres... aquesta endevinalla és un autèntic plaer! No en sé ni una, però tornaré ni que sigui per gaudir d'aquestes magnífiques aquarel·les... Ets una artista!! sí, sí, sí :-)))\nGlo.Bos.blog 20 de novembre de 2012 a les 13:20\nLes aquarel·les precioses, de les endevinalles ni idea...\nSóc molt negada amb aquestes coses, per això no participo mai. :(\nAlba 20 de novembre de 2012 a les 16:02\nel monestir de sant pere de rodes el primer!\nel segon.... sant llorenç de munt??\ni el tercer deu estar per França..... ;)\nLaura T. Marcel 20 de novembre de 2012 a les 17:38\nCom ja han dit, les aquarel·les són fantàstiques, especialment la primera. Cada dia et superes, no sé com ho fas!\nEls llocs: 1. Diria que és el Monestir de Sant Cugat. 2.Castell de Tagamanent. 3. Sant Martí del Canigó.\nHi ha premi als qui ho encertin?\nCarme 20 de novembre de 2012 a les 17:47\nHas encertat la segona: El castell de Tagamanent!!! Ja en tenim dos!\nDeric 20 de novembre de 2012 a les 18:28\nLes respostes no les sé, però com t'han dit més amunt, la primera aquarel·la és fantàstica!\njomateixa 20 de novembre de 2012 a les 18:41\nA mi també m'ha semblat Taüll l'ultim, però els altres ni idea.\nMireia 20 de novembre de 2012 a les 19:13\nÉs molt lleig haver anat a buscar l'entrada de Mossen cinto? Va com que ho has possat com pista suposo que no, tot i que aquest matí no l'encertava.\nle simatges fantàstiques!\nPilar 20 de novembre de 2012 a les 19:48\nQue guai!!! M'encanta el color vermell. ^0^\nM. Roser 20 de novembre de 2012 a les 19:53\nNo si val, no he arribat a temps abans de les solucions, però com que veig que falta la primera, a mi em sembla que és Vila Joana( no sé si s'escriu junt o separat) a Collcerola...\nCarme 20 de novembre de 2012 a les 20:59\nT'hi acostes molt i molt... calent calent, que quasi et cremes, però no és ben bé Vila Joana!\nM. Roser 20 de novembre de 2012 a les 21:42\nPot ser l'església de Vallvidrera???\nM. Roser 20 de novembre de 2012 a les 21:45\nMés exacte, Santa Maria de Vallvidrera...Espero!\nCarme 20 de novembre de 2012 a les 22:00\nAra sí!!!! Ja tens el rètol vermell!!!\nM. Roser 20 de novembre de 2012 a les 22:23\nlolita lagarto 20 de novembre de 2012 a les 23:18\nla casa que va néixer en Verdaguer és vil.la Joana o una altra?\nCarme 20 de novembre de 2012 a les 23:22\nMossèn Cinto era de Folgueroles, aquí a Vila Joana de Vallvidrera hi va morir.\nAssumpta 21 de novembre de 2012 a les 17:01\nAquesta de Vallvidrera, què maca és!!...\nAra diré una cosa que sonarà rara... suposo... però és que no sé com dir-ho d'altre manera: Quan veig les teves aquarel·les, les que més m'agraden, el cor em batega més fort... És una sensació autènticament real!! :-))\nCarme 22 de novembre de 2012 a les 9:28\nTu si que ets maca...!\nAra em batega el cor més fort a mi... si em dius aquestes coses! :)\nAssumpta 22 de novembre de 2012 a les 11:57\nÉs que no sabia com explicar-ho... perquè quan veig un dibuix dels teus, no em deixa indiferent... Potser podria ser més perfecte tècnicament, no ho sé... el que si sé és que tal com estan a mi "em transmeten coses"... m'alegren... trobo els colors tan bonics, tan ben triats... el dibuix de línes, senzill, però encertat... és com si el quadre tingués vida... no és una escena "quieta", parada, avorrida... sinó que, la miro... i m'adono que estic somrient i és perquè em transmet moltes coses positives.\nNo sé què pot ser... però jo crec que el quadre "capta" la il·lusió que tu hi poses i això es transmet per la imatge a qui ho mira :-)


Klara Apartman Buk Hongria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nKolcsey Ferenc u. 19., Buk, Buk, Hongria, 9737 - Veure al mapa\nMés informació sobre Klara Apartman\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Klara Apartman és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Buk. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Klara Apartman és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, nevera a cada habitació. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com jardí. Klara Apartman és una elecció inteligents per a viatgers a Buk, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nTots els tipus de viatgers (10)Parelles (4)Viatgers en solitari (1)Famílies amb infants petits (4)Famílies amb infants grans (2)Grups (1)


L’Institut del Ter i el Museu del Ter de Manlleu uneixen forces en un projecte educatiu innovador entorn del patrimoni cultural i natural del Ter, MAGNETer | Ajuntament de Manlleu\nL’Institut del Ter i el Museu del Ter de Manlleu uneixen forces en un projecte educatiu innovador entorn del patrimoni cultural i natural del Ter, MAGNETer\nAhir a la tarda es va signar el conveni entre l’Ajuntament de Manlleu i el Departament d’Ensenyament pel desenvolupament d’aquest projecte. L’objectiu és generar complicitat en la preservació del patrimoni natural i cultural del Ter i captivar l’alumnat per provocar-los orgull i sentiment de pertinença.\nL’Institut del Ter i el Museu del Ter de Manlleu han decidit unir forces per treballar en la cura, la conservació i el coneixement del patrimoni natural i cultural del Ter en el marc d’un projecte educatiu innovador del centre d’Ensenyament Secundari Obligatori (ESO).\nPer això, aquest dimecres, 28 de setembre, a les 5 de la tarda han signat un conveni de col·laboració amb la intervenció de les dues entitats, juntament amb l’Ajuntament de Manlleu i el Departament d’Ensenyament. L’acte ha tingut lloc al Museu del Ter i ha comptat amb la presència d’Àlex Garrido, alcalde de Manlleu, Neus Llobet, directora General d’Educació Secundària i Batxillerat i Toni Massegú, director dels Serveis Territorials de la Catalunya Central, Carles García, director del Museu del Ter i Ferran Crespo, director de l’Institut del Ter.\nLa signatura del conveni reforça el treball conjunt que ja fa un any que s’ha engegat i que vol aprofitar l’enclavament i la proximitat entre les dues institucions al costat de l’arborètum (l’institut) i del passeig del Ter (el museu) per conèixer i aprendre a preservar l’entorn. El treball ha de permetre trobar punts de confluència entre els objectius curriculars prescriptius, l’assoliment de competències bàsiques transversals i el coneixement del medi i el patrimoni, tot plegat amb l’objectiu de captivar l’alumnat i provocar-li sentiments de pertinença i orgull.\nPer aconseguir-ho, les dues institucions s’immergiran en el projecte MagneTer, que aprofita el model de les experiències Magnet amb l’objectiu de positivar l’elecció de centre, vincular equitat i qualitat com a pilars de l’excel·lència, incrementar la participació de les famílies i reforçar la identitat del centre, atès que s’identifica amb una opció temàtica que ajuda a consolidar el projecte propi.\nUn altre aspecte que tenen en compte les experiències Magnet és la col·laboració amb àmbits privats i institucionals, que és on s’engloba la col·laboració amb el Museu del Ter. A partir del projecte, l’institut podrà esdevenir un banc de proves per a l’equipament museístic, útil per experimentar propostes educatives adreçades a alumnat d’ESO.\nTambé es persegueix que la col·laboració serveixi d’altaveu per fer visible l’institut com a centre elegible, mentre que per al museu es tracta que faci de distintiu de referència per a projectes amb d’altres centres i institucions dedicades a l’educació d’adolescents, en temes de patrimoni natural i cultural.\nLa proximitat urbana i la col·laboració estreta entre els dos centres també facilita la utilització per part de l’Institut del Ter de les infraestructures del museu per a les seves activitats, especialment l’Auditori Roca. Això permet resoldre mancances conjunturals en les infraestructures del jove centre educatiu. D’aquesta manera el museu es converteix de forma quotidiana en una aula més de l’institut.\nFinalment cal destacar que una experiència com aquesta pot enfortir les dues institucions, atès que ha de permetre que es facin presents i que siguin reconegudes i apreciades com a necessàries en el panorama de la ciutat de Manlleu.\nData de modificació: 29/09/2016 09:03:37


Pis en venda a Vilanova i la Geltrú a 2a línia de mar - Serra Grup Immobiliari\nPis en venda a Vilanova i la Geltrú a 2a línia de mar\nQualificació energètica: D\nCaracterístiques: Calefacció, Aire condicionat, Aparcament, Terrassa\nViure aquí és una recàrrega d’energia constant, aquesta zona et fa desconnectar. M’imagino la sensació de despertar cada matí amb vistes a la mar.\nAquest pis és una tercera planta sense ascensor de 95 m², situada a 2a línia de mar, davant el port. Hi ha un total de 4 dormitoris, 3 dobles, 1 d’ells amb bany en suite, i 1 habitació individual. A més hi ha un altre bany complet. La cuina és independent amb sortida al safareig.\nTambé disposa de calefacció a gas i aire condicionat. És molt assolellat, i disposa d’una gran terrassa comunitària.\nI no hauràs de perdre temps buscant aparcament, ja que la plaça de pàrquing va inclosa en el preu.


Autoritzacio sortir escola_hores_le...\nHabits cicle mitja\nTreball diasdeclase 3ra\nCALONGESANT ANTONI MARIONA NIETO MARATA CONEIXEMENT DEL MEDI 4T PRIMÀRIA 1 2.\nÍndexDades del municipi ………………………………….. pàg 3Situació en el mapa …………………………………. Pàg 4Relleu …………………………………………………….. Pàg 5Activitats econòmiques …………………………… pag 6Monuments i edificis importants ………………. Pag 8Festes locals ………………………………………………. Pag 11Curiositats …………………………………………………. Pag 14Fotos ………………………………………………………… Pag 16Fonts d’informació ……………………………………. pag 18 2 3.\nDADES DEL MUNICIPINOM:CalongeCOMARCA:BaixEmpordàAUTONOMIA: CatalunyaHABITANTS: 10.500habitantsEXTENSIÓ: 37,5 Km2GENTILICI: CalonginsALTITUD :8,2 mDISTÀNCIA A GRANOLLERS: 84,4 kmDISTÀNCIA A BARCELONA: 111,6 kmCLIMA:MediterraniCODI POSTAL:07669NOM DE L’ALCALDE:Jordi Soler i Casals (CIU) 3 4.\nSITUACIÓ EN EL MAPACalonge –Sant Antoni està situat al sud del Baix Empordà. Limitaal nord-est amb Palamós,al sud amb Platja D’Aro, a l’oest ambSanta Cristina d’Aro i Cruïlles.La població està dividida en dos parts, una villa medieval daltd’un turó , i altre moderna, destinada a lloc de vacances al costatdel mar.El centre urbà principal i el poble original esta a uns 4 hm dedistància de Sant Antoni. 4 5.\nRELLEU.Per la seva forma geomètrica, el terme recorda unamfiteatre: envoltat de muntanyes per totesbandes menys per la zona que, anomenadalocalment "el pla", que delimita amb la costa.Calonge està situat al peu del massís de lesGavarres, a 2 Km de Sant Antoni.Per Sant Antoni de Calonge hi passa la riera deCalonge 5 6.\nACTIVITATS ECONÒMIQUES.L’activitat econòmica i productiva del municipi està presenten els tres grans sectors econòmics (primari o agrícola,secundari o industrial i terciari o de comerç i serveis).A: sector primari - producció de vi i pescaB: sector secundari o indústria – indústria del suro 6 7.\nC: sector terciari o de comerç- amb l’arribada del turismeha fet que Calonge creixés econòmicament idemogràficament convertint-se en un poble de turismefamiliar amb restaurants , petits hotels, càmpings , botigues,activitats nàutiques ... 7 8.\nMONUMENTS I EDIFICIS IMPORTANTSCalongeEl municipi de Calonge ha estat habitat des de temps moltllunyans.L’existència de nombrosos dòlmens i menhirs al municipi,com ara el dòlmen de Puigserforques un dels gransmegalítics catalans i un dels més propers al mar,demostrenla preferència que van tenir les cultures prehistòriques.Al segle VIII es comença a construir el castell de Calonge,una de les fortaleses més important del Baix Empordà.Aquest castell fou fundat pels comtes de Girona . Durant elssegles posteriors , el castell va anar creixent tant en volumcom en importància .El segle XIII és l’època de màximaesplendor i li van donar la concessió per part del rei decrear un mercat setmanal a Calonge. En l’actualitat , el 8 9.\ncastell és meitat fortalesa i meitat palau .Actualment , elcastell pertany a la Generalitat de Catalunya i no estàobert al públic , només es pot visitar els jardins i el patid’armes.L’església de Sant Martí es troba al costat del castell. Asobre de la façana de pedra vista hi ha esculpit en granSan Martí, era un cavaller i captaire .L’església es vadecorar amb estil barroc. 9 10.\nSant Antoni Torre Valentina : Aquesta torre situada davant el mar,esva construir per vigilar el poble de qualsevol atac delspirates.L’any 1923 es va construir l’església de Sant Antoni. 10 11.\nFESTES LOCALSPer Setmana Santa s’organitza un viatge al passatmedieval de Calonge. D’una manera original es fan lluitesde soldats, animacions al carrer, parades on es mostrenels antics oficis (ferrer,fuster...)+ 11 12.\nLa Festa del Vi Nou de Calonge,Per Sant Martí ( 11 de novembre ) Calonge recupera latradició d’encetar les botes del vi nou , que es dóna atastar a tots els visitants que s’acosten al voltant delcastell. 12 13.\nFesta major:La festa major de Calonge es celebra el segon cap desetmana de Juliol i la festa major de Sant Antoni l’últim cap de setmana d’Agost.La Festa Major d’Estiu de Calonge : les activitatsprogramades n’hi ha de tradicionals, com ara labenedicció de vehicles a l’església de Sant Martí, lessardanes o el castell de focs. 13 14.\nCURIOSITATS :Calonge :Són típiques unes pastes anomenades: “ calonginesEl vi de Calonge: 14 15.\nMenú de l’olla :El menú de l’olla de Peix es pot degustar als restaurantsdes de principis del mes de març fins al mes d’ abril.Menú de la gamba :Aquest menú es fa de mitjans de maig fins al juliol.Menú de l’escamarlà :Aquest menú es pot trobar des de mitjans d’octubre adesembre. 15 16.\nFOTOS :Bola de metall que es va fer servir per l’inaguraciódel Forum de Barcelona.Platja de Sant Antoni Passeig de SantAntoni 16 17.\nCalonge :Fotos dels carrers de Calonge 17 18.\nFONTS D’INFORMACIÓ :-Oficina d’informació de l’Ajuntament de Calonge-SantAntoni-wwwCALONGE.CAT 18 19.\nCALONGE-SANT ANTONI 19 Recommended\nValles L'escola Cervetó planta un roure


Demòcrates Valencians | Demòcrates Valencians entrega un informe a Ribó amb més de 90 punts crítics en Ciutat Vella\nDemòcrates Valencians (DV) ha presentat per registre d’entrada un informe amb més de 90 fotografies que mostren punts crítics i deficiències del districte de Ciutat Vella, i especialment del barri del Carme, uns carrers que segons denuncia el partit valencianista, es troben en un estat d’abandó creixent degut a la poca atenció que li presta el govern de Ribó.\nD’esta manera, des de Demòcrates Valencians s’espera que l’Ajuntament actue d’urgència en places i carrers que, afirmen, estan cada dia més plenes de pintades i amb el mobiliari urbà més vell i sense manteniment.\nDV ha denunciat que edificis com el Mercat de Mossén Sorell o el Palau de Raga presenten pintades en parets i portes, així com l’únic parc infantil situat enfront del citat mercat, que patix de pintades i falta de neteja. Igualment, la formació política ha trobat contenidors de fem sense tapa, macetes sense arbustos, arbres tallats, parcs canins sense porta i moltes senyals tapades amb\nadhesius i grafits.\nUn pla contra el vandalisme\nD’esta manera, Demòcrates urgix al tripartit que governa la ciutat a donar un important llavat de cara al barri, a augmentar la vigilància durant les nits, a reparar tot aquell mobiliari urbà i paviment desgastat o danyat i a encetar un pla de xoc contra els grafits en edificis públics i privats. Els denunciants recorden que Ciutat Vella, i molt especialment el barri del Carme, són un dels principals espills i emblemes de València i que no pot quedar abandonat per la desídia de Compromís, PSPV i Podem.


Jurat Oficial - SkyFilmFestival\n... És pioner del paracaigudisme i salt base professional a Espanya amb més de 27 anys de trajectòria professional, 22 medalles d’or als Campionats d’Espanya, Cruz al Mérito Aeronáutico pel primer vol amb wingsuit a l’Antàrtida. Medalla de bronze al Campionat d’Europa, quatre rècords del món de gran formació en caiguda lliure i 2 rècords del món en temps en caiguda lliure. Ha fet més de 17.000 salts i, dins el món del paracaigudisme, és conegut com "The Boss".\n... És productora audiovisual i directora de Produccions de Badalona Comunicació SA. És la productora executiva i programadora del FILMETS Badalona Film Festival. Festival Internacional de curtmetratges que enguany celebra la seva 41a edició. També és codirectora i productora del programa de televisió FILMETS, dedicat al curtmetratge.\n... Director, càmera i realitzador de cinema, propietari de la productora POLIMARCFILMS. Josep Núñez ha treballat com a realitzador publicitari per marques com Osborne: Mango, Wisky Langs, Red Bull o Up & Down. També ha fet produccions per a televisió (Canal+ i TV2) i ha estat realitzador de TÉMOIN per TF1. Ha estat col·laborador de TV3 a Barcelona com a operador de càmeria i edició no lineal en programes com ara La nit al dia, Àgora i Esports.\nNúñez ha fet documentals, vídeos corporatius i realització d’espots per a Telefónica, Telyco, Almirall, Mango, Pasarela Cibeles, Caritas Diocesana, F.C. Barcelona, F.C. Girona i Coca-Cola, entre altres, i recentment ha realitzat l'espot publicitari de Windoor i el Making of dels WindGames 2015 per a MultiSignes.


Milers de manifestants a València exigeixen una alternativa independentista i anticapitalista a l'estat de les autonomies | L'Accent - Informació i comunicació popular dels Països Catalans\nMilers de manifestants a València exigeixen una alternativa independentista i anticapitalista a l’estat de les autonomies\nEscrit per Redacció Publicat el 25/04/2016\nMés gent, molta més gent que en els darrers anys. Fins a 40.000 persones van omplir els carrers de València aquest passat dissabte. Gairebé la meitat d’elles, secundant la mobilització de l’esquerra independentista, i un bon gruix també secundant la convocatòria del bloc antifeixista. També milers darrere la pancarta inicial d’Acció Cultural del País Valencià (“Fem País Valencià”) i entre les pancartes d’altres organitzacions socials i polítiques. La jornada de mobilització va cloure a la Plaça de Bous, plena fins la bandera, amb l’Homenatge a València, que aplegà el bo i millor de l’escena musical compromesa del país.\nNi pactes ni renúncies. Milers de veus per la independència\nSota els crits d’independència arrancà a caminar el bloc de l’esquerra independentista des de la plaça de Sant Agustí. La mobilització estava acompanyada per diverses colles de muixerangues, una de les expressions més dinàmiques del nou associacionisme valencià. En passar per davant l’ajuntament, molts manifestants recordaven que fa gairebé un any, allà la festa va durar tota la nit per a celebrar el desallotjament del PP de les institucions. Aspecte que també va ser recordat en l’acte que cloïa la mobilització, quan es va afirmar que “els caps de Camps i Rita també són un trofeu que l’esquerra independentista ha ajudat a guanyar”. Unes institucions ara en mans del tripartit, que també van ser molt qüestionades per part de l’esquerra independentista. De fet, el plantejament polític que les diferents organitzacions feien per aquesta diada era assenyalar que els anomenats “governs del canvi” en realitat no podien donar resposta als problemes del poble valencià i que el que calia era bastir una autèntica alternativa política.\nDesprés de l’ajuntament, la manifestació va enfilar el carrer de les Barques, on tenen la seu diverses entitats bancàries. Aquestes estaven fortament custodiades per un dispositiu policial per evitar que els manifestants els recordessin als vidres el paper que juguen en l’empobriment de les classes populars valencianes. Una taxa de pobresa juvenil del 45%, un atur superior al 20% i milers de desnonaments. En el tram final, el bloc independentista enfilà el carrer de Pascual i Genís, que una multitud omplia de cap a cap.\nActe polític enmig del carrer de Xàtiva\nQuan la manifestació enfilava el carrer de Xàtiva, era rebuda per un gran escenari amb una pancarta amb el lema de l’esquerra independentista. Un acte pràcticament inèdit, almenys des d’aquells temps, fa una dècada, en què Maulets organitzava mítings dalt d’un camió. Una multitud s’aplegà davant l’esplanada de la plaça de bous quan començaren a sonar albaes com a preludi als parlaments. Van prendre la paraula portaveus de la lluita contra els CIE, contra la destrucció del Cabanyal i contra el transvasament de l’Ebre.\nLa portaveu de la lluita contra els CIE va lligar aquesta problemàtica a les conseqüències que el capitalisme té sobre els països no occidentals. També va denunciar l’acord entre la Unió Europea i Turquia en matèria de refugiats. Finalment, va exigir que s’acabés amb les batudes racistes i la criminalització constant dels moviments que defensen els drets de les persones migrades.\nEl portaveu de la lluita contra la destrucció del Cabanyal va fer una denúncia del procés de gentrificació que viu el barri i dels intents de dividir el moviment en defensa del Cabanyal a partir de la criminalització d’una de les parts.\nLa representant de la Plataforma en Defensa de l’Ebre va fer una denúncia dels projectes de transvasament com una agressió no només contra les terres de l’Ebre, sinó també contra el País Valencià, en anar aquests projectes destinats a inversions especulatives que trinxaven el territori.\nEn aquells moments, un inoportú xàfec va obligar a suspendre l’acte i molts dels assistents van buscar refugi dins la plaça de bous, on just acabava de començar l’Homenatge a València o en els carrers propers. Al cap d’uns quinze minuts, després que l’aiguat amaïnés, es va poder cloure l’acte amb els parlaments centrals, a càrrec del SEPC, Endavant i la CUP.\nLa portaveu del SEPC va fer una crida a no fiar res a les institucions perquè aquestes ara mateix eren incapaces d’afrontar la problemàtica de fons tant en l’àmbit nacional com en l’àmbit social i de gènere. Va explicar que l’esquerra independentista no havia abandonat mai la mobilització al carrer i que ara tampoc ho faria.\nEl portaveu d’Endavant va reivindicar el paper de l’esquerra independentista en el darrer cicle de lluita contra les institucions del PP. Però sobretot va centrar el discurs en denunciar les limitacions de l’alternança dels governs progressistes. “La greu situació del País Valencià va molt més enllà dels 8 anys de crisi o dels 20 anys de governs del PP. I què pretenen els nous governs del canvi? Reforma de l’estatut? Nou encaix a Espanya? Finançament més just? Regeneració democràtica? Això són només engrunes, són només pedaços”. En els milers de fulletons que Endavant va repartir durant la marxa, s’apuntava a l’alternativa real a això: “Afirmem la necessitat de la independència respecte l’Estat Espanyol i de la construcció nacional dels Països Catalans com l’única via que afirma la plena sobirania pels valencians i valencianes”.\nAnna Gabriel, de la CUP, va defensar l’estratègia de construcció nacional dels Països Catalans de l’esquerra independentista. Va ser especialment crítica amb aquell sobiranisme i valencianisme que han abandonat l’estratègia de la construcció nacional esgrimint el possibilisme. “Ens diran que no hi entenem de conjuntures, que no sabem llegir bé la realitat, que ens equivoquem d’estratègia. I ens diran que entre nosaltres som diferents, que hi ha diferents ritmes, diferents realitats socioeconòmiques que fan impossible seguir defensant-nos com a subjecte polític. El que respondrem és que les conjuntures es forjen des de la lluita, que la realitat que llegim nosaltres és la del peu del carrer, i la millor estratègia és la que no s’abandona. I sí, els direm que els ritmes, si no te’ls marques tu, te’ls marquen”.\nCategoria: Actualitat política Visualitzacions: 3673\nTots els colors de Sabadell contra el feixisme\nTreballem menys, treballem totes; produïm allò necessari, redistribuïm-ho tot\nHereu llança la proposta dels Jocs d’Hivern a Barcelona per intentar remuntar electoralment\nL’ajuntament de Vic denunciarà els immigrants sense papers que intentin accedir als serveis socials bàsics\nL’independentisme català s’arma de raons\nLa CUP anuncia la congelació de les negociacions del full de ruta de cara a les eleccions del 27S\nMallorca es mobilitza en rebuig de la cimera de ministres de Defensa de la Unió Europea\n11 setembre 2013. L’esquerra independentista es mobilitza poble a poble


A PEU » Ras i curt: d’això se’n diu repressió política.\n« Incapacitats per votar? UNA ANOMALIA ANOMENADA CATALUNYA »\nRas i curt: d’això se’n diu repressió política.\nPublicat en 0:17 sota POLÍTICA\nEl dissabte vaig mirar el programa especial ‘Les veus de l’1-O’. Ja havia vist el documental que, al seu moment, em va indignar profundament. El dissabte vaig tornar a mirar el documental i també em vaig voler quedar fins al final del programa per tal d’escoltar de primera mà els testimonis directes d’aquell dia tan trist per la democràcia en general i per Catalunya en particular. L’1 d’octubre va ser un dia trist perquè molts de nosaltres hi teníem posades moltes esperances de llibertat i, en canvi, ha estat tot el contrari. Hem retrocedit un munt d’anys i haurem de tornar a recomençar i a refer de nou un munt de coses. La repressió política es va posar de manifest en tota la seva crueltat.\nPerquè el que hi va haver aquell dia va ser –ras i curt- un mostra clara del que és una repressió política que, com diu la Viquipèdia, «és l’acció de contenir, detenir o castigar actuacions polítiques o socials des del poder per part de les autoritats públiques, negant o impedint l’exercici dels drets i llibertats (expressió, reunió, manifestació, associació, sindicació) que solen considerar-se pròpies dels sistemes democràtics. Habitualment es veu acompanyada per violència, tant legal com informal. La força de l’exemple de qui sofreix aquesta violència fa que, per temor, la resta de la societat es reprimeixi a si mateixa en l’exercici de la llibertat, que queda així anul·lada per a tots, excepte per al poder i per a aquells en el benefici dels quals es realitza la repressió».\nLa repressió es pot exercir de moltes maneres i els Estats saben bé com fer-la servir. La única manera de que no ho facin tan com ells voldrien és que el Parlament i els mitjans de comunicació posin controls seriosos. A les democràcies això es dóna. A Espanya cada dia es dóna menys i tant els partits com els mitjans de comunicació estan fent un paper d’allò més galdós. Clar i català: a Espanya la democràcia està retrocedint cada dia que passa i no sé pas on arribarem si algú no ho para.\nLa repressió es pot presentar de moltes maneres: de manera brutal com la que va exercir la policia nacional i la guàrdia civil l’1-O o de manera discreta i sibil·lina amb l’ús i abús que estan fent de l’article 155 de la Constitució. Caldrà que els partits sobiranistes posin molts més esforços per analitzar bé com prevenir-la i enfrontar-la d’ara en endavant. Ja hem vist que no podem anar més amb el lliri a la mà i ja hem vist de què són capaços tant l’Estat com la UE. I no sembla que tinguin cap ganes de canviar la dinàmica. Tot el contrari: miraran de reprimir encara més tot allò que els fa por i que puguin sospitar que els pot perjudicar i que els pot plantar cara. Ara s’han adonat que l’autèntic perill per a ells són els dos milions llargs de catalans que volen la república i que, per tant, estan disposats a canviar el seu modus vivendi. D’ara en endavant encara prohibiran més, condemnaran i empresonaran més, agrediran més i faran més xantatge. Ja ho han anunciat: miraran de decapitar tots els líders que puguin per tal de que sigui cada cop més difícil trencar els seus malèfics plans. Que puguin aconseguir-ho ja serà un altre tema, però que ho intentaran amb tots els mitjans possibles i impossibles no hi ha cap mena de dubte.\nHem de saber que la repressió, tan necessària per al manteniment de l’actual sistema, no és possible sense el gran poder de l’Estat i sense alguns representants dels engranatges del sistema, incloent-hi aquesta vergonyant esquerra que va pactar la Transició i que sembla seguir vivint a la lluna. Com és ben sabut, l’Estat més opressor és el que no necessita fer gaire explícita la seva repressió i que la repressió que no es veu és la més efectiva. Es valdran de la por, de l’autocensura i del silenci autoimposat per la mateixa por. És essencial que sapiguem tots que la repressió no és només violència expressa i cops de porra. La violència pot ser física, però també cultural i psicològica. Les formes de la repressió poden ser quasi invisibles i ser molt subtils perquè jo crec que Europa no els tornarà a permetre fer certes coses i actuar amb la brutalitat amb que ho van fer l’1-O. No patiu, que buscaran les seves estratègies i caldrà que nosaltres trobem les nostres per poder-nos defensar com correspongui. De moment sembla que els ha desconcertat una bona mica l’estratègia del pacifisme que fem servir i que penso que no hem d’abandonar de cap manera, però caldran noves accions més imaginatives i més efectives. I per damunt de tot, unitat i organització. L’organització és una condició imprescindible per la victòria i la unitat ho és també en els moments tan delicats com l’actual.\nQue ho tinguin ben present els nostres líders aquests dies de negociacions inacabables. I que, per damunt de tot, pensin abans en el país que en les partits o en ells mateixos. Molta sort!


Claudia - Relat d’una nena robada - Critica - Teatralnet - Espectacles de teatre en Barcelona\nBarcelona dilluns, 24 de setembre de 2018 Actualitzat a les 16:44 (CET) - EDICIÓ CATALUNYA -\nVeure totes les crítiques del espectacle\nRelat d’una nena robada\nAndreu Sotorra(Clip de Teatre)\n'Claudia' com 'Nadia' son espectacles que es mouen entre el teatre-document i el teatre-testimoni.\nLa companyia La Conquesta del Pol Sud —nascuda amb un espectacle amb aquest mateix títol— va continuar amb el relat verídic de Nadia, del 2014, la jove afganesa Nadia Ghulam que es va fer passar per noi per sobreviure en l'estat de terror del règim dels talibans i poder ajudar la seva família. Era la mateixa Nadia la que ho explicava als espectadors. Amb Claudia, estrenat el Grec del 2016 al CCCB i en gira permanent des d'aleshores, la companyia repeteix experiència. Aquesta vegada, amb un testimoni d'una altra atrocitat de l'era contemporània —la de la nostra civilització—, els nens robats arran de la Dictadura de l'Argentina del 1976 al 1983. És a dir, com aquell qui diu, fa quatre dies.\nClaudia Poblete, com ja va passar amb Nadia, és també qui protagonitza en persona el relat autobiogràfic. Els altres dos creadors de l'espectacle li fan costat, més discretament del que feien a Nadia, dedicant-se més aviat a crear l'ambientació escènica i l'audiovisual —en el qual ells també estan implicats com a investigadors sobre el terreny— que situa els espectadors que quaranta anys enrere encara no eren en aquest món.\nLa casualitat ha fet que el dia de la meva funció coincidís amb el veredicte d'un dels judicis que a l'Argentina tenen lloc des de fa cinc anys contra els militars que van ser els botxins dels anomenats Vols de la mort. És a dir, aquells que servien per defenestrar els cossos —ja morts o encara vius i drogats!— al Río de Plata, dels dissidents o malanomenats terroristes de la Dictadura, prèviament torturats. D'aquelles joves mares embarassades van néixer centenars de criatures —es calcula que unes 500 de llarg— donades després a pares militars o addictes al règim. La tensió, doncs, crec que es respirava en l'ambient més que en cap altra funció. El veredicte havia condemnat feia unes hores a cadena perpètua, entre altres, el capità de l'ESMA, l'Escola Mecànica de l'Armada de Buenos Aires, l'anomenat Àngel de la mort. Les àvies de la Plaza de Mayo —ara ja més àvies que quan van començar la seva protesta— tenien la seva compensació moral.\nClaudia tracta d'això. De la barbàrie de la condició humana. I ho fa a través de la veu d'aquesta filla —nena robada— que va néixer l'any 1978 a Buenos Aires i que fins als 22 anys no va descobrir —sense que mai n'hagués tingut sospites— quina era la seva autèntica identitat després d'haver crescut com a «filla» d'un militar de la Dictadura d'alta graduació. ¿Algú es pot posar en la pell d'una adolescent que descobreix que aquell que considerava el seu pare va ser en realitat un dels botxins dels quals es contaven disbarats?\nClaudia ho explica amb naturalitat, gairebé com si parlés d'una persona aliena a ella mateixa. La força del teatre té aquesta capacitat terapèutica. I ho fa començant el relat davant d'una màquina de cosir perquè, ni que la seva carrera professional és la d'enginyeria de sistemes universitaris, la seva afecció és el patxword, el fer de retalls la reconstrucció de la seva història. Una metàfora poètica que el muntatge ja no abandona durant vuitanta minuts i que es complementa amb moments escènics de la vida d'infància de Claudia, de la seva adolescència a l'institut, dels seus primers debats polítics entre joves, de la seva relació amb els pares «il·legalment adoptius» i de la seva descoberta final.\nClaudia com Nadia son espectacles que es mouen entre el teatre-document i el teatre-testimoni. Parteixen de la realitat que envolta les generacions actuals i, amb l'alambí de la dramatúrgia, converteixen en presumpta ficció allò que han patit en pròpia pell centenars de persones.\nBusca la crítica d'un espectacle\nCroades El tràmit Falsestuff/ La muerte de las musas Humans La resposta Quina feinada! Shirley Valentine Una gossa en un descampat


Amnistia Internacional demana a Bèlgica que no entregui Valtònyc a Espanya\nEl país que acull el raper avaluarà si és aplicable avui una llei del segle XIX que considerava delicte les injúries al rei\nAmnistia Internacional reitera el suport a Valtònyc i demana a Bèlgica que no l'extradeixi. Segons explica l'organització que defensa els drets humans, el Tribunal Constitucional de Bèlgica té previst avaluar si és aplicable avui una llei belga del segle XIX que considerava que les injúries al rei són delicte. "El que dicti el Tribunal Constitucional belga tindrà conseqüències sobre els procediments legals amb relació a Valtònyc", que podria ser extradit de Bèlgica a Espanya, adverteix en un comunicat Amnistia Internacional. L'associació troba que Bèlgica ha de "complir amb les seves obligacions de drets humans" protegint Valtònyc i deixant que quedi al país en lloc d'extradint-lo a Espanya, on ha estat condemnat a penes de presó "per haver exercit el seu dret a la llibertat d'expressió".\nL'associació aprofita l'ocasió per demanar a Bèlgica i Espanya que "reformin aquestes lleis", ja que considera que "penalitzar les injúries a la Corona és una restricció il·lícita del dret a la llibertat d'expressió". Així, considera que les paraules del raper estan protegides pel dret a la llibertat d'expressió, "encara que alguns les considerin ofensives". "Qualsevol limitació d'aquest dret s'ha d'interpretar de manera molt restrictiva", afirma Amnistia Internacional, que demana també a les autoritats espanyoles que retirin l'ordre de detenció europea contra Valtònyc.\nL'Audiència Nacional va condemnar el raper mallorquí Joan Miquel Arenas, Valtònyc, a 3 anys i mig de presó per injúries a la Corona, un delicte d'amenaces i enaltiment del terrorisme i humiliació a les víctimes en les lletres d'alguns dels seus temes musicals. El raper va exiliar-se a Bèlgica, on resideix des del 2017, per evitar entrar a la presó.\nAmnistia Internacional valtonyc llibertat d'expressió


Com desmuntar l'estratègia populista\nGirona 02 de mayo del 2017. 10:59\nL'auge de nous partits d'extrema dreta a Europa i a Occident és una realitat. En els últims mesos, els europeus han donat més poder a formacions xenòfobes i euroescèptiques. El 'brexit' defensat per l'UKIP i la victòria de Donald Trump, o l'èxit de Marine Le Pen a la primera volta de les eleccions presidencials franceses auguren un nou impuls cap a aquests partits.\nL'auge de partits populistes d'extrema dreta i d'esquerres -sobretot al Sud d'Europa- ha esdevingut un fenomen europeu i són un tema de debat recurrent.\nAquesta tipologia de partits ja formen part del paisatge del Vell Continent. Han ressorgit com una opció acceptable per a molts ciutadans i estan experimentant un creixement espectacular tant pel que fa als rèdits electorals com en presència mediàtica.\nDes d'alguns mitjans de comunicació es tendeix a etiquetar a tots aquests moviments sota l'etiqueta de populistes i se sol parlar constantment de l'època de la postveritat.\nUn indicador que reflecteix el gran interès que susciten aquests conceptes a l'hora d'analitzar l'actualitat política, és que la paraula populisme fou seleccionada com la paraula de l'any 2016 en espanyol per la Fundéu BBVA, Fundación del Español Urgente. En el mateix sentit, Oxford Dictionaries també va resoldre que la paraula de l'any 2016 en anglès va ser 'post-truth', és a dir postveritat.\nAixí doncs, tant al món anglosaxó com a Espanya es parla dels populismes i de l'època de la postveritat, però, sense entrar en la definició ni especificar quins són els veritables desafiaments o conseqüències d'aquests conceptes.\nAra bé, serveixen aquests conceptes per a explicar l'èxit d'aquests moviments? Són útils per a analitzar els veritables problemes de fons que té Europa? La paraula 'populisme' és vàlida per a categoritzar a tots aquests partits en una sola etiqueta? Un terme que posa en el mateix sac a Trump i Pablo Iglesias i en el mateix ventall des de Marine Le Pen fins a Fidel Castro no té cap sentit.\nPopulisme és una manera de construir la política. De dibuixar solucions simples a problemes complexos. Populisme és un mètode, una lògica social en la qual els seus efectes travessen una gran varietat de fenòmens i partits. El populisme no és una ideologia, però sí un sinònim de demagògia. I és necessari denunciar-lo, combatre'l i desmuntar-lo amb el debat de les idees.\nSegurament l'error ha estat pensar que el populisme és només exclusiu d'aquesta tipologia de partits i utilitzar el concepte amb tanta freqüència que ha acabat denigrant el seu propi significat i creant més confusió que claredat a l'opinió pública.\nPel que fa a la segona concepte, 'post-truth', el que em sembla més preocupant de tot és el conegut estudi de la Universitat de Stanford, que afirmava que el 82% dels americans no saben diferenciar una notícia real d'una falsa.\nTot plegat, un preocupant terreny fèrtil per aquests partits populistes -tant d'esquerres com de dretes-. Cal canviar l'adob d'aquest terreny pel debat de les idees.


Jaume Roures denuncia Sandro Rosell per espionatge industrial\nSegons ha informat Mediapro en un comunicat, els fets es van produir entre el 2009 i el 2011\nRoures denuncia Rosell per espionatge industrial / PERE VIRGILI\nBarcelonaJaume Roures, soci fundador de Mediapro, ha anunciat aquest divendres una demanda contra Sandro Rosell per un cas d'espionatge industrial. Uns fets que es van produir entre el 2009 i el 2011, durant els quals el que va ser president blaugrana va tenir accés de manera il·lícita als correus electrònics de Roures. "Esperem que surti tota la merda, que quedi retratat el personatge i que a la gent li caigui la vena dels ulls", ha dit Roures. "Que la policia i el jutge ho investigui i després ja començarem a parlar de responsabilitats", ha afegit.\nLa querella, presentada aquest dijous -un dia abans de la compareixença- va adreçada a tres bandes. D'una banda a Sandro Rosell (expresident del Barça), Joan Carles Raventós (responsable de seccions) i Robert Cama (responsable d'informàtica de Mediapro). A més, també s'amplia a la muller de Cama, en la mesura que signava contractes d'una suposada empresa fantasma que hauria creat per cobrar per aquest espionatge.\nRoures també ha ampliat la querella a l'empresa Socktel Servicios Informáticos (l'empresa fundada per Cama) i a Bonus Sport Marketing (l'empresa fundada per Rosell i que hauria contractat en el seu dia els serveis d'espionatge). Finalment, la demanda s'amplia al Barça, ja que un cop Rosell va accedir a la presidència del club va contractar els serveis de Cama. En el text es denuncien tres delictes: un de continuat contra la intimitat, un altre contra la revelació de secrets industrials i un últim de furt amb l'agreujant de la confiança.\nJaume Roures ha desgranat els correus intervinguts. "Hi havia temes d'horaris de partits, informació del nostre número d'abonats, del concurs de creditors, temes de representants de jugadors, la nostra correspondència amb Jan Laporta, coses de la renovació amb el Pep (Guardiola) i el Tito (Vilanova), mails que em va enviar Ferran Soriano o Marc Ingla, etcètera".\n"L'activitat dura fins a l'octubre del 2011, que és quan ho vam descobrir", ha explicat Jaume Roures en la compareixença. Els fets haurien començat el 2009, quan Robert Cama hauria aprofitat el seu càrrec d'informàtic a Mediapro per "punxar" el correu de Roures i: "enviar-li al Sandro les coses que considerava, tant de la meva intimitat o de l'empresa". A banda de l'expresident, els correus també eren enviats de forma immediata a Raventós. El soci fundador de Mediapro ha fet la compareixença acompanyat d'un cartipàs amb uns 500 folis, corresponents a la demanda, i on hi ha "centenars de correus" intervinguts. A banda, també s'han intervingut tres discs durs que es van dipositar a un notari i que ara estan a disposició del jutge.\nEn una compareixença que ha durat més d'una hora, Jaume Roures ha detallat els fets. Segons les investigacions de Mediapro, algunes de les quals reconegudes pels propis acusats, l'empresa de Cama "hauria rebut uns 75.000 euros anuals per part de Sandro Rosell per fer aquest espionatge". Posteriorment, un cop Rosell va arribar a la presidència, el Barça va contractar Cama a raó de 100.000 euros anuals. "I tenim documents que Cama demanava al Barça un contracte de sis anys per 185.000 anuals", ha afegit Roures. De fet, Cama segueix treballant per al Barça. "Nosaltres, en el seu dia, vam enviar un correu al Barça explicant-los quina persona contractaven, però ho van fer igualment"\n"Amb tot això vull explicar que no era una cosa innocent sinó organitzada", diu el soci fundador de Mediapro, que ha "convidat" altres organitzacions i parts afectades, com el propi Barça -de qui ha dit que era víctima d'espionatge fins al 2010 i coautor dels fets posteriorment- a afegir-se a la querella.\nLa confessió de Rosell\nSegons ha comentat Roures, Sandro Rosell li va reconèixer els fets. "Em va dir que sí, que rebia els correus però que els esborrava, que feia 'delete' així que li arribaven. I jo li vaig respondre que li hauria sortit un ull de poll al dit d'estar esborrant correus durant dos anys". Posteriorment, segons ha afegit Roures: "Sandro em va dir que ho havíem de solucionar a la catalana. És a dir, avui per tu i demà per mi. I jo ho he solucionat a la catalana, que és presentant una demanda, perquè de ruc no en tinc ni un pèl".\nEl soci fundador de Mediapro ha estat molt crític amb l'expresident del Barça, a qui li ha dedicat uns adjectius molt durs. "Algú que s'ha passat anys dient que era víctima d'espionatge, doncs resulta que s'ha passat anys, fins i tot abans que fos president, espiant als altres", ha dit Roures, que s'ha referit a Rosell com a "miserable" i "amoral". "Això demostra que qualsevol club pot arribar a ser dirigit per un miserable que tingui retòrica", ha afegit.\nRoures ha dit que va "començar a sospitar" quan va veure l'actitud de Sandro Rosell i els comentaris que feia sobre temes privats. "A banda de ser una persona miserable, també és una mica bocamoll. Vam veure que presumia de saber coses que eren internes, i així vam sospitar que tenia accés als correus. Després vam contractar els serveis externs d'un especialista que ens ho va confirmar".\nQui mes ho sabia?\nJaume Roures i Sandro Rosell van mantenir aquesta conversa l'octubre del 2011, a les oficines del club. "El vaig anar a veure i hi havia Freixa a la porta. No sé si sabia res o no". Roures va parlar amb Rosell i Raventós del tema però després ja no ha tingut "cap més relació" amb els implicats.\nDe fet, Roures ha estat molt curós utilitzant les paraules per evitar assenyalar cap altre responsable, ja que no en té proves. "No se si a part del Sandro, el Raventós i el Cama hi havia més grup que ho sabés. Dintre d'aquesta correspondència hi ha comentaris del Cama al Sandro preguntant-li si li havia de comentar alguna cosa al (Didac) Lee. Però no sé si li va dir o no".\nEl soci fundador de Mediapro ha dit que "Bartomeu i el Faus ho sabien, perquè m'ho van comentar a mi, personalment, però no sé quan ho van saber". D'aquesta manera, no pot precisar si estaven implicats en el cas o si se'n van assabentar posteriorment, un cop ja estava desmuntada la trama.\nPoc després de saber els fets, Roures ho va comentar amb Pep Guardiola. "Va ser un dels primers a saber-ho, perquè treballava a la casa (al Barça) i estava implicat". Preguntat per l'ARA, l'actual entrenador del Bayern ha donat veracitat a aquestes informacions tot i que no ha volgut fer més declaracions al respecte. Roures no ha volgut aclarir si aquest fet va contribuir a la decisió de Guardiola d'abandonar el club el 2012.\n"Quan va passar estàvem immersos en la guerra del futbol amb Prisa, que va durar set anys i mig, que ens demanaven centenars de milions d'euros. I un cop va acabar, amb la sentència del tribunal suprem, estàvem immersos en la negociació dels drets del futbol. I això s'ha acabat ara, amb els acords amb la Lliga i Movistar. Un cop les incògnites s'han esvaït, ho hem tirat endavant", ha dit Jaume Roures.\nEl soci fundador de Mediapro ha explicat que ha contractat advocats de Madrid -no ha volgut dir el nom- per porta el cas. "El club deu tenir contractats el 70 o el 80% dels advocats de Barcelona especialitzats en aquests temes. Que no ho critico, però és per una qüestió de confiança".\njaume demanda espionatge industrial


Eso i Batxillerat |\n“El paper i l’art”\nLa visita al museu mostra clarament la utilització del paper en el camp del disseny i la moda, no només en vestits d’època i fantasia sinó també en la moda actual, amb projectes de dissenyadors famosos com Victorio & Lucchino o Agatha Ruiz de la Prada.\nPerò la utilització del paper també abraça altres camps, com l’art. Al taller didàctic els ensenyaran exemples d’artistes que han agafat el paper com a font d’inspiració i veuran un dels exemples més clars de la seva utilització: els collages. Ells mateixos hauran de donar ales a la imaginació i dissenyar el seu propi collage, que pot servir després per decorar la seva carpeta, la llibreta o penjar-lo a l’habitació.\nEdat: 1r a 4t d’ESO, 1r i 2n de Batxillerat (s’adaptarà al nivell de cada grup)\n“Dissenys de paper”\nEn la visita al museu se’ls explicarà com es treballa el paper, quines tècniques s’utilitzen, com s’arriba de la idea al vestit, és a dir, tot el procés per realitzar un vestit de paper, per veure’n després els exemples exposats.\nAl taller didàctic, cada alumne haurà de realitzar el seu propi disseny: triant primer l’estil, fent-ne el dibuix i utilitzant diferents tipus de papers per exemplificar com seria el seu model.\nDesprés, aprendran a prendre les mesures i rebran les instruccions per fer-ne els patrons.