NEVA DINS EL VIDRE: Em dic Hamed Enoichi i parlo català\nHamed Enoichi. Eivissa\nHe nascut, m’he criat i he estudiat sempre a Eivissa fins acabar el batxillerat, que va ser quan vaig anar a Barcelona a fer els estudis superiors. Quan era petit, recordo que totes les assignatures les impartien en castellà, tret del català. Desprès, a cinquè o a sisè de primària, varen canviar les tornes: tot es va passar a impartir en català tret de l’assignatura de castellà. Tots els llibres de text eren també en català. A Eivissa he estudiat gramàtica, lèxic i història del català. Vaig estudiar Literatura Catalana: La poesia modernista i Joan Maragall. El Teatre Modernista i Santiago Rusiñol. La Narrativa de Victor Català; pseudònim de Caterina Albert. El Noucentisme i la societat catalana, l’escola Mallorquina i Josep Carner. Els moviments d’avantguarda, la Catalunya d’entreguerres, Joan Salvat-Papasseit, etcètera. En definitiva, a Eivissa he estudiat tota la literatura i llengua catalana que ha estudiat qualsevol persona a Catalunya.\nMalgrat tot això, mai he parlat en català al carrer fins que no vaig venir a Barcelona. Per què? Doncs perquè a Eivissa no es parla en català al carrer; i no perquè jo no vulgui, sinó perquè la pròpia gent autòctona no vol contestar en català. Veuen el seu idioma com part de les seves arrels, una cosa que no s’ha de difondre. Una cosa seva. Ja pots parlar-los en català que et respondran sempre en castellà. Encara que estiguin parlant amb el seus amics en català, si parles amb ells i saben que no ets d’Eivissa des de fa 200 anys, et respondran en castellà. Bromes a part, passa una mica com a la sèrie Lost: “Camina entre nosaltres, però no és un dels nostres”. Els eivissencs són bastant sectaris, encara que hi ha força excepcions. Un cop vaig anar al banc a treure sous i l’home que estava davant meu parlava en eivissenc amb la treballadora. Després va ser el meu torn, però tot va ser adreçar-m’hi en català, que ella va canviar de cara i em va contestar en castellà. Llavors jo li vaig parlar en àrab i aleshores sí que no ens vam entendre gens.\nPer altra banda, els immigrants que varen venir a Eivissa des de la península o des d’altres parts del món per buscar-se un futur millor o per enamorar-se de l’illa, mai han fet cap esforç per aprendre la llengua de l’illa i la seva cultura; és més, es burlaven dels habitants autòctons i de la seva llengua i tradicions. A l’escola els feien bulling i els anomenaven despectivament “pagesos”. Els eivissencs sempre han sigut minoria a les aules de l’escola i de l’institut. Quan parlaven en eivissenc, sempre els deien despectivament: “Háblame en cristiano”. El que varen sofrir els eivissencs autòctons va ser una veritable conquesta. Ara bé, caldria veure què va ser abans, si l’ou o la gallina.\nJo he vist plorar a eivissencs a l’escola per suspendre l’assignatura de català perquè deien que ells parlaven eivissenc i que els estaven imposant regles gramaticals, lèxic, cultura i societat que ells mai han utilitzat; i tenen raó ja que el català que es parla a Eivissa és un dialecte: l’evissenc. I al carrer tothom parla aquest dialecte i no el català estàndard; és més, pocs eivissencs diran que parlen català. Diran que parlen eivissenc. Si els eivissencs no volen saber res dels mallorquins, imagineu-vos dels catalans. A Eivissa sempre ha governat el PP. De fet, a les Balears sempre ha governat la dreta des de Jaume I. Sort, repeteixo, que hi ha excepcions.\nL’eivissenc forma part de l’illa, de la seva gent. Aquesta gent que porta aquí centenars d’anys, de ningú més. Una altra vegada, com Lost, són “los otros”, aquells que porten aquí moltíssims anys i diuen “Portem aquí molt més temps que vosaltres. Viviu aquí perquè nosaltres volem. No passeu aquesta línia. No us fiqueu on no us demanen. No pregunteu”. L’illa, la cultura, la llengua, les tradicions, són només d’ells. No hi ha lloc per la integració. Ni els de fora han respectat res. Ni els d’aquí els han volgut per res. Un eivissenc estima l’illa com a la seva mare i la vol neta, sense gent de fora que la destrossi; però ells són els propietaris de tots els “negocios basura”, de tots els Hotels a línia de mar, de totes les obres sense sentit. De tota la imatge que té el món d’Eivissa.\nQuan vaig venir a Catalunya i vaig veure a nois i noies de pares immigrants parlant català entre ells i amb els catalans de tota la vida, quasi caic de genolls. Quan vaig veure tota aquesta gent defensant la seva cultura i la seva llengua com si fos seva des de fa quinze generacions, em vaig emocionar. De fet, encara estic emocionat.


Dominació castellana: «El català d'avui té por d'ésser ell mateix» - Diari de Girona\nDominació castellana: «El català d'avui té por d'ésser ell mateix»\nFragments del segon volum de 'Notes disperses' de Josep Pla\n19.11.2017 | 08:11\n«Geogràficament, Catalunya es troba entre una cultura d'irradiació universal, la cultura francesa, que és la més treballada del continent, i un país, Espanya, que després d'haver donat en la història una certa flamarada, entrà en una llarga decadència. Malgrat aquesta decadència, la diferència de volum demogràfic i el paral·lelisme catòlic ha fet que Catalunya hagi viscut sotmesa a Espanya durant segles. Aquests segles de dominació han estat un llarg esforç per desarrelar el català de la seva autenticitat, de la seva pròpia manera d'ésser. Aquest esforç s'ha produït en el camp polític i en el camp cultural. La conseqüència d'aquest esforç ha estat la creació d'un poble turmentat per un seguit incansable de contradiccions, compromisos, perplexitats i negacions. No s'ha lograt, però, ni matar la llengua ni soterrar del tot la personalitat del país. Les classes cultivades sempre foren de cultura francesa, entre altres raons per omplir el buit deixat per la preponderància castellana. De fet, el resum és aquest: preponderància política castellana, cultura francesa en les classes altes, inexistència de tota cultura en el restant del país, per impossibilitat, en el poble, d'assimilar l'esperit de l'escola castellana. França no ha ajudat mai Catalunya, perquè la poítica francesa ha partit de la base que tot enfortiment de la personalitat de Catalunya podria desviar el Rosselló de la unitat francesa» (...)\n«Aquests tres segles, però, no han pas passat en va i han fet molt de mal a l'ànima i a l'esperit del país. El català d'avui és la conseqüència del pas d'aquests tres segles. El català d'avui té por d'ésser ell mateix. Aquesta por és com un tumor que porta dins. El català amaga els seus sentiments vertaders, dissimula la seva manera d'ésser, escamoteja la seva autenticitat, tracta de presentar-se diferent de tal com és. La situació del català com a tal li ha donat tants mals de cap que en certs moments ha deixat de pensar en el país» (...)\n«La careta que porta durant tota la vida li produeix un neguit intern febricitant. És un ésser humà que es fa –que em faig– pena».\n«Si la burgesia, doncs, ha estat abstinent, la classe política parasitària encarnada en Madrid ha gastat a mans plenes. Tots els estaments improductius han viscut admirablement bé».\nPla atribueix el sentiment d´inferioritat català a la submissió a la cultura espanyola. Cultura


Els peus al Montsant, la ment al Mont Blanc | Canal Reus TV\nEls peus al Montsant, la ment al Mont Blanc\n13:00 - 22 octubre 2019\nLa Cursa Ultra Trail Serra de Montsant és classificatòria per la competició de muntanya més important d'Europa.\nL'Ultra Trail del Mont-Blanc és considerada la meca de les carreres de muntanya. La cursa recorre tres països diferents, França Itàlia i Suïssa, i cada any són molts els esportistes que aspiren a participar-hi.\nLa Cursa Ultra Trail Serra de Montsant ajuda als corredors a fer-ho realitat, ja que finalitzar la prova els hi brinda cinc punts en el rànquing classificatori de la competició reina. S'ha celebrat aquest dissabte amb sortida a Cornudella del Montsant, i ha comptat amb cinc circuits diferents.\nEl llarg, i vàlid per viatjar fins al Mont Blanc, destaca per la seva duresa, ja que és de 105 quilòmetres. Els altres quatre, de 83, 59, 20 i 10 km, han servit per animar a la gent a conèixer els paratges naturals del Priorat.\nTotes cinc distàncies han reunit a més de 600 esportistes, alguns d'ells han corregut fins a 24 hores seguides. Per les seves característiques, l'esdeveniment compta amb avituallaments i és obligatori presentar un certificat mèdic abans de participar-hi. En aquesta onzena edició, la tecnologia més moderna també hi té cabuda. S'hi utilitzen codis QR que permeten reunir totes les dades en temps real dels corredors.\nNaturetime, l'empresa organitzadora, ofereix dues curses més abans de finalitzar l'any: el Trail Les Ermites al novembre, i el Trail Colldejou al desembre.


Insomni: no més nits sense dormir | Consumer\nInsomni: no més nits sense dormir\nData de publicació: Dimarts, 22deOctubrede2019\nExplicar ovejitas de poc els val. No són pocs els espanyols que, amb freqüència, no peguen ull a la nit: més de 4 milions sofreixen insomni crònic.\nEl somni ens serveix com a reinicialització diària per poder funcionar i mantenir un correcte estat de salut física i mental. Per això, passem un terç de la nostra vida dormint. Però cada vegada li dediquem menys temps i, damunt, ho fem malament. Ens costa agafar el son, de matinada passem hores amb els ulls com a plats i, de vegades, ni tan sols ens fa falta el despertador.\nMés de la meitat dels espanyols (58 %) confessa que no dorm bé, i un 13 % que no descansa “gens bé”. Ho diu l’enquesta Com dormen els espanyols?, presentada per la Societat Espanyola de Somni (SES) i Philips i realitzada el passat mes de març. El somni mitjà aconsegueix les 6,8 hores de dilluns a divendres, mentre que, durant el cap de setmana, s’intenta recuperar el temps perdut, encara que, segons els experts de la Càtedra de Recerca del Somni de la Universitat de Granada, algunes de les conseqüències negatives del dormir poc, com les alteracions en l’estat d’ànim, poden persistir malgrat dormir algunes hores extres els dissabtes i els diumenges. És a dir: no dormim prou a la nit i, pel dia, notem cansament o somnolència, entre altres efectes.\nPerò hi ha altres conseqüències de les quals no som tan conscients. Com es recull en el suplement Somio saludable: evidències i guies d’actuació de la SES, publicat en 2016 en la Revista de Neurologia, cada vegada hi ha més evidència científica que “la falta de somni deriva en intolerància a la glucosa i diabetis, increment de l’activitat del sistema nerviós simpàtic i hipertensió, o reducció en la secreció de leptina [hormona que regula el apetito] i obesitat”. També apunta que s’associa amb l’aparició de malalties cardiovasculars, perfil lipídic aterogénico [depósitos de grasas en las paredes de las arterias], calcificacions en les artèries coronàries o diversos tipus de càncer. I no solament això. Aquest any, la Societat Espanyola de Neurologia (SEN) recordava que “el mal somni es considera com un desencadenant o risc per determinats trastorns neurològics, com ictus, párkinson, alzheimer o diverses malalties neuromusculars”.\nEn un entorn agradable (sense sorolls ni llum, i entre 18 i 21 ºC de temperatura), pot ser que ens resulti complicat iniciar el somni en menys de 20 o 30 minuts, dormim a trompades o fins a ens despertem abans de l’hora. Però si, a més, es veu afectada la nostra qualitat de vida i activitat diürna (amb somnolència, fatiga, dèficit cognitiu amb falta de concentració, d’atenció o de memòria, canvis d’humor, cefalees, afectació psicomotora…), el diagnòstic clínic serà insomni. Es tracta del trastorn del somni més freqüent. Més de quatre milions d’espanyols ho pateixen de manera crònica, segons la SEN i, entre un 20 i un 48% de la població, de forma transitòria. En l’insomni crònic, les dificultats amb el somni succeeixen més de tres vegades per setmana i, almenys, durant tres mesos; en el de curta durada, no arriben a tres mesos. És més comú en dones i en persones majors de 65 anys.\nLes causes de l’anomenada “epidèmia nocturna del segle XXI” són variades. Segons Odile Romero, cap de la Unitat del Somni de l’Hospital Vall d’Hebron de Barcelona, l’actual estil de vida occidental té molt a veure: “La crisi, els problemes econòmics o de família, l’estrès o una societat de consum cada vegada més competitiva no afavoreixen la cura del somni ni la seva qualitat. I les xarxes socials, els dispositius mòbils o els horaris de la tele tampoc ajuden. Dormir no és perdre el temps. Cal cuidar el somni, igual que, per salut, cuidem l’alimentació, controlem la tensió o fem esport”.\nCom solucionar el problema\nL’insomio també pot ser causat pel consum de substàncies estupefaents (com a haixix, cocaïna o anfetaminas) i els efectes secundaris de fàrmacs, altres trastorns del somio-vigília (del ritme circadiano, apnees, cames inquietes…) i malalties mèdiques (gastrointestinals, reumatológicas…) i psiquiàtriques (depressió, ansietat, trastorns per estrès postraumático…): uns factors que caldrà tractar de manera integral en unitats especialitzades. “Els emocionals són molt importants, perquè si estem ocupats, nerviosos o deprimits, l’ànim està baix o el grau d’ansietat és més crònic o perllongat, serà més fàcil tenir problemes per agafar el son”, assenyala Iván Egusquiza, psicòleg de l’Institut de Recerques del Somni de Madrid.\nDavant l’insomni, el convenient és buscar ajuda professional; dos terços de les persones que pateixen aquest tipus de problemes no recorren a ella. I gens d’automedicarse, alguna cosa que fa almenys un 5% dels pacients, segons la SEN. El primer que cal fer és anar al metge d’atenció primària. “No tenim al nostre país suficients unitats per poder abordar aquest trastorn”, reconeix Romero, per la qual cosa aquest professional és el primer al que cal acudir. Traslladar unes normes d’higiene del somni i receptar un fàrmac hipnòtic (somnífers) solen ser les respostes. Però tant la mèdica com el psicòleg recelan de l’abús de la medicació. “Hi ha un greu consum d’hipnòtics, sobretot en gent gran. La majoria de les vegades cronifican el problema: no ho guareixen i no tracten l’arrel de la qüestió. I no estan exempts d’efectes secundaris: creen addicció, tolerància, insomni de rebot…”, comenta l’experta. “Les benzodiacepinas, preses per un temps perllongat, solen produir despertessis primerencs, agreujar el problema i provocar deterioració cognitiva lleu”, sosté Egusquiza.\nSi després d’un o dos mesos continua el problema, aquesta experta recomana passar a un tractament diferent: el metge de capçalera derivarà a l’insomne a unitats de somni i centres especialitzats. “Serà com un vestit a mesura de cada pacient, molt personalitzat”, defineix Romero. Caben l’aromaterapia, sons que dormen, colors que relaxen o matalassos d’última generació que inciten al somni? “Hi ha molta literatura, però cap estudi que demostri que funcionen de forma significativa. Però si algú diu que li va bé, avanci”, anima.\nEl que sí s’aplica en l’insomni psicofisiològic (relacionat amb l’ansietat i l’estrès) és la teràpia cognitiva-conductual, desenvolupada en moltes unitats del somni, públiques i privades, i amb un cost d’entre 400 i 600 euros. Eficaç en el 70 % dels casos, tal com sosté la Societat Espanyola de Neurologia, dura entre 6 i 8 setmanes i dota al pacient de les eines i tècniques personalitzades per recuperar el seu somni. El seu cost va a dependre del tipus d’intervenció (si és grupal o individual) i del rang d’edat.\n“Es treballen els nivells de conductes, cos i ment i els factors que influeixen en el somni”, resumeix Egusquiza. En el primer nivell, el conductual, s’utilitza un diari de somni del pacient, on s’apunta l’hora de ficar-se al llit, el temps que triga a dormir-se, la freqüència amb que es desperta i l’hora d’aixecar-se, per anar regulant-ho amb tècniques nocturnes i diürnes que puguin ser-li efectives. El segon pla se centra a relaxar el cos i la ment i preparar-los per al llit i el somni. I el tercer és més psicològic i emocional. “Treballem amb tècniques per al maneig dels pensaments relacionats i de la regulació de les emocions que poden estar afectant al somni”, explica el psicòleg.


La voluntat general « Reflexions Pausades\nPàgina d'inici » Moviments polítics » La voluntat general\nLa voluntat general\nUs passa sovint que, en discussions sobre política, us trobeu amb debats aparentment irresolubles? Alguns diuen que el gran problema de la comunicació és que escoltem per respondre i no per aprendre. Crec que això és parcialment cert, però se m’acudeixen altres motius pels quals això passa.\nEn una conversa entre partidaris d’una posició més liberal econòmicament i una altra més redistributiva, penso que el punt de desacord és anterior a qualsevol mesura concreta que es discuteixi. Un factor determinant és, sens dubte, tenir una visió més o menys benèvola de la naturalesa humana. Hi ha qui considera que els humans som egoistes i malvats per naturalesa, mentre d’altres asseguren que és la cooperació i la bondat el que ens defineix. Però en aquest text em vull referir a un altre factor: l’existència de la societat i de la voluntat general.\nExisteix la societat?\nUn pas previ per parlar de voluntat general és determinar si vivim en una societat. En relació a això, la gran representant del liberalisme econòmic, Margaret Thatcher, va afirmar que “La societat no existeix, hi ha homes i dones individuals, i hi ha famílies”1. El sentit d’aquesta frase mostra genialment la visió neoliberal: no existeix cap mena de comunitat, sinó individus amb interessos particulars. I a partir d’aquí, els interessos individuals que siguin més compartits determinaran quin serà el govern que manarà i, a través del mercat, com funcionarà l’economia. En altres paraules, els interessos que sumint un número més gran seran els que triomfaran.\nEn canvi, autors com Gerry Cohen defensen que sí que existeix una societat, la qual es defineix per ser una xarxa de provisió mútua. Allò més interessant és que, segons l’autor, en una economia de mercat continua havent-hi inevitablement relacions i dependències entre les persones, però resulten perversament encobertes de la mentalitat de la població a causa de la lògica mercantil. En altres paraules, Cohen segurament respondria a Thatcher dient-li “Per molt mercantilitzat que sigui un país, la societat continua existint, en tant que tots seguim sent dependents i les eleccions individuals continuen afectant la resta”.\nI la voluntat general?\nFa gairebé tres segles, J. Rousseau va reflexionar a El Contracte Social sobre un tema estretament lligat amb la discussió anterior. Segons Rousseau el pas dels humans des de l’estat de naturalesa a la vida en societat comportava -si volien seguir sent lliures- afegir moralitat a les accions de les persones envers la resta i substituir l’instint per la justícia. En conseqüència, per viure en comunitat, caldria renunciar a l’interès egoista (ell utilitzà, en francès, amor propi) respectar la voluntat general.2\nLa formulació de la voluntat general implicava associar-se i acordar en assemblea una posició comuna: el desig del poble -que pot estar equivocat. Rousseau insistí en què no cal que hi hagi unanimitat i que s’han escoltar totes les veus (tot i que, malauradament, no aprofundí en els mecanismes per a protegir les minories). A més, subratllà que la voluntat general no és l’agregació d’interessos particulars. De fet, afirmà que la suma de singularitats podia acabar en tirania. La voluntat general seria doncs la representació de l’interès comú, el desig del grup. Per exemple, que no hi hagi pobresa o violència. És a dir, quelcom que sobrepassi els afanys individuals i se centri en la justícia per a la societat.\nObligar-se amb el col·lectiu\nAcceptar l’existència d’una voluntat general té certes implicacions, però penso que són passos necessaris perquè una societat sigui funcional i justa. La conseqüència més important és el fet d’obligar-se davant d’un col·lectiu del qual es forma part, especialment quan comporta esforços personals. Penso que això implica -tal com es defensa des del corrent del republicanisme3– una exigència moral que va més enllà del simple compliment de les lleis.\nHi ha diferents àmbits quotidians on es produeix aquest acte d’obligació amb la resta. Quan se circula per la via pública, generalment es compleixen les normes per tal d’evitar que hi hagi accidents de trànsit i atropellaments4. Al món de l’esport, hi ha un interès compartit entre els esportistes en què hi hagi certes normes i que es compleixin per tal de poder jugar. El mateix passa amb la recaptació fiscal.\nQuè passa quan algú condueix begut? O quan un futbolista es “tira a la piscina” simulant un penal? O quan una persona menteix hisenda per pagar menys? El que passa és que aquests individus renuncien, en pro d’interessos egoistes, a complir amb la seva obligació amb el col·lectiu al qual pertanyen. El més greu és, sens dubte, quan la societat disculpa o fins i tot aplaudeix aquests comportaments (“mano de dios”, amnistia fiscal…). Certament, hi ha d’haver un espai per al dret a la desobediència civil -sempre que es donin els requisits necessaris perquè ho sigui5-, però els casos que exposo aquí s’allunyen molt d’aquesta lògica.\nRetornant al plantejament dels debats irresolubles o enquistats, penso que la importància de la voluntat general ens pot ajudar a clarificar-los. Quan discutim sobre una mesura, no ens hem de limitar a preguntar-nos si afavoreix a tal persona o grup, sinó també si aquesta mesura ens convé com a societat. Per exemple, jo no vull la reducció de les taxes universitàries només per pagar menys sinó perquè crec que això permet garantir el dret a l’educació.\nEn l’extrem contrari, hi ha accions o mesures que es recolzen des d’interessos particulars o corporatius però no es poden justificar des de l’interès comú i, per tant, haurien de ser rebutjades. En el pla polític, els macro-partits utilitzen sovint aquesta estratègia de protegir determinats sectors socials o econòmics, no per un ideal de justícia o bé comú sinó per una visió d’intercanvi entre vots (o favors) i polítiques que els són favorables.\nEn conclusió, al debatre és important definir a quins interessos respon cada posició, particulars o generals. És una pràctica que no només facilitarà l’intercanvi d’opinions sinó que carregarà de raons a qui millor expliqui que la seva proposta respon a la voluntat general i assumeixi així les exigències morals derivades de la convivència en societat.\n1. Frase entonada per M. Thatcher l’any 1987 en una entrevista a la revista Woman’s Own.\n2. Per raons d’espai, no es detalla el procés segons pel qual el Contracte Social allibera les persones de les cadenes que elles mateixes s’han posat al deixar de viure en estat de naturalesa.\n3. Per a ampliar, “Republicanisme: una introducció”, Ramón Alcoberro\n4. Una trista excepció és quan J.M. Aznar afirmà que ningú li havia de dir quantes copes de vi havia de beure per conduir, i superposava així el seu interès particular sobre la voluntat general per a reduir el nombre de víctimes a les carreteres.\n5. Recomano aquest article, que ho analitza amb profunditat: “Digueu-n’hi desobediència civil”, Marc Sanjaume.\nEtiquetes: benestar, democràcia\nBy Yago Calbet in Moviments polítics on 11 Desembre, 2014 .\n← 2 mesos i endavant!\tUn pessebre perfecte →\n11 Desembre, 2014 a les 7:54 pm\nDes d’un tren i aprofitant les noves tecnologies alienadores de la societat, escric aquest breu comentari a la reflexio pausada de l’autor. Aixi que disculpeu les errades.\nSembla acertadisima la diferenciacio que es proposa entre interessos particulars, de grup o de societat. Ara be, com es defineix la voluntat popular?? La que milloraria el major nombre de persones? Tindriem doncs un problema de minories? Les postures liberals son propostes per a la societat, encara que defensin l’existencia de desigualtats per meritocracia i estigui sobradament demostrat que la meritocracia avui en dia no existeix enlloc (ooo a norris el sueño americano). Aixi doncs la voluntat general es com allo a apelar al sentit comu? Que es el menys comu dels sentits… la voluntat general com a eufemisme de la voluntat de l’esquerra?\nEs que al final sembla que la voluntat general es la voluntat de totes i tots… i jo diria que de consensos en aquest pais en hi ha pocs… aposto per definir be les postures, encara que aixo la dreta sigui experta en no fer-ho, mantenir amagades les cartes i autonomenar-se defensora de la voluntat general.\nDe nou, bon article Yago!! Una abraçada i segueix escrivint!!\nArestòteles ha dit:\n12 Desembre, 2014 a les 12:23 am\nHi ha una sola voluntat general? En l’ideal de Rousseau la voluntat general és uniforme. Això permet crear un Estat ideal en què els ciutadans siguem lliures, però si això és així és perquè defineix la llibertat en termes civils: sóc lliure en tant que com a ciutadà obeeixo voluntàriament a actuar i pensar dins uns marges morals establerts per la comunitat (i jo mateix) i definits per la llei. Home, clar que hi ha llibertat si fem coincidir pensament/comportament individual amb la voluntat general. Però què passa quan la meva moral no coincideix amb la de la resta? A quanta gent es deixa al marge d’aquesta voluntat comuna? No és perillós que aquesta voluntat general ignori la resta d’opinions? Tinc la sensació que la voluntat general de Rousseau coincideix amb la opinió pública, manipulable fàcilment, que pot ser utilitzada per pintar de voluntat general certs interessos privats, i dotar-los així de concens democràtic.\nCrec que els teus dos personatges no es posen d’acord en el debat perquè tenen conceptes diferents precisament sobre què és la justícia, que és la llibetat i què és la igualtat, i per tant, no defineixen de la mateixa manera el bé comú. Existeix un sol model de bé comú? Aquesta és la meva pregunta. M’agradaria pensar que sí, però és que aquest model coincidiria amb la meva forma de pensar i d’entendre la justícia… i això em fa dubtar, ¿soc una dictadora? ¿com diu el guille, vol. gral = eufemisme d’esquerres? ¿pq creure’s amb la superioritat moral de definir què és i què no és el bé comú? Bueno, ben mirat potser perquè les conseqüencies d’aplicar una acció o una altra sí que són fàcilment observables i objectives…¿?\nI tinc una altra pregunta, en cas que existís aquesta voluntat consensuada i imaginant que a nivell individual tots ens comportem absolutament fidels al col·lectiu, és possible aconseguir una societat justa en un sistema (estratificat socialment i globalment) que tant políticament com econòmica, per definició, no persegueix el bé comú sinó els interessos econòmics?\n15 Desembre, 2014 a les 11:40 am\nMolt bon article, i bon nivell en els comentaris dels companys. Jo només volia traslladar-te la meva sorpresa. Què és una “societat funcional”? Per una banda implica que existeix l’ens societat que com bé assenyales és un concepte discutit. I en segon lloc aquest suposat ens ha de tenir una funció? Quina o quines? I de quina manera executa les seves funcions?


Cercador d'Internet: Els millors per a l'any 2.019 | des Linux\nUn Cercador d'Internet (Internet motor de cerca) és una de les principals i més importants eines que qualsevol usuari d'Internet coneix o ha de conèixer, Ja que bàsicament ningú a l'utilitzar l'Internet es dirigeix directament als llocs web del seu interès. La majoria dels usuaris d'Internet tingui una idea clara o no del que necessiten buscar, fan ús d'algun Cercador d'Internet de navegació en el mateix.\nUn Cercador d'Internet és bàsicament un lloc web que ofereix una aplicació coneguda com motor de cerca, Que li ofereix als usuaris de la mateixa, la possibilitat de consultar en milions de llocs web d'Internet, qualsevol dada (paraula / frase / concepte / pregunta), per obtenir com a resultat una llista amb enllaços cap a les diferents pàgines web que responguin a el criteri de recerca subministrat.\n2 Cercadors d'Internet\n2.1 cercadors Principals\n2.2 cercadors Alternatius\n2.3 cercadors Infantils\nUn cercador d'Internet serveix específicament perquè qualsevol usuari de la xarxa pugui localitzar la informació requerida sobre l'ampli i intricat Internet, Ja que sense l'ajuda d'aquestes plataformes seria impossible aconseguir aquesta tasca d'una manera raonable, és a dir, eficaç i eficientment.\nEls cercadors d'Internet compleixen amb tal vital tasca gràcies a l'ús de robots que visiten i exploren cada lloc web sobre la xarxa per analitzar-lo, classificar-lo i jerarquitzar-los, mitjançant complexos algoritmes informàtics.\nI precisament, la diferència i rellevància de cada «Cercador d'Internet» actual sobre la Xarxa ve donada pels diferents «complexos algoritmes informàtics» utilitzats per realitzar aquestes tasques d'anàlisi, classificació i jerarquització.\nEls algoritmes dins d'un Cercador d'Internet poden definir-se com el mètode emprat per classificar els llocs web registrats i analitzats, Perquè així corresponguin d'una manera eficaç amb les cerca o consultes que realitzin posteriorment els usuaris.\nI encara que en general, quan d'usar o oferir a uns altres un Cercador d'Internet sempre se'ns ve a la ment un dels més coneguts com Google, Bing i Yahoo, existeixen moltíssims més motors de cerca que poden adaptar-se a les nostres necessitats particulars, per les seves molt especifiques funcions i especificacions internes.\nPerò més important que un «Cercador d'Internet» sempre és tenir clar l'objectiu de què és el que volem cercar, com ho volem visualitzar, És a dir, en quin format text, àudio, imatge, entre d'altres, i que classe de font ho volem obtenir, de qualsevol o d'una molt específica, verificable o reconeguda font d'informació.\nHa continuació indicarem una llista dels Cercadors d'Internet disponibles (actius) per a aquest any 2.019, On alguns competeixen entre si, ja que molts tenen segments definits d'usuaris i segments d'acció que ofereixen diferents i especifiques bondats d'ús.\nLa majoria són de propòsit general, és a dir, ofereixen una llista de resultats d'alguna paraula, frase, concepte o pregunta realitzada, permetent filtrar o separar les mateixes per text, imatges, sons i vídeos.\nAltres són d'ús més específics com sol buscar fragments de codis de programació, o només buscar a pàgines web massa velles o noves, buscar termes prohibits o exclosos dels cercadors tradicionals, buscar amb majors nivells de seguretat o privacitat, o cercar simplement sense publicitat.\nCerca de Yahoo\nDiàriament fem servir 1 o més Cercadors d'Internet (o Motors de cerca) sense entendre del cert com funcionen, sense preocupar-nos si són segurs i fiables, o efectius i eficaços per al propòsit que el fem servir. Simplement els fem servir perquè emmagatzemen una gairebé il·limitada quantitat d'informació extreta dels llocs web, a través dels seus programes especials anomenats aranyes o robots, els quals tenen com a funció principal rastrejar els llocs web que tenen relació amb el contingut que busquem.\nRecordem que molts Cercadors d'Internet té mecanismes (trucs) recomanats per millorar les recerques que realitzem, ja que els mateixos es recolzen en el contingut dels llocs web, El qual és classificat gràcies a les paraules claus incloses en el títol, al llarg de el text i imatges emmagatzemades. Pel que és important conèixer els mateixos perquè el motor de cerca ens mostri un millor i més precís llistat de les pàgines que més s'assemblin a la nostra recerca.\nRuta completa cap a l'article: des Linux » aplicacions » Cercador d'Internet: Els millors per a l'any 2.019\nuniversals va dir\nHola, crec que el millor és fer servir un multi-cercador, us deixo aquest que aquesta força bé, afegeix centenars de funcions als cercadors habituals, a més és configurable.\nGràcies per l'aportació! Veuré si ho incloc en la llista de l'article.\n¡Informo que han canviat el domini!\nGràcies, Universals! Interessant cercador. Ja ho afegiu a la llista de cercadors alternatius


Viure l’espectacle dels ametllers florits tot assaborint la gastronomia de les Garrigues. - TOTLLEIDA\nViure l’espectacle dels ametllers florits tot assaborint la gastronomia de les Garrigues.\nles GarriguesComarquesEl més llegit\nEl diumenge 25 de febrer comencen a la Granadella les rutes gastronòmiques entre ametllers florits\nPer totlleida Última actualització Feb 9,2018\nEl Centre de la Cultura de l’Oli de Catalunya (CCOC) a través de l’agència de viatges Olea Soul incorpora les visites entre els ametllers florits de les Garrigues com a nova experiència turística per gaudir del turisme rural de la comarca amb la col·laboració del restaurant el Castell de la Floresta i l’empresa trencadora d’ametlles Sosa, situada a la Granadella.\nEl diumenge 25 de febrer els visitants més curiosos podran gaudir d’una nova “Experiència entre Ametllers Florits”. Una jornada adreçada a grups familiars i amants de la gastronomia per a endinsar-se en el fascinant món del cultiu, els paisatges i la gastronomia de l’ametlla a les Garrigues.\nEls camps d’ametllers florits ens oferiran un espectable fascinant per descobrir els paisatges de les Garrigues i començar el dia amb un bon esmorzar de pagès entre ametllers amb embotits i formatges de proximitat i un bon raig d’oli d’oliva verge extra del molí d’oli local.\nGaudir de la natura i de l’espectacle dels ametllers en flor tot descobrint els secrets de les diferents tipus d’ametlla de la mà d’un pagès: una passejada guiada entre ametllers permetrà assaborir també autèntics productes Km 0 en una jornada gastronòmica singular al bell mig de les Garrigues.\nTambé aquesta experiència turística ens obrirà les portes de la trencadora d’ametlles Sosa de la Granadella on els visitants descobriran el procés de trencat i preparació dels diferents tipus d’ametlles que l’empresa comercialitza.\nUn dinar gastronòmic d’homenatge a la cuina garriguenca i a l’ametlla, a càrrec de Montse Freixa, del Restaurant el Castell de la Floresta, permetrà assaborir originals maridatges elaborats amb productes de les Garrigues i els vins DO Costers del Segre subzona les Garrigues.\nPer acabar amb la diada de l’ametlla, un taller mostrarà als visitants com fer les millors ametlles garapinyades artesanes de la mà d’una veïna del municipi.\nPer participar en aquesta experiència turística, que té un cost de 37 euros per persona adulta i de 15 euros per nens fins a 12 anys, cal fer reserva prèvia a info@culturadeloli.com. Les places són limitades.\nS’aconsella quedar-se fins a la posta de sol i portar càmera fotogràfica, el paisatge és espectacular!\nXV TROBADA DELS AMICS DE SANT SEBASTIÀ DEL PONT DE SUERT A LLEIDA\nEL PP INSTA A LA PAERIA A RECUPERAR LES FONTS EMBLEMÀTIQUES DE LLEIDA. ACTUALMENT PRESENTEN UN DEFICIENT ESTAT DE CONSERVACIÓ.


Monestir benedicti de sant pau del camp de barcelona a trave - Librería Moderna\nMonestir benedicti de sant pau del camp de barcelona a trave.\nTranscripció de 156 documents procedents dels registres de la Cancelleria Reial de Barcelona relatius al priorat benedictí de sant Pau del Camp de Barcelona. El seu contingut fa referència principalment a les disposicions dels monarques catalans per a defensar els drets i privilegis dÆaquest monestir i a les preocupacions reials per obtenir dels pontífexs que el regissin persones de la seva confiança. Va precedit per un estudi dedicat a lÆevolució històrica del cenobi durant aquest període, on sÆanalitzen específicament aspectes de fiscalitat eclesiàstica, el domini territorial i el litigis que suportà, principalment en relació a nobles, mercaders, menestrals i també amb altres monestirs. Acaba amb unes pàgines dedicades a la vida interna de la petita comunitat monàstica d'extramurs de Barcelona. Conté índex de topònims i noms de persones molt útil per a la consulta dels documents.


Calenta venda capacitància 4-20mA sortida aire pressió diferencial transmissor treballant fabricant indústria química i proveïdors - fàbrica preu - CAMON\nVenda calenta capacitància 4-20ma sortida aire pressió diferencial transmissor treballant el transductor de pressió/diferencial del indústria química 3351 miniaturització sèrie són utilitzar nucli sensor capacitiva i producció avançada tècnica i tecnologia, realitzar estrictament norma 9001: 2000, produir nou tipus...\ntransductor de pressió/diferencial de sèrie de miniaturització 3351 són d'ús bàsic de sensor capacitiva, i\navançada de tecnologia i tècnica de producció, realitzar estrictament norma 9001: 2000, produir nou tipus\npressió 3351 sèrie / transductor diferencial té N tipus (tipus simulació estàndard) i tipus S\n(tipus estàndard intel·ligent); apheliotropic blau pantalla de LCD supera tat no llegit en nit; intel·ligent\nsèrie utilitzeu botó local, pot ajustar el zero o restaurar gamma. Segons petició del client, que pot arribar a gamma\nrelació 50:1 i precisió 0,1%. Utilitzar capacitància Integrativa transductor configuració, té la fiabilitat i estabilitat.\nCamon Instrument Co, Ltd s'especialitza en temperatura, cabal, nivell, metres de pressió, en diverses indústries gaudir d'una gran reputació. Productes són defensa, electricitat, petroli, fertilitzants, productes químics, llum, vidre, edifici usuaris múltiples industries paper, metal·lúrgia, plantes d'aigua, calderes i altres usuaris. Qualitat de béns i serveis que han adquirit bona reputació d'usuaris.\nUn equip de professionals: comptem amb un equip de professionals de la tecnologia que té més de 20 anys tornaràs a donar suport, us podem facilitar un millor suggeriment per a que triï un millor producte adequat.\nLa resposta més ràpida: informacions detallades, model específic i el preu dels productes es proporcionarà ràpidament després de rebre la seva consulta.\nR: factura Proforma serà enviat primer després de confirmació de comanda, tancat nostre informació bancària. Pagament per T/T, Western Union o Paypal.\nA: Pots xatejar amb nosaltres per Trademanager, MSNandamp; Skype en línia. Podeu triar el seu productes interessats i enviar consulta ' ns. Vostè pot marcar directament nostre telèfon, vostè rebrà la nostra resposta. Enviar correu electrònic a nosaltres.\nSi vostè està interessat en la venda calenta capacitància 4-20ma sortida aire pressió diferencial transmissor treballant la indústria química, Benvingut a l'engròs el producte de descompte amb preu barat de la fàbrica. És d'alta precisió i llarga durabilitat. I com un dels principals fabricants i proveïdors, també oferim el servei personalitzat per a vostè.\nHot Tags: venda calenta capacitància 4-20ma sortida aire pressió diferencial transmissor treballant la indústria química, fabricant, proveïdors, fàbrica, a l'engròs, personalitzat, preu, descompte, precisió


Cal Vidal fusiona la tradició, llegendes i la industrialització - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nCal Vidal fusiona la tradició, llegendes i la industrialització\nMig centenar d'actors teatralitzen la vida a l´antiga colònia entre l'imaginari al voltant del riu i l'eclosió del tèxtil\nd.c. 11.10.2015 | 13:48\nCal Vidal va rememorar, ahir, el seu passat tèxtil a través de la dramatització de la vida a l´antiga colònia recreada per mig centenar d´actors codirigits per Jordi Pesarrodona, de la Fira dels Embarrats de Sant Joan de Vilatorrada, i l´actriu gironellenca Alba López. Enguany l´obra va girar al voltant de l´imaginari de llegendes del riu Llobregat i els recels que va generar la irrupció d´una modernitat com fou a l´època l´apro?tament de l´energia hidràulica en una societat reclosa, tradicionalista, temerosa d´allò desconegut.\nL´arribada d´un enginyeru de principi del segle XX trasbalsa la placidesa quotidiana de la colònia. «Arriba per portar tota la modernitat a través de l´energia que pot generar l´aigua i que es transmet de la turbina cap als embarrats i dóna força a aquests telers», explicava Jordi Pesarrodona. Tanmateix «els berguedans de soca-rel que hi viuen, no ho veuen clar perquè diuen que potser es poden despertar els antics esperits del riu».\nPesarrodona va dir que l´espectacle té «una màgia especial» amb uns escenaris impagables. La dramatització va començar a les 7 de la tarda i va crear un caliu intimista a cavall entre la llum del capvespre i la foscor de nit en escenaris reals on podia haver passat la història. Alba López deia que el muntatge «no té una complicació extrema». Per a l´actriu gironellenca, en aquest cas la complicació «és més tècnica perquè són instal·lacions antigues i fem un espectacle que passa quan és fosc». A diferència d´altres edicions, enguany els actors no van interactuar amb el públic.\nLa dramatització va aplegar més d´un centenar de persones, que en acabat havien de gaudir d´un sopar tast al Museu de Cal Vidal. Aquesta va ser una de les activitats enmarcades dins les terceres Jornades sobre Colònies Industrials, que se celebren aquest cap de setmana i ?ns dilluns. Al llarg del dia es va poder viatjar en un antic autobús Barreiros del 1969 de la companyia Sagalés, que va fer el recorregut des de Cal Rosal ?ns a l´Ametlla de Merola passant per diferents colònies del Llobregat. Hi va haver jornada de portes obertes a diferents equipaments, com el mateix Museu de Cal Vidal, Cal Pons i a la Torre de l´Amo de Viladomiu Nou. També es pot visitar una exposició sobre el passat, present i futur de les colònies al Konvent de Cal Rosal. Imma Espelt, directora de l´àrea de Turisme de l´Agència de Desenvolupament del Berguedà (ADB), deia que les jornades aconseguexien l´objectiu ?xat de donar a conèixer el patrimoni i dinamitzar-lo. Les activitats són un recurs per oferir als visitants que són aquests dies al Berguedà.


El Girona s'endú els tres punts del Mini Estadi, en dos minuts finals trepidants (1-2)\nDespotovic ha marcat el segon en el 94', just després de l'empat de Soriano (92')\nEls dos equips arribaven al derbi amb set partits consecutius sense assolir la victòria, i amb un Barça B que duia sis empats de manera seguida\n3 min. Barcelona 08/01/2011 20:53\nEl Girona ha arrencat al Miniestadi la seva primera victòria fora de casa d'aquesta temporada en un partit d'autèntic infart que s'ha decidit en el temps de descompte amb un gol de Despotovic, que acabava de sortir al camp, al minut 95 per trencar l'empat de Jonathan Soriano al 93.\nAbans de l'intercanvi de gols, el partit no ha tingut gaires al·licients. La primera part ha estat excessivament tranquil·la i a la segona, malgrat que el Barça B ha tingut més ocasions, el Girona s'ha avançat amb un gol de Tortolero al minut 71. Els blaugrana sumen la seva cinquena derrota aquesta temporada, la segona al seu estadi.\nEl Girona ha aguantat bé en els primers compassos del partit. La pressió ha deixat sense idees els blaugrana, que tenien la pilota però no aconseguien la profunditat necessària en atac més enllà d'algun xut llunyà. De tota manera, els visitants tampoc no trobaven amb facilitat el camí a la porteria de Masip.\nUna rematada de cap de Dani Tortolero al minut vuit que ha sortit desviada ha estat tot el que ha fet el Girona. Per part blaugrana, Nolito ha anat adquirint protagonisme a mesura que avançaven els minuts i s'ha convertit en el jugador més incisiu a la primera part. L'andalús ha posat a prova la defensa rival diverses vegades.\nRochina ha obligat a lluir-se a Santamaría als cinc minuts després de la represa. El partit s'estava animant. El Barça arribava amb més facilitat i el Girona, encara que sense excessius problemes per a Masip, també ha trepitjat més vegades l'àrea en els deu primers minuts de la segona part que en els 45 inicials.\nAmb els canvis, els dos entrenadors han mostrat la seva intenció d'anar pel partit refrescant l'atac per no baixar el ritme. Al minut 65 ha arribat l'ocasió més clara del xoc per al Barça amb un xut de Bartra dins de l'àrea després d'un centre d'Edu Oriol. Santamaría ha rebutjat la pilota amb el genoll salvant l'1-0.\nSis minuts després de l'avís culer ha arribat el gol del Girona. Dani Tortolero ha aprofitat amb la dreta una falta llançada per Jandro i ha encès la seva afició present al Mini, unes mil persones. Amb el gol, el conjunt del tècnic Raúl Agné, lluny de tancar-se, ha seguit atacant i desafiant el toc i la possessió del filial barcelonista.\nPerò tota l'emoció estava reservada per al final. Jonathan Soriano s'ha trobat amb un xut d'Edu Oriol i ha culminat el setge culer amb l'1-1 en el minut 93. Però just després, Despotovic, que acabava d'entrar, ha superat amb un xut creuat des de la dreta a Masip. La defensa local ha reclamat fora de joc però el gol ha pujat al marcador.\n1 - Barcelona B: Masip; Montoya, Bartra, Fontàs, Abraham; Ilie, Dos Santos (Rafinha, min.55), S.Roberto; Nolito, Saúl (Jonathan Soriano, min.58) i Rochina (Edu Oriol, min.65).\n2 - Girona: Santamaría; Jose, Serra, Tortolero, Ángel (Marcos Tébar, min.46), Chechu, Dorca, Kiko Ratón (Moha, min.60), Jandro, Migue i Peragón (Despotovic, min.93).\nGols: 0-1, min.71: Tortolero, 1-1, min.93: Jonathan Soriano, 1-2, min.95: Despotovic.\nÀrbitre: Pérez Montero (comitè andalús). Ha amonestat Rochina (min.27), Dorca (min.58), Abraham (min.70), Ángel (min.72), Chechu (min.78), Santamaría (min.80), Marcos Tébar (min.85), Nolito (min.94), Despotovic (min.95).\nIncidències: partit corresponent a la dinovena de la Lliga Adelante disputat al Miniestadi davant de 3.962 espectadors.


posté le 16-09-2015 à 21:23:51\nL'Allioli del Mag\nEL TEMPS 1/09/2015\nFrederi (sic) Mistral\nRajado d'escrituro dins lou mourtié dóu journau '' L'Aiòli''\nEdicions Prouvènço d'aro\nMarsella, 677 pàgines\nUn dels plaers de la vida és tornar a Malhana (o Maiano), el poble de Frederic Mistral. Res en el paisatge no ha canviat d'ençà que el poeta va deixar-nos. Cada cop, em reculli a l'església i tiri fins a la pastisseria on conserven relíquíes del rei Lluís XVI i vénen llibres en occità. Hi vaig comprar clàssics de Mistral i els seus deixebles de l'escola d'Avinyó, un poemari de Théodore Aubanel i fins i tot una traducció llenguadociana del Llibre de la Selva de Rudyard Kipling en grafia alibertina. Amb una mica de sort, hi podreu trobar, com jo, alguns vells números de L'Aiòli, revista que es va publicar del dimecres 7 de gener del 1891 fins al dimecres 27 de desembre del 1899.\nEl baró Folco de Baroncelli, figura pintoresca que va inventar el mite literari de la Camarga, va dirigir aquesta revista que parlava de l'actualitat literària de Provença i de tot Occitània. Mistral venerava la xifra set i insistia perquè escrivissin Frederi seguint la pronúncia provençal. Així el seu nom i cognom tenien set lletres. A causa d'aquesta superstició la revista sortia tres cops al mes, el 7, el 17 i el 27.\nL'editorial Prouvènço d'aro respecta la tradició de les revistes d'antany que també editaven llibres. A través de la selva dels pseudònims que el poeta feia servir per tal de tapar les mancances dels seus col·laboradors sovint negligents, els curadors han recollit tots els articles del mestre a L'Aiòli. Un dibuix deliciós de Burnand il·lustrava el primer número. Dos enamorats preparen l'alloli i el noi '' aparo la rajado que toumbo sus l'aiet, gravamen, coume vòu l'obro tradiciounalo e naciounalo qu'alestisson. '' (ampara la rajada que cau sobre l'all, greument, com ho vol l'obra tradicional i nacional que preparen.) L'objectiu de Frederic Mistral, com ho confia en una carta a Auzias Jouveau era de ' tractar, setmana rere setmana, totes les qüestions polítiques, administratives, socials, artístiques, etc, que interessen la Provença. En un mot, elevant-se sobre tots els partits i quedant-se fora d'ells, miraríem de crear la qüestió provençal i el partit provençal. '' En aquesta revista, el mestre comenta l'actualitat cultural, homenatja els amics desapareguts i àdhuc compon versos publicitaris per celebrar les virtuts del sabó Mikado. '' Contro li mouissau / Qu'emportes aqui, gardianot, / Qu'embaimo de darrié ta sello / —Acò's de saboun Mikadò / Pèr apara dis arabi, ma bello. '' ( Contra els mosquits / Què portes aquí, petit vaquer / Que embalsama darrere la teva sella / —Això és sabó Mikado / Per protegir dels mosquits, maca. '' pàgina 319 )\nFins i tot, segueix la vida cultural catalana. Esmenta la publicació de Reglas morals y de bona criansa de Josep Pin i Soler. També descobrim la traducció inacabada del Quixot que podran estudiar els investigadors.\nAconselli aquesta lectura amena al lector català de bona voluntat que vol perfeccionar-se en occità. Aquí no ens trobem amb el Frederic Mistral líric de les grans epopeies, el Mag de l'Occident. Llegim la prosa àgil d'un periodista que fa servir la llengua de cada dia, bessona de la nostra. Que la grafia no us desanimi. Amb un poc de paciència, no us plantejarà cap problema i podreu accedir directament al jardí meravellós de Mistral.\nProuvènço d'aro / Sra Tricìo Dupuy / 18 rue de Beyrouth, 13009 Marseille


Un altre món :: Libelista\nArcadi Oliveres Boadella , Arcadi Oliveres , Arcadi Oliveres\n_UN ALTRE MÓN_, EDICIÓ ACTUALITZADA DE BUTXACA [/../libro.asp?codart=PORT002] A ARCADI OLIVERES LA PARAULA L'HA CONVERTIT EN UN REFERENT DINS ELS MOVIMENTS QUE LLUITEN PER BUSCAR ALTRES CAMINS DINS L'ACTUAL PROCÉS DE GLOBALITZACIÓ I DINS LES INJUSTÍCIES DEL PLANETA. "OLIVERES ÉS EL PROFETA DESARMAT QUE SACSEJA LES NOSTRES CONSICÈNCIES." (JOAN BARRIL) És possible un altre món? Amb el seu discurs crític i a la vegada pedagògic, Arcadi Oliveres considera que no només és possible, sinó també necessari, sobretot davant les injustícies socials i la degradació ambiental. Entre la complicitat cap a un sistema que ens domina i les possibilitats de discrepar-hi hi ha un espai de consciència que ens ha de permetre veure que ni tot està perdut ni tot és impossible. Es tracta de posar en funcionament els mecanismes i les eines necessàries per desmuntar algunes teories i buscar un món més just. ARCADI OLIVERES Va néixer a Barcelona el 1945. És Doctor en Ciències Econòmiques, professor del departament d'Economia Aplicada de la Universitat Autònoma de Barcelona i president de Justícia i Pau. És també president del Consell Català del Foment de la Pau, de la Federació Catalana d'ONG per la Pau, de la Fundació Universitat Internacional de la Pau de Sant Cugat del Vallès, de FOCIR (Federació d'Organitzacions Catalanes Internacionalment Reconegudes) i de l'Associació Lectura Fàcil. D'altra banda, és membre actiu, entre d'altres, de la Societat Catalana d'Economia, del consell assessor d'ATTAC i vocal del patronat del Casal d'Europa de Sabadell. Expert en relacions nord-sud, comerç internacional, deute extern i economia de defensa, també imparteix nombroses classes de màsters i postgraus en cooperació i desenvolupament. Col.labora habitualment en diferents moviments socials i en diverses publicacions solidàries i participa en nombroses taules rodones i conferències sobre relacions nord-sud i desarmament. En el terreny editorial, ha col.laborat en les publicacions _¿Quién debe a quién? Deuda ecológica y deuda externa_ (Barcelona, 2003), _Aldea Global, Justícia Parcial _(Barcelona, 2003), _El ciclo armamentista en España_ (Barcelona, 2000) i _Nord-sud, diagnòstic i perspectives_ (Barcelona, 1988). En solitari ha publicat _Contra la fam i la guerra_ (Angle Editorial, 2004).


Joan Roma: VISITA PRESIDENT DE LA DIPUTACIÓ\nVISITA PRESIDENT DE LA DIPUTACIÓ\nVISITA PRESIDENT DE LA DIPUTACIÓ A BORREDÀ\nAquest proper dijous dia 5 a les 5 de la tarda vindrà de visita oficial a Borredà, el President de la Diputació de Barcelona, Antoni Fogué. Som amics de fa anys i tenia ganes de conèixer les principals realitzacions de l’ajuntament en aquests anys, i molt especialment, les finançades per la Diputació.\nEl rebrem a l’ajuntament, signarà el llibre d’honor , i visitarem les dependències municipals, el Centre Cívic, aparcament municipal, zona esportiva, escoles. En fi, totes les grans obres fetes, en bona part finançades per la Diputació, en aquest o anteriors mandats.\nDe fet, la Diputació és una institució essencial pels ajuntaments i molt especialment pels més petits com el nostre. En aquesta visita podrà veure la implantació del sistema digital a tota la gestió municipal. Una transformació que ve de la mà de la Diputació i el nostre ajuntament és una prova pilot que servirà per facilitar la implantació a la resta d’ajuntaments.


Notícia: Processó Penitencial del Sant Crist 2015\nProcessó Penitencial del Sant Crist 2015\nNoticia publicada a la web el 04/07/2015 11:15:59 AM\nAquest 2015 ha estat Luis Segura, ajudat a les forquetes per Toni Segura i Reyes Agudo, qui s’ha encarregat de portar la imatge del Sant Crist\nBlanes va viure divendres passat a la nit una de les dues celebracions religioses més participatives que se celebra en aquesta població en motiu de la Setmana Santa. Es tracta de la Processó Penitencial del Sant Crist, coneguda també com la Processó del Silenci per la gran solemnitat i sentiment que l’envolta.\nAnunci de la Processò amb el Manaies - Fotografies: Quim Llorens\nVint minuts abans que comencés, els Manaies de Blanes van fer l’Anunci de la Processó, que enguany es va endarrerir deu minuts respecte els anys anteriors. Els armats van fer el recorregut a pas lleuger, encapçalats pel nou capità que tot just el dia abans havia protagonitzat la cerimònia del canvi del capità. Des d’ara qui comanda els Manaies és Claudi Espanya Fabregat, després que durant tot l’any anterior ho va ser Claudio de Angelis.\nLuis Segura, portador del Sant Crist a la processó\nDesprés que els Manaies van completar el recorregut de la processó per fer el seu anunci, van tornar a l’Església Santa Maria, quan tota la litúrgia de l’acte va començar. El moment més emotiu, com és tradicional, va arribar quan el portant de la creu aquest any, Luis Segura, acompanyat a les forquetes per Toni Segura i Reyes Agudo, va carregar a pes la imatge del Sant Crist.\nLuis Segura, acompanyat de Toni Segura i Reyes Agudo\nEl portant de la creu l’ha de dur a pes durant tot el recorregut de la processó, i per aquest motiu dies abans que tingui lloc s’entrena per estar acostumat al seu elevat pes, ja que cal estar preparat per fer-ho. Pocs minuts abans que comencés la cerimònia, Luis Segura explicava estar força emocionat perquè finalment hagués arribat el torn de ser triat per aquest honor.\nAjudat per la percussió de la banda dels Manaies de Blanes, Luis Segura va carregar la creu i va iniciar els primers passos de la processó, després que amb anterioritat les diferents confraries ja havien procedit a treure a l’exterior del temple els altres tres passos que la formen. La processó l’encapçala el Natzarè, i darrera d’aquesta imatge és on se situa el portant de la creu amb el Sant Crist.\nLes dues darreres imatges de la processó són el Crist Jacent –l’única figura que no es carrega a pes, ja que disposa d’un sistema de rodetes per la gran embergadura de la imatge-, i finalment tanca la comitiva la Dolorosa. Com és habitual, al llarg del recorregut de la processó s’hi van aplegar centenars de persones, a banda de la multitud de penitents i fidels que van acompanyar cada pas al seu darrera.\nAltres ingredients que van formar part de la Processó Penitencial del Sant Crist de Blanes van ser els membres de la Capella Santa Cecília, que es van situar darrera del pas del Natzarè per interpretar peces religioses, entre elles la del Miserere, que va escriure el blanenc d’adopció Mossèn Joan Batlle. Enguany tampoc no va faltar la música de la Banda del Col·legi Santa Maria, que està celebrant precisament els seus 50 anys de vida. La processó va fer el mateix recorregut que ha enfilat aquests darrers anys: va baixar pel Carrer Nou, va seguir pel Carrer Ample, Passeig de Dintre, Carrer Muralla, Carrer Raval, Plaça Mossèn Joan Quer i tornada a la Plaça de l’Església per entrar de nou a la parròquia.\nData de realització: 04/07/2015 | Data de la darrera actualització: 04/09/2015


1. Equivalències castellà - català. fuero m [PDF, 932 kB]\n2. Equivalències castellà - català. competencia f [PDF, 932 kB]\n3. Equivalències castellà - català. jurisdicción f [PDF, 932 kB]\n5. Equivalències castellà - català. competer a v intr [PDF, 932 kB]\n6. Equivalències castellà - català. impugnar v tr [PDF, 932 kB]\nimpugnar v tr-impugnar v tr Combatre legalment la validesa o eficàcia d'un acte administratiu o jurídic. NOTA: En l'àmbit judicial equival a recórrer contra. CA: Impugnar una resolució judicial. Impugnar el resultat d'un concurs, les eleccions. [...]\ncomptes de Els i les responsables de la formació s'encarregaran de difondre els cursos de l'Escola. Tasques del voluntariat en l'àmbit de la salut en comptes de Tasques dels voluntaris i les voluntàries en l'àmbit de la salut. La població reclusa de Catalunya augmenta quasi un 5 % en comptes de El nombre [...]\n8. Noms referits a coses. Noms de productes [PDF, 175 kB]\nConveni entre el Consorci per a la Normalització Lingüística, la Unió Empresa- rial de l'Anoia i la Delegació d'Òmnium Cultural de l'Anoia per a la promoció de l'ús de la llengua catalana en l'àmbit socioeconòmic REUNITS D'una banda, el senyor __________________________, president del Consorci per [...]\n10. Documentació jurídica. Presentació [PDF, 734 kB]\n, específicament els relacionats amb l'àmbit judicial. En tots dos casos es tracta dels models de documents que s'havien anat elaborant al si de la Comissió Assessora de Llenguatge Administratiu. Tots aquests criteris s'han actualitzat en diferents aspectes, però sobretot tenint en compte les modificacions [...]


La Challenge passa per Bunyola – Notes i apunts\nLa Challenge passa per Bunyola\nPublicat el 13 febrer 2009 13 febrer 2009 per amadeu\nLa ‘Challenge‘, la Volta ciclista a Mallorca que duu aquest nom tan ridícul, es va aturar dimecres passat per Bunyola. La darrera vegada que l’hi havia vist era quan anava a l’institut, i aquella vegada només hi havia una una meta volant davant el mercat, que va passar el primer en Toni Colom. Dimecres no: dimecres l’etapa reina de la Volta va començar i acabar al poble, i com l’altra vegada, la va guanyar en Toni, heroi local per un dia, de manera sobrada, amb els braços enlaire des de l’Estació fins a la línia d’arribada, a la plaça, i una multitud de bunyolins aplaudint-lo a a cada pedalada seva. Va ser molt emocionant, per ell sobretot. I a més, es va col·locar líder de la prova, i l’ha guanyada. Enhorabona!\nLa veritat és que durant tot el dia, el centre de la vila -la plaça, bàsicament- va bullir de gent que volia veure l’espectacle de les bicicletes i dels millors ciclistes del moment: Sánchez, Pereiro, Valverde… És un truiet que engresca, amb els cafès plens, la gent pendent de l’etapa retransmesa per televisió, que comenta la jugada, etc. Va estar bé.\nAcabat l’espectacle, és el moment d’avaluar-lo, i ja ho dic: va animar el dia, tot el poble va estar engrescat. Però a quin preu? No ho sabem, i amb el precedents que tenim, serà difícil de saber-ho, crec. Coses com aquesta no són gratuïtes, per desgràcia, i tenir als millors pedals de l’any a Bunyola tot el dia, què pot valer? Informacions diuen que a Sóller no volgueren acollir aquesta etapa perquè l’0rganització els demanava 30.000 €, mentre que segons pareix, a l’Ajuntament de Bunyola només n’hi ha costat 6.000. Qualque cosa falla: o menteixen els sollerics, o ho fa el batle de Bunyola. I no record cap mentida de cap solleric, precisament… També pot ser que no sigui ni tant ni tan poc, però com a mínim aquestes xifres ens dónen un marge segur. I alt.\nAlt, si es té en compte que hi ha entitats del poble que fa dos anys que no reben ni un euro amb excuses de cada dia més estranyes, i que s’aguanten com bonament poden; o més alt si un sap que els alumnes de l’escola no van a fer gimnàstica al poliesportiu perquè l’Ajuntament no els pot pagar un autobús que els hi dugui perquè és ‘massa car’. Val 6.000, exactament. Fomentar l’esport és una molt bona idea, però un es demana si les prioritats d’una institució municipal tan petita com la nostra ha de ser gastar els doblers en l’esport professional -gent que cobra de totes maneres- i posar traves a l’esport escolar.\nL’altre aspecte és més general, i sobrepassa l’àmbit local, però és de denúncia pública que un esdeveniment sobre-subvencionat, com la Challenge aquesta, per les conselleries d’Unió Mallorquina -Turisme i Esports i Joventut, i IB3-, es faci només en castellà. En tot el dia, només vaig sentir dues frases en català: tot, la publicitat, l’speaker, els cartells, exclusivament en espanyol. És de vergonya, però això és precisament el que no tenen a UM, per tant tampoc sorprèn; és només un punt més de la llarguíssima llista d’arguments per convèncer als il·lusos i als caparruts que aquesta genteta són el mal necessari, però mal tanmanteix: igual de lladres, igual d’espanyols, però amb un altre nom. I més pocs, això sí.\nÉs clar que en aquest tema també podrem passar comptes al nostre ajuntament: s’ha de vincular el municipi a un esdeveniment que ignora i vulnera la nostra llengua? I encara pitjor: hem de pagar més de 6.000 euros perquè s’ignori el català ben enmig del poble i mostrar-ho per televisió? Entretengut, l’espectacle, però també car i denigrant. Amb aquestes condicions, no sé si per l’any que ve val la pena.\nPosted in Bunyola, Defensem la terra, LlenguaEtiquetat Bunyola, Llengua, Unió Mallorquina\n‘A punt’, 11/2/09\nDeu ser cosa del xerrar, això de la destrucció del litoral. Article salat=balearització=destrucció. #soscostabrava! twitter.com/SOSAiguafreda/… 29 minutes ago\nRT @SOSPosidonia: Lady in Blue, 20m, bandera de Polònia. Fondejat sobre #posidònia davant Cala Falcó @112IllesBalears @AgentsMediAmbIB @CMA… 43 minutes ago\nRT @SOSPosidonia: Lalibela, 42m, bandera de Malta. Mira si n'hi havia d'arena, per fondejar, i ha anat a fer-ho justament al límit de la #p… 50 minutes ago\nRT @DonMitxel_VI: Otro héroe twitter.com/europapress/st… 52 minutes ago


La por: concepte i elements\n“Ai, Jaume, Jaume...”. Ni una paraula més alta que l’altra. Ni un sentit de retret. Ni cap expressió de rancor. Només una tristesa tendríssima, empàtica, acompanyada dels ulls que se cercaven, i del silenci que ho seguia. L’amo en Jaume Gallet, coix-coix jugava a cartes al casino del poble. Es reconeixia enrevoltat d’orelles i mirades que ho sabien tot. Destriava la por dins el fum que emboirava les botelles de darrere el tasser. “Ai, Jaume, Jaume...”, deia l’amo en Jaume Gallet, de l’Espinagar, amb la senya estigmàtica de la llendera al canell, amb la cama esbenada per una caiguda que li salvà la vida. Però a quin altre Jaume s’adreçaven aquelles tres paraules? Més jove que ell, en Jaume Morret duia el bar, i una senya de llendera al pit, però per la part de dedins.\nL’amo en Jaume Gallet, de l’Espinagar, no havia pretès mai de roig. L’agafaren i el tancaren, el 1936, a la presó de Manacor. La seva viuda contava, no fa gaire anys, que l’havia denunciat un falangista que li devia set duros, per no haver-los de pagar. Un dia els digueren que els duien a la presó de Palma. Excuses. A matar, els duien, i ells ja ho sabien.\nEn feren pujar vint-i-tres al camió. Els duien fermats de dos en dos, amb una llendera. L’amo en Jaume Gallet feia de tot per desfermar-se: “Deixa-ho anar, tanmateix ens mataran a tots”, li deia el company de fermall. L’ànsia de viure, però, va ser més forta que el dolor intensíssim al canell. La mà va sortir de dins la llendera. Pega llongo al camí i parteix a córrer, l’amo en Jaume. Aturen el camió. Tirs: vint, trenta, quaranta. Però no l’endevinen. La fosca és espessa i l’amo en Jaume cau pel fondal de la gravera de Son Coletes. Els falangistes hi fan llum i no veuen res: “Deu ser mort, ja vendrem demà a cercar-lo”. No el trobaren mai. Estirat en terra va sentir tirs de bell nou, i els crits llastimosos i agonitzants dels vint-i-dos companys de camió. Amb la caiguda a la gravera, l’amo en Jaume es va destrossar la cama i va ser coix tota la vida. Malferit, s’amagà durant mesos dins la finca del Fangar, a Son Macià, fins que, amb l’aval de nombrosos veïnats (fins i tot d’alguns de falangistes), aconseguí l’indult.\n“Deixa-ho anar, tanmateix ens mataran a tots”. “Deixa-ho anar”, li deia resignat amb la boca plena de pànic i abaltiment l’amo en Toni Sitges, Morret, batle de Son Macià i amic del batle manacorí, Antoni Amer, Garanya, tan cercat aquells dies.\n“Toni, hi ha uns senyors que volen parlar amb tu”. L’amo en Toni espolsava un ametler. L’ajudava, amb les teles i pellucant, el seu fill Jaume, infant grenyal. El pare es posà el saquet d’ametles a l’esquena i partí cap a les cases amb el nin darrere darrere. En Jaumet, nou anys, no va veure pus mai son pare.\n“Ai, Jaume, Jaume...”. El saquet d’ametles, la llendera, Son Macià. L’amo en Jaume Morret, el casiner, el fill del batle del llogaret manacorí, no es va voler posar mai malament amb ningú, dins el poble. Però hagué d’estar un any i mig sense anar a escola: no s’havia volgut posar el vestit de Falange.\nVisqué la por. La mateixa por que degué tenir aquell veïnat que va trobar que amb sis firmes n’hi hauria prou per salvar la vida de son pare. La por mateixa que ell tengué pels seus fills, el bé més preuat de la seva vida, i pels quals callà més de vuitanta anys. Havia sabut comprendre que de vida n’hi ha una, només. Per això el podíeu veure amb l’aset a les Beneïdes, i ja octogenari, proclamant-se campió mundial d’estràngol a les festes del poble. Mai una paraula lletja.\nFins que un dia va veure que ho havia de contar i fil per randa relatà la captura, la desaparició, l’estigma de fill de roig, el silenci i la por. Vell, valent, savi, gravà la història de son pare a la pedra viva de la nostra memòria.\nDiumenge passat, aquell Jaumet que anava darrere darrere son pare i el saquet d’ametles va ser a Son Coletes. Ell, que ni sap on el mal enterraren. L’amo en Jaume Morret, gaiato en mà, boina calada, noranta-un anys, assegut a primera fila, reté un digníssim homenatge a son pare amb la seva sola presència. Queda molta pedra per capolar. Queda molta por per esvair. Mai podrem rescabalar el mal de la barbàrie feixista. Però potser avui hem comprès el concepte de la por, d’aquella por tan entenedora de tan animal que era. Potser sí. Per més que encara dins el llot del temps en suren, d’aquella por, massa elements que haurem de combatre sense aturall, generació rere generació. No debades, aquella guerra la perdérem.\n“Ai, Jaume, Jaume...”, el saquet d’ametles, la llendera, el camió, la gravera, Son Macià. Matem la por, que l’ametler encara és viu.


Data: 21/08/20 20:28\nEl meu pare em mira...\nHola, venia a consultar sobre un tema que m'angoixa molt. Des de fa ja cosa d'un any el meu pare em mira el cul i crec que es pensa que no m'adono del que fa, he arribat a un punt que no vull que s'apropi i per tant quan hi és a casa intento no sortir de la meva habitació...Al passar l'estona a l'habitació amb el movil s'enfaden amb mi però com no tinc forces per a contar-ho me aguanto les bronques. Intento sortir de casa però no puc ja que he de cuidar de ma germana i no em deixen sortir molt per lo de la covid-19.. No se si el millor seria contar-ho o callar i em fa por que la família es trenqui...\nData: 23/08/2020 16:48\nEm sap greu que estiguis vivint una situació tant desagradable amb el teu pare.\nEls nostres pares (la nostra família) hauria de ser un espai on sentir-nos estimats, valorats i protegits, però a vegades les persones que en formen part no assumeixen aquesta responsabilitat...\nDes d'aquí t'animem a parlar-ho amb alguna persona del teu entorn que et pugui ajudar (la teva mare, alguna tieta, cosina, àvia...) que t'ajudin a protegir-te i a buscar alternatives per tal que et sentis segura.\nI no oblidis mai una cosa: tu no estàs trencant ni trencaràs la família. És el teu pare qui està tenint un comportament masclista i pedòfil, per tant és ell el que està trencant la família.\nSi necessites suport més especialitzat o orientació i protecció, et deixem aquest contacte:\n- Infància Respon: 116 111 (és un telèfon gratuït que funciona les 24h del dia)


El montblanquí Joan Roig realitzarà una travessa de 97 quilòmetres per recaptar diners per Afanoc | EFMR.cat\nInici Notícies Esports El montblanquí Joan Roig realitzarà una travessa de 97 quilòmetres per recaptar...\nEl montblanquí Joan Roig realitzarà una travessa de 97 quilòmetres per recaptar diners per Afanoc\nEl montblanquí Joan Roig ha impulsat una travessa solidària entre Montblanc i Móra la Nova amb l’objectiu d’aconseguir diners per Afanoc, l’Associació de Familiars i Amics de Nens Oncològics de Catalunya. Roig, que acostuma a participar en curses de llarg recorregut, ja va intentar aquest estiu realitzar una travessa entre Montblanc i Móra d’Ebre, però un cop de calor i les altes temperatures no li van permetre acabar-la.\nÀUDIO: El corredor montblanquí Joan Roig explica quin és l’objectiu de la travessa\nEnguany es va plantejar tornar-la a fer, aquest cop fins a Móra la Nova. Però aquesta vegada va optar per vincular la seva travessa a una causa solidària. “Amb l’anul·lació de moltes curses, jo volia continuar corrent, i fer-ho amb un objectiu solidari em motiva i crec que a més ajudo a altres persones, més enllà de corre”, explica Roig.\nÀUDIO: Joan Roig destaca el vessant solidari del projecte\nEl projecte ja ha recaptat 1.500 euros\nDe moment, el projecte ja ha recaptat 1.500 euros i ha implicat a una trentena de persones, entre gent que col·laborarà en la logística de la travessa fins a corredors que acompanyaran a Joan Roig en les diverses etapes. A través del compte d’Instagram @travesses.solidaries es pot seguir tota l’actualitat del repte que s’ha marcat Joan Roig.\nEl recorregut és d’uns 97 quilòmetres seguint el GR 171 i Roig espera poder-lo fer en menys de 12 hores. La data per fer la travessa, si les mesures sanitàries per la Covid-19 ho permeten, serà el proper 6 de març. Per fer una aportació podeu entrar al web de Mi Grano de Arena fundación.\nArticle anteriorL’Ovella Verda #Cap 7: Rastreig i observació de la fauna\nArticle següentClub 8 del dimarts 2 de febrer del 2021


El referèndum sobre la monarquia ja aplega 4.000 estudiants | betevé\nAquest dimecres es podrà votar a la UPC de Terrassa i al febrer a la UAB\nRedacció | Dimarts, 4 de Des del 2018, a les 23.31\n(ACN) Les urnes estan distribuïdes entre els campus del Raval i Diagonal a la UB i pel que fa a la UPF es pot votar al Campus de la Ciutadella. En totes s’ha pogut votar fins a les vuit del vespre. Fins ara s’han comptabilitzat 3.783 vots a les nou urnes del referèndum sobre la monarquia. Els organitzadors no han tingut accés a cap cens i per això, malgrat que la crida a votar es va fer inicialment per a la comunitat universitària, els organitzadors han vist “molt interès d’altres parts de la societat” i per això s’ha obert la votació a tothom. Per intentar evitar que es voti dues vegades es fa una marca al canell amb un retolador.\nLa UPC i la UAB, les següents\nEl referèndum de la UPF i la UB segueix els passos de la Universitat Autònoma de Madrid, on es va fer el referèndum dijous passat i hi van votar 7.000 persones, amb 6.000 vots a favor de l’abolició de la monarquia. A Catalunya n’hi ha dos més de previstos: aquest dimecres se celebrarà un nou referèndum simbòlic a la UPC de Terrassa,i els estudiants de la UAB n’estan organitzant un que serà el mes de febrer. Segons els organitzadors la voluntat és que s’hi sumin altres universitats perquè “aquest sigui un any estudiantil de lluita”, explica el coordinador del referèndum Pablo Acedo.\nTenint en compte que aquesta és la setmana prèvia als exàmens i que a final de setmana hi ha un pont, Acedo reivindica els resultats. “El 80 o 90 % dels estudiants que venen estan votant”, ha assegurat. Pel que fa a l’organització, el material per comprar les urnes i imprimir les paperetes l’han costejat els mateixos estudiants de la plataforma. “I avui hem posat unes guardioles per intentar cobrir una mica els costos”, ha indicat Acedo. La voluntat dels organitzadors és obrir el debat sobre la monarquia i contribuir a un moviment estudiantil fort en la lluita” en aquests moments que consideren que “l’extrema dreta va creixent”.\n— referèndum — rei Felip VI — universitats


Haus Brauer Hörbranz Àustria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nHaus BrauerUnterhochstegstrasse 25, Hörbranz, Hörbranz, Àustria, 6912 - Veure al mapaNotable7,1Basada en304comentarisHaus BrauerVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 26 fotosMolt bona ubicació 7,5Veure al mapa7,5Ubicació\nSobre l'allotjamentDescripcióAl visitar Hörbranz, vosté es sentirà com a casa a Hotel Garni Brauer, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Amb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Hotel Garni Brauer és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, premsa, caixa forta, lloguer de bicicletes. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, escriptori, TV satèl•lit/cable, caixa forta a l'habitació, plat de dutxa per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Hörbranz, faci de Hotel Garni Brauer la vostra llar.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionscalefaccióescriptoriTV satèl•lit/cableempolles d'aigua de cortesiaplat de dutxa Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésInformació útilEntrada/SortidaHorari d'entrada des de: 02:00 PMHorari d'entrada fins a: 11:00 PMHorari de sortida des de: 07:30 AMHorari de sortida fins a: 11:00 AML'allotjamentNombre d'habitacions: 20Mostrar mésAvís importantPlease note that a cat lives at the property.


Xalet - Jijona - Xixona (Partida almoraitx)\nXalet - El Campello (Cala dor)\nEnsenyant 96 de 391 Propietats - PAG 8/33\nXalet - San Vicente del Raspeig (an Vicente de Raspeig:Alicante:España) , Superfície Construïda 497m2, ...\nBungalow - El Campello (La font) , 3 Habitacions, 3 Banys.\nPis - Alicante (Centro) , Superfície Construïda 145m2, 2 Habitacions, 2 Banys, Ascensor.\nCasa - Alicante (San blas) , Superfície Construïda 400m2, 100m2, 15m2, 3 Habitacions, 2...\nVila - Polop , Superfície Construïda 195m2, 50m2, 3 Habitacions, 3 Banys, Distància del mar 10 Km.,...\nPis - Alicante (Centro) , Superfície Construïda 99m2, 3 Habitacions, 2 Banys, Ascensor.\nXalet - Mutxamel , Superfície Construïda 235m2, 1200m2, 30m2, 4 Habitacions, 2 Banys,...\nÀtic - Alicante (Centro) , Superfície Construïda 80m2, 130m2, 3 Habitacions, 2 Banys, Ascensor.\nPis - El Campello (Campello) , Superfície Construïda 120m2, 3 Habitacions, 2 Banys, 20 Distància del mar,...\n380.000 € - 12 %


Pineda de Mar tindrà una Ordenança per regular els clubs de consumidors de substàncies que puguin generar dependència — Ajuntament de Pineda de Mar\nPineda de Mar tindrà una Ordenança per regular els clubs de consumidors de substàncies que puguin generar dependència\nPineda de Mar tindrà una Ordenança per regular els clubs de consumidors de substàncies que puguin generar dependència L'Ordenança fixa les condicions i estableix que hauran d'estar lluny dels equipaments públics i no causar molèsties als veïns https://www.pinedademar.cat/el-municipi/noticies/12845 https://www.pinedademar.cat/@@site-logo/escutajuntament.png\nL'Ordenança fixa les condicions i estableix que hauran d'estar lluny dels equipaments públics i no causar molèsties als veïns\nEl Ple de gener de l'Ajuntament de Pineda de Mar tractarà l'aprovació inicial de l'Ordenança municipal que regularà les condicions d'implantació d'establiments destinats a clubs de consumidors de substàncies que puguin generar dependència.\nL'Ordenança regula les condicions d'obertura i exercici de l'activitat de clubs socials, degudament registrats, de consum de substàncies derivades del tabac i del cànnabis i estableix la seva ubicació i distàncies, entre ells i respecte a centres educatius i de salut. En aquest sentit, l'ajuntament prohibeix l'obertura d'una activitat d'aquest tipus a menys de 300 metres de centres educatius i sanitaris o assistencials, excepte al polígon industrial que no es podran situar a menys de 100 metres d'aquests tipus d'equipaments. També prohibeix l'obertura en qualsevol dels llocs on està prohibit fumar (instal·lacions esportives, centres comercials, etc.). La distància mínima entre locals destinats a aquesta activitat serà de 500 metres, excepte al polígon industrial que serà de 300 metres.\nL'Ordenança estableix que els locals reuniran les condicions de seguretat, salubritat i higiene, necessàries per evitar tot tipus de molèsties als veïns. No podran llençar a l'exterior, fums o aire amb substàncies en suspensió a l'exterior del local i disposaran d'un sistema d'extracció fins a la coberta del local. No podran ocupar, ni fer ús de l'espai públic exterior del local, amb taules o cadires. Aquests establiments tindran limitacions horàries i no podran obrir més de 8 hores diàries. L'hora límit de tancament serà les 22h i els divendres i dissabtes fins a les 24h.\nL'Ordenança fixa que l'entrada i permanència en el local on es desenvoluparà l'activitat serà únicament i exclusivament per les persones associades, sempre majors de 18 anys, consumidores habituals que no pertanyin a cap altre club de cànnabis. Els associats no podran consumir fora del local, ni proporcionar cànnabis a persones que no siguin sòcies de l'entitat, i hauran de disposar d'un servei d'informació i assessorament en reducció de riscos i danys, així com de detecció precoç, seguiment i derivació de consums problemàtics. Les associacions de cànnabis no podran fer publicitat de cap tipus, ni fomentar-ne el consum.\nL'Ordenança consta de 24 articles i tres disposicions (addicional, transitòria i final), entre els qual hi ha el règim sancionador i els tipus d’infraccions que es classifiquen en lleus (multa fins a 300 euros), greus (multa de 301 a 600 euros) i molt greus (multa de 601 a 1.500 euros).\nL'ajuntament ha fixat a l'Ordenança, els criteris de desenvolupament de l'activitat atenent als preceptes regulatoris continguts a la Llei de mesures sanitàries enfront el tabaquisme, així com els criteris establerts en matèria de salut pública per orientar les associacions cannàbiques i els seus clubs socials i les condicions de l'exercici de la seva activitat als municipis.\nEl Ple municipal que, entre d'altres temes de l'ordre del dia, tractarà l'aprovació inicial de l'Ordenança, es reunirà aquest dijous a les 19.30 h, a la Sala de sessions de l'Ajuntament de Pineda de Mar.


Going Back Home | arscultures\nTag Archives: Going Back Home\nPosted on 3 de gener de 2015 by arscultures under Música\nEl disc Going Back Home reuneix Roger Daltrey cantant dels Who i el que fora guitarrista en la primera formació de Dr. Feelgood, Wilko Johnson. Dos veterans d’envejable esperit jove, que no estan disposats a llençar la tovallola i que han gravat un dels àlbums de rock de vella escola més sòlids del panorama musical en molt de temps.\nL’àlbum va ser editat l’onze de març del 2014 pel segell Chess Records (que va ser ressuscitat en concret per aquest projecta) i que compte amb el baixista Norman Watt-Roy, de The Blockheads i el bateria Dylan Howe, ex The Style Council ambdós companys de Wilko Johnson a la carretera. A més hi col.labora el teclista dels Dexy’s Mick Talbot ,l’armoricista Steve Weston i en Dave Eringa n’és el productor.\nDr. Feelgood van ser símbol del pub de rock de la dècada dels ’70, i precediren en esperit i actitud el punk que va arribar uns anys després. Els Feelgood eren una banda de Rhytm & Blues rude i contundent, que, amb els seus dos primers discos Down By The Jetty i Malpractice van marcar el panorama del rock and roll britànic influint sobre els gustos de bandes posteriors con The Jam o The Clash.\nL’àlbum es va començar a gestar en 2010 quan Roger i Wilko es van assentar junts en una entrega de premis i van començar a parlar de música coincidint en que a tots dos els agradava Johnny Kidd & The Pirates i tot parlant van decidir que volien col•laborar junts en un àlbum. Les seves agendes respectives ho van impedir fins novembre de 2013. Al gener d’aquest mateix any els metges van dictar a Wilko una sentència de mort, tenia un càncer terminal de pàncrees i li donaven 10 mesos de vida. El guitarrista es trobava en un bon moment de la seva carrera després del magnífic documental Oil City Confidential rodat per Julien Temple al 2009 i va decidir aprofitar al màxim el temps que li quedava.\nRoger Daltrey en acabar el seu últim tour mundial i saber que Wilko es trobava bastant bé va pensar que era el moment de gravar junts. En Roger va dir que coneixia un petit i encantador estudi anomenat Yellow Fish a Uckfield, que segons Johnson va resultar ser un estudi genial. L’àlbum es va gravar en una setmana durant el mes de novembre, en mig, segons Johnson, d’un treball genial de tots i sota una atmosfera increïble. En Wilko està molt orgullós d’aquest treball al que considera el seu testament musical i on aquests dos musics han donat el millor d’ells i on la seva aliança musical funciona a la perfecció.\nPoster anunciant el concert del 25 de febrer de 2014\nL’àlbum inclou majoritàriament obres que Wilko va escriure per Dr. Feelgood. Comença precisament amb la peça estàndard d’aquests Going Back Home, un tema escrit per Wilko Johnson i el guitarrista de Johnny Kidd & the Pirates, Mick Green. Un blues accelerat que fa ballar els morts. Continua amb Ice on The Motorway i Keep It To Myself que reflecteixen autèntic rock and roll i on la guitarra de Wilko i l’armónica de Steve Weston s’enfronten en un duel perfecta de tu a tu. Segueixen amb un tema de Bob Dylan de 1965, Can You Please Crawl Out Your Window? tema que malgrat vocalista i guitarra volen portar al seu corral, no acaben d’aconseguir que deixi de sonar a Dylan. Segueix amb Turned 21 que és una balada sincera, i potser el tema on la veu queixosa de Daltrey queda més lluïda; és un molt bon tema que mai abans havia estat publicat o tocat en directe. Some Kind Of Hero de l’àlbum Don’t Let Your Daddy Know escrita per Wilko el 1991, és una peça breu, enèrgica i contundent, Wilko al 100%, a la que segueix Sneaking Suspicion i Keep It Out of Sight dos temes dels Feelgood que no tenen res a envejar a les versions originals, i Everybody’s Carrying a Gun del primer àlbum en solitari de Wilko Solid Senders (1978). L’àlbum acaba amb una de les més estimades cançons de Dr. Feelgood All Through The City, on Daltrey n’aconsegueix capturar l’esperit perfectament.\nEl seu treball va ser presentat en directe el 25 de febrer de 2014 al O2 Shepherds Bush Empire en el que va ser un concert emotiu i contundent alhora. Pel març Wilko es va sotmetre a una llarga operació de 9 hores de la qual els metges es van mostrar “cautelosament optimistes”. Mentre que Roger Daltrey va donar els royalties derivats d’aquest treball a la seva fundació Cancer Trust que ajuda als adolescents amb càncer.\nGoing Back Home ha obtingut un notable èxit al Regne Unit on ha arribat al tercer lloc en la llista UK Albums Chart, el millor registre de la carrera en solitari de Daltrey i la millor posició des de l’àlbum de The Who Face Dances, que arribà a número dos en 1981. També ha suposat el més gran èxit comercial de Wilko Johnson des de el llançament del àlbum de Dr. Feelgood Stupidity, que va arribar al número u d’aquesta mateixa llista el 1976. L’àlbum es disc d’or al Regne Unit per haver venut més de 100.000 còpies.\nAl llarg de tot el treball Wilko Johnson demostra estar en una excel•lent forma musical i la seva guitarra continua tan esmolada i aguda com sempre. En definitiva, un disc enèrgic i alegre del començament a la fi, on les cançons no són un exercici de nostàlgia. Són 34 minuts i 29 segons de pur i vibrant Rythm & Blues.\nRoger Daltrey i Wilko Johnson a la feina.


‘Mar, salut i benestar’, l’exposició de la Caseta de Salvament que s’inaugura aquesta tarda – Ràdio Sant Feliu 107.0 FM\n‘Mar, salut i benestar’, l’exposició de la Caseta de Salvament que s’inaugura aquesta tarda\nBy Paul Marca|2020-07-28T15:27:17+02:0028 de juliol de 2020|Sense categoria|0 Comentaris\nAquesta tarda se celebra al Turó dels Guíxols l’acte inaugural de l’exposició Mar, salut i benestar. Es tracta d’una mostra instal·lada des de l’1 de juliol a la Caseta de Salvament Marítim, una de les seus del Museu d’Història de Sant Feliu de Guíxols, i explica els lligams existents entre els ecosistemes marins i la salut de les persones.\nL’exposició està coordinada per la Càtedra Oceans i Salut Humana de la Universitat de Girona, i també hi col·labora la Càtedra Martí Casals de Medicina i Salut en l’Àmbit Rural. De fet, en l’acte inaugural d’avui hi haurà els directors respectius d’ambdues càtedres, Josep Lloret i Joaquim M. Puigvert. A més a més, també hi participaran el degà de la Facultat Medicina de la UdG, Joan San, la vicerectora de Territori i Compromís Social de la UdG, Sílvia Llach, i l’alcalde de Sant Feliu de Guíxols, Carles Motas.\nLa presentació començarà a les 19:00 hores de la tarda i es farà als exteriors de la Caseta de Salvament. Tanmateix, la mostra Mar, salut i benestar romandrà al Turó dels Guíxols i es podrà visitar fins al 12 d’octubre. L’horari d’obertura de l’espai és de dilluns a diumenge de 18:00 a 20:00 hores de la tarda.


Relat "Als filòlegs catalans"\nInici > detall del relat: Als filòlegs catalans\nAls filòlegs catalans\nUn relat de: Carles Farreras\nFeia dies que hi barrinava en contra de la meva voluntat, però quan creia que ja l'havia allunyada definitivament, l'angoixa retornava per sorpresa. Era com un càncer incurable que em consumia per dins, i això em torturava l'ànima. No era pas jo, el que remenava la cua a la cerca d'una estona de passió efímera entre les rialles despreocupades dels meus amics. No era jo perquè no podia ser-ho: la vida m'havia girat l'esquena.\nI sovint la terrible pregunta, apresa de tants cops com m'havia torturat en els llargs viatges de retorn al caliu familiar, a la llar on la germana m'esperava delitosa d'asseure's vora meu i explicar-me les seves il·lusions de mossa ja no tant innocent. Sovint tornava aquella pregunta que m'esborronava la pell tot just d'entrellucar que s'apropava pel tortuós camí de la memòria i se m'aferrava al cor amb tacte gèlid. Havia de cedir i, esgotat, aclucava els ulls amb un sospir desesmat.\nPer què, per què, per què? Per què aquest enuig si tots som peces del mateix bàndol? Per què, si el nostre anhel és una mateixa fita , un fruit cap al qual tots allarguem la mà? Per què tanta ràbia, si tenim clar que l'hem de compartir?\nPer què, per què, per què? No ploraríeu amb l'infant que veu morir la seva mare, desnodrida, que l'alleta? No xisclaríeu amb el crit del vailet mutilat per les bombes? No us fa frisança la visió d'un vell assedegat, caminant descalç entre les dunes infinites d'un desert immesurable?\nPotser m'entendreu si sou capaços d'entendrir-vos acaronant un cadell encara cec... Vull arribar aquí, a l'essència de la nostra vida, a la gènesi de la nostra identitat. Vull sentir una llengua càlida resseguint -me els racons del paladar, estrenyent-me fort contra els seus llavis. I vull que aquesta llengua parli català.\nPer què, amics filòlegs, no som capaços d'anar tots a una? Per què, estimats lingüistes, no ens asseiem al voltant d'una taula rodona i ens donem les mans per arribar a un consens? Per què no treballem plegats per un estàndard de debò?\nLa meva angoixa de filòleg és inhumana, i costa veure-hi volves d'esperança. Tan sols somio en un demà més clar, però temo una resposta col·lectiva: "pleguem, ja n'estem tips; te'ns vols unir?"\nConxa Forteza | 10-12-2004 | Valoració: 10\ncom a mallorquina entenc perfectament lo que dius, és molt cruel veure com paraules ben nostres quan empres el corrector queden marcades de vermell com si fosin pecats .... jo també feria una crida als filólegs .....


El pròxim dilluns 16 s’inicien els treballs d’asfaltat del carrer de Roger de Llúria a la platja d’Oliva\nEl Departament d'Obres i Serveis de l'Ajuntament d'Oliva, encapçalat per Miquel Domènech, informa de l'inici dels treballs d'asfaltat del carrer de Roger de Llúria a la platja en la seua totalitat, es a dir, des de l'encreuament amb c/ Mar Mediterrània fins a la plaça d'Europa.\nAquestos treballs s'iniciaran el dilluns, 16 de setembre, a partir de les 07.00 h i la seua finalització està prevista el divendres 20 de setembre. A conseqüència dels mateixos, el vial estarà tallat al tràfic i també prohibit l'estacionament.\nL'actuació prevista consistirà en el fressat de l'actual paviment, el posterior asfaltat de la seua totalitat i la pintura viària. Dins de la mateixa actuació també es durà a terme l'asfaltat del tram del C/Pizarro on vam fer una actuació per a l'acondicionament del clavegueram i així evitar problemes posteriors per a tots els veïns.\nA conseqüència dels treballs es poden produir molèsties en la circulació durant aquestos dies. Des de la Policia Local s'ha assenyalat que els desviaments es realitzaran per Via de Ronda i Verge del Mar.\nTambé hem reubicat tots els contenidors de residus sòlids i de reciclatge per a una millor tasca dels operaris, en acabar les obres de reasfaltat tots els contenidors els tornarem a ubicar al seu lloc corresponent.\n"Els treballs es faran en les millors i els terminis establerts perquè el carrer s'òbriga als veïns tan prompte com siga possible, però preguem paciència als veïns perquè volem resoldre-ho de forma efectiva. A poc a poc anirem intervenint per prevenir els mateixos problemes en altres zones de la platja."\nL'objectiu del Departament d'Obres i Serveis és continuar millorant "la nostra xarxa viària dins del nucli urbà" i anar millorant i reacondicionant totes les voreres que puguen estar afectades i deteriorades, que és una necessitat molt demandada i sol·licitada durant aquests darrers anys.