La meitat dels catalans ja no s’identifica amb el catolicisme | deltoni religions\n← Ningú s’estima les viudes blanques\nUn 45% dels catalans no tenen creences religioses →\nCatalunya és cada vegada més diversa, des del punt de vista religiós. Només la meitat de la població es defineix com a catòlica, un 30% es declara atea o agnòstica i la resta s’identifica amb altres religions, sent la musulmana la més important dins de les minoritàries, encara que només agrupa el 7,3% del total. Aquesta és una de les conclusions de la primera edició del Baròmetre sobre la religiositat i sobre la gestió de la seva diversitat que ha elaborat el Centre d’Estudis d’Opinió de la Generalitat a partir de 1.600 enquestes presencials.\nLes dades de l’enquesta van ser presentades ahir per la vicepresidenta del Govern, Joana Ortega, i el director general d’Afers Religiosos, Enric Vendrell, juntament amb una actualització del Mapa Religiós de Catalunya, que registra el nombre de centres de culte. Aquest mapa, realitzat per l’equip d’Investigacions en Sociologia de la Religió (ISOR) de la Universitat Autònoma de Barcelona, dirigit per Mar Griera, indica un lleuger augment de l’1,29% dels centres de culte en els dos últims anys, que es concentra bàsicament als oratoris musulmans i a les esglésies evangèliques. Els temples dels Testimonis de Jehovà i de la Fe Baha’í es redueixen lleugerament, però segons els coordinadors de l’estudi es deu més a un problema de reorganització interna per disminuir costos que de pèrdua de creients. L’Església catòlica continua sent, amb gran diferència, la religió que té un nombre més alt de centres de culte, 6.701, si bé respecte a aquestes dades cal dir que no estan actualitzades i més aviat hauria de prendre’s com a referència la xifra de 2.534, que correspon al 2007 i és la de centres de culte habitual (es van excloure llavors ermites i altres esglésies i capelles que ja gairebé no s’utilitzen). En segon lloc, per nombre de centres, apareixen les 725 esglésies evangèliques (d’aquestes 97 són de les esglésies de Filadèlfia, on la majoria dels practicants són de l’ètnia gitana), i en tercer lloc els 256 oratoris de l’islam. Aquest mapa es pot consultar per religions i per comarques. Una dada interessant és que el 69% de les jutba de divendres a les mesquites es fan en àrab i el 24% en urdú. A les esglésies evangèliques, de Testimonis de Jehovà i d’altres el castellà és la llengua majoritària de predicació.\nEl mapa ofereix una dissecció del món islàmic en què s’observa que les persones musulmanes tendeixen a agrupar-se en funció del seu origen geogràfic. Un 63% dels oratoris estan formats per persones procedents del Magrib, un 4% per originaris del Pakistan i un 13% per persones procedents de l’Àfrica subsahariana. L’estudi identifica “un oratori de majoria xiïta i sis centres sufís, la resta són tots de majoria sunnita”. Però hi afegeixen que generalment dins de la branca sunnita hi ha diferències importants entre els moviments tabligs, salafistes i d’altres organitzacions.\nTambé quant a la coordinació i representació s’assenyala l’existència de quatre agrupacions o federacions: la Federació Islàmica Catalana, la més nova, creada el 2010 amb uns 50 oratoris; la Federació Consell Islàmic de Catalunya, que arrenca el 2000 i compta amb 27 entitats i el lideratge de Mohammed Halhoul; la Ucidcat, branca catalana de la Ucide, presidida per Mohamed el-Ghaidouni -considerada en els mitjans religiosos com la més representativa, encara que els autors de l’estudi no ho indiquen pas- i la Unió de Centres Culturals Islàmics de Catalunya, que agrupa 50 comunitats més però que arran de l’expulsió d’un dels seus dirigents (Nouredine Ziani) ha estancat el seu creixement (detall que tampoc no consta a l’informe). Finalment hi ha la minoritària Junta Islàmica, l’organització més antiga, creada el 1989, en part per conversos catalans com Abdenur Prado o Natalia Andújar.\nAquesta diversitat religiosa és valorada en general de manera positiva. Gairebé un 90% dels enquestats pel Baròmetre considera que hi ha respecte i bona relació entre les diverses confessions religioses a Catalunya. I només el 5,8% diu que s’ha sentit discriminat per motius religiosos en alguna ocasió. Es dóna la circumstància que aquestes dades eren difoses pel Departament de Governació i Relacions Institucionals de la Generalitat mentre es desenvolupava una nova operació antigihadista a Catalunya que sembla apuntalar-se sobre una altra dada, en aquest cas procedent de fonts policials, que assegura que en unes 50 mesquites catalanes (un 20% del total) es difonen missatges salafistes, és a dir, del corrent islamista més radical, que advoca per trencar relacions amb el món occidental.\nL’enquesta també revela que si bé una gran majoria coincideix que la diversitat religiosa enriqueix la vida cultural de Catalunya, un 14% considera que posa en risc l’estil del vida del país. I entre els catòlics aquest percentatge creix fins al 19,5%, més que en les altres confessions.\nAmb tot, no hi ha un clima de tensió entre les comunitats però es perceben alguns punts problemàtics i especialment un cert distanciament i desconeixement. La meitat de la població catalana reconeix que no ha entrat mai en un centre de culte que no sigui el de la seva religió i aquest mateix percentatge considera que no hi ha cap relació entre les diferents religions. I quan s’entra en qüestions concretes apareixen certs ressentiments. Així, per exemple, un 39,1% dels enquestats està en contra de l’obertura de nous centres religiosos. I un 5,8% s’ha sentit discriminat alguna vegada per motius religiosos. El percentatge és baix, però entre els musulmans augmenta fins al 25%, la qual cosa indica que la percepció entre una part important d’aquesta comunitat és que estan discriminats.\nUna altra característica de la població catalana són les importants diferències religioses en funció de l’edat, el gènere i la geografia. La població catòlica continua sent majoritària però quan s’examina aquesta confessió sectorialment s’observa que el perfil varia notablement. Entre les dones el nombre de catòliques (59,7%) està deu punts per sobre de la mitjana; entre els més grans de 65 anys (82,1%), gairebé 30 punts. També el percentatge és molt més elevat entre les persones originàries d’altres comunitats autònomes d’Espanya i en pobles petits i a les comarques de Lleida. Ben al contrari, els percentatges més baixos de catolicisme es donen entre els homes (44,9%), entre els menors de 24 anys (només un 28%) i entre els originaris de la província de Barcelona o de les grans ciutats.\nEl perfil majoritari entre els que s’identifiquen com a musulmans és correspon al d’un home, de menys de 24 anys, que viu a la província de Girona (la distribució d’enquestats s’ha fet per províncies i no per comarques).\nTal com va dir la vicepresidenta Joana Ortega, “existeix una creixent pluralitat i el repte és passar de la societat multireligiosa a la interreligiosa”.\nAquesta entrada s'ha publicat en Cristianisme i etiquetada amb Catalunya, catolicisme, religiositat. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


"elBulli, l'últim vals" El blog de Sense ficció - TV3 "elBulli, l'últim vals" » El blog de Sense Ficció - TV3\n09/10/2011: "elBulli, l'últim vals"\nEMISSIÓ: dimecres 12 d'octubre.\nUn documental amb un punt de vista privilegiat de l'últim dia al millor restaurant del món\nEl 30 de juliol de 2011, elBulli -guanyador durant cinc edicions del guardó a millor restaurant del món- va tancar les seves portes per convertir-se, el 2014, en Fundació. El seu xef, Ferran Adrià, va servir un últim i espectacular sopar, acompanyat dels qui avui són els millors xefs del món i que en els darrers anys han passat a elBulli; René Redzepi (Noma), Joan Roca (El Celler de Can Roca), Andoni Luis Aduriz (Mugaritz), Grand Achat (Alinea), Massimo Bottura (Osteria Francescana) i José Andrés (Think Food Group). Junts, van formar la millor “brigada” de la història de la cuina i van preparar l'últim menú, que es va cloure amb un últim plat, el préssec Melba, en homenatge al pare de la cuina moderna, Auguste Escoffier.\n"elBulli, l'últim vals" és un exclusiu documental que narra tots els detalls sobre l'últim dia del restaurant elBulli i ens descobreix, a través d'una entrevista íntima, com el seu principal protagonista, Ferran Adrià, va viure aquesta experiència.\nUna producció de Televisió de Catalunya amb la col•laboració de Visual 13 i Minoria Absoluta.\nGemma Garcia ha escrit:\nEstic convençuda que el dimecres 12 tindrem l'oportunitat de veure un gran documental, que després podrem comentar. Bars, restaurants i altres establiments que disposeu de televisió, garantiu-vos la clientela fent saber als vostres clients i amics que demà, a les 21.45 h, podran gaudir de "el bulli, l'últim vals" al seu lloc habitual. Una estratègia de màrqueting ben econòmica, només connectant amb TV3.\nGabriela ferrer ha escrit:\nVaig veure avui 25 de desembre aquest documental: sincerament, l'energia es contagia i vam gaudir de les seves consequencies.\ngracies per mostrar el que va passar de portes adins.\nCuinar es un acte d'amor, i menjar es gaudir d'aquest acte.


L'Exèrcit del Sudan s'ha desplegat aquest dijous al voltant de la seu del Ministeri de Defensa i en carreteres i ponts clau de Khartum a primera hora del matí, en un moment en què milers de manifestants segueixen protestant contra el president del país, Omar Hassan Ahmad al-Bashir, segons ha pogut comprovar Reuters.\nMinuts abans, la cadena de televisió estatal ha informat que les Forces Armades faran un anunci important pròximament, enmig de les especulacions sobre un intent de cop d'Estat per derrocar Al-Bashir després de mesos de protestes en contra seva.\nAl-Bashir, un exparacaigudista que va aconseguir el poder mitjançant un cop d'estat el 1989, ha estat una figura que ha generat divisió per la seva manera d'abordar les successives crisis internes i pel seu enfrontament amb Occident.\nEl Sudan ha patit llargs períodes d'aïllament des del 1993, quan els Estats Units va incorporar el Sudan a la seva llista de països patrocinadors del terrorisme per donar refugi a terroristes islamistes. Al-Bashir està imputat pel Tribunal Penal Internacional per càrrecs de genocidi a la regió sudanesa de Darfur durant la campanya contra la insurrecció que va començar el 2003.\nL'última crisi va arribar el cap de setmana al seu punt més àlgid, quan milers de manifestants van començar a acampar davant del Ministeri de Defensa, al centre de Khartum, on està situada la residència d'Al-Bashir. Aquest dimarts es van registrar enfrontaments entre miltars que protegien els manifestants i agents de seguretat i d'Intel·ligència que van intentar dissoldre la protesta. Els enfrontaments van deixar onze morts, inclosos sis militars, segons va informar el Govern.\nDes del 19 de desembre, el Sudan s'ha vist marcat per les contínues protestes contra el president per l'intent del Govern d'apujar el preu del pa i per la greu crisi econòmica, que ha derivat en escassetat de combustible i de diners en efectiu.\nL'oposició ha demanat a les Forces Armades que ajudin a negociar per posar fi a les gairebé tres dècades del mandat d'Al-Bashir i per començar una transició cap a la democràcia.


Les residències i l’Hospital de Balaguer han estat decorats amb postals de Nadal\nLa campanya institucional de Càritas per aquestes festes tenia el lema: “Bon Nadal? Bon Nadal, però per a tothom“. Des de Càritas Balaguer, han volgut dur a terme aquesta campanya, hi han volgut estar-hi presents, decorant les residències de Gent Gran i l’Hospital de Balaguer amb postals nadalenques pels seus usuaris.\nHi van participar la Residència Sant Domènec, Santa Maria i Comtes d’Urgell més l’Hospital Hestia, on s’hi van portar un total de 135 postals nadalenques realitzades pels alumnes del Reforç Educatiu i UEC del centre més els seus voluntaris, i la col·laboració de l’Escola Pia, l’Institut Ciutat de Balaguer i el centre d’educació especial Esperança de Lleida.\nAquesta activitat ha fet que el Nadal entri a totes les residències i hospitals de la ciutat de Balaguer intentant guanyar somriures i acompanyar-los durant aquests dies amb la il·lusió dels nens i nenes que han fet les postals nadalenques.


Com ser irresistible als homes: 3 trets de dones molt atractives - Bloc\nSi busqueu captar de manera irresistible el cor d’un home, feu-lo estimar i feu que el segueixi per la relació que vulgueu, a continuació tinc alguna cosa que necessiteu saber ...\nÉs una cosa que anomeno ...\nLa fórmula de la Deessa\nSempre que treballo amb clients privats, el que els ajuda a passar des de ser tristos, solitaris i poc atractius per als homes fins a ser irresistiblement atractius per als homes que volen, sempre es redueix a una de les tres coses de la fórmula de la deessa.\nLa fórmula de la deessa és un sistema holístic per atraure un home de qualitat que et permeti ser tu mateix i atreure encara l’home i la relació que desitges.\nSi us costa molt atreure i mantenir un home en una relació compromesa, probablement és perquè esteu buscant una d’aquestes tres coses.\nEl primer és això ...\nProbablement no és cap secret que la comunicació sigui essencial per mantenir una relació sana i feliç.\nPerò el que potser no saps és que la comunicació pot marcar la diferència entre un home que et veu com 'només una altra dona' o el que et veu com 'la' que ha estat buscant tota la seva vida.\nSi voleu que un home et vegi com la dona perfecta per ell i segueixi una relació compromesa i duradora amb tu, aprengui una comunicació irresistible.\nApreneu a parlar amb els homes. Obteniu més informació sobre el que funciona i què no. Apreneu a utilitzar el vostre llenguatge corporal, la vostra tonalitat i les vostres paraules per demostrar-li que sou 'el'.\nL’aprenentatge de la comunicació irresistible és el camí més ràpid per anar des d’on vas a tenir la relació que desitges.\nPerò a vegades, la comunicació no sempre és el repte més important de la dona. Podria ser que no tingueu ...\nImagineu-vos que vareu conèixer a un tipus fantàstic i tot el que va dir era perfecte ...\nPerò aleshores es va assabentar que odia les dones o que creu que totes les dones són mentides. Com et sentiria?\nSi teniu cap respecte per vosaltres mateixos, no voldríeu sortir amb un home així. I el mateix amb vosaltres i homes ...\nSi dius i fas totes les coses ben fetes, però en el fons, no creus que ets digne d'un gran home ...\nO si teniu la creença que els homes són mentiders i estafadors ...\nO que els homes només volen sexe i no compromís ...\nHo experimentareu amb un home, encara que no sigui cert. I els homes ho veuen increïblement atractiu.\nSi voleu que un home us desitgi i desitge una relació compromesa amb vosaltres, heu d’aconseguir que les vostres creences s’ajusten a aquest tipus de relacions.\nEn cas contrari, podríeu arruïnar completament les coses amb un home, encara que no ho vulgueu fer.\nPerò encara hi ha una cosa més que pot colar-se i fer que la seva relació floreixi o destruir-la per dins.\nEl tercer que heu de tenir és un ...\nEstil de vida irresistible\nL’última part de La fórmula de la deessa és una cosa que anomeno estil de vida.\nNomés vull que t’imaginis trobant un tipus. Tens una estona i sembla impressionant. Diu les coses correctes, fa les coses correctes, i després li preguntes una mica sobre ell ...\nEll diu que no ha passat res a la seva vida i que només ha estat assegut al voltant d'esperar que us presenti.\nEs posa en contacte obsessivament amb tu i et pregunta què fas i cap a on vas i amb qui ho fas.\nEl seu component de vida és sabotejar la seva capacitat per atraure un gran company. I això passa amb les dones tot el temps ... i normalment sense que ho sàpiguen.\nEscolto tot el temps que les dones em diuen que “es van lliurar completament” a una relació.\nTot i que això pugui semblar realment noble, no és gaire atractiu per als homes.\nSi voleu ser més atractiu per a un noi i mantenir una relació amb el temps, tingueu un estil de vida que ho faci de manera que el tingueu intentant convèncer-vos que es comprometi amb ell.\nMoltes dones vénen a mi i són com: 'Com puc aconseguir que aquest noi es comprometi?'\nAquesta és la mentalitat errònia que hi ha en aquesta situació. No voldreu intentar convèncer-lo que es comprometi amb vosaltres.\nVoleu estar en una situació en què està intentant convèncer-vos que es comprometi amb ell.\nI una de les maneres de fer-ho és tenir aquesta vida sorprenent on s’adona que ha de ser bastant impressionant i convincent per aconseguir que li permeti formar part de la seva vida.\nTotes aquestes tres coses: la comunicació, les creences i l’estil de vida irresistibles constitueixen el que jo anomeno, la fórmula de la deessa ... i és la manera més ràpida d’atreure l’home i la relació que desitgeu a la vostra vida.\nSi us falta cap d’aquests tres, tindreu cap problema.\nPer què no tens l'home i la relació que vols?\nDesprés de treballar amb desenes de milers de dones, vaig descobrir que hi ha poques maneres de que les dones emprenguin els homes ... i si no sabeu quines són, podríeu sabotejar qualsevol relació en què entreu i no ho sabreu. fins que és massa tard.\nPer esbrinar què us impedeix atreure un home a la relació que voleu, feu el meu examen.\nÉs gratis. A partir de les vostres respostes a unes quantes preguntes, puc ajudar-vos a determinar exactament quin és el vostre major obstacle i què heu de fer de manera diferent per atreure l'home i la relació que sempre heu desitjat a la vostra vida.


Les màscares de l’assassí que llegia Vidal Vidal - dis\nEstradé defuig el narrador en tercera persona o la primera persona del protagonista principal, i opta per traslladar el punt de vista de la narració a les veus de més d’una desena de personatges, els quals, mitjançant brevíssims capítols, entrecreuen les seves indagacions, el flux i reflux de les seves consciències i els seus sentiments. I aquest esdevé, al cap i a la fi, el gran encert de L’assassí que llegia Vidal Vidal: el joc permanent de veus narratives i de personatges emmirallats, a la manera d’un trencalosques que es va recomponent a mesura que avança la narració i on se superposen, i complementen alhora, la dimensió criminològica i la jurídica, l’existencial i la psicològica o la sentimental i la literària.\nEn aquest darrer sentit, el del joc de la literatura dins la literatura, amb el descregut Vidal Vidal de Nit endins i la Corinne Maier de Bon dia mandra com a recursos crítics, Estradé es mostra especialment brillant.\nPerò, com hem dit, L’assassí que llegia Vidal Vidal va molt més enllà de la trama negra o policíaca —en realitat un simple esquer al servei del gran teatre crític de la condició humana—. Lleida, de la mà de l’imaginari d’un assassí amb posat existencialista que hauria captivat Jean-Paul Sartre, acapara tot el protagonisme d’aquesta representació. Ella, la ciutat provinciana, despullada i confrontada a la seva sordidesa més banal i quotidiana, esdevé el veritable demiürg que mou els fils de tota la novel·la. Des d’aquest tombant, desfilen davant nostre la mentida i la hipocresia d’uns personatges moguts sempre pels interessos personals o col·lectius, d’uns éssers, en definitiva, que només obeeixen un mandat: el de l’ombra del poder i, amb ell, el dictat de la mesquinesa, l’avorriment provincià i l’aurea mediocritas d’institucions, polítics, instàncies socials i tots els poders mediàtics que li donen vida. Com en el teatrí d’una barraca de fira, el resultat és una desfilada, entre irònica i grotesca, de figures estigmatitzades, desvalgudes i vulnerables. Res en aquesta història —a banda del seu discurs verbal, sempre precís i efectiu— esdevé transparent. Tot en ella es mou impulsat per l’opacitat moral i una munió de màscares que amaguen darrere seu el contradictori rostre de la realitat.\nNo era gens fàcil acceptar el repte. Però el novel·lista borgenc se’n surt amb èxit gràcies als millors aliats dels seu pols novel·lesc: un ritme narratiu que funciona com una peça de rellotgeria, la mesurada dosi dels efectes del suspens, l’humor, i una ironia —de vegades no exempta de sarcasme— al servei d’un llenguatge realista tan efectiu com demolidor.\nL’estrany destí d’un home lliure →\nControl * Time limit is exhausted. Please reload CAPTCHA. + un = 10


Gent del Desert presenta 'Ésser viu' a Bocairent - VilaWeb\nGent del Desert presenta ‘Ésser viu’ a Bocairent\nActuen divendres 21, dins la programació d'estiu organitzada per l'ajuntament\nActualització: 15.07.2017 - 20:33\nGent del Desert torna a Bocairent amb el seu darrer treball ‘Ésser viu’, si bé ara ho fa per a oferir-lo en concert. Si la banda va triar aquesta localitat de la Mariola per a enregistrar el disc al Centre d’Interpretació Turística, en aquesta ocasió visita el poble per a fer una actuació en directe de presentació del treball musical, dins la programació d’estiu Refresca’t amb la Cultura organitzada per l’Ajuntament de Bocairent.\nEn l’enregistrament del sisé àlbum del grup ontinyentí hi van participar Jesús Barranco, Xavi Requena, Miquel Barranco, Ivan Garcia ‘Léndel’, Paco Garcia Bronchú i Carlos Vecina. Xavi Torró ‘Xavo’ i Javi Penadés ‘Carnisser’ són els tècnics de gravació i el de mescla i màster respectivament. El disseny i la portada és obra de Jordi Albinyana, i Carles Cerdà de Cul de Rock Produccions s’ha encarregat de la fotografia i el vídeo.\nEl concert és divendres 21, a les 23.00, a la placeta de Sant Vicent, també coneguda com de la Presó.


"My Friend!", l'experiència en 360 graus\n"My Friend!" és el documental sobre el camp de refugiats d'Idomeni que va emetre TV3 dimarts. Un testimoni colpidor d'aquella situació, que té una continuació en aquesta web, feta pels mateixos autors del reportatge\n19/06/2016 - 19.28\n"My Friend!" és el documental sobre el camp de refugiats d'Idomeni que va emetre TV3 dimarts. Un testimoni colpidor d'aquella situació, que té una continuació en aquesta web, feta pels mateixos autors del reportatge. Aquí, a més de l'enllaç al vídeo, trobaran 28 imatges panoràmiques, acompanyades de sons reals, que permeten viure una immersió virtual, en 360 graus, en diversos racons del camp.\nCada panoràmica es complementa amb diverses fotos, fins a una setantena, que expliquen més detalls de cada lloc i de les persones que hi viuen. Podem entrar a les tendes on els nens reben alguna educació, o a les que serveixen de dormitoris. O compartir, amb l'equip de TV3, l'àpat d'una d'aquestes families.\nLa mateixa web també conté cinc vídeos enregistrats amb la tècnica dels 360 graus, amb els quals podrem conèixer encara millor què ha significat l'experiència dels refugiats d'Idomeni.\nBenvingut al blog de l'"Espai internet", el microprograma sobre la xarxa que s'ha emés durant onze anys, fins al juny de 2018, els diumenges, després del Telenotícies Cap de Setmana de TV3. Ara, seguim a la xarxa. L'"Espai internet" l'han elaborat els periodistes Jordi Aguilera i Antonio Novella, amb muntatge de Rubén García Perdomo, Jordi Canadés i Alex Fazzio. Aquest blog de l'"Espai internet" vol servir de corretja de transmissió entre aquells que l'hem fet i el públic al qual s'ha adreçat: els internautes. Podreu trobar-hi els webs més útils, els més curiosos, els blogs més interessants, el més nou a la xarxa i també el més divertit... També els vídeos, els textos i els enllaços referents a totes les propostes que us hem anat fent des de la primera emissió, l'1 d'abril de 2007. Premis: L'Espai Internet va ser guardonat, el setembre de 2012, amb el Premi d'Excel·lència en l'Àrea de Divulgació de les TIC, en l'apartat de Televisió, pel Col·legi d'Enginyers Tècnics i Perits de Telecomunicació de Catalunya (COETTC). El gener de 2011 el blog de l'"Espai internet" ja havia estat reconegut amb el Vè Premi de Periodisme TECNALIA en la categoria d'Internet. I un any abans, amb el Premi Blocs Catalunya 2010 en la categoria de Noves Tecnologies.


Colonialisme energètic europeu a Algèria - directa.cat\nColonialisme energètic europeu a Algèria\nArran de l'esgotament de les reserves de gas del mar del Nord i la crisi a Ucraïna, Algèria s'ha convertit en una prioritat econòmica i estratègica de la Unió Europea\nVicent Almela La_Directa\nEl 7 de gener de 2009, Rússia va fer un gest sense precedents i va tallar el subministrament de gas a Europa –la UE li compra el 30% d’aquest combustible– a través d’Ucraïna amb motiu de les diferències i les tensions sorgides arran del preu de compravenda del combustible fòssil entre els dos països. Tot i que la restricció només va durar tretze dies, la forta dependència dels països de l’est de la UE a l’hora d’abastir-se d’aquesta font d’energia i les amenaces constants del Kremlin d’augmentar el preu d’exportació del gas van motivar que els dirigents europeus començaren a buscar alternatives a aquesta dependència –principalment, a través de la reactivació i l’augment de les exportacions de gas del nord de l’Àfrica– i fixaren Algèria com la seua principal font d’importació de gas de cara al futur.\nSoldats algerians patrullen al voltant de la central de gas Tiguentourine, a la ciutat d’Amenas\nTot i que les relacions gasístiques entre la UE i Algèria van començar durant els anys 60 del segle passat i, actualment, existeixen dos conductes entre el país nord-africà i Europa en funcionament (el Magreb-Europa i el Medgaz), aquest gas està destinat principalment al subministrament dels països del sud del continent (l’Estat espanyol, Portugal i França) i les infraestructures no estan del tot aprofitades –suposen menys d’un 2% del total de les importacions europees de gas. En juliol de 2013, José Manuel Durao Barroso –expresident de la Comissió Europea i actual president no executiu de Goldman Sachs– va trencar aquesta dinàmica mitjançant la signatura d’un memoràndum d’enteniment amb el primer ministre algerià, Abdelmalek Sellal. Durao Barroso va destacar que l’energia era “una prioritat de col·laboració euromediterrània” i que considerava Algèria com “un soci clau per la UE” en matèria energètica de cara al futur.\nBP, Total o Arco van aconseguir l’explotació de gas i petroli al sud del país durant els anys 90 del segle XX Alfons Pérez, membre de l’Observatori del Deute en la Globalització, explica que “la gent, a l’Estat espanyol, coneix molt poc sobre la situació a Algèria, però les empreses de l’IBEX 35 hi són pràcticament totes”. Segons l’expert, des que va esclatar el conflicte a Ucraïna, “s’està produint una ofensiva europea per acaparar cada cop més gas algerià mitjançant la liberalització dels contractes energètics i les pressions al govern del país nord-africà perquè modifiqui les lleis del 51%-49% de propietat dels camps d’extracció de gas”, de moment gestionades majoritàriament per l’empresa de petroli i gas estatal Sonatrach.\nLes relacions energètiques entre Europa i Algèria es van començar a enfortir a mitjan anys 90 del segle XX, en plena guerra civil, quan empreses com BP, Total o Arco aconseguien contractes d’explotació de bosses de gas i petroli al sud del país aprofitant les facilitats atorgades pel règim algerià, que en aquelles dates buscava aconseguir crèdit internacional i inversors potencials per pagar els costos relacionats amb el conflicte armat. Segons Pérez: “Aquests contractes van enfortir el règim, que exercia una violència sistemàtica a tot el país. Els ingressos d’origen europeu obtinguts a través del petroli i el gas van facilitar la militarització i les operacions repressives de la policia i els serveis d’intel·ligència durant el conflicte”.\nActualment, el sector algerià dels hidrocarburs suposa el 97% dels ingressos nacionals per exportacions –i, també el 30% del PIB del país– i Europa és el seu client principal. Aquesta dependència del sector dels fòssils ha provocat que moltes multinacionals negocien els acords directament amb el govern d’Algèria i, arran d’això, han aflorat nombrosos casos de corrupció relacionats amb contractes signats entre l’empresa estatal Sonatrach i les empreses estrangeres importadores de petroli i gas. Un exemple és l’escàndol de corrupció que, l’any 2015, va suposar l’acomiadament del cap executiu de l’empresa i la caiguda del ministre d’Energia algerià, Chakib Khelil, pel cobrament de 200 milions d’euros en comissions de l’empresa SAIPEM –una filial de la multinacional energètica italiana ENI–, que va obtindre vuit contractes d’explotació en Algèria per valor d’11.000 milions d’euros.\nAlçament contra la fracturació hidràulica\n“Al mateix temps que França prohibia que l’empresa Total utilitzés el fracking dins el seu territori, la impulsava a fer-ho a la seva antiga colònia d’Algèria”, explica Pérez en relació amb l’acord a què van arribar en 2012 el president francès François Hollande i les autoritats algerianes per explotar gas esquist i utilitzar les tècniques de la fracturació hidràulica al sud del país. Segons un informe publicat per l’Energy and Information Administration dels Estats Units, Algèria tindria la tercera reserva més gran del món de gas esquist –després de la Xina i l’Argentina–, tot i que, de moment, la falta d’aigua dolça en la regió –necessària per desenvolupar la tècnica de la fracturació hidràulica– dificulta les tècniques d’exploració i extracció a les empreses. Una mostra d’això és el fet que, l’any 2014, cap empresa estrangera no va optar als quinze permisos per a l’explotació d’aquest gas. “L’estratègia de les empreses multinacionals és tensar la corda per aconseguir millorar les condicions de les concessions, per això juguen amb la dependència que té Algèria de les exportacions de gas i petroli”.\nL’any 2012, François Hollande va prohibir que Total utilitzés el ‘fracking’ a França i va impulsar el seu ús en territori algerià\nEls pobles on s’ubiquen el camps de refugiades sahrauís –a la província algeriana de Tindouf– i les regions del sud del país són les zones més riques en recursos naturals com el gas i el petroli. Amb una població rural amb unes connexions fortes amb la terra –que és el seu recurs fonamental de subsistència per l’activitat agrícola i ramadera–, aquestes zones del país són les que han mostrat més resistència a l’explotació i l’exploració –mitjançant la fracturació hidràulica– dels recursos naturals al seu territori. “Des de l’any 2012, hi ha un descontentament creixent i una mobilització molt forta del moviment dels aturats al sud del país”, explica Pérez. Una situació que va derivar en la creació, l’any 2013, de la Coordinadora Nacional per la Democràcia i el Canvi (CNDC) a la regió d’Ouargla, que va aconseguir mobilitzar milers de persones per exigir un treball digne i protestar contra l’exclusió econòmica, la injustícia social i la poca inversió del govern algerià en la regió.\n“Aquest moviment va jugar un paper clau en l’alçament anti-fracking al sud del país”, explica Pérez en relació amb el moviment que va començar el gener de 2015, després que les autoritats algerianes anunciassen que un consorci format per les empreses Sonatrach, Total i Partex començaria a perforar un primer pou pilot de gas esquist a In Salah, a la conca d’Ahnet. “L’oposició pública va ser molt forta i va sorprendre el govern perquè suposava una gran amenaça pels plans d’exploració de multinacionals com Total o Shell”, explica Pérez. “De moment, el que ha fet el govern algerià és comprar la pau social donant feina a les persones aturades de la regió”, aprofitant la situació de pobresa i necessitats de feina que viu el sud del país.\nL’altra via: les reserves del mar Caspi\nA banda del Midcat, l’altra alternativa projectada per les autoritats europees per no dependre del gas rus és el Trans Adriatic Pipeline (TAP), una canalització que es va començar a construir el 2016 i que pretén connectar la frontera entre Grècia i Turquia i el sud d’Itàlia amb un traçat de 878 quilòmetres. Aquest oleoducte culminarà la part occidental del Southern Gas Corridor, un megaprojecte que, a través de 3.500 quilòmetres de recorregut, unirà les reserves de gas del mar Caspi i el continent europeu i en el qual participaran dotze multinacionals energètiques, amb un pressupost total de 45.000 milions de dòlars.\nA principis de 2017, el projecte va topar amb l’oposició del veïnat de Melendungo –una petita població de la regió italiana de la Pulla–, que va organitzar protestes per bloquejar la tala d’oliveres que suposava el pas de l’oleoducte per la seua regió i va aconseguir que el govern italià aturés el projecte temporalment. No obstant això, la pressió exercida per les empreses involucrades en la construcció de l’oleoducte per preservar els seus interessos està forçant la represa del projecte. Segons Elena Gerebizza, de l’associació Re:Common Italia: “Aquest és un projecte completament innecessari que hauran de pagar tots els ciutadans i que, a banda de ser opac i poc transparent, fa que el govern d’Itàlia col·labori amb els règims antidemocràtics de Turquia i l’Azerbaidjan”.\nTenint en compte la caiguda del consum de gas des de 2009 i les intencions europees –segons els Acords de París de 2015– de reduir el consum d’hidrocarburs, Pérez conclou: “Cada cop veig més clar que aquestes estructures tenen poc a veure amb el gas; l’interès rau en el negoci que suposa construir-les, tenint en compte les garanties públiques que ofereixen els governs perquè aquestes empreses puguin entrar al negoci sense arriscar el seu capital i que, en cas de no funcionar –com va passar amb la planta Castor–, no hi perdran res perquè seran indemnitzades i recuperaran la inversió. És un negoci rodó”.\nArticle publicat al número 434 de la ‘Directa’\nAlgèria Directa 434 Gasoducte MidCat TAP\nUn gasoducte contrari als Acords de París\nJesús Rodríguez Fotografies | Arxiu\n« Comarques trinxades per “interessos particulars”\nL’odissea d’aconseguir el dret d’asil per LGBTI-fòbia »


orientant-me: d’abril 2016\nC.Cat.Nocturn i C.Cat.Mitja - La Pobla de Lillet\nEl passat cap de setmana es disputaven els Campionats de Catalunya Nocturn i de Mitja Distància a La Pobla de Lillet.\nA priori la cursa nocturna em feia molt de respecte i en canvi la mitja l'afrontava més relaxat.\nLa cursa nocturna era amb sortida en massa, per tant, ja ens esperàvem un llunyà primer control amb elecció d'itinerari per començar a dispersar els corredors.\nSense temps de pensar-m'ho massa per no perdre el tren, trio l'opció més directe però amb menys tram de camí. Molt a remolc arribo bé al 1er control. En Pau Llorens, ens deixa enrere, no podem seguir el seu ritme.\nAl 2on control comencen les papallones. Aquí em sento molt còmode i encapçalo el grup de la meva variant.\nAl sortir de la papallona, a la f9 vaig en segona posició, sense saber-ho, darrere d'en Pau. De camí a la f10 m'atrapa en Tommi Tölkkö i també s'afegeix en Quim Vich.\nEn Tommi porta el control fins a la f14, on se m'estava escapant però falla l'atac. A partir d'aquí uns controls ell i uns jo fins a la f21 a on ell decideix reduir el ritme. Seguim jo i en Quim fins a la f24 a on apreto i el deixo enrere fins arribar a meta.\nSabia que havia fet una bona cursa, però no m'esperava ni de lluny que acabava en segona posició. Molt satisfet de la classificaciói de la meva cursa.\nBona estratègia, encert tècnic i foça sort!\nAl Camp. Cat. de Mitja de diumenge ens espera una cursa divertida amb molts controls i canvis de direcció. Gaudeixo molt tot i que també pateixo el seu desnivell.\nFaig moltes errades, tècnicament no surto gens content de la meva cursa. Ja des del primer control cauen segons i minuts en molts controls. No obstant acabo força satisfet amb l'aspecte físic.\nLe Caylar 2016\nAquest cap de setmana passat ens desplacem a França. Concretament a córrer dos dies de competicions als excel·lents mapes de la zona de Larzac.\nComencem amb una llarga de 11km a l'actualitzat mapa de l'oest de Le Caylar. En algunes parts hi havia corregut feia molts anys amb el mapa antic.\nÉs un mapa amb zones molt tècniques formades per laberints de roques d'origen càrstic i d'altres molt ràpides de grans explanades molt netes.\nFa un dia especialment ventós. Fins i tot, en alguna part el córrer en contra el vent es fa força dur.\nTècnicament faig un gran error a la f7. Cauen 12 minuts fins que no sóc capaç de resituar-me. En quant a l'aspecte físic acabo força satisfet.\nL'endemà correm al mapa de Le Caylar poble. És una part re-cartografiada a 1:4000 i amb equidistància 2'5m. És un autèntic repte de concentració a on rarament pots baixar la guàrdia.\nEm plantejo córrer a un ritme còmode però sense errors però no hi ha manera. Faig moltes errades ja des del primer control. Faig una cursa desastrosa.\nEaster4 - Eslovènia\nPer aquesta setmana santa un grup de catalans i amics decidim desplaçar-nos a Eslovènia amb la promesa de grans terrenys. I efectivament, podem gaudir de 4 dies de curses de meravellosos i alhora molt tècnics terrenys.\nEl trofeu Easter4 consta de 4 dies de curses. És la seva primera edició i qui sap... potser amb el temps acabi sent tant conegut com el OO-Cup, Lipica Open o Bubo Cup.\nDijous volem a Treviso des d'on ens desplacem a Osp, a on ens allotgem. Les curses comencen l'endemà.\n- El primer dia correm al ja conegut mapa de Lipica. És un terreny totalment pla amb multitud de dolines i lapiaz per tot arreu. La vegetació no ofereix massa visibilitat i sovint obliga a desviar-te. Tot plegat fa que aquest mapa sigui especialment tècnic.\nA la cursa no faig cap error important. Acabo content de la meva cursa doncs l'altre cop que hi vaig córrer no vaig estar gens encertat.\n- El segon dia estrenem mapa a prop de Podgrad. Tot i tractar-se també d'un terreny càrstic, en aquesta zona el relleu és més pronunciat. Més desnivell i més visibilitat tot i que el sòl segueix sent molt irregular.\nNo començo gens bé la cursa quan a la f4 hi deixo uns quatre minuts i a la f5 un minut més. A partir d'aquí em centro una mica més i acabo una resta de carrera acceptable.\n- El tercer dia repetim al mateix mapa a Podgrad. No obstant estrenem un 50% de mapa més.\nCorrem a 1:10000 a diferència dels dos dies anteriors, que ho fèiem a 1:7500. Acabo molt satisfet de la cursa ja que pràcticament faig una cursa totalment neta. Millorable l'elecció d'itinerari a la f2 però sense perdre contacte amb el mapa en cap moment i sense errors a l'atac als controls.\n- I finalment, el quart dia estrenem un altre mapa a les rodalies de Sezana. El tipus de terreny és molt diferent als anteriors. És tracta d'una zona amb molt poc desnivell amb tot de dolines de diferents tamanys però amb vegetació dispersa que impedia molt la visibilitat. El sòl segueix sent pedregós però tot i així la velocitat de cursa és molt elevada. Molts controls són un exercici de rumb a màxima velocitat.\nFallo un parell de minuts al primer control i dos minuts més a la f19 a part de tot de petites errades als atacs als controls.\nFísicament em noto molt fos. A part de ser el 4rt dia de curses, el terreny exigeix un ritme alt en tot moment i a 3/4 de cursa ho começo a notar.\nTornem a casa a les tantes de la nit del mateix dia, cansats però molt satisfets dels magnífics dies de carreres.


"Construcció, zona zero", diumenge 5 de juliol, a "30 minuts"\nHem après dels errors del passat per evitar una altra bombolla immobiliària? Fins a quin punt cal més obra nova? Estem construint ara d'una manera eficient i adaptada a les diverses tipologies de famílies? Cal un pla per rehabilitar el parc d'habitatges construïts, on la crisi s'ha pagat amb pobresa energètica? L'arquitectura pot ser una eina d'activisme social?\n03/07/2015 - 14.47\nEl sector de la construcció dóna els primers símptomes ferms de recuperació de l'activitat. Hi ha més obra nova i més població laboral ocupada. Segons els càlculs del Gremi de Promotors, aquest any es començaran a construir a Catalunya el doble d'habitatges que l'any passat. Però la xifra dels 3.800 de l'any 2014 representava el que es feia en només una setmana set anys enrere.\nEl reportatge "Construcció, zona zero" mostra diverses alternatives a la construcció tradicional, totes minoritàries però amb voluntat de replicar-se. Iniciatives des del mateix sector, com ara la construcció modular o prefabricada en fusta, molt més eficients, però que encara no aconsegueixen fer-se un forat significatiu. Iniciatives des de l'administració, com el concurs l'Illa Eficient, que vol rehabilitar tot una illa de l'Eixample barceloní, però que no ha engrescat la majoria dels set-cents veïns que hi viuen. Iniciatives des del món acadèmic, com el taller dels professors Claret i Calatayud de l'Escola d'Arquitectura del Vallès, per combatre en el món real de la pobresa energètica els ensenyaments de concursos universitaris d'arquitectura sostenible; o el Grup de Recerca Habitar, de la UPC, que reivindica adaptar per a l'habitatge edificis que han quedat sense ús. Iniciatives des de l'activisme social, com el de Santi Cirugeda, que utilitza l'autoconstrucció com una eina política en els marges de la legalitat; o La Borda, una cooperativa d'habitatge en cessió d'ús nascuda en el complex recuperat de Can Batlló, que redueix els espais privats per ampliar les zones i els serveis comunitaris.\nUn reportatge de: Ramon Anglès  Víctor Díaz\nProducció: Sandra Rierola  Carles Fernández  Jessica Montaner\nImatge addicional: Carles de la Encarnación\nMuntatge addicional: Moisès Casanovas\nMuntatge musical: Víctor Cortina\nSant Joan Despí, 3 de juliol del 2015\nEl Renaixement europeu, a "Història de la humanitat"\nChristian Tetzlaff (Foto: Giorgia Bertazzi).\nCatalunya Música ofereix el concert del violinista Christian Tetzlaff i l'Orquestra Simfònica Alemanya de Berlín\nSandra Bautista amb el Premi Sona9 2018 (Foto: Carles Rodríguez).\nSandra Bautista guanya el concurs Sona9 2018


Avaluació YOMO 2018 – CRECIM\nAvaluació YOMO 2018Víctor López2019-01-11T12:35:44+01:00\nLa preocupació creixent envers la necessitat d’un major nombre i una major varietat de perfils STEM en els propers anys han fet proliferar el nombre de fires de la ciència, etc. En el context del Movile World Congress de Barcelona, GSMA (empresa organitzadora de l’esdeveniment) ha apostat per una fira de ciència i tecnologia per a joves anomenada YOMO.\nAixí doncs, l’avaluació del YOMO neix com a resultat de la col·laboració de GSMA i el CRECIM i té com a objectiu donar resposta a les següents preguntes: Què aporta un esdeveniment com YOMO a l’alumnat que el visita? Canvia la seva visió del mon STEM (Science, Technology, Engineering & Mathematics)? Serveix perquè coneguin millor i potser es plantegin un futur en l’àmbit científic-tecnològic? Augmenta el seu interès per aquest àmbit? L’avaluació del YoMo pretén conèixer l’impacte del festival en les variables implicades en el “posicionament” dels i les alumnes vers l’STEM.\nPer fer-ho, es recullen dades sobre l’interès dels i les joves en els temes científico-tecnològics, les seves aspiracions futures, la seva identitat científico-tecnològica i la percepció de les pròpies capacitats, entre d’altres variables, quan els i les joves participen en activitats de l’àmbit STEM\nMembres del CRECIM participants: Digna Couso (IP), Carme Grimalt .


Calendari de la sessió informativa i els debats públics sobre el projecte del port | Premià Notícies\nOrdenances, rècord de mocions i emissió en vídeo en directe, claus del ple d’octubre de Premià de Mar →\nCalendari de la sessió informativa i els debats públics sobre el projecte del port\nL’ajuntament de Premià de Mar reprendrà demà al vespre els actes oberts al voltant del projecte de desenvolupament del port de la ciutat. Després de la sessió del 8 d’octubre, demà dijous a 2/4 de 8 del vespre es farà un acte en el qual s’explicarà el projecte als presents. El proper dissabte dia 24 (de 10 del matí a 2/4 de 2 del migdia) i el dijous 29 d’octubre (de 2/4 de 3 a 2/4 de 5 de la tarda), es faran debats oberts als ciutadans, i el 19 de novembre es farà un nou debat, aquest específic sobre els accessos a les instal·lacions, un dels aspectes del projecte que més polèmica ha suscitat fins el moment. Aquestes sessions són obertes a la participació de tots els veïns que hi vulguin prendre part in es faran a la sala polivalent del Centre Cívic del carrer Esperança.\nFiled under Política Tagged with Participació Ciutadana, Port


Amb eu-: Eufòria | L'univers clàssic dels nostres mots\n← μανία: monomania, megalomania, melomania…\nEls noms de les diferents parts dels tres ordres clàssics →\nEn aquest capítol de “Més paraules”, l’escriptor Màrius Serra busca paraules que continguin les cinc vocals, com ara “eufòria”.”Eufòria” és un terme d’origen grec que, segons Màrius Serra, afecta els cinc sentits, ja que inclou les cinc vocals.\nSabríeu dir més paraules catalanes amb l’ètim grec eu- (εὖ) i si tenen les cinc vocals millor! Mentre us ve la inspiració, escolteu la cançó Eufòria de Mazoni.\n[youtube width=”550″ height=”450″]https://www.youtube.com/watch?v=60lX4gVjCGE#t=142[/youtube]\nAquest article s'ha publicat dins de Del grec al català, Ètims llatins, General, Psicologia i etiquetat amb eu-, Eufòria, Màrius Serra, Mazoni. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\nUna resposta a Amb eu-: Eufòria\nXènia Serra Gaxas diu:\n22 novembre 2014 a les 12:48\nMolt bon article! Hi ha moltes paraules que comencen per eu- i que desconeixia. He trobat algunes paraules que comencen per eu- i que tenen les 5 vocals: euglenomonadines, eustigmatofícies i eustigmatòfits.


L'activitat informatitzada dels registres civils dels jutjats de pau ha superat les 220.000 actuacions durant l'any 2016. Administració de justícia de Catalunya\nL'activitat informatitzada dels ...\nL'activitat informatitzada dels registres civils dels jutjats de pau ha superat les 220.000 actuacions durant l'any 2016\nDurant l'any 2016 els jutjats de pau de Catalunya han realitzat un total de 222.282 actuacions en matèria de Registre Civil a través de l'aplicació Inforeg (programa de gestió informatitzada del Registre Civil). Aquest volum d'activitat suposa un increment de l'1,1 % respecte la realitzada l'any 2015.\nActualment, la pràctica totalitat de la població dels municipis de Catalunya amb jutjats de pau (99,9 %) és atesa amb aquesta aplicació, la qual cosa suposa més de 3 milions de persones.\nL'activitat del Registre Civil es divideix entre inscripcions i certificats, que en l'àmbit de la justícia de pau es distribueix entre un 40 % (89.029 inscripcions) i un 60 % (133.253 certificats).\nEn conjunt, i en relació amb la jurisdicció ordinària, el 40 % de les inscripcions i 34 % dels certificats els realitza la justícia de pau.\nPer tipus d'actuació, les inscripcions de naixement són les més habituals als jutjats de pau ja que representen el 48 % de les inscripcions, seguides dels matrimonis, 34 %, i les defuncions, el 18%. Igualment, el nombre de certificats de naixement emesos també és el majoritari.\nPer àmbits territorials, pràcticament el 60 % de l'activitat registral dels jutjats de pau es concentra a la Gerència de Barcelona Comarques, seguida pels Serveis Territorials de Girona, de Tarragona, de Lleida i de Terres de l'Ebre, a causa del nombre de jutjats de pau d'aquests àmbits territorials i de la concentració de la població a la demarcació de comarques de Barcelona.\nEs pot consultar informació general sobre la justícia de pau a Jutjats de pau i dades concretes a La justícia de pau en dades.\nA Catalunya els jutjats de pau assumeixen el 40 % de les inscripcions al Registre Civil i el 34 % dels certificats que demanen els ciutadans.


PRESENTADA LA CINQUENA EDICIÓ DE LA FIRA DE TEATRE FITKAM A MONTMELÓ\n17:55 | 11/12/2018\nPresentació de la 5a edició del FITKAM 2017\nL’Associació de Professionals del Teatre Infantil i Familiar, KacuMensi, amb el suport i la col·laboració de l'Ajuntament de Montmeló, organitza la 5a edició de FITKAM, la Fira de Teatre Infantil i juvenil, que tindrà lloc a Montmeló els dies 20 i 21 de maig de 2017.\nDurant dos dies, dissabte i diumenge, Montmeló acollirà 36 espectacles infantils i familiars, en gèneres tan diversos com la dansa, els titelles, el clown, el teatre musical, els contacontes o les instal·lacions, entre d’altres. FITKAM tindrà lloc en 10 espais diferents del poble, oferint una oferta variada en gran, mitjà i petit format, així com en localitzacions exteriors.\nFITKAM va néixer el 2013 com un aparador de les propostes dels socis de KacuMensi, amb la voluntat de dinamitzar el poble de Montmeló amb una mostra atractiva d’arts escèniques i alhora, convocar als programadors perquè la coneguessin. Any rere any, aquesta trobada s’ha anat professionalitzant i s’han incorporat noves propostes. A la 3a edició, per exemple,es va donar protagonisme als espectacles per a nadons de 0 a 3 anys, un públic que fins al moment tenia molt poca oferta. Des de llavors, sempre han comptat amb un espai destacat a FITKAM.\nDurant la presentació de la fira que ha tingut lloc als jardins de la Torreta, un dels espais que acollirà espectacles, tant el president de KacuMensi, Lluís Rovira, com el director artístic, Agustí Coll, s'han mostrat molt satisfets amb la qualitat de la programació d’enguany i asseguren que la fira s’està consolidant dins del sector, gràcies a la feina realitzada en edicions anteriors i a les novetats incorporades enguany. La més destacada ha sigut obrir la convocatòria a totes les companyies del sector. També, s’ha treballat per facilitar que els programadors s’animin a venir, oferint-los avantatges, com un espai exclusiuper a professionals.\nLa presentació d'aquesta 5a edició de FITKAM l'ha obert la regidora de Cultura, Carme Palacios, que ha volgut agrair la confiança que l'Associació KacuMensi a dipositat en l'Ajuntament de Montmeló un any més.\nPer la seva banda, l'alcalde Antoni Guil, ha donat les gràcies als que van fer possible els inicis d'aquest festival en la persona de Joan Sors i ha convidat al públic local i de la comarca, així com als programadors "a gaudir del municipi i d'un altre Gran premi per a Montmeló, en aquest cas el nostre Gran premi de la Cultura, la Fira de Teatre Infantil i Juvenil FITKAM ".\nEnguany, FITKAM afegeix un nou espai d'exhibició, les escales de la Torreta, ubicat al Centre Cultural La Torreta. Es mantenen la resta d’espais interiors i exteriors que ja es van utilitzar en les darreres edicions: el Casal de la Gent Gran, la Sala de la Concòrdia, el Teatre de l’Agrupa, la Plaça de la Vila, la Plaça Gran, la Sala Polivalent, la Sala Polivalent Petita, l’Escenari Oliveres (La Torreta) i l’Esplanada de la Torreta.\nEls assistents a FITKAM hand’adquirir les entrades el mateix dia de la funcióal Punt d’Informació, ubicat a l’Ajuntament de Montmeló (Pça. de la Vila, 1). El preu de l'entrada pel primer, segon i tercer espectacle és de 3€. A partir del quart espectacle, el preu de l'entrada és d' 2€. Els espectacles itinerants i els programats en els espais exteriors tindran accés lliure, sense entrada.\nEnguany, FITKAM ha organitzat dos dinars populars. El primer, el dissabte 20 de maig a la Plaça Gran a les 14.00h. El menú inclou amanida o macarrons de primer i de segon botifarra o pollastre rostit. El diumenge, com és tradició, hi haurà fideuà amb amanida i postres als Jardins de La Torreta a les 14.00h. Cada àpat costarà 6.5€. Els tiquets es poden comprar a partir de dissabte a les 9h al Punt d’Informació de FITKAM fins a exhaurir existències.\nPodeu veure el vídeo promocional de la fira, clicant aquí\nData de modificació: 18/05/2017 15:13:37


En poc menys d'un quart d'hora han caigut més de 30 litres per metre quadrat particularment a la zona compresa entre Palafrugell i Sant Feliu de Guíxols. La precipitació ha arribat des de Girona on ha causat estralls a la capital de demarcació on els Bombers han rebut 200 avisos en només mitja hora, la majoria per acomulació d'aigua als aparcaments. Al Baix Empordà s'han rebut 32 trucades al 112.\nA Platja d'Aro s'ha hagut de tallar l'accés al nucli urbà per la GI-666 a causa de l'acomulació d'aigua i s'han establert desviaments senyalitzats i a Palafrugell i Sant Feliu de Guíxols s'han inundat alguns carrers, fet que ha obligat a la brigada i policia a obrir embornals per tal que l'aigua es drenés millor. També hi ha hagut retencions a les carreteres d'accés a la Costa Brava com la C-65 a Llagostera.\n.Protecció Civil ha activat el Pla Inuncat al Gironès i Baix Empordà davant la intensitat de l'aigua i una tempesta acompanyada de llamps, fet que obligarà a extremar les precaucions per incendis en els propers dies.


El 50 % de les parades del mercat de marxants de la plaça de Cuba de Mataró es traslladen al Nou Parc Central | La Clau - Revista gratuïta del Maresme\nEl 50 % de les parades del mercat de marxants de la plaça de Cuba de Mataró es traslladen al Nou Parc Central\nPublicat el 11/12/2020\nLa passarel·la firal acollirà la meitat de les parades del mercat de marxants dels dijous de la plaça de Cuba. D’aquesta manera tots els paradistes podran vendre cada setmana\nA partir d’aquest dijous 10 de desembre, el mercat de marxants de roba dels dijous estarà repartit en dos espais: la plaça de Cuba i l’espai firal del Nou Parc Central.\nA causa de les restriccions per evitar la transmissió de la Covid-19, només el 50 % de les parades s’han pogut instal·lar a la plaça de Cuba cada dijous i, per aquest motiu, els marxants només han pogut muntar la seva parada cada quinze dies. A partir d’aquest dijous, i amb la incorporació del Nou Parc Central com a nou emplaçament, el mercat de marxants recuperarà totes les parades, que aniran alternant una setmana a cada espai.\nCada setmana hi haurà una vintena de parades on s’hi podrà trobar roba, sabates, roba interior, roba infantil, estris de cuina, parament de la llar, flors i plantes, etc.\nCom la resta de mercats que es fan a la ciutat, estarà perimetrat amb control d’aforament i d’accés. L’horari de venda serà els dijous de 9 a 14 h.\nD’altra banda, dissabte 26 de desembre, dia de Sant Esteve, no se celebraran els mercats de marxants de Mataró.\nL’únic que obrirà serà el de la plaça de Cuba, que s’avançarà al dimecres 23 de desembre.


SARS-CoV-2 (i arquitectura) I - El Temps de les Arts\nImatge del SARS-CoV-2 obtinguda per microscopi electrònic al National Institute of Allergy and Infectious Diseases, EEUU (2020).\n25 març 2020 25 març 2020 per Enric Massip-Bosch\nAmb la crisi sanitària creada per la propagació del SARS-CoV-2 (més conegut com “el coronavirus”, una expressió que ha impregnat tant la societat global, i tan ràpidament, com el virus mateix) sorgeixen moltes situacions que qüestionen la manera habitual de funcionar del món actual. I obren noves perspectives: la disminució d’activitat econòmica i de consum, per exemple, és un problema mundial d’enormes proporcions, però també és una oportunitat per testejar les possibilitats d’una vida menys intensa, menys mercantilitzada o menys depredadora de recursos*. És, sobretot, una oportunitat per testejar la solidesa dels fonaments dels múltiples pactes socials en què es basa la convivència.\nAlgunes d’aquestes situacions sobrevingudes, i les seves corresponents solucions, com ara el confinament o la distància interpersonal o proxèmica*, tenen una lectura arquitectònica rellevant. Una primera: ens estem acostumant a dir (i ens ho demanen les autoritats i el sentit comú, és a dir, col·lectiu) “quedem-nos a casa*”. Aquesta frase és molt més connotada del que pugui semblar a simple vista. D’entrada reforça, potser inconscientment o potser no, la vella dicotomia d’un exterior perillós i d’un interior segur, assentada en l’imaginari col·lectiu des de temps immemorials. La casa com a refugi. El límit*, la frontera, com assegurança de la supervivència. L’aïllament de la realitat com mecanisme per preservar la integritat personal.\nPerò en temps alhora globalitzats i de confinament, en què el contacte amb l’exterior és gairebé només virtual, ¿quina seguretat es pot esperar en un interior que està connectat digitalment a un pseudo-exterior controlat per empreses i governs? És certament una seguretat fictícia, doncs ja no existeix la dualitat interior-exterior, sinó que existeix un únic contínuum vigilat. Com ens ha demostrat la gestió de la crisi a la Xina o a Corea del Sud, per posar dos exemples, s’ha pogut tallar de soca-rel la propagació, però només per la intervenció total de les dades personals dels ciutadans i el seu tractament no com big data anònim sinó com small data, referenciada i intransferible.\nEn temps de crisi es normalitza i es legitima el domini incontestable dels poders establerts i de qualsevol mecanisme que vulguin posar en marxa per al control social. En un context de profund escepticisme, si no de gran desconfiança, vers les diferents formes de poder, és difícil que la societat es pugui sentir segura a casa. Per això, tal com diu el filòsof Daniel Innerarity, l’eix central del desassossec social actual no és el debat llibertat-seguretat, sinó el fet que constatem la fragilitat de les estructures socials en què vivim, el que ell anomena una “societat de proteccions febles”. Afeblida per múltiples atacs contra el que és comú i per l’escala inabastable del món d’avui, només accessible als superordinadors, la societat esdevé una “intempèrie* compartida”. Els murs de les nostres cases són una altra protecció feble que a penes ens refugien d’aquesta intempèrie, ni contra el virus ni contra la vigilància. Però malgrat tot ens ajuden, ni que sigui només emocionalment i a condició de què en siguem conscients, a viure una ficció útil i transitòria de seguretat de la petita escala. I no és poc.\nUna segona lectura: els espais públics deshabitats se’ns mostren aquests dies en la seva esplendor arquitectònica primigènia, buits de persones i buits d’activitat, pura materialitat geomètrica. A penes es veuen figures guaitant per les finestres, els balcons buits malgrat que no hi ha trànsit. Ara bé, si l’arquitectura i l’urbanisme es fan per a les persones i les seves vides, ¿no és legítim pensar que quan aquestes no hi són el que queda no sigui arquitectura, sinó mera construcció? Aquesta és la visió de l’arquitectura que es creu més benpensant i socialment més compromesa, una visió de la que no n’anem mancats per aquestes contrades. Així, l’esplendor de l’arquitectura i la ciutat buides és una esplendor estèril i inquietant, com la de les ruïnes d’un imperi o dels decorats abandonats d’una pel·lícula.\nPerò limitar l’arquitectura a la seva funció social, com limitar-la a qualsevol de les altres funcions que ha d’acomplir, és com voler fer música amb només una nota. En canvi, ¿no és pas cert també que sense una arquitectura pensada per si mateixa, des de les seves pròpies regles, des de la seva autonomia, no és possible que sigui apropiada per successives generacions, valorada per estàndards socials o culturals molt diferents, mantinguda per unes qualitats que superen les del seu encàrrec original? Només una arquitectura pensada per ser usada però feta des d’una certa despreocupació programàtica pot ser sostenible en el temps: per adaptació, per reutilització, per reprogramació. Podrà acollir canvis diversos perquè no és un vestit a mida, cenyit a un ús concret. Si l’arquitectura i la ciutat han de durar, i en aquests moments d’incerteses vitals aquest és un debat central, hauran de poder-se presentar per si mateixes, sense instruccions d’ús, per ser llegides per altres persones d’una manera nova. Com les veiem aquests dies d’insòlita calma.


REDBULL celebrarà a Vilablareix el NEYMAR JR´S FIVE\nEl proper dia 26 de Maig es celebrarà al Municipal de Vilablareix, el REDBULL NEYMAR JR´S FIVE, aquest esdeveniment ho ha gestionat el FC Vilablareix juntament amb REDBULL, per tal de donar ressò de Vilablareix.\nAquest esdeveniment durarà de les 10:00 hores fins a les 19:00 hores. La inscripció al torneig es de 10€ per equip, i es fa a la pagina oficial de l´esdeveniment, www.neymarjrsfive.com/es-ES/ES. Es tracta de partits de 5 contra 5 amb una durada de 10 minuts i tenen la peculiaritat que cada vegada que un equip rep un gol s´elimina un dels seus jugadors.\nLes edats dels participants estan compreses entre els 16 als 25 anys amb la possibilitat de 2 jugadors amb edat superior de 25 anys.\nEl premi en aquest esdeveniment es anar a la fase final de espanya i posteriorment final europea, i el que queda campió de les eliminatòries europees va a les finals a Brasil amb totes les despeses pagades i tenen la possibilitat de conèixer a NEYMAR en les instal·lacions que té a Brasil i els campions jugaran contra ell l´últim partit d´exhibició del torneig.\nPer tot això es una gran oportunitat perquè tothom s´apropi el dia 26 de Maig al Municipal de Vilablareix i mostrarem que som un gran poble.


Agencia Sírius: 28 de desembre 2013\nL'esquerra d'Asturies defensa «el derechu a decidir de Catalunya»\nLes organitzacions sobiranistes asturianes d'esquerres Compromisu por Asturies, Conceyu Abiertu, Izquierda Anticapitalista Asturies, Izquierda Asturiana i Andecha Astur han emès un comunicat conjunt amb el que defensen la "justa reclamació del poble català al seu dret a decidir" i "el derechu a l’autodeterminación d’Asturies" per superar la "repressió, la precarietat i l'atur".\nEn el text, d'un alt component simbòlic i ideològic, els sobiranistes asturians acusen a "l'Espanya reaccionària de no entendre de drets ni de democràcia". "Els mateixos que es dobleguen davant la troika són els que asseguren que l'única sobirania resideix al poble espanyol", afegeix el comunicat.Les organitzacions asturianes avisen però que "l'exercici de sobirania del poble de Catalunya no ha de servir a la dreta que representa Artur Mas per retallar més".\n"Defensar el dret d'autodeterminació de Catalunya és també per als firmants del manifest "defensar un camí per a Astúries diferent al de la submissió del govern estatal". En aquest sentit, defensen "el derechu a l’autodeterminación d’Asturies" per superar la "repressió, la precarietat i l'atur". Tanquen el comunicat recordant una estrofa de l'Estaca d'en Lluís Llach: "Si jo l'estiro fort per aquí / i tu l'estires fort per allà / segur que tomba, tomba, tomba / i ens podrem alliberar".\nEtiquetes de comentaris: Astúries, Autodeterminació, Catalunya, Independència\nForcades "deixa la política per no perjudicar més a l'Església"\nLa monja benedictina Teresa Forcades, segons fonts del monestir de Sant Benet de Montserrat a l'ordre del qual pertany, "després d'un llarg retir i reflexió, la religiosa Teresa Forcades i Vidal ha decidit abandonar la seva intenció de presentar-se a les properes eleccions al Parlament de Catalunya, encara sense data prevista, amb la plataforma Procés Constituent, deixant definitivament la nomenada política de partits".\nLa gràcia sense límits de l'esglèsia nazicatòlica:\nCoda: como es tradicional en la prensa española, cada 28 de diciembre, festividad de los Santos Inocentes, cada medio de comunicación se toma la licencia de aportar una inocentada para ofrecer un poco de humor a sus lectores. ReL no suele faltar a esta cita tan señalada.\nSegons sor Innocència dels Sants, una portaveu autoritzada del monestir, en la decisió de sor Teresa ha estat fonamental "el seu amor a l'Església catòlica i la seva intenció de no perjudicar-la amb una decisió que no comptava amb el consens de la comunitat, ni tampoc amb el vistiplau del bisbe de Sant Feliu de Llobregat, monsenyor Agustín Cortés, jurisdicció eclesiàstica a la qual pertany el monestir de Sant Benet".\nAltres fonts assenyalen que la decisió de la monja Forcades s'emmarca en la certesa que té la religiosa catalana que la Santa Seu seria a punt d'obrir-li un procés canònic, impulsat pel seu propi bisbe, Don Agustín Cortés, en el qual no li deixaria una altra possibilitat que abandonar la vida religiosa per dedicar-se a la política, o bé, abandonar la seva idea de participar en la política per seguir sent monja.\nEtiquetes de comentaris: Catalunya, Església catòlica, Feixisme\nText íntegre del col·lectiu de presos d'ETA\nEl Fòrum Social d'Euskal Herria, davant el bloqueig del procés de resolució, el passat mes de març va fer diverses recomanacions. Algunes afecten directament al nostre col·lectiu. Si bé és cert que aquestes recomanacions no són fruit del procés de reflexió i dinàmica del col·lectiu, entenem que han de ser preses en consideració en la mesura en què integren elements per a la resolució i tenint en compte el suport social i polític obtingut. Per tot això, aquestes recomanacions han estat objecte del debat dut a terme pel nostre col·lectiu aquests últims mesos.\nVolem cridar l'atenció sobre les difícils condicions i l'assetjament del que ha estat objecte el nostre col·lectiu a l'hora de dur a terme aquest debat. Encara que la repressió carcerària és sempre extrema, molt lluny del que calia esperar, després de la decisió de l'organització ETA de posar fi a la lluita armada fa ara dos anys, no s'ha flexibilitzat, i fins i tot, en alguns casos, fins a s'ha accentuat. A dia d'avui, els nous temps no han arribat fins a aquí. Som ostatges dels Estats espanyol i francès i a través dels seus funcionaris sofrim diàriament l'assetjament del sistema carcerari construït per aniquilar-nos tant a nosaltres com als nostres familiars i amics.\nSe serveixen de lleis i mesures d'excepció per negar els drets i beneficis penitenciaris que ens corresponen, a fi d'obstaculitzar l'excarceració fins a impossibilitar-la. Així és com han omplert les presons. Per les i els presos bascos, dispersió equival a deportació, que més que al propi pres, implica un sofriment afegit als seus afins.\nEn tota aquesta maquinària, la tortura constitueix un element essencial, que exigeix que la política penitenciària i els procediments judicials siguin revisats i avaluats i reparat el dany causat.\nSegueixen utilitzant la política penitenciària al servei d'objectius i interessos polítics, vulnerant i violant drets fonamentals, tal com ha sentenciat Europa, abans alimentant la confrontació, ara obstaculitzant la solució.\nEls enemics de la llibertat d'Euskal Herria, que avui són enemics de la pau, pretenen ofegar entre els murs de la presó el procés democràtic que la ciutadania basca, amb la participació de totes i tots, tracta de portar fins al final.\nSent conscients de la seva intenció i per evitar que el procés de solució s'enfangui, el EPPK assumeix la responsabilitat que li correspon.\nja que el que ens va portar a presó va ser la lluita per la llibertat política i social del nostre poble, des de la presó seguim lluitant. I tot i que para alguns de nosaltres han transcorregut ja moltíssims anys des que respirem fora d'aquests murs la llibertat per última vegada, seguim compromesos amb el futur del nostre poble, exactament igual que el primer dia en què ens impliquem en la lluita.\nEn aquest sentit, des de la humilitat, continuem fermament decidits a seguir aportant i situem en aquesta línia la nostra reflexió i iniciativa.\nEl EPPK amb l'objecte de respondre a les recomanacions del Fòrum Social ha finalitzat la seva reflexió adoptant una posició.\nPer això, a través de la següent declaració, ens dirigim a la ciutadania basca, als seus diferents agents i a quants en l'àmbit internacional, individual o col·lectivament han mostrat responsabilitat per a la solució del conflicte:\n1. A la nostra manera de veure, per resoldre les conseqüències del conflicte polític resulta indispensable prendre en compte l'origen i les raons del mateix. És precisa un full de ruta ferm perquè el conflicte que sofreix el nostre poble trobi una solució integral. L'origen polític del conflicte exigeix així mateix una solució política.\n2. La normalització política s'ha de basar en la possibilitat de desenvolupar i dur a terme democràticament tots els projectes polítics. Hem d'evitar qualsevol sortida parcial o falsa per impedir que el conflicte es perpetuï i no defraudar ni al poble ni a la seva ciutadania.\n3. La solució política ha de ser integral i és imprescindible que en l'àmbit de les conseqüències del conflicte existeixi una visió global que prengui en compte i desenvolupi tots els seus apartats. Reconeixem amb tota sinceritat el sofriment i dany multilateral generat com a conseqüència del conflicte.\n4. Reconeixem el nou escenari sorgit després del cessament de la lluita armada d'ETA i d'ara endavant, en pro de la llibertat d'Euskal Herria, utilitzarem vies i mètodes polítics i democràtics, d'acord amb les decisions que s'han pres en aquest sentit.\nPer això, en endavant renunciarem a l'ocupació del mètode utilitzat en el passat per fer front a la imposició, repressió i vulneració de drets. El nostre compromís amb el nou escenari és la nostra decisió d'enfortir-ho i consolidar-ho.\n5. És necessari derogar tota situació i mesura d'excepció. Adaptar l'entramat jurídic a la situació política. Canviar radicalment la política penitenciària i prioritzar la fi de la dispersió. Reconèixer els nostres drets, possibilitar la nostra volta a casa i impulsar la solució integral a l'actual situació política.\n6. Per tot això, podríem acceptar que el nostre procés de tornada a casa –la nostra excarceració i de manera prioritària el nostre trasllat a Euskal Herria- s'efectuessin utilitzant lleres legals, tot i que això, per a nosaltres, implícitament comporti l'acceptació de la nostra condemna. Compartim que tant la llei com la seva aplicació compleix una funció essencial de cara al futur, ja que han de ser utilitzades per enfortir els passos que hagin de donar-se.\n7. Estem disposats, dins d'un pla d'actuació global, a estudiar i tractar la possibilitat que el procés que culmini amb la nostra volta a casa s'efectuï de manera escalonada, mitjançant compromisos individuals i en temps prudencial.\n8. Assumim tota la nostra responsabilitat sobre les conseqüències derivades de la nostra activitat política en el conflicte polític. Així mateix, vam mostrar la nostra voluntat per analitzar la responsabilitat de cadascun de nosaltres, dins d'un procés acordat que reuneixi les condicions i garanties suficients.\n1. El EPPK es posarà en contacte amb els promotors de les recomanacions del Fòrum Social i amb altres agents d'Euskal Herria, a fi de buscar acords entorn dels mateixos i de trobar fórmules que permetin el seu desenvolupament.\n2. A fi de facilitar la superació de les situacions d'excepció que sofrim a les presons, el EPPK escoltarà les propostes i reflexions dels diferents agents i compartirà les seves, a fi de que les decisions i passos que s'adoptin perquè el procés avanci siguin compartits i gaudeixin del suport necessari.\n3. Fem una crida a la ciutadania, institucions, agents socials i partits polítics per buscar un ampli consens que possibiliti el nostre retorn a casa, emmarcat en un procés integral, que no posi en qüestió el nostre caràcter ni dignitat política.\n4. No és temps d'ocultar-se després de dificultats i impediments. És hora de la responsabilitat política. La de tots. També la nostra, en la mesura en què som part i conseqüència del conflicte polític. El EPPK no defugirà les seves pròpies responsabilitats ni dependrà dels moviments dels altres per fer els seus ja que vam mostrar el nostre absolut compromís a ser un agent actiu i eficaç tant en el conflicte com en la seva solució. Farem quant estigui a la nostra mà, amb total generositat, en la consecució de la llibertat d'Euskal Herria.\nEtiquetes de comentaris: Colectiu de Presos Bascos, Drets Humans, Espanya, Euskal Herria\nBalears: Comunicat del comité de vaga sobre les amenaces de la consellera Camps\nDavant la manca d'arguments, el PP torna a recórrer al descrèdit com a arma. Les darreres declaracions de Joana Maria Camps demanen una resposta clara per part del Comitè de Vaga de l'Assemblea de Docents de cara a tots els docents i també a l'opinió pública. Les afirmacions de la Consellera d'Educació, sense coneixement de causa, sobre la possible il·legalitat de la convocatòria de dia 7 per tractar-se d'una vaga de solidaritat responen a la campanya d'intoxicació que des del Govern del PP s'ha estat donant des del mes de setembre sobre la vaga i la lluita dels docents d'aquestes illes.\nEtiquetes de comentaris: Educació, Feixisme, Illes Balears, José Ramón Bauzá, Vaga\nAvortar a l'estranger costa entre 550 i 6.400 euros\nSi finalment entra en vigor la llei feixista de l'avortament aprovada fa una setmana per la màfia franquista de la banda de Mariano Rajoy el 91% de les 112.390 dones que van interrompre el seu embaràs l'any passat sense necessitat de justificar la seva decisió es veurien immerses en un embull de costosos tràmits -inaccessibles per la pauperitzada classe treballadora- per certificar que la gestació suposa un risc per a la seva salut física o mental. Associacions de metges, especialistes i de defensa dels drets de la dona asseguren que, davant tantes complicacions, les dones acudiran a mètodes clandestins amb risc per a les seves vides.\nQui tingui mitjans econòmics marxarà a països com Regne Unit o França, on existeixen lleis d'indicacions i terminis similars a la Llei de Salut Sexual i Reproductiva i d'Interrupció Voluntària de l'Embaràs que està actualment en vigor a Espanya.\nA Regne Unit, on habitualment viatjaven les espanyoles quan l'avortament era il·legal, sotmetre's a una interrupció voluntària de l'embaràs pot costar entre 550 i 700 euros, depenent de si és farmacològic –abans de les 9 setmanes– o de si s'usa o no sedació o anestèsia general. Són dades facilitades per Marie Stopes, una organització internacional de planificació familiar amb nombrosos centres a Regne Unit on ofereixen serveis per a l'atenció a la salut sexual i reproductiva, entre ells, interrupcions voluntàries de l'embaràs. Els seus centres realitzen un terç del total dels avortaments que es practiquen al país.\nAl cost de la intervenció caldria sumar els gairebé 100 euros que val la consulta mèdica prèvia i necessària per efectuar totes les anàlisis. Segons assenyalen des de Marie Stopes, és recomanable un dia de repòs després de la intervenció si es va a viatjar, per la qual cosa és necessari explicar almenys amb dos dies d'allotjament, que, depenent de la ciutat, el preu pot oscil·lar entre els 40 i 60 euros –els més econòmics– per nit en habitació doble. Tot això sense tenir en compte el desplaçament des d'Espanya fins a Regne Unit.\nEn aquest país, la llei permet la interrupció voluntària de l'embaràs dins de les primeres 24 setmanes per raons de salut, socials i econòmiques –a Irlanda del Nord només està permès quan hi ha greu risc per a la dona o malformacions fetals–. Dos metges han d'estar d'acord però, segons assenyalen des de la Federació Internacional de Planificació Familiar, no existeixen traves per a aquests dictàmens i en la pràctica és similar a una llei de terminis. Més enllà de les 24 setmanes, l'avortament està permès sense límit de temps quan estigui en perill la salut de la mare i en cas de greus malformacions fetals.\nA França és més car\nA França, la llei permet avortar de forma lliure dins de les primeres 12 setmanes d'embaràs. Més enllà d'aquest temps també és possible fer-ho si està en perill la salut de la mare o si hi ha una greu malformació fetal –indicació que no permet l'esborrany de la llei aprovada pel PP–, i així ho certifica un comitè clínic.\nAl país veí acudeixen ara i adés dones espanyoles els casos de les quals estan fora del marc jurídic actual –més enllà de les 22 setmanes, un comitè clínic ha de certificar a Espanya que el fetus té greus anomalies incompatibles amb la vida o extremadament greus o incurables–. Un avortament en aquest termini a França pot arribar a costar entorn dels 6.400 euros en un hospital públic, segons la informació facilitada per la Clínica Dator, el primer centre a Espanya a ser acreditat per realitzar aquestes intervencions.\nEl centre mèdic triat és l'Hospital Paule de Viguier de Tolosa de Llenguadoc, no només per la seva proximitat amb Espanya, sinó per la seva "solvència i prestigi en la realitzaci�� d'aquest tipus d'intervencions", explica Olga Sancho, portaveu de Dator. La dona que es veiés obligada a acudir a aquest centre ha d'enviar prèviament un correu electrònic al comitè clínic del centre presentant el seu cas. Tota la documentació –carta explicativa, historial de la dona, proves diagnòstiques...– ha d'estar en francès. Si es desconeix l'idioma, es recomana contractar els serveis d'un traductor jurat.\nEl comitè clínic respondrà en un termini màxim de dos dies i, si és acceptat en menys d'una setmana, pot dur-se a terme la intervenció. És imprescindible tenir la targeta sanitària europea i el DNI. La dona ha de pagar les despeses derivades de l'hospitalització i del tractament, que cada dia poden ascendir a 1.600 euros, i es calcula que són necessaris entre tres i quatre dies d'estada. Tot el procés pot arribar a costar 6.400 euros, sense explicar l'allotjament i el desplaçament.\nEn 2012, 31.244 dones van avortar a Espanya per risc de greus anomalies fetals, els casos de les quals no estarien emparats pel recentment aprovat avantprojecte de Llei Orgànica per a la Protecció de la Vida del Concebut i dels Drets de la Dona Embarassada, i que, per tant, podrien veure's obligades a viatjar a França. Si tenen els mitjans econòmics per pagar-se la intervenció i el viatge, clar.\nEtiquetes de comentaris: Espanya, Feixisme, Gallardón, Llei de l'Avortament, PP, UE\nEtiquetes de comentaris: Castelló, Corrupció, Feixisme, Mariano Rajoy, PP, UE\nEl PP roba un 2% als pensionistes en tres anys\nEl minvament en el poder de compra dels jubilats serà una constant amb la nova llei dels feixistes i lladres del PP, que deslliga l'actualització de les pensions de la inflació en un dels últims atracaments del feixisme monàrquic a la classe treballadora. Quan en 2019 entri en vigor el nou Factor de Sostenibilitat, unit a la revaloració actual suposarà un minvament del poder de compra dels jubilats d'entre el 14,8% i el l 28,3% segons un informe de CCOO.\nEn 2010 la pressió dels mercats obligava al Govern de Zapatero a aplicar la primera bateria de retallades socials per reduir en 15.000 milions el dèficit públic. Una d'aquestes mesures va ser la congelació de les pensions per 2011, de les quals s'excloïen les no contributives, que van augmentar un 1%.\nRajoy, durant la compareixença del llavors president del Govern al Congrés, criticava "la major retallada social de la història". Solament caldria esperar un parell d'anys perquè ell mateix superés al seu antecessor.\nAquest any, 2011, Zapatero va fer perdre als pensionistes un 1% de poder adquisitiu, ja que va pujar un 1,3% les prestacions de tots els jubilats per compensar la desviació de la inflació de l'any anterior. L'IPC es va situar al novembre de 2010 -data de referència per calcular la compensació- en el 2,3% mentre que les pensions només creixien un 1,3%, una mica del que només les pensions mínimes es van lliurar per l'augment del 1% que va anunciar Zapatero.\nNo obstant això, en 2012, ja amb Rajoy i la seva majoria absoluta al Govern, els jubilats -aquesta vegada tots- perdien més poder de compra que en les dues legislatures del PSOE. Rajoy, per evitar titulars incòmodes, va anunciar una pujada del 1% en totes les pensions. No obstant això, al novembre de 2011 la inflació va ser del 2,9. El Govern havia de compensar aquesta pujada dels preus, però va decidir saltar-se la llei en honor de fer front al dèficit públic, deixant als pensionistes amb un minvament de l'1,9% en el seu poder adquisitiu. Ja eren 2,9 punts els que els jubilats, sostingues de la majoria de famílies amb tots els seus membres en atur, perdien.\n"La necessitat de complir amb l'objectiu del dèficit públic, obliga amb caràcter d'extraordinària i urgent necessitat a deixar sense efecte l'actualització de les pensions en l'exercici 2012 [...]", deia el Butlletí Oficial d'Estat l'1 de desembre de 2012, és a dir, que tirava per terra l'article 48 de la Llei General de la Seguretat Social, vigent des de 1994. Una mesura "assenyada" per a la ministra d'Ocupació i Seguretat Social.\nPerò la devaluació del nivell de vida dels majors no s'anava a quedar aquí. El Reial decret que deixava sense efecte l'actualització de les pensions proposava un altre mètode per fer-los front en 2013. Per pal·liar la falta de compensació per desviació de la inflació, Báñez anunciava que en 2013 les pensions pujarien a dues velocitats: un 1% les majors a mil euros i un 2% les menors.\nAquesta pujada no anava a compensar la baixada que en termes reals va suposar no actualitzar-les en els dos anys previs. L'IPC anticipat de novembre es va situar en el 0,2%, per la qual cosa els pensionistes haurien augmentat el seu poder de compra un 0,8% en el cas de les prestacions majors a mil euros i un 1,8% en les inferiors. Una pujada que no compensa els 2,9 punts perduts en 2011 i 2012. De fet, les previsions parlen d'un 0,7% d'inflació a tancament d'aquest any, per la qual cosa la pèrdua seria major.\nNova llei, noves pèrdues\nL'aprovació de la llei 23/2013, que regula el Factor de Sostenibilitat i l'Índex de Revaloració del Sistema de Pensions de la Seguretat Social, una norma que garanteix que les pensions sempre augmentaran, però serà una pujada desvinculada totalment del que augmenti el cost de la vida. Així, el proper any, aquestes pujaran un 0,25%.\nEls analistes privats espanyols estimen que en 2014 l'IPC tancarà entorn a l'1,3%, la qual cosa el seu posaria un minvament de més d'un punt en el poder adquisitiu.\nAquesta pujada que es mantindrà estable fins que la Seguretat Social deixi d'estar en nombres vermells, alguna cosa que el Govern no contempla fins a dins almenys cinc anys. Una vegada que això ocorri, pel que es necessita una activació real de l'economia i creació d'ocupació, les pensions pujaran conforme a l'IPC més un 0,5% addicional.\nPerò en 2019 entrarà en vigor el nou Factor de Sostenibilitat, que unit a la revaloració actual podria suposar un minvament del poder de compra dels jubilats d'entre el 14,8% i el 28,3% segons un informe de CCOO.\nFins que arribin -si arriben, el que amb la màfia franquista és imposible- anys de bonança, els pensionistes tindran cada any més dificultats per mantenir als seus fills en atur i a les seves respectives famílies.\nEtiquetes de comentaris: CCOO, Espanya, Feixisme, Mariano Rajoy, Pensions, PP\nL'esquerra d'Asturies defensa «el derechu a decidi...\nForcades "deixa la política per no perjudicar més ...\nBalears: Comunicat del comité de vaga sobre les am...\nAvortar a l'estranger costa entre 550 i 6.400 euro...\nEl nazi Rajoy trenca l'Eix Mediterrani i gira de V...


L'INCASÒL i Bell-lloc d'Urgell signen un conveni que facilita la comercialització del sector industrial Vinyes del Mig - Sala de premsa. Generalitat de Catalunya\nL'INCASÒL i Bell-lloc d'Urgell signen...\nEl director de l’Institut Català del Sòl, INCASÒL, Damià Calvet, i l’alcalde de Bell-lloc d’Urgell (Pla d’Urgell), Carles Palau, han signat aquest matí un conveni de col·laboració que permet dotar al sector d’activitats econòmiques Vinyes del Mig dels serveis i subministraments necessaris.\nL’acord facilita la comercialització de 14 parcel·les industrials que sumen un total de 11,58 hectàrees de superfície. Els terrenys oscil·len entre els 2.700 m2 de superfície de la parcel·la més petita fins als 11.800 m2 de la més gran i es destinen a usos industrials per a indústria aïllada. El preu de venda és d’entre 39 i 45 euros per metre quadrat.\nDelegació a Lleida Incasòl


Vida oculta – Aficine\nBèl·lica / 2020 / EE.UU / 180 minuts No recomanable per a menors de 7 anys\nSessions per: avui diumenge demà dilluns dimarts, 25 febrer dimecres, 26 febrer dijous, 27 febrer\nFranz i Fani Jägerstätter són un feliç matrimoni que viu amb les seves tres filles en la seva granja alpina en Sankt Radegund (Àustria). Són pagesos, viuen i treballen envoltats d’un impressionant paisatge muntanyès.\nQuan esclata la Segona Guerra Mundial, els homes comencen a recolzar el nazisme però Franz no es deixa arrossegar pel corrent majoritari. Es resisteix a prestar jurament a Hitler i es converteix en el primer objector d’un món de fervent nacionalisme i creixent ideologia d’odi.\nL’amor incondicional de la seva esposa i la seva fe indestructible, es convertiran en els seus principals aliats per a afrontar les greus repercussions que la seva decisió provocarà.


Granollers, bunker i guerrilla – kurtibolos.com\nGranollers, bunker i guerrilla\nMataró-Badalona, la gira es va acabant…\nAhir, amb Els Amics de les Arts, vam estar a la sala Piano Blau de Granollers, un bolo descrit com a bunker o com a guerrilla. Com a búnker per les dimensions del local, per l’ambient de bar, petat fins a dalt de fans, que amb les seves goles superaven amb escreix el nivell de volum en el que hagués volgut treballar i a partir del qual el so deixava de tenir una certa correcció acústica a la vegada que els monitors dels músics es feien petits petits davant l’allau vocal. I com a guerrilla perquè l’únic que es pot fer en aquestes ocasions, tant des de dalt de l’escenari com des del control de so, és posar-se el casco, l’armilla, mirar endavant i trepitjar fort, esquivant tot el que et ve de cares. I així s’arriba a bon port, amb la gent contenta, feliç una nit més de cantar i compartir les cançons dels i amb Els Amics.\nDarrer concurs via internet per trobar en Jordi i la Marta del Bed&Breakfast. Ahir els guanyadors van ser en Martí i l’Erola, els més joves que han passat per l’escenari de les ocasions en què s’ha fet el concurs. Aquí els veiem durant el sopar amb Els Amics i la Bed&Banda. I també l’actuació, la premsa, les firmes…


Cultura obri el termini d’inscripció de pintors per a una nova edició d’Art al Balcó – Ajuntament de Petrer\n> Cultura obri el termini d’inscripció de pintors per a una nova edició d’Art al Balcó\nPublicada per Comunicación Ayto. de Petrer el 24 Gener 2020\nLes obres participants s’exhibiran en diversos municipis de la província i d’altres comunitats i estarà a Petrer el mes de setembre.\nFins al pròxim 7 de febrer, els artistes interessats poden inscriure’s per a participar en una nova edició d’Art al Balcó, exposició de pintura als balcons dels municipis que formen part del circuit artístic.\nLa inscripció pot realitzar-se a través del correu electrònic museo@petrer.es o, de manera presencial, al mateix Museu Dámaso Navarro, al carrer La Font, número 1, en horari d’11 a 14 hores.\nL’Ajuntament de Petrer, a través de la regidoria de Cultura i Patrimoni, subministrarà als participants les teles necessàries per a pintar els llenços, corrent la pintura a càrrec de cada artista.\nEncara que no se sap la data exacta, l’exposició arribarà a Petrer a principis de setembre.\nHISTÒRIA D’“ART AL BALCÓ”\nDes de 2014 el “Movimiento Pintura Biarense” celebra l’esdeveniment “Art al Balcó”, una exposició de pintura als balcons de les cases dels barris antics dels municipis participants, portant l’art al públic fora de galeries, museus i locals. Un esdeveniment que va nàixer amb el propòsit de portar l’art pictòric a la vida quotidiana, i que es puga disfrutar mentre es passeja,\nLa iniciativa, que va arrancar a Biar amb al voltant de 40 participants, on se celebra durant el mes d’agost, s’ha expandit a altres municipis com Castalla, Onil, Petrer, Almansa, Ayora i Caudete, poblacions on també es porta l’exposició posteriorment, cobrint el període des de finals de juliol fins a final d’any.\nUna iniciativa artística en la qual col·laboren els ajuntaments, els pintors que concorren cada any i els veïns de les poblacions que cedeixen els seus balcons per a penjar les teles.


Sant Gervasi defineix les prioritats en salut del barri – ferSalut\nHomeActivitatsSant Gervasi defineix les prioritats en salut del barri\nA l’abril de 2018, la comissió de salut comunitària de El Putxet i Sant Gervasi–La Bonanova presenta les conclusions del diagnòstic de salut d’aquests barris en una jornada oberta a la ciutadania.\nCAP Vallcarca-Sant Gervasi 2018: Presentació del diagnòstic de salut del barri\nDilluns 9 abril 2018 – Espai Putxet\nDilluns 16 abril 2018 – Centre Cívic Vil·la Florida\nLa salut comunitària a Sant Gervasi\nLa comissió de salut comunitària de El Putxet i Sant Gervasi-La Bonanova va néixer arran del projecte COMSalut. Aquesta és una de les prioritats del Pla de Salut 2016- 2020 del CatSalut i té com a objectiu impulsar la salut comunitària des dels centres d’atenció primària (CAPs).\nEl projecte es va posar en marxa en 2015 a 16 CAPs pioners en salut comunitària. A l’àrea bàsica de salut de Sant Gervasi, el CAP impulsor és Atenció Primària Vallcarca-Sant Gervasi.\nCom pot incidir la ciutadania en la salut comunitària?\nLa Comissió de salut comunitària de El Putxet i Sant Gervasi-La Bonanova ha elaborat durant els dos darrers anys el diagnòstic de salut del territori. L’objectiu de la presentació de les seves conclusions és crear un espai de diàleg on tothom pugui fer suggeriments i propostes per millorar la salut de la comunitat i treballar de forma coordinada amb entitats i veïnat.\nQuè és la salut comunitària?\nS’estima que el 80% dels factors que determinen la salut es troben fora del sistema sanitari. Per això, protegir i millorar la salut de la població requereix que l’administració pública i els professionals d’atenció primària treballin en coordinació amb la població i tenint en compte els recursos del territori on aquesta hi viu.\nQuan parlem de salut i comunitat la feina va més enllà de les consultes mèdiques. Alguns dels eixos fonamentals d’aquesta tasca són:\nIdentificació i priorització dels problemes de salut de la població i en funció dels mateixos adequar els serveis.\nConeixement dels recursos institucionals i comunitaris per promoure el seu desenvolupament i aprofitament per part de la població.\nCol·laboració i suport en temes de salut amb les entitats de la comunitat.\nCoordinació amb altres serveis de la comunitat, tant de salut com socials o d’entitats del territori.\nRosario Jiménez, Metgessa de família i Responsable de salut comunitària en Atenció Primària Vallcarca-Sant Gervasi /Twitter: @aprimariavsg\nAgència de Salut Pública de Catalunya. Salut comunitària\nCAP Vallcarca-Sant Gervasi. Participació Comunitària


Manifestació contra la caravana d’immigrants a Tijuana\n4 min. Nova York 20/11/2018 00:00\n651x366 Agents d’immigració del Salvador revisen la documentació d’immigrants en direcció als EUA en una de les caravanes encara en ruta. / JOSE CABEZAS / REUTERS Agents d’immigració del Salvador revisen la documentació d’immigrants en direcció als EUA en una de les caravanes encara en ruta. / JOSE CABEZAS / REUTERS\nEl govern de Donald Trump va tancar ahir durant més de tres hores el pas fronterer de San Ysidro, a San Diego, per instal·lar-hi murs de contenció i filats. Aquestes accions, fetes sense avisar, van agafar per sorpresa els milers de persones que cada dia creuen la frontera entre Mèxic i els Estats Units. La secretària de Seguretat Nacional dels EUA, Kirstjen Nielsen, va explicar que les autoritats van decidir tancar aquest port d’entrada perquè “un gran grup d’immigants de la caravana estava planejant entrar als Estats Units de manera il·legal”.\nLa mesura va arribar el mateix dia que un jutge va escoltar els arguments a favor i en contra de suspendre temporalment el recent decret aprovat per Trump per limitar el dret d’asil als immigrants que entrin il·legalment al país. Les organitzacions de drets civils que han posat la demanda contra el govern nord-americà van assegurar que l’ordre executiva viola la llei d’immigració i nacionalitat. Aquesta legislació permet demanar asil a qualsevol persona que arribi als Estats Units independentment de com hagi entrat al país.\nL’audiència va tenir lloc al tribunal de San Francisco. El seu jutge, Jon Tigar, nominat per l’expresident Barack Obama, va qüestionar a l’advocat del departament de Justícia si el decret de Trump estava justificat i tenia evidencies reals. “Dir que una cosa és veritat no fa que sigui veritat”, va dir.\nAbans, Lee Gelernt, l’advocat de la Unió Americana per les Llibertats Civils (ACLU, segons les sigles en anglès), un dels grups demandants, va afirmar que no hi ha cap problema de seguretat nacional excepcional que justifiqui les noves normes. “El govern ha reconegut que la caravana no és un problema seriós”, va dir. A més, van argumentar que el govern també va violar un requisit de facilitar un període de temps per fer comentaris públics abans que l’ordre entrés en vigor.\nEl jutge estudia el decret d’asil\nEl jutge Tigar es pronunciarà els pròxims dies sobre el cas. Però va deixar entreveure que no està convençut amb els arguments del departament de Justícia. L’advocat del govern nord-americà, Scott Stewart, va defensar que el president té el dret de suspendre l’entrada de persones als Estats Units si determina que és el millor per a l’interès nacional. Stewart va afegir que la nova mesura “descoratja” els immigrants de creuar la frontera de manera il·legal.\nMentrestant, a Tijuana els centres i albergs d’immigrants i refugiats estan gairebé saturats amb l’arribada de milers d’integrants de la caravana d’immigrants centreamericans que van iniciar el seu viatge a mitjans d’octubre des d’Hondures. Trump va utilitzar aquesta caravana per intentar, amb poc èxit, treure’n rèdit electoral, en els comicis legislatius del 6 de novembre passat. I fa unes setmanes va enviar més de 5.000 soldats a la frontera per impedir l’entrada dels immigrants. “No creiem que hi hagi una emergència”, va subratllar Gelernt, que va acusar el govern d’intentar crear una crisi a la frontera per guanyar vots.\nTijuana, però, va viure el diumenge [dilluns a la matinada a Catalunya] moments de tensió per una manifestació contra els milers d’immigrants que esperen a la ciutat el torn per demanar asil. Centenars de persones, entre les quals veïns de la localitat, van protestar a les portes d’un dels centres d’acollida d’immigrants -que estava protegit per un cordó policial.\nLa protesta amb brots xenòfobs va ser convocada des de les xarxes socials pel Moviment Ciutadà contra el Caos de la Caravana Migrant. Els manifestants es van reunir a la glorieta Cuauhtémoc de Tijuana, alhora que es cancel·lava una manifestació de suport a aquesta caravana que va sortir fa un mes d’Hondures. “Desperta, Mèxic, no volem problemes, fora les maras (bandes centreamericanes), Mèxic per als mexicans”, clamaven els manifestants, segons l’agència Efe. “Els migrants van entrar violant la sobirania mexicana i humiliant. No permetrem que es quedin”, deia un encaputxat.