Morin tots els ratpenats i tots els pangolins! Homenatge a la Colla de Sabadell - Sobiranies.cat\nArticles / Morin tots els ratpenats i tots els pangolins! Homenatge a la Colla de Sabadell\nQui cregui que el treball a casa és una cosa nova és que no ha llegit a Edward P. Thompson. Per a ell la "forma normal” anar a treballar, que jo vaig observar en la meva infància, consistia a baixar en sabatilles a l'estudi amb una fumejant tassa de cafè en mà. El soroll de la màquina d'escriure era "treball".\nEntenc que posar aquest titular en un article a la revista Sobiranies és com entrar en una missa conventual, concelebrada a Montserrat un diumenge a les onze, i cridar “Cagu’m Déu i sa puta mare la Moreneta”; segur que la revista Vida religiosa no m’ho deixarien publicar, però per sort, aquesta és una revista radical lliurepensadora on la gent té sentit de l’humor. Ja sé que estareu pensant: la culpa no és dels rat penats ni dels pangolins sinó dels humans i la seva acció destructora capitalista de l’ecologia. D’acord, d’acord, però deixeu-me esbravar.\nDe primer va ser “visca Macià morí Cambó”, després vam passar al “visca Trilla mori Mitjà”, o a l’inrevés, ja no ho sé. En aquest article analitzarem, tot el que ha passat des d’una perspectiva holística i quàntica, però hi afegirem, com no podia ser d’altra manera, en una revista que es diu Sobiranies, una perspectiva d’autodeterminació individual i d’autodeterminació col·lectiva. En referiré primer al teletreball, després analitzarem la necessitat de tornar a tenir industria del kilòmetre zero, passarem a analitzar els valors del precapitalisme com a ensenyances pel futur socialista, seguirem per la tesi del complot i l’angoixa i, per fi, els aspectes bons del confinament que hem viscut. No sé perquè diuen que queda bé explicar d’inici el que anirem a dir. En fi. Això sí els caps de la revista, tots ells marxistes heterodoxes, postmarxistes, anarquistes i lliurepensadors m’han donat la consigna de salpebrar el text amb cites de prohoms de l’esquerra catalana i mundial, a poder ser de: William Morris, Karl Marx, Edward P. Thompson, Antonio Gramsci, Friedrich Nietsche, Walter Benjamin, Eric Hobsbawm i Josep Fontana que son els referents del nucli dur del projecte. Son com l’Enigma de Sobiranies. Som-hi!\nL’alienació i el teletreball. Qui cregui que el treball a casa és una cosa nova és que no ha llegit a Edward P. Thompson. Per a ell la “forma normal” anar a treballar, que jo vaig observar en la meva infància, consistia a baixar en sabatilles a l’estudi amb una fumejant tassa de cafè en mà. El soroll de la màquina d’escriure era “treball”.\nFa molt de temps que la gent rica, i uns quants idiotes pobres, reivindiquen el teletreball. Em sembla una solemne ximpleria. Explicaré perquè. Alguns deuen pensar: gràcies al teletreball vaig estar a casa i no tenia d’anar a la feina. És pensar les coses al revés. Símptoma clar d’estar alienat. És a dir de defensar els interessos, no d’un mateix, sinó, en termes marxistes, de les classes dominants. El fenomen va ser descrit ja per William Morris l’any 1884 ja ens deia que cal estar amatents al fet de “permitir que las máquinas nos dominen en lugar de servirnos.” Si en aquests dies no hi hagués teletreball el govern hauria obligat a donar vacances pagades a les empreses i sense anar a compte de les festes del conveni. La gent estaria casa seva sense fer res. Ara han hagut de treballar. Ni amb el virus es fa realitat el somni de Paul Lafargue. Un segon argument contra el teletreball és que obliga a les parelles a viure vint-i-quatre hores en la mateixa casa. Crec, sincerament, que més enllà del primer any, no hi ha parella que aguanti estar tant de temps junta. La gent necessita el seu espai i tenir l’oportunitat d’alegrar-se en el retrobament al vespre. Les parelles moriran de sobredosi d’amor. En la propera Constitució republicana catalana hi ha d’haver un article que prohibeixi explícitament el teletreball.\nPerò és que, a més, -tercer argument- anar a treballar es un acte social, permet relacionar-se amb gent. El primer espai on la gent lliga avui és la feina -55%-, molt per davant dels espais d’oci -34%- i de les aplicacions per lligar 6%- com ens demostra un estudi de la Johns Hopkins University. Si la gent no va a treballar no lligarà, això si pot ser una pandèmia estructural brutal, que posa en perill la pervivència de l’espècie humana. No sé perquè, en canvi, no fan teletreball els soldats i els oficials de l’exèrcit. De fet anar-los passejant pel Regne d’Espanya sembla la millor opció per anar escampant el virus. M’ha dit de bona font que creuen que posar l’himne monàrquic a tota hòstia per les ciutats espanyoles espanta el Covid-19.\nEl més fotut és que un cop les empreses hagin establert protocols d’avaluació de les feines fetes des del teletreball el que faran és contractar falsos autònoms, és a dir ens convertiran a tots en riders dels ordinadors. Ni vacances, ni seguretat social, ni possibilitat de sindicació, ni sous dignes. Tot això es fa ara quan ja hi ha molts autors i empreses que renuncien al teletreball perquè no és eficaç. Si no em creieu llegiu Sherry Turkle: En defensa de la conversación. El poder de la conversación en la era digital. Només hi ha una excepció, i és que jo he enviat aquest article a Sobiranies des de casa i vosaltres el podeu llegir sense sortir. Com deia Karl Popper falsar una llei un cop no vol dir descartar la llei. Una veueta interior em diu: sense teletreball s’haguessin estalviat de llegir-te!\nEl que més em sorprèn del teletreball és que treballen moltes més hores que si anessin al seu lloc de treball inclòs el temps dedicat al tren i al metro. Com és possible? El que encara em sorprèn més és que el teletreball doni tanta feina quan les empreses, institucions, administracions, han estat sense funcionar, en serveis mínims, en alguns casos molt mínims. Només hi van anar aquells que essent caps no tenien ganes d’estar amb les famílies les vint-i-quatre hores del dia i podien organitzar-ho per fotre el camp de casa.\nLlavors si les empreses i amb elles el país sencer no funcionava, com pot ser que la gent tingués feina fent teletreball? Potser no ens n’hem adonat però les noves tecnologies han anat creant tasques cada vegada més sofisticades i amb prestigi perquè ens dediquem hores i hores a “feines” que no són altra cosa que burocràcia amb glamour (Hall 9000). La raó és que Appel, Microsoft, Google, Facebook, -les que no paguen impostos perquè perden diners cada any, pobretes- necessiten persones que facin funcionar els seus estris. Perquè aquest bestial negoci funcioni necessiten que milions d’empreses contractin gent i comprin ordinadors i programes d’aquestes poques empreses “tecnològiques”. A més amb el teletreball, els neoliberals antipàtics han aconseguit el seu objectiu per amargar-nos, crear un tipus de feina que és com si la gent anés a treballar a la feina, no miressin als ulls i no es dirigissin la paraula en tot el dia i el que és pitjor sense contacte personal, sense escalf.\nNingú sembla que se n’hagi adonat excepte aquest humil articulista. Ara gràcies al confinament tot es veu molt clarament: les tecnologies han un estat un engany monumental. La gent de dretes s’ha cregut que tenir a milions de persones “treballant” davant d’una pantalla d’ordinador anava bé per guanyar diners, la gent d’esquerres perquè ha tingut una actitud beneita i ximple davant de l’avenç tecnològic. Deien que es podia fer la revolució a les xarxes! Com sap tothom la revolució a Catalunya es fa cremant fàbriques i esglésies? Quanta raó tenien els luddites!\nLes grans companyies tecnològiques han muntat una burocràcia auto referencial que redueix la poderosa burocràcia soviètica a un joc de nens. Com pot ser que tenint tot un país aturat, el teletreball augmenti exponencialment? El lògic és que el teletreball minvés en relació al treball real. Però no és així, el teletreball s’autoalimenta sol, no necessita feina real. És el que el virus ens ha ensenyat. Van creant plans quinquennals que mai es compleixen però que tothom dona per bons. Bé un cop passada la plaga, potser que aprenguem alguna cosa. Jo ho dubto, Antonio Gramsci deia que la historia ensenya però que no té deixebles.\nUn amic que professionalment es dedica al ram de la fusta em va dir ja fa alguns anys: “fabriquen portes només els xinesos, quan ells les necessitin no hi haurà ningú aquí que les sàpiga fer”. Ha arribat el dia. Com és possible que a Catalunya no sigui possible en dos dies posar línies de fabricació robotitzades a fer milions de mascaretes esterilitzades? És inexcusable. A Sabadell l’any 1936 una gran part de la industria del metall es va convertir en industria de guerra en un mes, passaven de fabricar telers per la industria tèxtil a fer granades de mà. No hi havia tants enginyers, ni Internet. Potser els Ministeris i Departaments de la Generalitat han d’entendre que cal pagar a partir d’ara les mascaretes i respiradors una mica mes cars però produïts aquí. Caldria fer una gran llista de totes aquestes coses i considerar una gran part de la indústria com a industria estratègica. No sabem què pot passar però cal mantenir una certa proporció de producció a prop que tingui la tecnologia i el Know-how per, en cas d’emergència, poder multiplicar la producció local.\nUna cosa és predicar l’autarquia com van fer els feixistes espanyols, l’altre és ser passerells i no tenir el país preparat pels imprevistos. Quan hi ha hagut problemes d’abastiment tothom s’ha dirigit al mercat internacional. Quan ja la pandèmia té llarga trajectòria la UE s’ha despertat i diu que també comprarà coses a la Xina. Per això volem una UE? Cal posar portes al camp de la globalització en un cert grau. Podeu pensar: sí home això és impossible! Bé la revolució industrial a Anglaterra va començar vallant els camps de tot el país, amb el que s’ha anomenat enclosure.\nPer què el teixit industrial espanyol i català ha estat tan poc a l’alçada? En primer lloc perquè els seus dirigents estan formats en escoles de negocis -ESADE, EADA, IESE- que eduquen en l’egoisme i l’afany de lucre com a únic valor. S’han adonat tard que no hi ha afany de lucre si els que han de comprar estan morts. En general han estat els treballadors de gran empreses que tenen personal molt format tecnològicament i amb valors qui ho ha tirat endavant. El problema és que els governs no s’han atrevit a col·lectivitzar provisionalment empreses i redireccionar la seva producció per por a ser titllats de comunistes. I fem el ridícul intentant comprar a fora. Ara sí que ens surt car! Ens fan pagar el preu que volen! A més ha arribat l’hora d’acabar amb el just in time, és a dir, un sistema demencial sense magatzems, sense preveure ensurts provinents de l’atzar i de la mateixa condició humana.\nHem après que cal que els aliments que mengem siguin produïts al kilòmetre zero. Per raons sanitàries, per raons ecològiques, per gust i per racionalitat. Doncs cal començar a pensar en la producció industrial també en clau de kilòmetre zero. Cal que siguem molt més sobirans i equilibrats. L’aigua, la l’electricitat, els proveïdors d’Internet, els cotxes, la major part d’aparells dels hospitals… No cal saber fer un coet que vagi a Mart, però que Catalunya, en els primers quaranta dies de pandèmia, no sigui capaç de fabricar mascaretes, és un fracàs absolut. L’exèrcit s’ha posat a fabricar paracetamol! Cal la col·lectivització FarmaIndustria, per quina raó, us podeu preguntar. Per inútils! Tot ho compraven a la Xina. Ens ho hem de fer mirar. N’aprendrem?\nEl meu amic pagès i Nietzsche\nUn meu amic pagès es va morir fa quatre anys als 92 anys. Va passar durant una etapa de la seva vida pel món de la indústria i se’n va sortir per cames. I encara que sembli mentida un home de Sabadell va viure tota la seva vida fent de pagès. De fet conreava una vinya i un hort força gran. La seva mentalitat era precapitalista. Un posaré un exemple. Si resulta que tenia ametllers i aquell any li pagaven per cada quilo x pessetes i ell considerava que allò era un abús de l’intermediari, decidia no collir-les, encara que perdés molts diners. Que s’ha pensat aquest fill de puta, cridava. I allí es quedaven les ametlles i part dels seus ingressos. Un segon exemple de la seva manera de ser, deia: “el més tonto és la persona”. I tenia raó, de fet és el mateix que expressava Friedrich Nietzsche quan ens deia que “el hombre es el menos logrado de los animales, el más enfermizo, el más peligrosamente desviado de sus instintos.”\nTenia doncs una original manera de pensar: ell creia que el món es dividia entre els que treballaven la terra i produïen aliments per la societat i tots els altres als que anomenava “oficinistes”. Tant li feia el que es dediqués un en una oficina, tenien una sola categoria: oficinistes. En el fons era la categoria dels que no fan res de profit. Bé, aquests dies m’he recordat d’ell. Hem estat discutint sobre què entenem per funcionament dels sectors econòmics essencials. La conclusió va ser: tot el que es refereix a l’alimentació: pagesos, transportistes i botigues. Deixem a banda, es clar, el personal sanitari i les farmàcies, què més d’essencial hi ha? Els estancs pels drogoaddictes que fumen i poca cosa més. William Morris ja ens avisava: “la clase rica que no ejecuta ningún trabajo, todos sabemos que consume mucho y no produce nada”. A més l’Íñigo Errejón anglès, Owen Jones, explica que “Si nos deshiciéramos de todos los limpiadores, basureros, conductores de autobús, cajeros de supermercados i secretarias, por ejemplo, la sociedad se detendría en seco. En cambio, si al despertar una mañana descubriéramos que hubiesen desaparecido todos los muy bien pagados ejecutivos publicitarios, consultores empresariales i directores de capital riesgo, la sociedad seguiría funcionando como antes; en muchos casos, probablemente un poco mejor. Potser és el que estem vivint aquest dies. Podríem funcionar tot l’any amb els sectors econòmics essencials? Karl Marx ens avisava ja l’any 1857 que el capitalisme tracta de crear necessitats artificials il·limitades per tal de vendre, -la producció genera el consum- mai podia haver pensat que tindria tanta raó com ara. Hem creat no productes sinó feines artificials il·limitades que no serveixen per a res.\nEl remei amagat que cura el Covit-19\nDesprés d’una gran investigació sobre com atacar el coronavirus -no confondre amb el Corinnavirus- altrament conegut amb el nom científic de Covit-19, he aconseguit trobar un document secret del grup d’experts del Departament de Salut. És un grup creat en el deep state de la Generalitat. Viuen en un lloc secret apartats de tothom ja que en cas de pandèmia, els màxims experts, quedarien al marge de contaminació vírica. El grup el dirigeix, a distancia, el Dr. Trilla. Ara en exclusiva mundial us explico el secret més ben guardat.\nEl remei infalible contra el Covit-19 proposat pel grup d’experts és aquest: s’agafa una copa molt grossa i s’hi posen uns quants glaçons -és increïble però abans en dèiem cubitus-, això té l’efecte que col·lapsa de fred el virus. S’hi afegeix cardamom i ginebró que l’enverina. Desprès si va posant la tònica a poc a poc sense remoure massa, el virus queda estabornit i per fi s’hi posa la ginebra que el mata. Tothom sap que per curar una ferida cal posar alcohol, oi? També hi pots afegir maduixes de kilòmetre 0 a Santiago de Xile comprades a la Boqueria. Els que diuen que hi entenen, que fan articles, opinen a la ràdio i a la televisió afirmen, sense cap fonament científic, que els virus se’ls mata amb calor. Vaja ximpleria! Imagineu que agafes el gin-tònic i l’escalfes en un pot. Es desfà tot i no hi ha qui s’ho begui i a més, us ho puc confirmar, els seus components no fan efecte. Per què no es divulga aquest remei? Per culpa de la indústria farmacèutica, es clar. Volen que consumim els insulses pastilles plenes d’efectes secundaris i molt cares. A més a hores d’ara encara no se sap quins medicaments curen del virus.\nBé al primer símptoma ja sabeu, fins i tot abans del primer símptoma, us beveu un gin-tònic si no fa prou efecte i els símptomes persisteixen un segon i així successivament, fins que faci efecte. En cas que no funcioni i morim, almenys morirem contents.\nEl virus ens ha posat a tots nerviosos, molt nerviosos. Antigament els virus els enviava Déu a la humanitat per castigar-nos pels nostres pecats. Ara, quan Déu no existeix, la gent peca igual o més i els virus els tenim igualment. Què ho fa que la gent cregui en tota mena de complots? La gent s’angoixa davant el desconegut. Com que l’angoixa creix, la gent té dues opcions. La primera buscar culpables. Respon a una actitud infantil per combatre falsament l’angoixa. La segona adonar-se que buscar culpables quan no n’hi ha, no té cap sentit. Ningú sap en realitat què fer. Ningú pot predir el futur. Els metges, -ni Trilla, ni Mitjà- poden saber què passarà demà. Els metges i els científics poden detectar i tractar la malaltia. Els polítics tampoc saben predir el futur, l’únic que cal exigir és que prenguin mesures tenint en compte criteris de salut pública i no amb els interessos dels rics. Els periodistes només saben informar del què ja ha succeït en el passat. O sigui que l’únic remei real és el d’acceptar la fatalitat, i/o tractar-se l’angoixa. Creure que hi ha algun mal parit que controla els esdeveniments per fotre’ns és demostració d’una mentalitat infantil, de persones que no toleren la frustració que genera la vida.\nLa meva àvia va néixer el 1904. Va viure la setmana tràgica, a 50 metres d’on vivia van disparar canonades a la seu del sindicat. Va viure la I Guerra Mundial. Va viure el pistolerisme de la patronal i la dictadura de Primo de Rivera, va viure l’esclat de la II República i el món d’incerteses i d’il·lusió que va generar, va viure el cop d’estat feixista i la lluita dels republicans per la llibertat, va viure la guerra contra el feixisme. Va viure la duríssima postguerra. Va viure de lluny la II Guerra Mundial. Va viure 40 anys de dictadura. Va viure la transició, la democràcia i el retorn de Josep Tarradellas i la Generalitat. Els menors de seixanta anys, en canvi, han viscut en un món sense massa ensurts. (Potser la tardor de 2017). I ara s’enfronten al virus. No sabem què ens depara el futur. Creure que algú el coneix és la resposta equivocada davant l’atzar de la vida. Si ho voleu més intel·lectual, Walter Benjamin deia “mientras actuamos vamos claramente por delante de lo que es nuestro conocimiento”. Paciència\nCoses positives del Covid-19 i el confinament\nEls llibres d’autoajuda i els amics, coneguts i saludats ens expliquen que sempre hi ha coses a aprendre dels mals moments. També ha fet molt mal el Hippisme-leninisme per afrontar el confinament. Faig un esforç per explicar-vos-ho. Afirmen que “ara tinc temps per la família, per la parella, pels fills, la sogra, els germans i els pares. Puc parlar amb la parella com mai ho havia fet entre setmana. Ara, amb la calma que proporciona el confinament puc gaudir dels plaers de la vida quotidiana, fer el menjar; tirar les escombraries s’ha convertit en una tasca molt celebrada; podem fer l’amor qualsevol hora del dia. Una meravella.”\nAixò és el que hauria d’escriure seguint el model progressista dominant. I una merda. Tot és una merda! La gent de les escoles de negocis ESADE, IESE, EADA i totes aquestes madrasses del capitalisme diuen cal que sortir de la zona de confort. El Covid-19 és un gran argument per sortir de les zones de confort, diuen els cabrons psicòpates que ens volen arruïnar la vida. On està escrit que tenir temps per la família, la parella, els fills, la sogra, els germans i els pares dona un major qualitat de vida i més grans dosis de felicitat? On està escrit que parlar tot el dia amb la parella sigui una bona idea? Només son bones aquestes idees en el cap d’alienats de merda que tenen com a referents les pel·lícules produïdes a la meca del capitalisme internacional: Hollywood. Què se’n pot esperar? Qui diu que fer el sopar el dijous al vespre quan n’estàs fins als nassos de tot, dona plaer? A quin imbècil se li ha ocorregut aquesta ximpleria? I, ara que no ens llegeix ningú, a quin estrany esser amb aquest panorama, amb aquest infern que significa el confinament, algú realment té ganes de fer l’amor? Sortir dels espais de confort diuen els cabrons! I una merda. Ho porto molt malament. Fins i tot per una persona com jo que soc un “muermo”, això és insuportable. La condició natural de les persones és el sol, els bars, el cel, els restaurants i les muntanyes! I si ets d’esquerres les moltes reunions presencials de moltes hores.\nA més tant mòbil tantes aplicacions i tanta tecnologia i no saben què fer amb un punyetero virus. Eric Hobsbawm deia: “Es una paradoja de nuestro tiempo que la irracionalidad política e ideológica no halle dificultades para coexistir con la tecnología más avanzada; en realidad, usan este recurso.” Mentrestant qui guanya en la batalla entre el virus i els humans és el virus es clar, ens ho avisava Josep Fontana l’any 1997.\nJa fa temps ho vaig sospitar va ser quan es van començar a seqüenciar els ADN. Els científics van explicar que la similitud entre els gens d’una persona i la d’un ratolí eren del 99%. M’ho temia, I això que no sabem l’ADN de Donald Trump.\nBé ja he citat a tots els que m’havien dit: William Morris, Karl Marx, Edward P. Thompson, Antonio Gramsci, Friedrich Nietsche, Walter Benjamin, Eric Hobsbawm i Josep Fontana, ja puc anar acabant. Morin els borbons! Podeu pensar, i aquí que hi tenen a veure els borbons? No ho sé, però per si de cas. A més aquesta és una revista republicana. En fi, morin tots els ratpenats i tots els pangolins.\n William Morris: “Como vivimos y cómo podríamos trabajar”. Pepitas de calabaza. Logroño 2013.P. 84\n Paul Lafargue: El dret a la peresa. Llibres de l’índex, Barcelona, 2014. Crec que al llarg del temps s’ha demostrat que dels membres de la família el més enraonat era el gendre.\n Podriem posar moltes referències, però: Alfred G. Kinsey Jr: “A study of sex and flirting in the areas of sociability of a working-class citizen” Johns Hopkins University. Baltimore, 2019. Homenatge a Jean Bricmont i Alan Sokal: Impostures intel.lectuals, Ed Empúries. Barcelona 1999. Quedava un 5% d’enquestats que simplement no volen lligar, el sexe no els interessa per a res.\n Va ser un procés criminal on la nova burgesia emergent es va apropiar tots els emprius\n En realitat Owen Jones no formava part de l’encàrrec però he decidit posar aquesta cita perquè tampoc cal ser tant obedient: La demonización de la clase obrera. Capitán Swing. Madrid 2013, p, 313\n Homenatge a Francesc Trabal que es va exiliar a Xile: Els contracops de l’enyorança. Escrits de l’exili. Fundació La Mirada, Sabadell, 2011.\n El primer que va analitzar la Revolució Francesa com un complot va ser Augustin Barruel: Memoria para servir a la historia del Jacobinismo, 1797; Compendio de las memorias, para servir á la historia del Jacobinismo, traducción de Simón de Rentería y Reyes, Villafranca del Bierzo, Pablo Miñón, 1812. Edición facsímil, Valladolid, Maxtor, 2013\n Jo en vaig fer tantes en la JCC i al PSUC en la clandestinitat que només sento parlar de la convocatòria d’una reunió i en foto malalt. Aquests dies amb les vídeoconferencies només em serveixen perquè aquell dia em dutxo i em trec el pijama.\n Eric Hobsbawm: “Un tiempo de rupturas”. Planeta. Barcelona 2013. P. 195\n Josep Fontana: Introducció a l’estudi de la història. Crítica. Barcelona, 1997, pp. 69-70. Nota que dec a l’amabilitat de Xavier Domènech. Em va dir el llibre però no em va dir el número de pàgina i he trigat tres hores en trobar la cita.\nEtiquetesalienació capitalisme confinament coronavirus covid-19 era digital oficinistes teletraball


Assistència 27 de desembre de 2021 2021-12-27\nCuidadors i cuidadores de la borsa de treball APROP de Formació i Treball atenen a domicili a persones en la fase precoç d’un trasplantament de medul·la òssia.\nEntre el 2020 i el 2021 un 73% de les cuidadores i cuidadors s’han inserit en el mercat laboral després de participar en aquest projecte.\n“Recuperem vides, evitem l’exclusió social” és un projecte que va molt més enllà del vessant sanitari, que ens explica històries humanes de persones que formen un vincle.\nSant Adrià de Besòs, (27 de diciembre de 2021).- “Recuperem vides, evitem l’exclusió social” és un projecte innovador que neix de la col·laboració d’un hospital públic, l’Hospital Clínic de Barcelona, amb una entitat del tercer sector, la Fundació Formació i Treball sota l’objectiu de posar en valor el paper de les cuidadores i cuidadors encarregades d’atendre a domicili a persones en la fase precoç d’un trasplantament de medul·la òssia (TMO). Formació i Treball s’encarrega de seleccionar els cuidadors i cuidadores per a la seva borsa de treball anomenada APROP, conformada per persones en situació de risc d’exclusió social, i l’equip de professionals de la Unitat d’Atenció Domiciliària (UAD) del Servei d’Hematologia de l’Hospital Clínic de formar-los per fer efectiva la seva feina al domicili dels pacients.\nLa cura en el desenvolupament de la seva activitat amb els pacients queda palesa amb el fet que no s’ha produït cap contagi per SARS-CoV-2 ó COVID-19 des de l’inici del projecte el juliol de 2020, tot i produir-se constants onades i rebrots del virus als diferents municipis. Tenint en compte que un 81% de les cuidadores viuen en pisos compartits amb la seva família o d’altres persones, posa de manifest la responsabilitat i eficiència de les persones que conformen el servei.\nEn Daniel forma part d’aquest grup de cuidadors en el projecte del Clínic. Auxiliar d’infermeria de professió, està vinculat a la Fundació Formació i Treball des de fa uns 3 anys, on ha realitzat diferents formacions i ha rebut orientació laboral per poder-se incorporar al mercat laboral ordinari. Valora molt positivament formar part d’aquesta borsa. “És molt gratificant, et fa sentir súper bé i és enriquidor veure que pots ajudar de veritat a gent que passa per un moment difícil. Quan acabes tens una sensació molt bona i t'ho agraeixen”, destaca en Daniel.\nL’Olga va arribar fa set anys des d’Hondures. Sempre havia volgut dedicar-se a l’àmbit sanitari i quan va arribar a Barcelona va treballar cuidant de gent gran a domicilis, centres de dia i residències. Gràcies a la Fundació Formació i Treball ha pogut obtenir el certificat professional d’auxiliar d’infermeria i forma part de la borsa de cuidadores del projecte de Clínic. “Em sembla molt bon projecte. Jo he atès quatre pacients i és una experiència molt bonica. Crees un vincle molt fort amb ells, he fet de cada pacient un amic”, explica.\n“Recuperem vides, evitem l’exclusió social” és un projecte que va molt més enllà del vessant sanitari, que ens explica històries humanes de persones que formen un vincle. En Daniel destaca la sensació de complicitat que es genera entre cuidador i pacient. “Les primeres hores hi ha una sensació de desconfiança, però quan ens coneixen tot canvia. Ens esperen i formes part d’ells”, comenta el cuidador. Per la seva banda, l’Olga destaca que els pacients parlen molt amb ella i que escoltar-los i comprendre’ls és tan important com les cures diàries que han de realitzar. “Fas un vincle tan gran amb ells que sents una cosa al cor quan els hi donen l’alta. Després m’han trucat i m’han explicat com els hi va”, destaca l’Olga. En Daniel continua en contacte amb un pacient que va atendre la passada primavera: “ens vam intercanviar els telèfons i em va trucar fa unes setmanes per quedar. Durant la trobada no va parar de donar-me les gràcies.”\nDurant el període 2020-21, de les 15 persones participants en el projecte, 11 d’elles han aconseguit una oportunitat laboral en el sector de les cures. Per tant, la seva participació ha permès que el 73% de les cuidadores i cuidadors, s’hagi inserit en el mercat laboral després del pas per aquest projecte. L’Olga destaca la importància de la vocació en aquesta professió, sovint poc reconeguda. Explica que en un futur li agradaria ser auxiliar d’infermeria i treballar en un hospital: “aquesta experiència em servirà per obrir-me més portes i ampliar camp en la meva professió. Posar que he treballat amb l’Hospital Clínic al meu currículum m’ajuda i em posiciona millor”, comenta.\nCures d'excel·lència en temps de pandèmia\nLes persones que reben un TMO presenten en la fase precoç del procés una davallada molt marcada i transitòria del seu sistema immunitari, fet que els fa especialment vulnerables, i més en una situació de pandèmia com l’actual. Malgrat això, l’Hospital Clínic té una gran experiència en el maneig domiciliari d’aquesta etapa del trasplantament, ja que des de l’any 2000 ha atès a domicili a més de 500 pacients receptors d’un TMO amb uns excel·lents resultats en termes de salut. Un punt rellevant en aquest context és que el TMO domiciliari ens obliga a disposar de cuidadores i cuidadors, habitualment familiars, que facin un “acompanyament efectiu” del pacient una mitja de dues setmanes consecutives. Per tant, fins la posada en marxa del projecte “Recuperem vides, evitem l’exclusió social”, els pacients que no disposaven de cuidadors les 24h del dia eren ingressats a l’hospital pel TMO.\nLa responsabilitat dels i les cuidadores ha estat possible en situacions que de vegades no son fàcils i que requereixen un alt nivell d’atenció i alerta a les tasques diàries que es realitzen amb els pacients. En Daniel i l’Olga expliquen que a casa seva estan molt sensibilitzats amb les mesures de prevenció i que estan tots vacunats. Més d’un 76% dels cuidadors i les cuidadores que viuen en pisos compartits ho fan en bombolles de convivència de 3 a 5 persones. Com a rutines habituals destaquen la higiene i canvi de roba i calçat diari, canvi sovint de guants, mascaretes i llençols tant al domicili del pacient com al de les cuidadores. L’ús continu de gel hidroalcohòlic i sabó de mans, i mantenir les distàncies socials amb els familiars per protegir els pacients.\nTots podem ser vulnerables. Amb aquest projecte els protagonistes viuen una situació de canvi de la seva vulnerabilitat. Persones en risc d’exclusió social que atenen persones que pateixen una malaltia que els fa especialment vulnerables. Totes podem viure situacions de vulnerabilitat al llarg de la nostra vida i totes mereixem la mateixa dignitat sigui qui sigui la nostra condició social, gènere, edat, ètnia o origen.


Adhesió a la Declaració de Luxemburg. Dins el marc del projecte "SOM SALUT", Sant Joan de Déu Terres de Lleida s'ha adherit a la Declaració de Luxemburg, una iniciativa de la Comissió Europea que recull un document elaborat per la Xarxa Europea de Promoció de la Salut en el Treball , on s'estableixen els principis bàsics d'actuació i el marc de referència d'una bona gestió de la salut dels treballadors en una empresa. Amb l'adhesió a la Declaració de Luxemburg, ens comprometem a integrar els principis bàsics de la promoció de la salut en el treball i en la gestió de la salut dels nostres professionals, adreçada al compliment de les obligacions en matèria de prevenció de riscos laborals .\nAl mes de març, s’obté la certificació del sistema de gestió de la qualitat segons la norma ISO 9001:2015 en les àrees de; Serveis Residencials per a persones amb discapacitat intel·lectual i/o problemes de salut mental en règim d’estància completa i centre de dia, en l’àrea de serveis sanitaris hospitalari per adults amb problemes de salut mental i de serveis ambulatoris i hospital de dia de salut mental infantil i juvenil. Aquest compromís voluntari, té la finalitat de treballar en la millora contínua dels processos de seguretat del pacient i en la resta de processos estratègics i de suport.


Un Nobel israelià és optimista respecte a l’evolució del coronavirus\nMichael Levitt, que va assessorar Pequín, creu que els casos globals es desplomaran com a la Xina\nEl primer ministre israelià, Benjamin Netanyahu. Reuters\nJerusalemMentre el govern israelià anuncia diàriament noves i estrictes mesures per frenar i controlar l'expansió del coronavirus, Michael Levitt assegura que els efectes de la pandèmia seran limitats, en contra del que diuen els governs i els mitjans de comunicació occidentals.\nLevitt, de 72 anys, premi Nobel de química i expert en biologia computacional, és molt popular a la Xina. El mes de febrer va assessorar el govern de Pequín sobre la pandèmia. Era el moment més crític i, en contra de l'opinió de la comunitat científica, va predir que el nombre de contagis no s'estendria exponencialment sinó que es desplomaria ràpidament, tal com va acabar passant, sempre segons les dades oficials xineses.\nLa seva teoria contradiu els escenaris que circulen als mitjans de comunicació i les xarxes socials: l'augment dels casos diagnosticats de Covid-19 que s'està registrant, en particular a Israel, respon a canvis de definició i a l'increment de les proves què s'hi fan. Levitt vaticina que la pandèmia no serà tan apocalíptica com la pinten els mandataris israelians i d'altres països, i que la tendència s'invertirà aviat, com ha passat a la Xina.\nL'atenció dels israelians per tot el que diu el premi Nobel és gran, i els mitjans del país l'entrevisten cada dia. "Seré el primer sorprès si a Israel moren més de cinc o deu persones", ha dit. A Israel, el total de casos és de 1.400, dels quals ben pocs són greus. Fins ara a tot el país hi ha hagut una sola mort pel virus, una persona de 88 anys.\nLevitt ja s'ha reunit amb el primer ministre Benjamin Netanyahu, que no ha fet cap declaració després de l'entrevista, però un dels seus consellers ha dit: "Quan vull animar-me, llegeixo les anàlisis del professor Levitt, però quan he de treballar, treballo amb els escenaris del ministeri de Sanitat".\nHi hauria dues idees oposades que ara mateix estan lluitant, diu Levitt. D'una banda, la paràlisi econòmica, que en el cas d'Israel, com passa a Espanya o Itàlia, està avançant cap a un tancament econòmic que causarà pèrdues molt considerables, i, d'una altra banda, les terribles prediccions del ministeri de Sanitat israelià, que parlen de milers de morts i que, per a Levitt, són darrere la paràlisi econòmica.\nQuan va treballar per al govern xinès, Levitt va estudiar les estadístiques disponibles sobre el nombre de persones contagiades i el nombre de morts, va identificar el model matemàtic de creixement i va indicar que en lloc de créixer exponencialment com deien els científics, havia començat a baixar. La setmana passada va pronosticar que al final de març no hi hauria noves infeccions a la Xina.\nLevitt considera que les decisions que s'estan prenent a Israel són "desproporcionades en relació amb l'amenaça". Les mesures han paralitzat en gran part el país i han mobilitzat els serveis secrets per perseguir els sospitosos que s'aproximen als contagiats. Malgrat això, pensa que no totes les mesures són negatives, sobretot si ajuden a prevenir. "Com més severes siguin les mesures defensives, més temps hi haurà per preparar un tractament i desenvolupar una vacuna", diu.\nRespecte a Israel, on el nombre de casos diagnosticats és relativament baix, Levitt és escèptic. "No em crec les xifres que dona Israel, no perquè estiguin manipulades, sinó perquè està canviant contínuament la definició dels casos i resulta difícil avaluar-los". La conclusió, per a Levitt, és que "hi ha un gran pànic injustificat: tot és política i no matemàtiques".\nEl científic creu que si a Itàlia s'haguessin comptat els casos com a Corea del Sud, que va fer moltes més proves, n'hi hauria deu vegades més. Les dades que arriben d'Itàlia es basen en el nombre de morts. Levitt diu que Itàlia s'està aproximant a un punt d'inflexió i que els casos minvaran com ja ha passat a la Xina i a Corea del Sud. També recalca que "el nombre de morts per coronavirus a Itàlia es només el 10% dels que van morir per grip el 2016 i 2017", tot i que, en aquest cas, han mort en un sol mes.


Nicholas Jerry Jonas (Dallas, 16 de setembre de 1992) més conegut com a Nick Jonas, és un músic dels Estats Units, membre de la banda dels Jonas Brothers. És el tercer fill del matrimoni Jonas. És fill de Denisse (mestressa) i Paul Kevin Jonas (ex pastor i ara productor musical). Nick és vocalista i guitarrista de la banda. El grup Jonas Brothers ha protagonitzat la pel·lícula Camp Rock amb els seus germans Joe Jonas i Kevin Jonas i juntament amb Demi Lovato. Amb els seus germans, també protagonitza la sèrie de Disney Channel J.O.N.A.S.\nNick, Mr. President\nNick Jonas - 2012 Drama League Benefit Gala-2.jpg\nNicholas Jerry Jonas (Dallas, 16 de setembre de 1992) més conegut com a Nick Jonas, és un músic dels Estats Units, membre de la banda dels Jonas Brothers. És el tercer fill del matrimoni Jonas. És fill de Denisse (mestressa) i Paul Kevin Jonas (ex pastor i ara productor musical). Nick és vocalista i guitarrista de la banda. El grup Jonas Brothers ha protagonitzat la pel·lícula Camp Rock amb els seus germans Joe Jonas i Kevin Jonas i juntament amb Demi Lovato. Amb els seus germans, també protagonitza la sèrie de Disney Channel J.O.N.A.S. (ca)\nNick Jonas (ca)


Una conductora amb el carnet retirat la fa grossa a Manresa - XCatalunya.cat\nUna conductora amb el carnet retirat la fa grossa a Manresa\nDetinguda una conductora amb el carnet retirat després de conduir de forma temerària per Manresa\nLa Policia Local de Manresa ha detingut a una dona, que tenia el carnet retirat, per conduir de forma temerària. Els fets han tingut lloc aquesta matinada de dijous, al carrer Nou de Santa Clara, quan una patrulla la va aturae per conduir a una velocitat excessiva.\nSegons explica el cos policial quan un dels agents li va demanar el permís de circulació, la dona va iniciar la marxa bruscament, obligant l’agent a saltar per no ser atropellat.\nLa policia va perseguir el vehicle, que es va saltar diversos semàfors en vermell, va circular contra direcció, va fer rotondes en sentit contrari i va estar a punt de xocar amb vehicles que circulaven correctament. Finalment la van poder interceptar al pàrquing de l’estadi del Congost.\nUn cop aturat el cotxe, la policia va veure que havia perdut tots els punts del carnet, que el tenia retirat fins al juny de 202. A més, el vehicle no disposava d’assegurança des del mes d’abril i no passava la ITV des de l’any 2019. Se la va detenir per dos presumptes delictes contra la seguretat del trànsit.\nTags: Conductora, Manresa\n3 pensamientos sobre “Una conductora amb el carnet retirat la fa grossa a Manresa”\nRetroenllaç: Detingut un espanyolista de 81 anys per amenaces a Pere Aragonès i per tenir a casa un arsenal d'armes - XCatalunya.cat\nRetroenllaç: Així s'ha disparat el preu del lloguer a Catalunya - XCatalunya.cat\nRetroenllaç: Manresa: Detingut un jove de 20 anys amb ple d'antecedents per apunyalar diverses persones - XCatalunya.cat


Posa la teva casa a treballar per tu\nTags: aquelles tasques menjar tasques qualitat soacuten temps quan automagraveticament casa passar\nArribar i netejar, cuinar, preparar la roba de l’endemà, el Menjar propi i dels fills, revisar algun que altre e-mail de la feina… són situacions que qui més qui menys troba habituals al seu dia a dia un cop torna cansat de la feina. ¿Què fa la casa per tu? ¿Què podria haver fet en la teva absència?\nInvents com l’aspiradora que funciona automàticament o d’altres reguladors intel·ligents no són una altra cosa que l’intent de la humanitat per simplificar les seves Tasques i delegar, en aquest cas a les màquines, Aquelles Tasques habituals que poden ser inoportunes o restar en qualitat de vida.\nSegons el que es detecta a molts portals immobiliaris com api.cat operant a Sant Cugat del Vallès, com a ciutat puntera de Catalunya, la visió de la domòtica i les cases intel·ligents no està tan allunyada com ens podem pensar.\nJa són alguns els sistemes de la llar que permeten tenir un control total del que succeeix i de certes operacions a través del telèfon mòbil o tableta. Apagar i encendre llums, revisar càmeres, analitzar els costos acumulats en energia, fer un balanç de l’eficiència energètica mensual o diària… A tot això s’ha d’afegir que, cada cop més, s’aposta per sistemes passius de gestió de tasques o control de despeses.\nEns apropem a una societat on les aspiradores netejaran automàticament no Quan les programem, sinó quan detectin que no hi ha cap persona a casa per les vibracions del terra o un sistema integrat de GPS. O bé les neveres que adaptin els diferents apartats dins el seu interior al tipus de menjar que hi contenen per tal de preservar la seva qualitat el màxim Temps possible. Alhora, en el moment que un menjar hagi de passar a congelar-se, el sistema ho detectarà automàticament i farà la feina per nosaltres. Imagineu l’estalvi que suposa només pel fet de no haver de tirar menjar perquè hem oblidat congelar alguna cosa si hem acabat per no fer-la o menjar-la quan teníem previst.\nLes possibilitats tecnològiques al voltant de la domòtica i les smart homes és màxima, i tot plegat per tal de buscar una millor sostenibilitat del medi ambient i, alhora, reduir el temps invertit en aquelles tasques que ens treuen temps de qualitat per passar en família o entre amics.


Jaume l'Almoiner - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n1304 (Gregorià) (33/34 anys)\nVenerat des de la seva mort; culte confirmat el 17 de maig de 1806 , Roma nomenat per Pius VII\nEl bisbe de Chiusi, senyor de la ciutat, volgué apoderar-se dels béns de l'hospital i el va fer tancar; Jaume, reprenent la seva tasca de jurista, recorregué la resolució al tribunals de Chiusi i Perusa i apel·là a la Cúria Romana, sortint-ne vencedor del plet i salvaguardant les rendes i béns de l'hospital. El bisbe, ressentit i amb el pretext de trobar-se per segellar la pau, convidà Jaume a anar a Chiusi: mentre en tornava cap a Città della Pieve, dos sicaris l'assassinaren per ordre del bisbe, el 15 de gener de 1304.\nFou sebollit a l'església, després dedicada a ell. Des de llavors, fou considerat màrtir i fou venerat localment. Pocs mesos després d'haver mort Jaume, passà per la ciutat el papa Benet XI i detenint-se i informat e la vida i obra de Jaume, el va anomenar Sant Almoiner, títol amb què fou conegut des de llavors. Venerat al si de l'orde servita, fins al segle XVIII no s'incoà el procés de beatificació. El seu culte com a beat fou aprovat per Pius VII el 17 de maig de 1806, i Pius IX concedí a l'orde servita que pogués celebrar missa i ofici propis el 17 de juliol de 1846.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Jaume_l%27Almoiner&oldid=25092248»


Com vaig 4 dies sense rentar-me els cabells - Cabell\nCom vaig 4 dies sense rentar-me els cabells\nSiguem reals: sóc una dona de negocis ocupada i important, de manera que de vegades simplement no tinc temps de rentar-me els cabells. LOL JK. Normalment vull saltar-me el rentat dels cabells perquè estic fins als genolls en un episodi de 85 hores de durada El Batxillerat i els cavalls salvatges no em podien arrencar.\nEn general, vull ampliar el xampú el màxim possible per uns quants motius diferents: viatjo i no vull perdre el temps tornant a pentinar-me cada dia. acabat de tallar i acolorir i vull evitar un xampú excessiu o el meu cabell se sent molt sec i vull conservar alguns olis naturals per aconseguir brillantor. Per donar-vos una mica de fons: el meu cabell està bé (però n’hi ha molts), llarg i ondulat. Com que el meu cabell està naturalment bastant sec i té un rínxol bé, puc fer-ho una bona estona sense necessitat d’un xampú vigorós. A continuació es mostren alguns dels meus consells per ampliar un rentat. El quilometratge pot variar en funció del tipus de cabell específic.\nComenceu amb un cabell molt (molt) net\nSi voleu viure la vida amb menys rentats de cabell (molt més temps per seure al llit amb una tovallola després de dutxar-vos, mirant l'espai!), Heu de començar amb el llenç adequat. Per a mi, això significa un règim específic i un xampú que sé que m’aconsegueix el cabell realment net. Tan net que un porta-cues de cavall només s’hi rellisca com l’aigua. Tan net té la qualificació de G. Tan net que el senyor Clean seria gelós.\nSempre començo amb un bon massatge del cuir cabellut, gràcies a això Eina de 7 dòlars d'Amazon . De vegades ho faré afegiu un fregall del cuir cabellut directament al massatge per fer una remescla divertida. Això aixeca els nou quilos de xampú sec que m’està cobrint el cap. També se sent bé.\nNeteja del cabell processada en fred\nSegueixo el meu fregament del cuir cabellut amb el Neteja del cabell processada en fred Act + Acre . Aquestes coses fan una olor exacta a la que es pensaria que sentiria una cosa anomenada 'neteja del cabell amb processos en fred'. Olorar això és el que imagino sent un vegà. L'utilitzo dues vegades seguides, que és l'única vegada a la meva vida que he seguit les directrius sobre 'espumar, esbandir, repetir'. El primer ús produeix molt poca espuma, mentre que el segon ús és escuma-ciutat. Igual que les patilles de Dan Humphrey, no tinc una explicació d’aquest fenomen.\nNota: realment només faig servir Act + Acre quan vull assegurar-me que no haig de rentar-me els cabells durant molt de temps. Els dies habituals o si el meu cabell és especialment greixós i necessita un rentat, faré servir el meu xampú normal, 'quotidià' . Aquí teniu una ullada a la meva configuració actual de dutxa, per si us interessa profundament jo i les meves rutines. Jo, per exemple, estic obsessionat amb la vida d’altres persones i miro constantment a les bosses i armaris. Convida’m!\nDesprés de dutxar-me, embolico els cabells amb una tovallola absorbent durant uns 15 minuts. Una vegada que tinc el cabell en un 60-70 per cent, faré servir l’assecador Revlon One-Step, que tinc Vaig declarar públicament el meu amor moltes vegades. Si m’he dutxat al vespre, només me’n vaig al llit per llegir al meu kindle fins que m’adormo amb la meva cara com una escena de crim introvertit. Si m’he dutxat al matí, em trobo amb la reina d’Anglaterra o és un cap de setmana. En aquest cas, afegeixo ones al cabell amb la meva planxa, que vaig comprar a Target quan tenia 18 anys i encara continua fort, i em poso els cabells cap avall.\ncoses a fer per ajudar la vostra relació\nConsell: no em poso cap producte al cabell el primer dia per evitar qualsevol greix que s’acosti. Si els meus cabells tenen un aspecte especial, els afegiré loció per als cabells fins als extrems, però ja està.\nUtilitzeu un fregall del cuir cabellut, un massatge del cuir cabellut o una màscara del cuir cabellut per assegurar un 'llenç' net per a la setmana següent\nProveu un xampú netejador, dissenyat per netejar el cabell de manera exhaustiva\nEviteu afegir cap producte addicional al cuir cabellut o a la meitat superior del cabell\nUtilitzeu sempre un casquet de dutxa\nCom tots sabem, no rentar-se els cabells no vol dir no dutxar-se. Si rutinàriament no em dutxés durant quatre dies a la meva vida normal, estic segur que els altres editors de Everygirl faran una intervenció de nucli dur.\nUna de les coses més grans que arruïnarà una ratxa de no rentar-me els cabells és renunciar a la meva dutxa. El vapor i la boira em treuen el cabell i es tornen insalvables sense tornar al tauler de dibuix. M'agrada la idea de viure el casquet de dutxa de luxe ... la princesa Margaret, no ? Però tampoc no diria que no a una clàssica gorra Nana. Qualsevol cosa que faci la feina.\nGorra de dutxa de lleopard\nGorra de dutxa de peu de gall\nEviteu tocar la part superior del cap, amb les mans o amb el producte\nEls meus cabells del segon dia tenen un aspecte pràcticament igual que el meu estil OG. De vegades es veu millor que els cabells del primer dia perquè té una mica de sorra, com un seqüela que supera totes les expectatives.\nEls dies després de rentar-me els cabells, intento evitar fer-me un raspall massa vegades, perquè no vull distribuir cap dels meus olis del cuir cabellut per la resta del cabell. Normalment faré un raspall un cop al despertar i després només passaré la meitat inferior del cabell fins a les puntes, si cal, durant la resta del dia. També evito posar-me cap producte al cuir cabellut o a la part superior de la meitat del cabell, que és la secció que cada vegada anirà més greixosa a mesura que passi la setmana.\nAquí ve el més difícil: intentar no tocar-me els cabells de cap manera. Sóc un fidgeter per naturalesa (per això no puc portar anells ni polseres i aniré a buscar una ungla com un toro embogit) de manera inevitable, que vull passar-me les mans pel cabell en cada ocasió com si estigués protagonitzant en un anunci de Pantene. També em toco molt la cara. Hi estic treballant, gràcies per preguntar-ho. La millor manera d’evitar-ho és assegurar-se que els cabells estiguin fora de la cara. M’agrada fer-ho fixant els cabells a cada costat amb passadors (senzills, però efectius), tirant-los a la meitat o fent un mini monyo i assegurant-los amb un passador francès.\nClip de llaç\nConjunt de pins francesos\nidees de preparació de menjars saludables per dinar\nNo us toqueu els cabells!\nTroba el xampú sec adequat\nAlguna vegada heu demanat patates fregides a Five Guys en aquella tassa lil i les de la part superior són totes rebotants i fresques i les de la part inferior semblen haver vist algunes coses? Aquestes són bàsicament les capes dels meus cabells a mesura que passa la setmana. La capa superior està bé, i és concebible que el món la pugui veure sense judici. Però aixequeu la capa superior i el greix que es revela podria donar-se uniformitat Tim Riggins pausa.\nAquest és el punt en què participo en algun producte, és a dir, un xampú sec. Crec fermament que tots els xampús secs no es creen iguals i us recomano provar-ne tants com pugueu fins que trobeu la fórmula perfecta per al vostre tipus de cabell. Sóc parcial del Living Proof Perfect Hair Day Shampoo Dry , que en realitat em neteja el cabell i pot ser una poció màgica. També m'agrada molt Hair By Sam McKnight Lazy Girl Dry Shampoo . Tots dos són, per desgràcia, força bons, però el xampú sec és el meu amor per sempre No tinc por de malbaratar-me en bae.\nPerfect Day Shampoo Dry\nPèl de Sam McKnight\nXampú Dry Lazy Girl\nRecomano rociar xampú sec amb moderació al principi i augmentar-lo a mesura que vagi, sobretot si intenteu desgastar-vos durant diversos dies. Molt xampú sec sempre em pesa el cabell i pot fer que se senti una mica enganxós o grumoll al final del dia. Començo separant els cabells i escampant les capes més properes al cuir cabellut, ja que és aquí on hi ha la majoria de greixos. Raspallo una o dues vegades, espero un minut i després rento els cabells amb un raspall de truges de senglar (només faig servir aquest raspall amb xampú sec), centrant-me en fregar el pinzell cap endavant i cap enrere a la part superior del cuir cabellut per 'barrejar-lo'. el xampú. Penseu-hi gairebé com burlar-vos els cabells: és un moviment similar. Un cop em toco tot el cap, el faré una última vegada per suavitzar-ho tot. Si us plau, gaudeix d’aquest gif meu en pijama:\nRaspall de pàdel senglar\nProveu xampús secs fins que trobeu l’adequat al vostre tipus de cabell / textura\nDesigneu un pinzell “només xampú sec”\nUtilitzeu el xampú sec amb moderació\nAfegiu un condicionador sec\nEl món del cabell ha arribat molt lluny des que estava a l’escola mitjana, on em tirava pols de nadó al cap per absorbir l’oli. La meva mare finalment em va fer parar perquè començava a semblar més propera als 85 que als 13. Ara, no només estem beneïts amb un xampú sec, sinó que també tenim un condicionador sec. Quin cabell esmorzós.\nFaig servir un condicionador sec quan el xampú sec comença a tenir una mica massa cruixent. Em ruixaré l’acondicionador a la meitat inferior del cabell i em raspallaré per restablir una mica de brillantor i joie de vivre als panys. Benvinguts de tornada, amics!\nOli sec fantasma\nProtegiu-vos els cabells mentre dormiu\nSempre he tingut els cabells força llargs i una de les meves mascotes més grans és rodar-hi mentre dormo; no saps el dolor fins que no t’has atrapat els cabells sota el cos i després intentes moure el cap. També m’agrada mantenir-lo lligat quan intento allargar el xampú per evitar que es refrigeri mentre dormo. Ho faig tractant el meu cabell com la luxosa dama que és i l’envolta de seda. Tinc una funda de coixí de seda i sovint crearé un monyo super alt per dormir-hi amb un mollet de seda o de setí. La paraula de greix és la paraula.\nFunda de coixí Mulberry Silk\nPorta-cues de cavall de setí\nAbraça la textura\nQuan arribo al tercer o quart dia i vull sortir només un dia més, deixo que la textura del meu cabell sigui el camí. Els cabells més grinyolats s’aguantaran com la cola, de manera que puc aconseguir cues de cavall, panets i trenes durant l’últim dia. En aquestes situacions, m’agrada utilitzar un xampú sec en pols (en lloc d’una boira) per anar a Extra GrittyTM.\narmari de negocis amb un pressupost\nPols revitalitzant estil\nA la inversa, també treballaré amb la relliscada per crear un aspecte més reduït que normalment no puc aconseguir si no hi ha prou gel per a fer gelós el 1999 de Freddie Prinze Jr. Normalment vull buscar un poni alt, perquè doma tot el cabell greixós (és a dir, el cabell del cuir cabellut i al voltant del seu cuir cabellut) i deixa brillar la resta del cabell.\nTambé sóc fan d’aquest ‘fer que vaig copiar d’Hilary Duff en un episodi de Més jove (la meva última espiració capil·lar). Feu una part profunda i, a continuació, estireu tots els cabells cap a un costat i col·loqueu-lo al lloc just per sobre de l’orella perquè quedi caient sobre una espatlla com una cascada lil. Un truc ordenat per treballar amb la textura llisa d’un cabell més greixós, sense deixar de portar-lo.\nProveu un xampú sec en pols\nInclini's en la seva textura natural\ncom és l’exèrcit per a les dones\nidees de menjar per preparar menjars\nquè posar-se en un concert d’hivern\nvestits de vestir per a casar tardor\ncom estilitzar una faldilla texana\nbonics vestits de cames per a l'hivern\nmaneres boniques de portar polaines


CONFERÈNCIA: Empreses sostenibles. Nous models de negoci que contribueixen a l'assoliment dels ODS | UPF Barcelona School of Management\nCONFERÈNCIA: Empreses sostenibles. Nous models de negoci que contribueixen a l'assoliment dels ODS\nAuditorio de la UPF-BSM i streaming\nCom poden evolucionar les empreses envers la sostenibilitat i els Objectius de Desenvolupament Sostenible? Et convidem a la Conferència d'Ernest Quingles, vicepresident d'Epson, i Jordi Oliver, consultor mediambiental i director executiu d’Inèdit.\nErnest Quingles ens presentarà el cas pràctic d’Epson i la seva transició cap a la sostenibilitat, mentre que Jordi Oliver ens parlarà de quines són les tècniques i les bones pràctiques que poden aplicar les empreses per fer aquest pas. Moderarà el debat Josep Maria Galí, vicedegà i responsable de l’àrea d’Executive Education de la UPF Barcelona School of Management.\nLa conferència, que tindrà lloc a l'auditori de la UPF-BSM i també es podrà seguir en streaming, serà gratuïta i s’organitza juntament amb l'Associació Catalana de Comptabilitat i Direcció (ACCID) i Vita Student. Al final de l'exposició, obrirem un espai per al debat, les preguntes i per a compartir experiències relacionades amb els ODS i la transició ecològica de les empreses.\nLa UPF Barcelona School of Management, en aquests moments de crisi, vol sumar-se, recaptant fons, a la iniciativa solidària de La Marató TV3, enfocada a la recerca de la COVID-19. Amb aquest objectiu, proposem a la nostra comunitat que - quan assisteixi a les nostres activitats al llarg del trimestre - faci una aportació voluntària a La Marató TV3 d’enguany. Els fons es recaptaran a la UPF Barcelona School of Management i, quan finalitzi la campanya, es traslladaran en una donació única a l’organització de la Marató TV3.\nDegut a les restriccions sanitàries, totes les persones que hagin realitzat la inscripció en data posterior al 18/11/2020 hauran de seguir l'acte en remot.\nPots fer el teu donatiu aquí\nConnecta't a la sessió en remot aquí\nRebràs l'enllaç per connectar-te un cop hagis fet la inscripció


Mozilla 1.0: quatre anys després - Softcatalà\nEl creixement de Netscape com a empresa va ser un dels més espectaculars viscuts al Silicon Valley. El 1996, quan no portaven ni tan sols dos anys operant, van sortir a la borsa al Nasdaq triplicant el valor de les seves accions el primer dia de cotització . Netscape s’havia consolidat com l’empresa que estava liderant molts dels avenços tecnològics a Internet, tant en l’àrea de navegadors com de servidors, però Microsoft els seguia les passes molt de prop. Si Tim Berners-Lee, Jon Postel, Vint Cerf i altres havien definit Internet, Netscape estava contribuint a la popularització de la Xarxa i, en aquest procés, estava guanyant molts diners.\nEren bones notícies per al moviment de programari lliure, ja que una empresa important en aquell moment com era Netscape feia una aposta ferma pel moviment i posava a disposició de la comunitat un navegador d’Internet amb les últimes tecnologies. Netscape es convertia en la primera empresa que alliberava un programa ja consolidat entre els usuaris i feia un gir cap un model obert de desenvolupament, i també esdevenia la primera gran empresa que apostava de ferm pel món del programari lliure. Anys després arribarien empreses com ara Sun Microsystems, que, mitjançant el lloc web Open Office, i amb una actuació molt similar a la de Netscape, obriria el programa Star Office, un paquet ofimàtic amb més de set milions de línies de codi font.\nLa idea d’alliberar el codi va sorgir, entre altres motius, per la influència que va tenir el text The Cathedral and the Bazaar , escrit per Eric Raymond sobre diversos empleats de Netscape. Un dels grans impulsors de l’obertura del codi font va ser Jaime Zawinski, el qual, abans d’incorporar-se a Netscape com a responsable de la primera versió del navegador per a Unix, va participar en diversos projectes relacionats amb el programari lliure, incloent-hi el Lucid Emacs.\nD’altra banda, Netscape havia vist decréixer la seva quota de mercat en quant a navegadors de forma alarmant. Durant l’any 1996, més del 70% d’usuaris d’Internet utilitzaven un navegador de Netscape, però a finals de 1997 aquesta quota havia baixat fins al 57% , mentre que Microsoft augmentava la seva quota amb l’Internet Explorer (IE). Amb l’IE, Microsoft havia aconseguit un producte robust i tecnològicament equivalent al navegador de Netscape, però que es distribuïa de forma gratuïta, mentre que Netscape venia el seu navegador a tothom que en fes ús en un entorn comercial. L’any 1997, el navegador de Netscape havia arribat a proporcionar el 18% dels beneficis de la companyia , però, amb la inclusió de l’IE com a part del sistema operatiu Windows per part de Microsoft , incloent-hi tots els nous PC, era qüestió de temps que l’IE es convertís en el navegador estàndard per a la plataforma Windows, com va quedar palès posteriorment amb la seva creixent popularització.\nVa ser llavors quan Netscape va portar Microsoft als tribunals, ja que considerava que la inclusió d’Internet Explorer a tots els sistemes operatius Windows representava una practica monopolística i un abús de la posició de mercat.\nDavant la impossibilitat de Netscape de continuar comercialitzant navegadors, el seu negoci es va centrar principalment en l’explotació del seu portal NetCenter i la comercialització de servidors per a Internet i intranets. En aquest negoci era encara molt important tenir un navegador propi per poder anar introduint-hi noves tecnologies sense dependre dels avenços de Microsoft, amb la qual també competia agressivament en l’àrea de servidors. Trencar aquesta dependència només era possible si Netscape continuava mantenint productes propis a la part client (el navegador) i a la part servidor.\nLa publicació del codi font de Netscape no era un procés immediat, ja que Netscape només podia alliberar el codi font que li pertanyia, ja que havia de prescindir de tot el programari integrat al navegador que era propietat de tercers. Existien més de 75 components de programari que eren propietat d’altres empreses, i Netscape va haver de contactar individualment amb aquestes empreses per intentar explicar-los els avantatges d’obrir el codi font dels seus components. No totes les empreses estaven disposades a seguir el camí de Netscape i alliberar el seu codi font, i la versió que es publicaria no va incloure, ni de bon tros, tota la funcionalitat del Netscape Communicator versió 4.\nA part de publicar el codi font s’havia de crear un lloc a Internet que organitzés el desenvolupament de tot el projecte, i amb aquesta finalitat va néixer Mozilla.org . El nom de Mozilla havia estat molt lligat a la cultura de Netscape, ja que era el nom de les versions preliminars a la versió 1.0 del navegador, el primer producte de l’empresa, que finalment es va anomenar Netscape Navigator. Després, Mozilla va esdevenir la mascota de la companyia  i una\nEl 31 de març de 1998 es presenta públicament Mozilla, amb l’objectiu de fer d’emmagatzem central del codi del projecte i proporcionar les eines col•laboratives necessàries per possibilitar la coordinació entre els diferents membres. Mozilla neix com una organització independent de Netscape; de fet, Netscape, a partir de la versió 6 del seu navegador, es converteix en un simple empaquetador del navegador produït per Mozilla, al qual afegeix algunes eines addicionals i el personalitza amb la seva imatge i serveis.\nMozilla és un nom que, en realitat, comprèn quatre coses: el nom del lloc web que conté el projecte, el conjunt d’eines i llibreries que s’hi creen, el nom del Navegador produït i distribuït en base aquestes eines, i la mascota del projecte. La versió del navegador conté un navegador, un programa de missatgeria, un programa de creació de pàgines web, un client de xat i un conjunt d’eines de privadesa i depuració.\nInternet es va popularitzar com un sistema de comunicació on conviuen tot tipus d’ordinadors i sistemes. Per mantenir aquest esperit original i continuar treballant amb el desenvolupament de nous protocols Tim Berners-Lee, el creador de la web, va fundar el World Wide Web Consortium (W3C). Aquesta organització s’encarrega de definir pràcticament tots els estàndards que avui en dia conformen la web. Malauradament, per moltes especificacions que es facin, al final sempre es veuen sotmeses als nivells de compatibilitat que imposa l’Internet Explorer, atès que ha esdevingut l’estàndard de facto.\nExisteixen ja navegadors de codi font obert com ara el Konqueror, que és també un gestor de fitxers i visualitzador de diversos formats, disponible per a GNU/Linux i que forma part de l’entorn d’escriptori KDE. Mozilla va més enllà en l’aspecte Internet, ja que és una plataforma independent del sistema operatiu (està disponible per a més de 16 sistemes). Construïda completament amb programari lliure, proporciona un conjunt d’eines amb els quals es poden construir tot tipus d’aplicacions web, més enllà del propi navegador. Mantenir un navegador basat en programari lliure amb les últimes tecnologies implementades és important de cara a no dependre d’un únic fabricant de navegadors.\nQuatre anys d’esforços\nLa publicació del codi font i la creació de Mozilla.org van crear moltes expectatives al voltant del projecte. Malauradament, en els mesos següents a la publicació del codi font es va demostrar que la coordinació del desenvolupament d’un producte tan gran era una tasca complexa i Mozilla no va ser capaç de produir un nou navegador en el temps que molts haurien volgut, mentre que l’Internet Explorer anava guanyant quota de mercat i s’anava consolidant com el navegador més popular a Internet.\nMozilla no tenia una feina fàcil per davant, atesos els problemes amb les llicències de tercers. En la primera versió alliberada per Netscape del codi font del navegador, el llenguatge Java, els correctors ortogràfics i els mecanismes de seguretat propietat de RSA (impossibles d’alliberar en forma de codi font sota la legislació nord-americana vigent al moment), entre altres components, no van poder formar part del codi font alliberat. D’aquesta manera, Mozilla començava el seu camí amb una versió lliure del navegador, però mancada de molts dels components més bàsics per tenir un navegador competitiu. Els programadors de Netscape també eren conscients que calia tornar a dissenyar el producte, especialment del motor HTML, per poder-lo adequar als nous estàndards i tecnologies.\nDes de Mozilla es va començar a treballar en els diversos projectes que haurien de ser la base del nou navegador. Gecko, el nou motor de visualització de pàgines web de Mozilla, podia treballar amb els estàndards més moderns i va reemplaçar l’antic motor, que havia quedat obsolet. XUL també va tenir un paper molt important com a conjunt d’eines per definir la interfície d’usuari d’una forma independent a la plataforma. La idea era que, mitjançant XML, es poguessin dissenyar interfícies d’una forma similar a com dissenyem pàgines web. Evidentment, això representava reescriure tota la interfície d’usuari del navegador sota aquesta nova tecnologia. Un altre projecte força important era la creació dels components de seguretat de Mozilla, que permetrien utilitzar la signatura digital dels correus electrònics, la connexió a llocs webs segurs, la gestió de certificats digitals i la signatura digital d’aplicacions i components.\nAmb el temps, es va anar vertebrant una comunitat al voltant de Mozilla, amb llocs web independents de notícies, com ara MozillaZine o MozillaNews, que donen informació relacionada amb l’evolució dels projectes de Mozilla i de tercers.\nTambé va néixer MozDev, un lloc web que informa de pàgines web i recursos de col•laboració gratuïts a tota mena de projectes relacionats amb Mozilla: avui en dia n’hi ha més de seixanta projectes relacionats i des d’aquí han sortit un bon grapat de idees i components que avui en dia ja es troben incorporats al navegador. Però Mozilla ha fet més aportacions. Algunes de les seves eines, com ara Bugzilla o Bonsai, han estat adoptades per molts altres projectes  i han contribuït de manera decisiva a la millora de les infraestructures de desenvolupament en el món del programari lliure.\nEl novembre de 1998 es confirmava  la compra de Netscape per part d’AOL (America On-line). Alguns dels empleats de Netscape van abandonar l’empresa i el projecte i es va qüestionar la independència real del projecte, i quin futur podia tenir Mozilla a AOL. Després d’uns dies d’incertesa, AOL va confirmar el seu compromís amb el projecte i va quedar clara la independència de Mozilla.\nEl novembre de 2000, 32 mesos després de l’alliberament del codi font de Mozilla, Netscape va publicar la versió 6.0 del seu navegador basada en la feina de Mozilla.org. Aquesta nova versió introduïa el nou motor de processament d’HTML, Gecko, un gran avenç sobre les antigues versions 4.7 de Netscape, així com totes les tecnologies més actuals del moment, incloent-hi eines força avançades\ndecidit empaquetar la versió 6.0 sobre Mozilla, malgrat que els propis desenvolupadors de Mozilla consideraven que no estava finalitzada ni llesta per a l’usuari final.\nEl juliol de 2001, nou mesos després, apareix Netscape 6.1, basat en Mozilla 0.92. En opinió d’alguns experts , aquesta hauria d’haver estat la versió 6.0, ja que era la primera versió empaquetada de Mozilla que tenia una qualitat acceptable per a l’usuari final. Aquesta versió solucionava gran part de les queixes que tenien els usuaris de la versió 6.0 i introduïa algunes noves millores.\nQuè ofereix Mozilla 1.0 per a l’usuari final?\nQuan ja han passat quatre anys des del llançament de Mozilla, la versió 1.0, la primera que és considerada per Mozilla com a prou sòlida i estable per a l’ús generalitzat d’usuaris finals, està a punt de veure la llum. Els esforços de la comunitat de Mozilla en els últims mesos han estat enfocats a millorar el rendiment i solucionar el màxim d’errades possibles del programa per poder publicar\nuna versió 1.0 de gran qualitat. El fet de tenir una versió oficial 1.0 i un compromís quant a l’estabilitat de les interfícies de programació per part de Mozilla farà, previsiblement, que molts desenvolupadors de connectors (plug-ins) i llocs web dissenyats específicament per a l’Internet Explorer comencin a adaptar-los també per a Mozilla.\nLa versió 1.0 de Mozilla, que es presentarà molt aviat, ofereix les mateixes prestacions que la majoria de navegadors del mercat, però té un seguit d’opcions força atractives i innovadores, algunes de les quals s’han vist per separat en altres navegadors o aplicacions, però mai com a funcionalitat bàsica d’un mateix navegador. Per exemple, s’ofereix la possibilitat de limitar les finestres emergents que apareixen sense demanar-les (pop-ups), tan habituals i molestes. També proporciona l’opció de blocar imatges de determinats dominis, opció molt útil per eliminar les cibertires (banners) publicitàries. Una altra opció molt apreciada pels usuaris és la possibilitat d’obrir diferents finestres de navegació en la mateixa finestra i després poder canviar d’una a l’altra mitjançant pestanyes (el Galeon també disposa d’aquesta opció), que és una opció força atractiva i de la qual és difícil prescindir un cop hom s’hi acostuma. Per últim, també cal destacar que Mozilla té un sistema propi de gestió d’aparences (skins) que permet a l’usuari canviar-ne completament l’aspecte, o fins i tot, dissenyar-ne una de nova.\nSegons StatMarket , una de les empreses d’estadístiques més fiables sobre l’ús de navegadors a Internet, a finals de febrer d’enguany només el 7% d’usuaris feien servir navegadors Netscape. És possible que aquest percentatge comenci a créixer un altre cop amb la introducció final de la versió 1.0 del Mozilla i que es consolidi una comunitat d’usuaris de Mozilla. Fins ara no han estat gaires els usuaris que han apostat per aquest navegador perquè encara no estava finalitzat, però un cop alliberada la versió 1.0 esperem que aquest nombre creixi.\nAOL, que és el proveïdor d’un 30% dels usuaris d’Internet als EEUU, ha confirmat que està avaluant Gecko, el motor HTML de Mozilla, per integrar-lo al seu propi navegador i deixar d’utilitzar l’Internet Explorer, i que està considerant seriosament introduir-lo a partir de la versió 8.0 del seu client de connexió; això faria que, en poc temps, els 34 milions d’usuaris d’AOL utilitzessin un navegador basat en tecnologia Mozilla. A dia d’avui, Mozilla ja s’ utilitza com a base de dos navegadors que s’estan popularitzant ràpidament, per una banda el Galeon, un navegador web força lleuger i pràctic per a l’entorn Gnome, i per l’altra el K-Melon, un projecte molt semblant però per a l’entorn Microsoft Windows.\nA nivell tecnològic, Mozilla continuarà incorporant els últims estàndards web i continuarà treballant per reduir els seus requeriments de memòria i d’ús del processador. Empreses com ara Sun, RedHat o Nokia, i altres grans empreses del sector que necessiten una sòlida plataforma de desenvolupament de tecnologies web, estan treballant ja amb Mozilla, o considerant seriosament la possibilitat d’utilitzar-lo. Amb la popularització de dispositius com ara els PDA, els telèfons mòbils i les setup boxes, cal un navegador que serveixi de plataforma, i Mozilla pot ser un bon candidat.\nQuittner, Joshua (1998): “Speeding the Net: The inside history of Netscape”.\nPots distribuir, enviar, copiar o citar aquest article sempre que no el modifiquis i no el facis servir amb finalitats comercials. Heu d’incloure sempre aquesta nota i l’adreça web de http://www.softcatala.org amb un enllaç.


La resposta definitiva - Joc de rol en viu - Museu d'Arqueologia de Catalunya - Seu Barcelona\nConferència: "Els castells medievals catalans. Imatge actual d’uns testimonis del passat"\nHistories del temps - Jornada de Jocs de taula històrics\nEl futur a les seves mans - Jornada de Jocs de taula i de rol\nPortes Obertes 48h Open House Barcelona\nBig Draw. Barcelona Dibuixa “Fragments. Els cercles del temps”\nParticipa en la partida final de “El Ressorgiment dels Antics”, una història ideada pel Museu d’Arqueologia de Catalunya, que ja va per la 3a edició, en que s’intenta aturar unes entitats còsmiques que volen destruir el nostre planeta.\nPer vèncer-les us enfrontareu, fent servir un joc de cartes propi, a diferents personatges en un munt d’escenaris per les sales del museu. Haureu de resoldre els enigmes que us proposem per intentar derrotar els Antics i salvar la nostra civilització.\nActivitat gratuïta, edat recomanada de 12 a 99 anys. Cal participar en grups de mínim 2 persones.\nInscripció obligatòria macvisites.acdpc@gencat.cat o al tel. 93 423 21 49.\nOn MAC Barcelona


Resultats per a la cerca "junta" dins totes les àrees temàtiques\nen rock discontinuity\nSuperfície que representa un trencament o una interrupció de la roca dins d'un ^massís rocós^.\nEl conjunt de les discontinuïtats delimita la ^roca matriu^. Els llavis de la discontinuïtat poden estar en contacte, separats o omplerts per un altre material diferent, com ara reble. Les discontinuïtats poden ser de naturalesa diversa, com ara plans d'estratificació, esquistositat, falla, o diàclasi.\nDins del camp de la mecànica de roques, les propietats resistents i de tensió i deformació de les discontinuïtats marquen fortament el comportament conjunt del massís rocós.\nes junta, n f\nfr joint, n m\nde Stoss, n m\nca junta, n f\nca juntura, n f\nde Dichtung, n f\nde Verbindung, n f\n<Indústria del suro>, <Components d'automoció>\n<Indústria > Indústria del suro>, <Indústria > Indústria mecànica > Components d'automoció>


Bonviure: 2-5 abril S.Santa. Travessa Camí Bonshomes i Sentier Càtar-Llenguadoc\n20/04/2021 Login Register\nTitle: 2-5 abril S.Santa. Travessa Camí Bonshomes i Sentier Càtar-Llenguadoc\ndestination: Prepirineu Francès-Llenguadoc\nAccomodation: Hut, Hostal, Country house\n2-5 abril S.Santa CAMÍ DELS BONSHOMES-SENTIER CATARE: LA TRAVESSA-Llenguadoc-Sud França. C_60\nViurem en el Camí dels Bonshomes i el Sentier Càtar la combinació perfecte entre paisatge, senderisme, natura i història. Els sentits s´afuen cada dia portats per la màgia de la història i la vivència d´una primavera envoltada de verds tendríssims amb els fons espectacular del Pirineu nevat. Els camins estan plens de vida florits per primules, fetgeres i cirers. Estarem guiats per Ramon Martí creador de la idea original del Camí dels Bonshomes i la Marga una balladora incansable de danses tradicionals. Excel·lent conexió entre els dos camins famosos seguint dos etapes de Bonshomes i dos etapes de Sentier Càtar.\nTrobada a l´estació de Tren d´Ax les Termes- situat a 2.45 h de Barcelona-. Abans haurem organitzat els participants en diferents cotxes. Començament de la trevessa passant per un preciós camí abalconat amb vistes d´àliga a tot el Pirineu francès. Primer castell càtar: Rocafixada, imponent indret amb vistes panoràmiques, on la història i la natura es donen la mà de manera espectacular. Allotjament al poble de Rocafixada. Vetllada amb tertúlia sobre catarisme i poesia de trobadors Desnivell: + 850 m - 600 m. Recorregut segons topoguia: 5.50 h\nEl Pais d´Olmes és un a comarca de boscos i prats verdíssims on la primavera esclata amb mil tonalitats del verd entre precios poblets. I els camins és guarneixen amb pètals de flors blanques caiguts dels cirers silvestres. Caminarem entre boscos de faig imponents amb vistes a les muntanyes nevades del massís de la Tabe. Final apoteòsic en el castell de referència: Montsegur. Indret màgic on n´hi hagi que ens permetra viure la història i gaudir d´un pasisatge espatarrant. Allotjament al mateix poblet de Montsegur, bon sopar occità.\nDesnivell: +800 m -700m. Recorregut segons topoguia 5.15 h\nGaudirem d´una etapa preciosa i còmoda entre gorges, boscos d´avellaner i til·lers amb vistes sempre espectaculars. Contents com rodamons portats per la satisfacció de l´esforç físic moderat i la bellesa del paisatge. Còmode Gîte d´etape al bonic poblet de Comus. Bon acolliment i sopar a la casa de l´Anne.\nDesnivells: + 850 m -600m. Recorregut segons topoguia 4.30 h\nFinal espectacular on passarem, pel darrer castell càtar el de Montailló on la història ens ha deixat un legat impressionant. Però el més sorprenent del dia son les excel·lents vistes des de la carena davant de la serralada pirinenca tota nevada amb el preciosos pics de Rulhe, Pica d´Estats, Pic d´Alba, Dent de Gegant, etc. Descens a peu entre bosc fins Ax les Termes on recollirem els cotxes. Acomiadament si voleu posant els peus en remull amb aigües termals a la plaça del poble .\nDesnivells: +450m -950m. Recorregut segons topoguia 4.50 h\nLa Pensió Completa amb dinars de picnic, el guia acompanyador de muntanya, les vetllades d´animació i l´assegurança d´accidents en muntanya, la gestió del viatge i els transports dels bagadges de poble en poble.\nVins, licors i begudes fora del menú. Els transports del participants, sinó disposeu de vehicle consulteu l´apartat TRANSPORTS. El trajecte en tren entre Ax i Foix uns 8 € aproximadament, recorregut de 40 min.\nEn habitacions dobles i tríples i comunitàries depenent del poble. Allotjaments acollidors de caminants, senzills però còmodes amb bona cuina casolana occitana.\nBotes de senderisme -ja estrenades-, vestimenta per capes amb impermeable o paravent, roba d´entretemps, motxilla petita, bossa de viatge que es transportarà cada dia de poble amb poble amb les vostres mudes, ulleres de sol, cremes, picnic primer dia, tovallola, sac o llençols, etc.\nPer reservar cal que ens enieu un mail o truqueu demanant si ens queden places pel viatge que heu escollit. Rebreu un mail amb la nostra resposta junt amb un formulari de reserva que ens heu d´enviar omplert. Per aquest viatge heu de fer una reserva de 169 € a la C.C. de la Caixa 2100 3076 15 2200361367, titular ramon martí. Posant el VOSTRE NOM I COGNOM i BONSHOMES. Per l´ingrés de la resta de diners rebreu les infos amb diferents consells, material, etc i indicant-vos quan heu de fer la resta de pagament.


Jornada Origen Garraf • Origen Garraf\ndesembre 10, 2015 NotíciesOrigen Garraf\nEl dissabte 5 de desembre es va celebrar una trobada a Sitges dins de la campanya Origen Garraf. L’objectiu d’aquesta jornada era donar a conèixer els cinc productes gastronòmics del Garraf en els quals es centra la campanya: espigalls (Brassica oleracea), escarola perruqueta (Cichorium endivia), cargol punxenc (Haustellum brandaris), gamba de Vilanova (Aristeus antennatus) i Malvasia de Sitges.\nCoincidint amb la celebració del Mercat de la Terra de Sitges, Origen Garraf va convocar a un grup de persones relacionades amb la gastronomia a les xarxes socials. Primer vam visitar el mercat, on l’Agnes Zander, de Sències Can Girona, un dels productors del Garraf que conrea espigalls, ens va parlar d’aquesta verdura.\nA continuació ens vàrem arribar fins al restaurant La Pepa del Mar, enfront de la platja de Sant Sebastià, per degustar un menjar OrigenGarraf. Pau Corderas, el jove xef executiu del Grupo Oído Cocina!, va elaborar un menú especial per a aquesta ocasió. Des que ens van rebre amb un còctel de benvinguda, un Bellini amb Malvasia de Sitges, fins a les postres, unes peres del Garraf al vi amb nata fresca i angelets, tots els plats, elaborats amb els productes d’aquesta campanya, van ser sorprenents i deliciosos.\nA Origen Garraf creiem que l’única forma de donar a conèixer els productes locals és que restaurants, productors i consumidors apostin per ells, i molts ja ho estan fent. Iniciatives com la d’aquesta jornada són una bona forma de donar a conèixer aquests productes i als professionals que ja estan treballant amb ells.\nEntrada prèvia Origen Garraf, tastos i malvasia de Sitges Entrada següent Som (de) la terra d’on venim


Avaluació inicial 6.01 - El medi ambient natural. [...] | Recurso educativo 551464 - Tiching\nAvaluació inicial 6.01 - El medi ambient natural. [...]\nEscriu el nom d'un ecosistema al costat de cada característica: bosc mediterrani bosc atlàntic tundra aiguamolls Bosc de matolls, alzines i alzines sureres: . Llacunes on viuen nombrosos ocells aquàtics: . Bosc amb arbres caducifolis: . Prats de líquens a prop dels Pols: .\nEl medi ambient / La lluita contra els corcs del suro\nLa vegetació de les zones muntanyoses


Programa de continuïtat social al pacient d’urgències a l’Hospital de Bellvitge. Unitat de curta estada. | Treball social sanitari ICS\n← Comitè de malalties minoritàries\nComissió permanent per seguir els casos de violència masclista a l’Hospital de Traumatologia, Rehabilitació i Cremats del Vall d’ Hebron →\nLa Unitat de curta estada d’urgències (UCEU) disposa de 24 de llits per a persones amb patologia crònica descompensada que requereix menys de 72 hores des del moment d’ingrés.\nEn la Memòria de Treball Social a la UCEU es recull que en el període 2015/2016 ( abarca els mesos de setembre a juliol) el servei de treball social sanitari ha atès 230 pacients a l’UCEU (10% del total d’ingressos). L’edat mitjana ha estat de 82,5 anys, dels quals un 57% eren dones. Majoritàriament, la intervenció ha sigut pel Programa de Subaguts (un 59% aproximadament); la resta d’interconsultes han vingut, de professionals interns: 16,5% infermeria i 14% metges. Dels pacients atesos, la majoria té família i són amb qui conviuen i exerceixen el rol de cuidadors; en un percentatge molt baix dels usuaris no hi havia xarxa social de suport.\nLa problemàtica principal per la qual s’ha intervingut és per un motiu referent a la salut, tot i que en el 33% dels pacients, es combinava problemàtica de salut i de l’entorn.En l’àmbit de recursos de suport destacar que un 14% s’organitzaven amb els recursos personals o familiars propis, la resta disposava de recurs sanitari i/o social activat.\nEl servei prestat ha sigut majoritàriament la continuïtat assistencial (informe social de continu), seguida de la intervenció per programa (Subaguts) i el suport/contenció emocional relacionat amb el destí a l’alta (un 65% va ser traslladat a un centre de subaguts).\nAl Congreso Nacional de la Sociedad Española de Medicina de Urgencias y Emergencias (SEMES) celebrat l’any passat a Burgos es va presentar aquest pòster :\nAquesta entrada s'ha publicat en hospitals ICS i etiquetada amb coordinació, cronicitat, Hospital de Bellvitge, publicacions, Valoració Social. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


En Petites Porcions: El visitant (Le Visiteur, 1993)\nUna de les millors experiències que he tingut en un teatre, va ser cap allà l'any 96 quan vaig veure al Poliorama "El visitant" d'Eric-Emmanuel Schmitt, dirigida per Rosa Ma. Sardà. Tinc molt bon record d'aquella obra i el text em va deixar fascinat. Uns quants anys després, l'he rellegit i no m'en puc estar de recomenar-lo.\nEric-Emmanuel Schmitt, autor també de "El llibertí", escriu una obra curta, d'un sol acte, però on hi encabeix algunes de les grans preguntes que sempre s'ha fet l'home. El punt de partida és tan senzill com ben trobat: durant l'ocupació nazi de Austria, el Dr. Freud es debat entre la resistencia com a jueu a l'Austria ocupada o la fugida a l'exili per salvar la vida. La nit del 22 d'Abril de 1938, rep la visita d'un desconegut, potser Déu, amb el que mantindrà una llarga conversa sobre l'existència de la divinitat, de la consciència de l'existència de l'ésser humà, i de la llibertat de l'home entre grans altres temes. Tot i que així explicat pot semblar feixuc, el text és entenedor, didàctic, entretingut i fins i tot amb algún toc d'humor aportat gairebé sempre pel Visitant. Molt intel·ligentment, Schmitt no es mulla i deixa en mans del lector, al igual que és en mans de Freud, decidir si el Visitant és realment Déu o no.\nAl cap i a la fi, qui es pot resistir a diàlegs tan deliciosos com aquest entre Freud i la seva filla:\nFREUD: Els adults són idiotes per naturalesa: responen\nanimony 15 de març de 2020, a les 7:56\nEm dic Chris del Canadà. Estic aquí per testificar en nom d’aquest gran home que va aportar felicitat a la meva família després que l’amant Kim em deixés tres anys per un altre home i em va encantar molt Kim perquè va ser el primer amor que vaig intentar tot el que estava a punt de tornar-la a Kim. la meva vida, però la gent que vaig conèixer em va amagar i mentir. Així que normalment surto el dissabte a tallar-me els cabells a la barbacoa i obtenir alguna cosa. a la botiga quan escolten la ràdio, el programa (mentre tornava a la meva ex) i la gent va començar a parlar molt sobre el doctor Pelar sobre com aquest home va ajudar molta gent a portar un amant, així que de seguida vaig anar a l’home, que vaig conèixer al saló i li vaig explicar, va dir que hauria d’intentar contactar amb el doctor Pelar que parlava de la ciutat, i la gent es va posar en contacte amb ell, vam cercar immediatament a Internet i vam llegir coses fantàstiques sobre el doctor. .Pellar i una setmana em poso en contacte amb el Dr.Pellar immediatament, Dr.Pellar pellar va respondre al meu missatge per correu electrònic que vaig rebre a la trucada del Dr.Pellar i vaig compartir el meu problema amb ell, només em va dir, així que no he de preocupar-me que Estaria contenta que només em digués que li enviés alguns detalls que vaig fer i després em va comunicar que tot estaria bé a les 36 hores. Vaig estar tan contenta que el Dr.Pellar va fer la seva feina i no em va decebre, el meu amant. Kim em va venir amb llàgrimes i em va demanar disculpes perquè té l’esquí que em va fer patir profundament durant 3 anys, així que va decidir per demostrar que no torni a fer-ho mai, no em deixarà per cap motiu per tenir accés al meu compte i fer del parent per tota la seva voluntat. El més perfecte és que no pot passar ni un minut sense veure’m o cridar-me, estic molt agraït amb el doctor Pelar per tornar la sort que em faltava des de feia anys. Si us plau, poseu-vos en contacte amb Dr.Pellar per obtenir ajuda amb un home de confiança al seu correu electrònic drpellar@gmail.com\n(4) Vols que les dones / homes corrin per tu?\n(6) [Voleu ser ric.\n(7) Vol que el teu marit i la teva dona siguin teus per sempre.\n(9) Si voleu aturar el divorci.\n10) Ajudeu la gent a sortir de la presó.\n(11) Encants de casament\n(12) Els encanteris miraculosos\n(13) encanteris de bellesa\n(14) DROGA DE PROFECCIÓ\n(15) Màgia d’atracció\n(16) Els encanteris del mal.\n(17) Beso encanteri\n(18) Elimineu els encanteris de nàusees.\n(19) ESPORTS ESPECIALS GRATU FREETS.\n(20) ÈXIT EN PROVES. (\n21) L’encanteri per aconseguir aquells que t’estimen.\nSi teniu algun problema, poseu-vos en contacte amb el metge al seu correu electrònic: drpellar@gmail.com\nEstic molt emocionat que el meu matrimoni trencat s'ha restablert i la meva dona tornava després que ella i els meus dos fills m'haguessin deixat per un altre home. Després de 10 anys de matrimoni, la meva dona i jo vam estar en una baralla o l’altra fins que finalment em va deixar i es va mudar a Espanya per estar amb un altre home. Vaig sentir que la meva vida s’acabava i els meus fills van pensar que mai no tornarien a veure la seva mare. Vaig intentar ser fort només pels nens, però no vaig poder controlar els dolors que turmentaven el meu cor, el meu cor estava ple de dolors i dolors perquè estava molt enamorada de la meva dona. Cada dia i cada nit, penso en ella i sempre vull que torni a mi, estava molt molest i necessitava ajuda, així que vaig buscar ajuda en línia i vaig trobar un lloc web que em va suggerir que el Dr.Pellar pogués ajudar a trobar la seva ex ràpidament. Així que vaig sentir com si ho hagués de provar. Vaig contactar amb ell i em va dir què fer i ho vaig fer i em va fer un (encanteri d’amor). 28 hores després, la meva dona em va trucar realment, va ser una sorpresa, com un miracle i va dir que em troba a faltar tant i als nens, tan increïble !! Així va tornar el mateix dia, amb molt d’amor i alegria, i es va disculpar pel seu error i pel dolor que va causar a mi i als nens. A partir d’aquell dia, el nostre matrimoni era ara més fort que abans, tot gràcies a la doctora Pelar. Ell és tan poderós i vaig decidir compartir la meva història a Internet que el Dr. Casella real i potent potser, sempre pregaré molt temps per ajudar els seus fills en moments de dificultat, si esteu aquí i necessiteu el vostre ex o el vostre marit. s'ha traslladat a una altra dona o a la teva xicota potser és la teva dona, no ploris més, posa't en contacte ara amb aquest poderós caster. Aquí teniu el seu contacte: envieu-li un correu electrònic a drpellar@gmail.com\nanimony 15 de març de 2020, a les 7:57\nCom va restaurar el meu matrimoni trencat amb l'ajuda del Dr.Sango Spell Un autèntic fabricant d'encanteris.\nSóc Mr.Leo, passen sis mesos des que em vaig separar amb la meva dona, emplenava un formulari de divorci, teníem un problema molt gran que estava fora del nostre control, vam arribar a esbrinar que tenia una relació amb un altre home. , així que es va allunyar de mi perquè la vaig preguntar, em va acomiadar, després de moltes disculpes i disculpes, em va deixar i es va negar a tornar-me. Vaig fer tot el possible per fer-la creure que encara l'estimo, però em va dir que era tot plegat entre nosaltres. així que vaig parlar amb un molt bon amic meu, un consell sobre què fer, em va dir que l’única manera com puc tornar-la és visitar un metge d’encanteri d’encanvisió anomenat Dr.Sango, així que sempre he sentit, però he de sentir-ho mai creure. de manera que vaig haver de contactar realment amb el mateix Dr.Sango, que em va assegurar que tornaria a la meva dona després d’una setmana del seu repartiment d’encanteri. i ella em va dir que pensava que tot aniria bé, sens dubte, un cop acabat el seu treball, jo no sóc el primer que he ajudat.\nI així és com s’escriu i una setmana després s’envaeix, vaig quedar tan xocat veure la meva ex-dona, i disculpar-me. I és així com tots dos vam viure una vida feliç fins avui, la nostra relació és ara més forta del que abans.\nGràcies al gran Dr.Sango deletreja un home del nostre temps per ajudar-me a portar la meva ex-dona de tornada a casa.\nSi necessiteu ajuda, poseu-vos en contacte amb el Dr.Sango a través del seu correu electrònic spellspecialistcaster937@gmail.com\nDesprés de mantenir-me en relació amb ella durant nou mesos, va acabar amb mi, vaig fer tot el possible per portar-la de nou, però tot en va, la vaig voler\nper tornar tant per l’amor que sento per ella, vaig suplicar amb tots, vaig fer promeses, però ella es va negar. Vaig explicar el meu problema a algú en línia i em va suggerir que es posés en contacte amb un encanteri en lloc de pitcher que em podia ajudar a un encanteri per tornar-lo a viure, però sóc l’home que mai va creure en l’encanteri, no vaig tenir més remei que provar, He enviat un correu electrònic a\ni em va dir que no hi havia cap problema que tot anirà bé abans dels quatre dies, que el meu ex tornarà a mi abans dels quatre dies,\nemetre l'encanteri i sorprenentment el segon dia era cap a les 16 hores. La meva ex em va trucar, em va sorprendre, vaig respondre a la trucada i tot el que va dir era que estava tan malament per tot el que va passar, que volia que tornés per mi perquè m’estima tant. Vaig estar tan feliç i la vaig acollir amb l’alegria d’esquinçar els ulls, qui va ser la manera com vam començar a viure junts i feliços de nou. Des de llavors, ho he fet\nPromet que ningú que conec tingui cap problema de relació, ho seria\nAjudeu aquesta persona a ell o ella a fer referència a l'únic autèntic i potent poderós lletreig, Dr.Sango, que em va ajudar amb el meu propi problema i és diferent de tots els falsos que hi ha. Qualsevol persona podria necessitar l’ajuda del llançador d’encanteri, el seu correu electrònic és spellspecialistcaster937@gmail.com pot enviar-li un missatge de correu electrònic si necessita la seva ajuda en la seva relació o qualsevol cosa que emeti diferents encanteris fins que, com\n(2) si sempre tens malsons.\n(3) Voleu ser ascendit a la vostra oficina.\n(4) Voleu dones / homes que corrin després vostre.\n(5) Si vols un fill.\n(7) Vols lligar la teva parella\nteu per sempre.\n(9) Cures d’herbes\n(10) Si és possible que pugui satisfer el desig sexual de la seva dona a causa d'una erecció inferior.\n(11) si la menstruació es nega a venir\nsuposem o més dels fluxos.\n(12) si la seva feina es nega a pagar la seva gent,\n(13) resoldre un problema del terreny i recuperar-lo.\n(14) La teva família us enyora\n(15) Que la gent obeeixi les meves paraules i faci el meu.\n(16) Teniu un baix nombre d’espermatozoides?\n(17) Cas resolt E.T.C\nSi necessiteu ajuda per algun d'aquests problemes, poseu-vos en contacte amb ell mitjançant el seu correu electrònic\nanimony 15 de març de 2020, a les 7:58


Coneixent les mines d’ocre de l’Albir - Notícies - Generalitat Valenciana\nLa utilització de l'ocre com a pigment es remunta a època prehistòrica, encara que la seua explotació a petita escala es va prolongar fins a principis del segle XX, com és el cas de la mina "Verge del Carmen" situada dins de l'àmbit del Parc Natural, al costat del far de l'Albir. En aquest bell exemple d'arqueologia industrial encara es conserven part dels antics habitatges dels miners, la infraestructura de transport del mineral i restes de l'antiga activitat minera en la zona. Aprofitant aquest ric patrimoni cultural us proposem en una visita guiada per a tota la família a la pròpia explotació minera situada en la cala de la Mina, acompanyats per l'educador ambiental del parc natural per a conéixer no sols aspectes històrics d'aquest lloc sinó també curiositats de la seua geologia, fauna i flora.\nI per a finalitzar, com baixarem a la Cala de la Mina, us deixem oberta la possibilitat de tot aquell que ho desitge puga donar-se un bany en les seues cristal·lines aigües.\nData: Diumenge, 26 de juliol de 2020.\nHorari de l'activitat: 10:00 h.\nPunt de trobada / inici ruta: Entrada Ruta roja (camí del Far de l'Albir).\nPer a saber còm arribar utilitza aquest enlllaç i planifica la teua visita.\nDuració de l'activitat: 2,5 hores. La duració de l'activitat és orientativa, i inclou tant el temps empleat a realitzar les distintes explicacions relacionades amb la temàtica de l'activitat com el desplaçament fins a la zona.\nObservacions: Com finalitzarem l'activitat en la Cala de la Mina, tot aquell que vulga podrà prendre el bany en aquest punt.\nLa inscripció està llimitada a 20 persones.\nL'últim dia per a realitzar la inscripció serà el dijous 23 de juliol de 2020.\nActivitat gratuïta. La inscripció és obligatòria, però si convenient per poder gestionar millor l'espai on farem les activitats.


Mil Nou-Cents Trenta-Vuit\nPublicat per Heidi de febrer 16, 2017\nMil nou-cents trenta- vuit. L’àvia resa des de casa. El noi és al front. Serra de Pàndols i de Cavalls. L’àvia vol anar a missa cada dia. És difícil, però. L’església ja no ho sembla, el capellà ja no hi és. Com podrà tornar el noi sense ciris que il·luminin el camí, sense el rosari de tot un poble a la tarda o al matí?\nTé esperança. Des de casa, cada dia resa l’oració: paraules clares, sense rima, batejades amb el nom del benjamí: Bertomeu. Disset anys tendres. Escanyolits. Com pot agafar un fusell si no ha après tot el que ella encara li vol ensenyar?\nBatalla de l’Ebre. L’àvia no sabrà si va lluitar a les serres o a baix al riu... El noi no sap nedar! Resar un altre cop, resar, plorar...\nLa germana del noi, més gran, consola la mare. Es fan costat. Sembla així més fàcil de portar, aquest neguit. Les nits són llargues. El noi deu tenir son i no saben si deu dormir. Ella, mare, l’ha acotxat moltes vegades, li ha dit bona nit. Ell al front, és de qui més se’n recorda. No tenen cap notícia l’un de l’altre. Ell resa però diu “mare”. La seva oració és breu. Les de la mare són llargues: I per què tot plegat? La lleva del biberó s’ha endut més nois del poble. Totes les mares resen a les nits. Ja no hi ha rialles ni festejos.\nEl front se’ls ha endut. Morts, molts morts. Moltes rialles ja no tornaran. Els plors i la tristor les substituiran.\nArriba una carta, octubre, primer. La mare tremola. No la vol obrir. La filla gran li agafa i comença a llegir. La mare esclata en veure-li el rostre. Totes dues s’abracen plorant i xisclant: les oracions no han arribat.\nSetanta-cinc anys més tard, a la Fatarella, en una excursió que fa la neboda-néta, llegeix les plaques on hi ha els noms dels qui van morir a la zona de l’Ebre. Allà hi ha el nom del noi Bertomeu, disset anys eterns. El seu oncle- avi. Ara començarà la recerca de les restes per reparar la seva memòria i el dol dels qui el van estimar.\nUna placa diu el teu nom i jo sóc l’única supervivent que repararà aquest fil de destí.\nRelat escrit per Eulàlia Espinasa\nEtiquetes: Planeta LLetra planetalletra relat de febrer relat del mes relats Relats del mes\nMontse Pérez 17 de febrer de 2017, a les 13:49\npilio 23 de febrer de 2017, a les 11:20\nMolt emotiu, dur, per mi ben contat.