lagotto romagnolo: perfil complet, història i cura\nEl Lagotto Romagnolo és una raça obrera antiga de talla mitjana del nord d'Itàlia. Tenen molt en compte les seves habilitats de caça de tòfona, però també poden fer companys relativament relaxats i afectuosos per la llar.\nAlçada: De 17 a 19 polzades (homes); 16 a 18 polzades (dones)\nPes: De 28 a 35 lliures (mascles); 24 a 30 lliures (dones)\nAbric: Doble capa de pell i resistent a l’aigua arrissada\nColor del abric: Es presenta en blanc sòlid blanc, blanc amb taronja marró o taronja, marró, roan marró, marró o taronja amb pedaços blancs.\nCaracterístiques del Lagotto Romagnolo\nHistòria del Lagotto Romagnolo\nEl Lagotto Romagnolo es creu que és un dels més antics de tots els gossos d’aigua. S’originen a la regió de la Romanya del nord-est d’Itàlia iLagottotradueix del dialecte local com a 'Ànec gos'.\nEs creu que han estat al voltant de més de mil anys. Els habitants de la regió eren utilitzats per caçar aus aquàtiques a les vastes zones pantàniques que cobrien bona part de la regió els dies passats. La seva mida, agilitat, afany de complaure i capa resistent a l'aigua significaven que s'adaptaven perfectament a aquesta tasca.\nEl segle XIX es va reduir a gran escala de bona part dels pantans de la regió. Això significava que els gossos ja no eren necessaris per al treball amb què estaven acostumats. La seva adaptabilitat va fer que continuessin sent populars com a raça treballadora, i es van desenvolupar per les seves habilitats com a caçadors de tòfona a la regió.\nDurant aquest temps, se'ls solia creuar amb altres races conegudes per les seves habilitats de caça i perfum, i significava que la població de raça pura Lagotto disminuïa. Tant és així, que cap als anys setanta es van extingir gairebé.\nDes de llavors, els entusiastes de la raça han treballat de valent per augmentar el seu nombre i perfeccionar les seves habilitats com a cercadors de tòfona.\nTambé són cada cop més populars com a raça de companyia adaptable i relativament relaxada. No estan tan ocupats com alguns dels seus homòlegs. La demanda de la raça augmenta en altres països i el 2015 van ser reconeguts pel American Kennel Club.\nAssistència Lagotto Romagnolo\nEl Lagotto Romagnolo és una raça intel·ligent que treballa, i cal que es mantingui ben exercit i s’enriqueixi adequadament a casa. Dit això, no són tan ocupats com altres races treballadores. Poden ser una mica més relaxats al voltant de la llar i això els pot fer atractius fins i tot per a aquells que viuen en un apartament.\nA fora, prepareu-vos perquè tinguin un gran amor per l’aigua. La natació pot ser una manera excel·lent d’ajudar-los a cremar una mica de vapor i no us sorprengui si us costa treure’ls d’un riu o estany un cop descoberts. La seva doble capa impermeable a l'aigua i la seva forma corporal destinada a la seva destinació estan destinades a que passin molt de temps a l'aigua.\nCom que han estat desenvolupats per les seves habilitats de caça de tòfona, també tenen fortes habilitats d'olor i sovint un gran amor per excavar. És possible que hagueu de fer feina addicional per assegurar-vos que no comencin a excavar coses del jardí que no voleu. Alguns propietaris de Lagotto proporcionen un dipòsit de sorra dedicat i participen en assaigs d’olors i jocs de treball per al nas per donar-los una sortida d’aquest desig.\nEls lagottos són coneguts per de vegades ser més aviat vocals; poden ser uns aburidors més intensos d'alerta. És possible que hàgiu de dedicar una estona a treballar en l’entrenament per assegurar-vos que aquest no es descontroli.\nSón una raça molt brillant però amb ganes d’agradar el seu amo. Responen bé als mètodes d’entrenament de reforç positiu. Amb una socialització primerenca adequada i un entrenament continu, poden ser gossos molt adaptables, afectuosos i feliços. Sovint s’adapten molt bé a un entorn familiar i poden viure bé al costat d’altres mascotes.\nEl Lagotto també pot ser una bona opció per a persones que puguin patir al·lèrgies al cabell. Cap gos és realment hipoal·lergènic; sovint el sevo a la pell pot causar un problema. El Lagotto, però, no s’aboca realment, així que vol dir que no tindreu una casa plena de pèl. Tot i això, el seu abric ha de ser cuidat amb regularitat per evitar que es faci mat, enredat i incòmode.\nLes seves orelles són més meloses que algunes races per ajudar a evitar que es puguin enganxar. Tanmateix, els pèls poden arribar a ser sobrecoberts i provocar una acumulació de cera i restes. Pot ser que hagin de treure un excés de pèl per evitar aquest problema.\nTambé heu de tenir cura si us talleu les ungles. Són naturalment més llargues i corbes que algunes races. Això és per ajudar-los amb les seves habilitats de cavar tòfona. Significa que la velocitat (el vas sanguini dins de l’ungla) és superior a la mitjana i no voleu tallar-la de forma accidental. No només haurà d’aturar l’hemorràgia, sinó que serà dolorós i pot provocar que el vostre gos desenvolupi una aversió cap a l’aparell de les ungles. És possible que hàgiu de tornar als temes bàsics per acostumar-los a l'activitat.\nEl Lagotto és conegut per ser una raça sana amb gran longevitat. No és rar que visquin fins als 17 anys d’edat. Tanmateix, com la majoria de races, poden ser propenses a condicions de salut heretables particulars. A continuació, es mostren algunes de les condicions amb què s’associen.\nDisplàsia de maluc pot ser un problema per a alguns Lagotto Romagnolo. El creixement anormal de les articulacions en un o els dos malucs pot causar un problema degeneratiu que pot anar des de lleu fins a molt greu. En casos greus, es pot requerir cirurgia.\nMalaltia d'emmagatzematge Lagotto (LSD) és una condició específica de la raça que han de provar els criadors. És una malaltia neurodegenerativa greu que en última instància condueix a la mort. Els gossos afectats per aquesta malaltia presentaran diversos símptomes neurològics que poden incloure canvis en el comportament, problemes de coordinació i tics facials i oculars.\nEpilèpsia juvenil familiar benigna (BFJE) es manifesta en cadells molt joves que pateixen de convulsions que generalment creixen abans d’arribar a la maduresa.\nTots els gossos han d’alimentar-se d’una dieta d’alta qualitat i d’una manera adequada per part, i el Lagotto Romagnolo no n’és una excepció.\nL’obesitat és un dels majors problemes dels gossos d’acompanyament a tot el món i pot comportar tota una sèrie d’altres afeccions de salut, sovint greus. Assegureu-vos que no supereu el Lagotto hauria de ser una prioritat.\nForma vincles forts amb la família\nUna raça treballadora més relaxada\nAmb ganes de complaure i entrenable\nEl seu abric necessita molt manteniment\nPoden ser prolegadors\nOn adoptar o comprar un Lagotto Romagnolo\nEl Lagotto Romagnolo encara és relativament rar als Estats Units. Això vol dir que potser haureu de viatjar una mica més o ser afegit a la llista d’espera si voleu assegurar un cadell. No deixeu que el vostre entusiasme us permeti prendre decisions erupcionals. Assegureu-vos sempre que busqueu un criador de bona reputació. Els seus cadells haurien d’estar ben socialitzats, mantenir-se amb la mare en un entorn domèstic i tenir totes les revisions sanitàries pertinents.\nEl Lagotto Romagnolo Club of America podria ser un bon lloc per iniciar la vostra recerca.\nNo és probable que hi hagi molts Lagottos en salvament, però no deixeu que això us permeti deixar en compte l'adopció. Acosteu-vos al Club per obtenir més informació sobre possibles contactes de rescat. També podríeu considerar altres races que es trobaran més sovint en rescat.\nSi us interessen races similars, per què no el feu un cop d'ull:


Encertar per a reciclar - Ajuntament de Betxí\nEncertar per a reciclar\n28/10/2019 admin Contenidor groc, Medi ambient\n– Quins residus van al contenidor groc\nLa Regidoria de Medi Ambient de l’Ajuntament ha elaborat un follet informatiu sobre l’ús correcte del contenidor groc d’envasos. En dotze pàgines s’explica amb detall quins són els residus que poden dipositar-se en el eixe contenidor i, el que també és important, quins són els que no han de ser dipositats, perquè no poden ser reciclats en les plantes de tractament.\nEls follets es repartiran porta a porta en tots els domicilis de la Betxí. Des de la Regidoria de Medi Ambient, que dirigeix Javier Delgado, se pretén que la informació puga ajudar a la ciutadania de Betxí a solucionar molts dels dubtes existents sobre l’ús de contenidor groc.\nEsta campanya és una més de les dutes a terme en el últims anys a Betxí i pretén millorar la conscienciació ciutadana en matèria mediambiental.\nEn el següent enllaç, podeu descarregar el follet informatiu.\n← «Nadal entranyable»\nSistema gratuït d’informació de servei →\nEl Conseller d’Educació visita Betxí\nEnllaça’t al pas. Cursa solidària contra el càncer\nEl Palau, plató fotogràfic per als millors cavalls del món\n16/11/2019 15/11/2019 admin


FMUSER FBE400 Sistema IPTV educatiu per a l'aprenentatge a distància de campus i dormitoris -\nSi bé la pandèmia COVID-19 impedeix que la majoria dels estudiants aprenguin dins de les seves aules, IPTV Educational ha crescut en popularitat. Servidor Magicoder FMUSER FBE400 La combinació amb el codificador FMUSER FBE200 IPTV i el transcodificador Magicoder FBE300 és ideal per a una solució IPTV econòmica per a l'aprenentatge a distància escolar.\n* Algunes funcions esmentades en aquest manual només s'apliquen als models corresponents, no a tots els models enumerats, de manera que aquest manual no es pot utilitzar com a promesa de totes les funcions de tots els models.\n●Admet la previsualització directa dels programes a la interfície WEB, podeu supervisar l'estat de tots els programes en qualsevol moment i des de qualsevol lloc\n●Suport empeny la font de programa d'àudio únic\n●Productes d’ancoratge davanter i posterior posteriors perfectes, que poden atracar perfectament tots els equips frontal i posterior\n●Latència ultra baixa, sense tartamudos\n●Suport i restauració de la configuració del sistema de suport\n●Suporten els paràmetres de configuració de la pàgina web i admet la commutació de diversos idiomes\n●Cada màquina ha superat l'estricte test d'envelliment abans de sortir de la fàbrica. El procés d’envelliment és de 72 hores de treball continu de càrrega completa.\nFMUSER FBE400 APK Servidor Magicoder:\nEl servidor magicoder FMUSER FBE400 APK és un dispositiu dissenyat específicament per capturar i reproduir contingut de TV. És unaplicacions a una solució IPTV econòmicaDissenyat per combinar de manera eficaç diferents canals de vídeo per a la publicació de televisió.El servidor IPTV proporciona serveis de televisió a través d’una xarxa d’accés local (LAN) mitjançant un mètode de comunicació anomenat Internet Protocol (IP).\nEl programari del servidor IPTV FMUSER FBE400 també fa un seguiment atent de les estadístiques i de la informació sobre qui veu quin contingut envia aquestes dades a Middleware.El programari del servidor gestiona tot el negoci, per controlar i controlar totes les funcions del dispositiu, inclosos canals, plans de subscripció, usuaris, servidors, etc. és la gestió de fons del servidor configuració molt senzilla dels paràmetres de qualitat del flux i d’altres funcions.\nFMUSER està desenvolupant i seguint les darreres tendències de transmissió i transmissió en camp de manera continuada. Per això, podem proporcionar als nostres clients els dispositius més complets i eficients.\nTant si voleu oferir canals de transmissió o retransmissió a llocs públics, les solucions FMUSER us han cobert.\n1. Caixa de reproductors IPTV\nPort de xarxa de 100Mbps, és compatible amb l'entrada RTMP\nMedi Ambient de Treball\nTemperatura de treball: 0-40 ℃\nHumitat de treball: menys del 95%\nAdmet l'entrada de resolució 1920x1080\nAdmet la sortida de resolució 1920x1080\nPermet assistir fins a 30 programes d'entrada al mateix temps\nAdmet fins a 60 jugadors per mirar al mateix temps\nPort de xarxa de 1000Mbps\nIndicador d'estat de la connexió de cable de xarxa\nTemperatura de treball: 0-40 ℃ Humitat de treball: menys del 95%\nCaixa de reproductor de TV XPC R69\nFeu-nos saber quants canals del programa i quants receptors seran, us recomanarem la quantitat del codificador, del transcodificador, del servidor i del quadre de receptor.\n1 x HDMI o SDI dins, 3.5mm estèreo\n4 x HDMI o SDI dins, 3.5mm estèreo\n16 x HDMI o SDI dins, 3.5mm estèreo\nEntrada / sortida USB\nSortida de línia d'àudio estèreo de 3.5 mm\nRJ45 Ethernet Entrada / sortida\n<< [Codificador IPTV One Way]Decodificador IPTV STB >>


El Sindicat de Metges de Catalunya ~ Ona Llibres\nInici ~ Botiga ~ El Sindicat de Metges de Catalunya\nUn exemple de perseverança en la defensa de la medicina i el país\nLa creació del Sindicat de Metges de Catalunya significà un important reforç al projecte sanitari del govern de la Mancomunitat de Catalunya. Les diverses propostes del rellevant estol de metges que formaven el Sindicar milloraren la sanitat i els costums sanitaris de la societat catalana. La instauració de la dictadura de Primo de Rivera suposà el forçós alentiment de les activitats i projectes de l'entitat, però amb la Segona República es consolidaren molts dels projectes que l'organització havia desenvolupat des de la seva fundació. La Guerra Civil i el posterior règim franquista escapçà tots els projectes amb la pèrdua d'alguns membres i la desaparició de l'entitat. Poc abans de la instauració de la democràcia sorgiren un grup de metge amb el nom de "Sindicato Provincial de Actividades Sanitarias" que treballaren per recuperar els interessos professionals dels metges. l'organització varià de nom en diverses ocasions fins que el 1984 es digué Sindicat de Metges de Catalunya. La fusió, anys més tard, d'aquest amb la Federació d'Associacions de Metges d'Hospitals de Catalunya feu que aparegués el sindicat de Metges de Catalunya, el qual s'ha distingit per defensar els drets laborals, professionals i socials dels facultatius i per realitzar una proposta col·lectiva per recuperar la dignitat professional i el reconeixement social del metge.\nMés de l'autor/a Josep Lluís Martín Berbois\n«Pa amb vi i sucre»


Weinberg 2 Bedroom Apartment Viena Àustria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nWeinberggasse 45, 19. Döbling, Viena, Àustria, 1190 - Veure al mapa\nMés informació sobre Weinberg 2 Bedroom Apartment\nSituat a 19. Döbling, Weinberg 2 Bedroom Apartment és el lloc perfecte per gaudir de Viena i els seus voltants. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Weinberg 2 Bedroom Apartment és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable, nevera per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Viena, faci de Weinberg 2 Bedroom Apartment la vostra llar.


Banyistes recolzen practicar topless a les piscines municipals de Lleida | Lleida.com\nBanyistes recolzen practicar topless a les piscines municipals de Lleida\nLes piscines municipals de Lleida permeten des d’ahir fer topless i la majoria de banyistes donen suport a aquesta pràctica al considerar que “tots tenim dret a triar si volem banyar-nos sense la part de dalt del biquini”. La Paeria també avala l’ús del burquini per garantir la llibertat d’expressió de les dones.\nLes piscines municipals de Lleida, incloses les de Sucs i Raimat, ja permeten fer topless després que la Paeria pengés ahir els nous cartells informatius que així ho indiquen. L’alcaldessa accidental, Jordina Freixanet, va explicar durant una visita a les instal·lacions de Balàfia que fins a la data aquesta pràctica no estava explícitament prohibida, encara que la norma que obligava a “portar un vestit de bany adequat” no era prou clara i podia generar confusió.\nA banda de poder banyar-se i prendre el sol sense la part de dalt del biquini, Freixanet va apuntar que també està permès, tant dins com fora de l’aigua, l’ús del burquini, un vestit de bany que porten algunes dones musulmanes al tapar gran part del cos i que ha generat polèmica en els últims anys. Encara que van ser poques les dones que ahir van fer topless, la majoria de banyistes van recolzar aquesta pràctica a l’assegurar que “tots tenim dret a elegir si volem posar-nos o no el biquini”.\nEn aquesta línia es va expressar també una usuària de les piscines de Cappont que va poder banyar-se sense la part de dalt del biquini i que va assegurar que “fa temps que haurien d’haver implementat aquesta mesura, ja que no hi hauria d’haver discriminacions entre el cos d’un home i el d’una dona”. “Tots tenim pits i ja va sent hora que es normalitzin pràctiques com aquesta”, va explicar, mentre que va apuntar que “no hi ha cap diferència entre fer topless a la platja o a la piscina”. Segons aquesta lleidatana, “fa anys ja vaig prendre el sol en topless al recinte de Pardinyes, però em vaig haver de posar el biquini per entrar a la piscina”.\nPrecisament, un dels treballadors de Pardinyes va explicar que fa uns dies “una dona es va ficar a l’aigua en topless i li vam haver d’explicar que no estava permès, encara que a partir d’ara ja no es donarà aquest cas”.\nL’Ajuntament de Lleida permet fer 'topless' en les piscines municipals\nDilluns ja es podrà fer 'topless' a les piscines municipals de Lleida\nCatalunya no passarà a fase 2 de desescalada el proper dilluns\nLes Referents d’Ocupació Juvenil del Consell Comarcal del Segrià han ajudat a trobar feina a 48 joves\nSant Pere Claver, 22 2º 5ª


Confinament preventiu o estat policial | El Pou\nper Antoni Daura, 6 d'abril de 2020 a les 18:38 |\nProtesto, ja d’entrada, sobre la manera com s’està gestionant la crisi sanitària d’aquest coronavirus tristament famós. Potser vaig a contracorrent, però deixeu-me buidar el pap sobre algunes coses que s’han fet per imposar un control de la població que frega (i de bon tros!) la llibertat individual. Amb l’excusa de la por a la malaltia vírica –molt humana, val a dir!– i per tapar la falta de prevenció de la major part dels governs, aquests han sortit ràpidament a declarar l’estat d’alarma i a fer una llista de coses que són clarament inútils i improcedents. Només per demostrar autoritat. Han estat incapaços, en canvi, de dotar àgilment de recursos els serveis sanitaris. Per exemple, no hi ha prou material de protecció per al treball dels metges i per al personal d’infermeria (tots treballant amb un plus de generositat professional que cal agrair), ni suficients respiradors per als malalts, ni tests de detecció de les persones infectades, sense els quals hom funciona a les palpentes i no es pot fer cap gestió correcta de l’emergència. I tampoc no hi ha un pla de contingències per a salvar l’economia d’empreses i treballadors. És que ni tan sols s’ha decretat una condonació dels impostos a la productivitat ni una congelació de tot: és a dir, ningú cobra, però tampoc ningú paga res durant aquest període, especialment hipoteques, préstecs bancaris, impostos i subministres monopolístics: aigua, llum, gas, comunicacions… Per no parlar dels militars, que han tret a passejar per fer el paperot amb desinfeccions que podria portar a terme qualsevol empresa o servei especialitzat tant bé o millor que ells. Espanya sempre que té un gran problema s’encomana a l’exèrcit. És un clàssic de la seva tortuosa història! I aquesta gent a mi em fa més por que el virus. Per acabar de reblar el clau ara l’Estat ha decidit autolegalitzar la geolocalització dels nostres aparells mòbils de telefonia. Control total i unilateral de la població. Això tindria un cert sentit si, previ consentiment personal, es vol fer un seguiment de la traçabilitat dels grups humans a nivell sanitari. Però caldria saber abans qui està infectat i qui no. Ara mateix això no se sap per manca de planificació i recursos. Per tant, no és difícil sospitar la raó profunda, que no és pas terapèutica.\nPerò on voldria incidir especialment és en determinades normatives del nostre dia a dia que són, al meu entendre, absurdes i més pròpies d’un estat policial. És com un assaig general per quan, per altres raons, calgui desactivar la protesta i la dissidència. Comencem pel fet de no poder anar pel carrer o dins d’un vehicle dues persones juntes, encara que siguin de la mateixa família, quan realment conviuen tot el dia sota d’un mateix sostre. Seguim per la prohibició a anar a caminar per la muntanya o a l’aire lliure. Si no s’hi va en grup, ja em direu a qui podem encomanar la malaltia? No és millor respirar l’aire pur, que no pas el viciat de la ciutat? No és sa fer exercici i escampar la boira? Qui té un gos pot sortir tothora; en canvi els nens no es poden esbargir, encara que sigui sense contacte amb altres companys de fora de la família i amb la supervisió dels pares. Me n’alegro, això sí, pels gossos, que no havien passejat tantes vegades al dia amb l’excusa de que han de fer les seves feines. Entenc que es confini la població en un àmbit territorial determinat i no es permeti anar amunt i avall en tot moment, però si algú va a passar el confinament a la seva segona residència i no es mou d’allà, per què se li ha d’impedir? Que no paga religiosament els seus impostos per disposar d’aquell habitatge?\nAnem ara pel tema dels serveis essencials i els productes de primera necessitat. Això també és relatiu. Perquè, posem pel cas que necessito adquirir uns mitjons. Si vaig a l’establiment corresponent és més probable que hi trobi menys gent que no pas a la carnisseria o al forn de pa. Seguint mesures de seguretat i d’higiene elementals i raonables, em demano per què no poden obrir els petits comerços en general (no les grans superfícies comercials), com va ser possible els primers dies del confinament? No és molt pitjor permetre que la gent vagi a treballar sovint en transport públic ple de gent, a una empresa sense saber abans qui porta el virus? O com és que puc comprar la mona de Pasqua per seguir la tradició i, per contra, no es pot adquirir un llibre per Sant Jordi. Que no és la cultura i la lectura aliment per al cervell? I podríem anar seguint. Per postres, tota aquesta absurda normativa –almenys pels exemples que he esmentat– és controlada per les diverses policies amb un zel que ja m’agradaria que tinguessin per perseguir els petits furts i la delinqüència fiscal a gran escala. Mancats d’uns protocols adequats de salut pública, els que manen s’han limitat a prohibir coses i que tothom amagui el cap sota l’ala fins que la tempesta desaparegui. No sé què em passa, però jo, amb el pas dels anys, cada vegada em torno més contestatari i anarquista.\nOpinió, OPINIÓ, política, salut\nPer Dani Mora el 17 de juny de 2020 a les 19:05\nDoncs això... res a dir. Totalment d'acord!


La importància de l'aïllament tèrmic - Pintura decorativa Josep Massich\nEstem encara a l’estiu i tenim el cap a les vacances, però hem de pensar en el futur proper i ara és el moment de començar a gestionar la comoditat i el confort quan marxi l’estiu i entri la tardor o l’hivern a la teva llar, per això, et recomanem revisar l’aïllament tèrmic per a estar preparat.\nA més de perdre la calor del teu habitatge, en una casa mal aïllada les pèrdues d’energia són màximes a l’hivern. Això es deu al fet que en el moment de construir els edificis en moltes ocasions no es tenia en compte aquest factor i l’impacte que origina en l’habitatge. Però mitjançant l’aïllament, reduïm les pèrdues d’energia aconseguint així estalviar en calefacció i millorar el confort interior.\nGairebé tots els materials ofereixen alguna resistència al pas de la calor, el maó o el guix amb una qualitat mitjana i els metalls amb resistència baixa. En canvi, existeixen altres materials que ofereixen resultats excepcionals: llana de roca, poliestirè, suros, llana de vidre…per aquest motiu se’ls considera materials aïllants.\nEntre tots aquests materials, els més importants amb els que treballem són:\nLlana de roca: Fonent roques a altes temperatures, aplicant aglomerants i olis impermeables. A més dels seus bons resultats com a aïllant tèrmic, també aconsegueix augmentar l’aïllament acústic.\nPoliestirè expandit (EPS): En estar formant per bombolles tancades, pot mullar-se sense perdre les seves qualitats. A més, ofereix molts avantatges en poder aplicar-lo de diferents formes. Aquest material aïllant el trobarem en gran manera en envans a causa de la seva alta resistència i durabilitat.\nCel·lulosa: Paper de periòdic tractat amb sals de bórax. Permet mantenir el teu habitatge preparat per a incendis, canvis bruscos de temperatura i insectes.\nSi necessites conèixer més detalls sobre els materials amb els quals treballem, no dubtis a contactar amb nosaltres. Estarem encantats d’atendre’t, per a trobar una solució al teu problema, perquè estem especialitzats en l’aïllament del teu habitatge o local mitjançant insuflat de llana de roca, cel·lulosa i altres aïllants.\nBy gmcd| 2021-07-08T11:22:02+00:00\tjuliol 22nd, 2021|Aïllaments insuflats|0 Comments


Albergs, cases de colònies, campaments i terrenys d'acampada\nReferent Ocupació Juvenil\nDilluns, 20 de Desembre de 2010 14:48\nNormativa general sobre instal·lacions juvenils\nSi la teva intenció és acondicionar un terreny d'acampada o obrir una casa de colònies, hauràs de tenir present tota la legislació en matèria d'instal·lacions juvenils que trobaràs aquí:\nLegislació instal·lacions juvenils\nSi heu de fer algun tràmit al Consell Comarcal per iniciar activitat, canvis en el titular, activitat, supensió,... teniu els impressos i procediment aquí: (apartat joventut)\nTràmits Consell Comarcal\nAlberg de joventut\nÉs un tipus d'allotjament econòmic, ja que no es lloga una habitació com en un hotel, sinó una plaça (llit o llitera) en alguna de les habitacions de l'alberg. Alguns, però, també disposen d'habitacions privades. A l'alberg els serveis són comuns, així que la cuina, el menjador, el bany, les dutxes... es comparteixen amb la resta d'usuaris.\nNo hi ha límit d'edat per anar d'alberg, tot i que hi predomina la gent jove. L'únic requisit que es demana és disposar del carnet d'alberguista\nAlbergs a Catalunya\nAlbergs a Espanya\nConsulta d'instal·lacions juvenils a Catalunya\nXarxa catalana d'instal.lacions juvenils\nSón instal·lacions normalment envoltades de natura, que es destinen a donar allotjament a grups d'infants o de joves participants en activitats educatives en el temps lliure, culturals i de lleure. En determinades ocasions, també donen allotjament a famílies o grups d'adults.\nAgrupació de cases de colònies de la Garrotxa\nAssociació de cases de colònies de Catalunya\nCampaments juvenils i terrenys d'acampada\nUn campament és un espai destinat a l'acampada de les entitats i dels grups infantils i juvenils. Estan situades en un terreny convenientment delimitat, en les quals la pernoctació es realitza sota cobert de tendes de campanya, i estan dotades d'uns equipaments bàsics (punt d'aigua i llum, lavabos).\nLa diferència entre un campament i un terreny d'acampada és que el terreny no té perquè disposar d'equipaments bàsics.\nLa Direcció General de Joventut no regula ni registra els terrenys d'acampada, perquè no són instal·lacions fixes o permanents. Les entitats que ofereixen els terrenys són les responsables de recaptar els permisos i efectuar els tràmits pertinents per a poder-hi acampar, d'assegurar-se que són prou segurs, i de gestionar-ne les reserves. Per a veure les llistes de terrenys disponibles, saber-ne les característiques i localització, i confirmar llur disponibilitat cal que us hi dirigiu directament, fent clic a als Enllaços relacionats d’aquesta pàgina.\nSi busqueu una instal·lació amb més equipaments, sotmesa a uns determinats requisits tècnics i d'accessibilitat i subjecta al control periòdic de l'Administració, potser voleu acampar en un campament juvenil. És una instal·lació fixa regulada per la Direcció General de Joventut i inscrita en el seu Registre. Disposa d’equipaments per garantir un grau suficient de confort i seguretat als seus usuaris i usuàries, i el mínim impacte en el medi. A canvi, els preus d'utilització són més elevats.\nEntitats gestores de terrenys d'acampada


SOM DE PÍCNIC: Àrea recreativa Gresolet al Santuari de Gresolet, Saldes, Berguedà\nÀrea recreativa Gresolet al Santuari de Gresolet, Saldes, Berguedà\nMagnífica zona de pícnic en un paratge idílic, a la cara nord del Pedraforca. S'hi pot arribar des de Saldes i des de Gisclareny, està a uns 7 km. de pista forestal de condicions regulars amb trossos dolents pels 2 costats.\nLa muntanya del darrera és la cara nord del Pedraforca.\nTé un total de 8 taules i 8 barbacoes dividides per la pista forestal; 4 i 4 per costat. Tan les taules com les barbacoes estan cobertes, fet que s'agrairà durant el bon temps.\nEl costat inferior de la zona té les taules en filera i queda una zona central per jugar o el què es vulgui.\nLes barbacoes no tenen graelles, tingue-ho en compte.\nLa part superior de l'àrea recreativa té les taules de forma aleatòria i està en una zona de gespa.\nHi ha dos banys, quan hi vam ser estaven tancats, però suposo que si demanes la clau al refugi que està al costat te la donaran. També hi ha Font.\nMés fotos de la zona:\nCom he comentat està al costat del Santuari de Gresolet que té un refugi al costat i un petit jardí botànic molt bonic.\nSembla que si es demana es pot fer acampada.\nNosaltres vam anar des de Saldes i vam tornar per Gisclareny; la veritat és que a l'anar per Saldes els paisatges són fantàstics perquè hi ha molt bones vistes del Pedraforca i la pista forestal va pel costat d'una riera. La tornada per Gisclareny (des d'on també es pot gaudir del Pedraforca) va tenir algún tros que ens va costar perquè feia força pujada i la pista estava plena de pedretes petites que feien relliscar el cotxe.\nAccés des de Saldes: un cop passat Maçaners (Saldes) s'ha de seguir direcció Saldes, quan passeu una benzinera que us quedarà a l'esquerra estigueu atents, perquè just abans de passar el viaducte hi ha una desviació a la dreta on està anunciat. Aquí comença la pista forestal d'uns 7 kilómetres.\nAccés des de Gisclareny: s'ha de passar el poble i anar fins que s'acaba la carretera on hi ha un aparcament, s'ha d'agafar la pista forestal que surt de l'esquerra. De camí fins a Gresolet es passa per una altra zona de pícnic amb barbacoes (2 taules i 4 barbacoes) al Coll de Bauma que podeu trobar al bloc.\nAl bloc hi ha 2 zones de pícnic més del municipi de Saldes:\nÀrea recreativa La Serra\nÀrea recreativa Pleta de la Vila\nPublicat per Marta Dachs a 21:55\nEtiquetes de comentaris: Berguedà, Gossos lligats permesos, Parc Natural Cadí Moixeró, Pícnics amb banys, Pícnics amb barbacoa, Provincia de Barcelona, Taules sota cobert\nCinto Soler 16 de maig de 2014 a les 23:21\nQue mac es veu el Pedraforca desde Gosol un lloc maravellos ¡¡¡¡\nMarta Dachs 17 de maig de 2014 a les 9:23\nEl Pedraforca té quelcom especial, a mi veure'l em recarrega les piles. No vam arribar fins a Gòsol, vam agafar una desviació un bon tros abans; però tenim moltes ganes d'anar-hi.


Inici Cultura / Educació AMPA: un projecte per a millorar l'experiència dels joves en el seu pas pel IES Puçol\nL'Associació de Mares i Pares (AMPA) de l'Institut IES Puçol treballa per a reforçar l'educació dels estudiants, millorar la seua experiència en el seu pas pel centre i, per descomptat, integrar als pares en l'educació dels seus fills. Amb estos objectius presents, són diferents les activitats, ajudes i altres iniciatives que es llancen cada curs. Sempre, tenint en compte les necessitats dels estudiants i els seus pares a cada moment.\nRenovar tota la xarxa wifi de l'institut, canviar l'equip multimèdia de sala d'actes, instal·lar un desfibril·lador en el centre, aportar nou material per a l'assignatura de tecnologia... Són algunes de les iniciatives que s'han dut a terme durant els últims anys. «Intentem estar sempre en contacte amb l'institut per a donar les facilitats econòmiques per a tot el que faça falta», explica Ángels Moreno, secretària de l'AMPA.\nA més es dona suport a iniciatives de l'institut, com les Olimpíades Matemàtiques, l'Equip de Mediació o el projecte Germà Major, «en el qual un alumne d'un curs més avançat tutoritza a un de primer per a acompanyar-li en el procés d'adaptació a l'institut».\nEncara que algunes d'estes mesures afavoreixen a l'alumnat i professorat en general, unes altres es dirigeixen únicament als prop de 500 alumnes que ja són socis. «Posem l'accent en ells, si no, no tindria sentit», perquè estos últims paguen al principi de curs una quota de 16 euros. A canvi reben regals, com l'agenda escolar específica per a secundària, el portapens que s'entregarà aquest curs o el pen que reben cada any els alumnes de primer.\nI també s'ofereixen premis i ajudes, per exemple, per a cobrir les despeses del transport per a les proves PAU, excepte enguany, que se celebraran en el propi centre. «Intentem dotar a pares i alumnes de les eines que per ells mateixos no poden localitzar», com a informació rellevant sobre les beques de Conselleria o sobre els cursos que organitza la Federació d'Associacions de Mares i Pares (FAMPA).\nTotes aquestes iniciatives es costegen gràcies a la quota dels socis i als 1.300 euros que cada any aporta l'Ajuntament de Puçol.\nInforma: Irene Mollà | Fotos: Ángels Moreno


Diverses juntes locals reclamen una renovació urgent de les estructures del partit\n2 min. Palma 18/02/2020 17:14\n651x434 Els tres diputats d'El Pi, Lina Pons, Josep Melià i Jaume Font, aquest dimarts al Parlament. / ISAAC BUJ Els tres diputats d'El Pi, Lina Pons, Josep Melià i Jaume Font, aquest dimarts al Parlament. / ISAAC BUJ\nDiferents comitès locals d'El Pi han començat la recollida de 310 signatures d'afiliats perquè el partit faci abans de l'estiu un congrés extraordinari i renovi tota la direcció. "Creim que aquesta és l'única alternativa per garantir la continuïtat d'un projecte que vol representar el centre autonomista balear i tots els ciutadans d'aquesta terra", s'afirma a la sol·licitud de congrés extraordinari a la qual ha tingut accés l'agència Efe.\nEls estatuts del partit assenyalen que el congrés ordinari s'ha de fer cada quatre anys i, amb caràcter extraordinari, amb l'adhesió d'una tercera part d'afiliats. En aquest darrer cas, la convocatòria correspon al president el dia d'avui, Jaume Font, i no poden passar més de tres mesos des de la sol·licitud de la convocatòria del congrés extraordinari i la seva realització.\nEn l'escrit promogut per diverses juntes locals ha quedat palès el malestar de part dels afiliats per l'anunci de la renúncia de Font. "Amb la seva dimissió es perd bona part de l'esperit" que va impulsar el naixement d'El Pi i es posa "en dubte la continuïtat" d'aquest projecte polític, exposa l'escrit. Per aquest motiu, s'ha argumentat, la solució passa per "una renovació urgent de les estructures del partit" amb l'elecció democràtica dels dirigents per part dels afiliats en un congrés.\nSánchez ofereix que les comunitats tutelin el final de la desescalada per intentar tirar endavant l'estat d'alarma


Alcàsser aposta fermament per la mobilitat sostenible - Nou Horta\nDivendres, 14 Setembre 2018 09:38\tEscrit per Redacció Publicat en Alcàsser-VAL Vist 965 vegades\nL’Ajuntament d’Alcàsser ha posat en marxa un punt de recàrrega de vehicles elèctrics, sent així pioner en la comarca en la col·locació d’aquest servei, que molt prompte serà el present.\nAquest punt de recàrrega costa de dos plugs per carregar dos vehicles simultàniament. Està situat en la plaça de l’Ajuntament, enfront del mateix edifici consistorial, i el funcionament és molt senzill. Sols cal baixar l’aplicació de la plataforma corresponent, està disponible en IOS i en Android, i reservar el teu temps de càrrega, endollar el vehicle i esperar fins que es carregue. Aquesta és una aposta molt ferma des de l’Ajuntament d’Alcàsser i la seua àrea de Medi Ambient per la mobilitat sostenible, que es suma a la motocicleta elèctrica adquirida per als desplaçaments del notificador, les furgonetes elèctriques amb què s’ha dotat a la Brigada d’Obres i Serveis i el vehicle patrulla híbrid de la Policia Local. L’Ajuntament d’Alcàsser seguirà apostant per la mobilitat sostenible fins a renovar tot el seu parc mòbil amb vehicles híbrids o elèctrics.\nMés en esta categoria: « Obert el Termini per apuntar-se a la Festa de la Paella a Alcàsser\tAlcàsser inverteix al Poliesportiu Municipal »


Dimiteix el fiscal general dels EUA, Eric Holder\nHa estat el primer afroamericà a ocupar el càrrec i se'l considera la veu més progressista de l'administració nord-americana\nRedacció 25/09/2014 - 17.33 Actualitzat 25/09/2014 - 23.09\nHolder no ha pogut evitar les llàgrimes en oficialitzar la renúncia al costat d'Obama. (Foto: Reuters)\nEl fiscal general dels Estats Units, Eric Holder, deixa el càrrec. Holder, el primer afroamericà a assumir el Departament de Justícia, és un dels membres del gabinet presidencial més propers a Barack Obama. Ha estat el mateix president qui ha oficialitzat la renúncia, en un acte aquest dijous a la Casa Blanca, en què ha agraït la "profunda fidelitat al país" en els sis anys que ha estat al càrrec. També ha admès que la renúncia és per a ell "agredolça".\nHolder, que no ha pogut evitar les llàgrimes en sentir les paraules del president, continuarà en el càrrec fins que se'n nomeni el substitut. El dimissionari, de 63 anys, ha donat les gràcies a Obama, del que ha dit que se sent "orgullós de dir-li amic".\nFonts de la Casa Blanca han destacat el paper del dimissionari a favor dels drets dels homosexuals i transsexuals, en la lluita antiterrorista i com a garant del dret de vot. De fet, se'l considera la veu més progressista de l'administració nord-americana.\nEl Departament de Justícia ha estat a l'epicentre de diversos fronts oberts al govern Obama, com les multes a gegants de Wall Street per les hipoteques "subprime" o la polèmica pel programa "Fast and Furious" de rastreig d'armes que van acabar a mans de narcotraficans mexicans.


Jornada Olimerca : Moltes gràcies a tots\nPUBLICAT EL 2014.04.23\nÈxit de participació en la trobada d’opinió ” Les batalles de l’oli d’oliva ”\nOlimerca . – Després de la finalització de la Jornada organitzada per la revista Olimerca , celebrada avui al Museu Terra Oleum al Parc Tecnològic de Geolit , l’equip de Olimerca vol donar les gràcies a tots els que l’han fet possible .\nMoltes gràcies a la Diputació de Jaén , la Fundació de l’Olivar , el Parc Tecnològic Geolit , Caixa Rural de Jaén per la seva extraordinària col · laboració en el desenvolupament d’aquesta trobada .\nMoltes gràcies a les firmes col · laboradores : Pieralisi , New Holland i Flotweg Palacín .\nMoltes gràcies als 22 experts i professionals , d’altíssima qualificació en les seves respectives matèries , que han ofert en aquesta jornada magistrals exposicions en aspectes relacionats amb la qualitat de l’oli d’oliva , la comercialització i els projectes empresarials que han demostrat una gran projecció de futur .\nI sobretot moltes gràcies als assistents a la jornada que han permès que aconseguíssim el 100 % dels objectius de la mateixa . Sense oblidar-nos de totes aquestes persones que a través de YouTube han pogut veure i escoltar en directe aquesta jornada .\nI tot això , fins i tot malgrat algun obstacle que ens han posat en el camí i hem hagut de sortejar . Així doncs , malgrat tot , des Olimerca sempre defensarem la lliure competència i les bones relacions professionals .\nAquí teniu la direcció a on està tot lo de la jornada. Llarg, però té interès.


L'OIM ajuda les enquestes sobre la mort de centenars d'immigrants perduts aquest mes a la costa maltesa - EU Reporter\nLes investigacions continuen en tres països després de la pèrdua de fins a 500 migrants que van navegar a Europa des del port de Damietta, Egipte, a principis d'aquest mes. L’Organització Internacional per a les Migracions assisteix Itàlia, Grècia i Malta en investigacions separades sobre un incident de setembre que, segons testimonis presencials, van suposar l’abatiment deliberat d’un vaixell que transportava almenys 300 migrants d’Egipte, Síria, Sudan i Palestina. Gairebé dues setmanes després, només s’han denunciat 11 supervivents.\nAmb les morts d’aquest mes al mar, el Projecte Migrants Desapareguts de l’OIM ha elevat el total de víctimes mortals del 2014 a 3072 al mar Mediterrani, més de les 700 perdudes allà durant tot el 2013. A més del naufragi de Malta, la data del qual es desconeix, almenys es van sumar quatre contratemps fatals més a la xifra de morts d’aquest mes. El cap de missió designat per l’OIM a Itàlia, Federico Soda, va informar que l’esquadra mòbil Ragusa de Sicília ha obert una investigació i que el fiscal que dirigeix la investigació ha traslladat dos supervivents del naufragi —ambdós palestins de Gaza— a un lloc no revelat per la seva seguretat.\nA Grècia, el personal de l'OIM, Daniel Esdras, va dir que s'està duent a terme una investigació a Creta dirigida pel guardacostes hel·lènic en col·laboració amb la policia hel·lènica. Les autoritats allà diuen que utilitzen el testimoni de sis migrants supervivents, així com informació obtinguda de familiars que buscaven passatgers perduts per recollir proves contra aquells que van promoure el mortal viatge als migrants a l'Orient Mitjà i Àfrica. "Han recollit alguns números de telèfon [relacionats amb l'operació de contraban], contactes dels contrabandistes a Gaza" i l'anomenada "oficina de viatges" on els migrants pagaven fins a 4,000 dòlars per peça per reservar el pas del viatge, va dir Esdras.\nA Malta, els mitjans locals informen que el Ministeri d'Afers Interns va dir que la policia de Malta investiga el viatge. La funcionària de l'OIM a Malta, Martine Cassar, va dir que també han aparegut informes de fins a 50 cossos que s'han trobat a prop del lloc del naufragi, tot i que fins ara els funcionaris no han confirmat el nombre de cossos de víctimes mortes recuperats\nLa recerca de restes de víctimes i l'angoixa dels familiars que creuen que els membres de la seva família es van perdre durant el viatge ha conduït a un flux constant de trucades a les oficines de l'OIM a tota la regió, així com a la seu de l'OIM a Ginebra. Els correus electrònics i els missatges de text amb fotos adjuntes mostren principalment egipcis, palestins i sirians de classe mitjana que estaven emprenent el perillós viatge. Algunes imatges semblen haver estat rodades a Europa, on es deia que diverses víctimes havien estudiat o visitat com a turistes en el passat.\nLes famílies parlen de marits, germans i fills que no poden trobar feina a les economies danyades de Gaza i Egipte, del terror a la violència a Síria i al Sudan i de prejudicis contra els que busquen feina en països on havien viscut migrants ben educats. Una mare egípcia de tres fills, que tem que el seu marit estigui entre els morts, va dir aquesta setmana a l'OIM que el seu marit d'origen sirià va intentar durant dos anys trobar feina al Caire. "El meu marit va fugir per escapar de la violència i la destrucció a Síria, no va poder trobar feina a Egipte", va dir aquesta dona, dient a l'OIM que els veïns del Caire van saber que el viatge s'estava organitzant a Damietta. "Ens van dir que és un viatge segur a Europa i que arribarà d'aquí a uns quants dies", va dir.\nAltres han expressat el seu alleujament en assabentar-se que els seus éssers estimats van perdre aquell viatge, tot i que en alguns casos van expressar un nou temor que es poguessin perdre en un altre vaixell, encara no informat. Un ex resident a Gaza, que ara viu als Emirats Àrabs Units, va dir aquesta setmana a l'OIM que la seva germana i la seva família van trucar d'Egipte el 9 de setembre, indicant que marxarien a Itàlia des del port d'Alexandria al matí següent. Ara han passat gairebé dues setmanes des d’aquella trucada, va dir aquest home, i ningú de la família no ha tingut notícies dels migrants des d’aquell moment.\nTemes relacionats:Egiptedestacat-Imatge completaGazaGrèciaPalestinaOIMItàliaMaltamigrants


Projectes i Direccións d'obra\nKREUM posa a disposició dels seus clients tots els serveis necessaris perquè pugui dur a terme les seves obres de construcció, tant d’obra pública en general (edificacions i obra civil) com d’obra privada.\nPer tot plegat disposem d’un equip tècnic que s’encarrega de gestionar tot el procés constructiu d’una obra mitjançant l’elaboració d’un estudi previ i curos de l’obra, la gestió de plaços i la decisió de prioritats, sempre de la ma dels nostres clients.\nD’aquesta manera KREUM s’assegura des d’un bon principi una execució d’obra sense desviacions, amb un bon compliment de plaços i costos.\nLa nostra empresa actua en àmbits com:\n• Edificacions industrials i residencials.\n• Construcció i reforma d’oficines.\n• Construcció de naus.\n• Obra pública i d’urbanització.\n• Gasolineres i Estacions de Serevei.\n• Piscines públiques.\n• Centres de Tractament de residus.\n• Abastament d’aigua i xarxes de distribució\nPer nosaltres es molt important l’atenció al client i ens esforcem per mantenir-lo informat de l’evolució de les obres aconseguint, d’aquesta manera, una bona confiança entre nosaltres que ens permeti dur a bon port les obres en les que participem.\nEn el camp de la construcció, la nostra empresa ha realitzat gran quantitat d'obres on s'ha aplicat HLG SYSTEM, amb resultats excel•lents. Aquests fet comporta que el nostre departament tècnic, conjuntament amb el nostre departament d'obres, coneguin els paràmetres per a una perfecta aplicació de HLG SYSTEM. Aquesta és l'única manera de poder garantir una correcta aplicació de HLG SYSTEM, conèixer realment i de primera mà com s'aplica, com és manipular als productes, com cal fer les mescles, en quines condicions i com i quan aplicar-lo. Només amb aquests coneixements, es pot saber quan el producte no ha estat ben aplicat, els problemes que pot haver i les solucions més adequades a cada problemàtica.\nTelèfon: 973 224 515


jose alzira: Eixir de l'armari\nNo penseu mal, redéu! No vaig a donar-li eixe disgust a la pobra Jessy, però és que estos darrers dies estic eixint de l'armari en molts aspectes, tant en el polític, com en l'esportiu (he perdut la paciència amb Robert, definitivament), i sobretot en el personal/professional.\nEn primer lloc vos reproduïsc, per a fer-me un poc de propaganda (...), la nota de premsa del Bloc Jove d'Alzira al respecte de la necessitat d'obrir un debat públic en la ciutadania alzirenya sobre una possible nova ubicació de les festes patronals:\nEl BLOC JOVE proposa un debat públic per trobar una ubicació alternativa on celebrar les festes d'Alzira\nAmb la important inversió que es farà en la construcció del nou camp de futbol 11 de gespa artificial en el Camp d’Esports Venècia, considerem des del BLOC JOVE que és co nvenient canviar de lloc la celebració dels concerts de les festes de Sant Bernat per tal de no fer malbé la nova instal·lació.\nA més a més, Alzira necessita un espai on puguen celebrar-se els mencionats concerts o alguns actes fallers com les paelles així com la resta de actes i festes que se celebren durant tot l’any a la ciutat. D’aquesta manera tant els veïns i veines d’Alzira com les persones que ens visiten gaudirien totalment de les mateixes.\nPer això cal obrir un debat públic amb participació ciutadana per a la creació d’un espai públic que siga una alternativa al Camp d’Esports Venècia per a la celebració de les festes de Sant Bernat en particular i altres actes que s’organitzen al llarg de tot l’any en general. Així, coneixent i valorant què és el que opinen els ciutadans d’Alzira i quines són les seues inquietuds i idees al respecte, es podria arribar a un posterior consens de totes les forces polítiques per fer realitat allò que el poble demande.\nSecretari BLOC JOVE Alzira\nLes festes patronals, per als lectors de fora d'Alzira, es celebren a l'antic camp de futbol de la ciutat, el Camp d'Esports de Venècia, per cert una barriada preciosa on tenim nosaltres la seu. A hores d'ara l'utilitza quasi exclusivament l'escola de futbol base de la UD Alzira. Una de les reclamacions històriques de l'escola és la instal.lació de gespa artificial a l'estadi. Som la vergonya de la comarca, però els nostres polítics encara tenen la barra de dir que som un referent a nivell d'instal.lacions esportives. Per suposat, som un referent del que no s'ha de fer... però d'això ja parlaré un altre dia. El cas és que una vegada més l'alcaldessa s'ha compromés a que les obres es duran a terme abans d'abril, amb la qual cosa els concerts de les festes de Sant Bernat al juliol faran malbé la nova superfície sinó busquem solucions. És per això que proposem que siga la ciutadania i no un partit polític qui trie esta nova ubicació, o les possibles solucions al tema de la gespa artificial.\nPropostes d'este tipus són les que ens han de mostrar a la ciutadania com a una oposició constructiva (no confondre amb nul.la oposició, que d'això alguns saben molt) i com al que som, un partit fet pel i per al Poble, a més d'enfortir la democràcia i la participació ciutadana (que d'això altres en saben ben poc).\nPer altra banda, ahir va ser la presentació de la nova Executiva Local del col.lectiu d'Alzira, amb el meu amic Josep Marzo al capdavant. Mentre no li isca la vena cheguevariana és un tio amb els peus a terra i el cap en el puesto. Ho sent, vaig fer tard! No sabia que els periodistes serien tan puntuals. Vaig ar ribar corrent i vaig ocupar el meu seient, mentre Carles Aranda parlava. De seguida em va presentar, em va plantar els tres micros davant i, acabat d'arribar, em va dir "home, almenys presenta't". Encerrona, eh Carles? Vaig eixir del pas com vaig poder. Crec que em va vindre bé que fóra tot tan de repent perquè no vaig tindre temps ni de posar-me nerviós. Simplement els vaig donar la benvinguda i les gràcies per assistir, em vaig presentar i vaig explicar quan i per qué havia entrat a formar part del Bloc, i vaig recalcar la necessitat d'aglutinar tota eixa joventut amb inquietuds valencianistes del nostre poble en el Bloc Jove d'Alzira i treballar en la defensa dels valors valencianistes, progressistes i ecologistes. Crec que per a ser la primera vegada no va estar gens malament (aplausos).\nDel partit del diumenge no vull ni parlar, perquè m'encenc, i més ara que arriben falles. Sols dir que fa falta molta més implicació per part de jugadors i entrenador. Bo, de l'entrenador ni parle. Robert, mante, bonico, rei... fes el favor i ves-te'n. I quan parle d'eixir de l'armari em referisc a que fins ara no havia demanat la seua dimissió en públic, però açò clama al cel!\nI en l'aspecte personal i professional... ahir un bon company i amic de la banda em va obrir els ulls i em va dir una frase que ressumix tot: "tu tens molt clar el que vols, però no tens collons per a fer-ho...". I és cert. Fa quatre anys ja m'ho vaig plantejar, però no vaig tindre el que s'ha de tindre per a afrontar-ho. Ara, amb quatre anys "perduts", és el moment de fer un pas enrere per continuar avant. A vegades, com dic, és preferible baixar un graó de l'escala per, a continuació, pujar de dos en dos, encara que amb això tombes les il.lusions i les esperances que molta gent ha dipositat en tu. La meua vida l'he de viure jo, i jo sóc qui m'he de traure les castanyes del foc. Per molt que alguna gent (que sé que m'estima i dessitja de tot cor el millor per a mi) se senta decebuda, és la meua vida i he de prendre la millor decissió possible.\nFa quatre anys no ho vaig fer. Si no ho faig ara, després serà massa tard.\nPer cert, ja tinc assignada una parella lingüística en el Voluntariat pel Valencià. Li diuen Ana, i és euskalduna. Espere estar a l'altura i ajudar-la a integrar-se millor en el nostre País Valencià.\nPublicat per Jose Beteta a 10:21\njose, podies penjar la nota de premsa a la web nacional del bloc jove que es note la presència riberenca!\n10 de febrer de 2009 a les 12:56\nJosep Marzo ha dit...\nevidentment llisc totes les teues entrades,\nevidentment saps quí soc,\nevidentment m'haig de fer una mica d'autobombo... je je je...\nno hi ha molt però per alguna cosa es comença...\n12 de febrer de 2009 a les 18:35\nCent anys d'Himne Valencià*


Els veïns de Benavent, cridats a votar un lloc per a la creu de terme\nActualitzada 04/10/2018 a les 09:49\nGuardada des de fa 12 anys, ha estat gravada per l’escultor del polèmic sant Joan\n© Una de les peces de la creu decorada per Ramon Inglés.\nEls veïns de Benavent de Segrià decidiran la ubicació de la creu de terme esculpida per l’artista local Ramon Inglés, autor de la polèmica imatge de sant Joan que el bisbat va prohibir col·locar a la façana de l’església per la seua estètica i que els veïns van instal·lar, malgrat al veto de la diòcesi de Lleida, l’estiu de l’any passat. L’ajuntament obrirà avui el termini per votar mitjançant una aplicació electrònica que ha habilitat, tot i que a més es podrà votar presencialment al consistori fins al dia 21 d’aquest mes.\nLes opcions per instal·lar la creu són el carrer la Portella, la rotonda a l’encreuament amb el Camí de Corbins, la plaça Major i el cementiri, segons va explicar el tinent d’alcalde, Antoni Carré. La creu té una base de 4 metres de diàmetre i una altura de 7 i les pedres que la componen estan desmuntades en un magatzem municipal on les ha treballat durant aquests mesos Inglés. Els blocs de pedra estaven guardats des del 2007 i el muntatge de la creu s’ha anat demorant fins ara. Una vegada es decideixi on s’instal·la, caldrà una grua per a la seua construcció atesa l’envergadura, va indicar Carré. Els motius que ha utilitzat\nsón florals i figuratius. Carré va indicar que “en aquesta ocasió no hi haurà polèmiques perquè contractar l’artista ha estat decisió del consistori i no hi ha cap altra institució implicada”.\nEn un altre ordre de coses, l’ajuntament ha licitat les obres del poliesportiu per construir, en una primera fase, el terra i la teulada, una actuació que costarà uns 160.000 euros. El termini per presentar ofertes finalitza el dia 21.\nEn una segona fase es tancaran els laterals de la pista, de 22 per 44 metres. Benavent no compta amb aquest equipament, que s’abordarà com més aviat millor, segons va assenyalar Carré.


Executive Suites Bojary Bialystok Polònia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nUl. Ryska 3, Sienkiewicza, Bialystok, Polònia, 15-008 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Executive Suites Bojary\nConvenientment situat a Bialystok, Executive Suites Bojary és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Executive Suites Bojary, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos transport hotel/aeroport, habitació familiar, lloguer de cotxes, servei de llançadora.\nL'ambient de Executive Suites Bojary es reflexa en cada habitació. calefacció, balcó/terrassa, insonorització, aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Executive Suites Bojary és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Bialystok.\nCal que informeu el Executive Suites Bojary de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


Entre un 4 i un 7% de la població infantil registra, en major o menor grau, alguna alteració en el llenguatge - Diari de la Discapacitat\nEntre un 4 i un 7% de la població infantil registra, en major o menor grau, alguna alteració en el llenguatge\nUna norantena de professionals i estudiants van participar dissabte passat en les XXIV Jornades Tècniques d’ASPID, organitzades per la Unitat Infantil i Juvenil de Neurolleida i que enguany han estat centrades en el “Trastorn Específic del Llenguatge (TEL). Actualització, família i escola”.\nUna de les principals conclusions d’aquestes jornades ha estat que entre un 4 i un 7% de la població infantil registra, en menor o major grau, alguna alteració en el llenguatge (en un sentit ampli).\nMiquel Serra, catedràtic de Psicologia Bàsica de la Universitat de Barcelona, va explicar que, d’inici, “el problema d’aquestes alteracions és que són menys conegudes que d’altres de les quals se’n parla molt, com l’autisme o el TDAH, i en canvi són tres vegades més freqüents”. Altres handicaps, segons Serra, “és que encara avui manquen uns criteris d’avaluació, una terminologia i una metodologia clares per aplicar en aquest àmbit, i sol haver una falta de seguiment o d’avaluació dinàmica” a través dels anys de l’infant amb trastorns del llenguatge.\nSerra, docent especialista en matèries relacionades amb patologia del llenguatge, comunicació i llenguatge i psicolingüística, va explicar que aquestes dificultats en el llenguatge solen ser de llarga durada i que cal abordar la intervenció molt aviat, als 3 o 4 anys, per tal que als 6 o 7 anys l’infant pugui assolir un nivell més o menys normal. Aquestes dificultats no són sempre les mateixes (en la base poden haver-hi problemes de llenguatge, de parla, de comunicació, de cognició o d’emotivitat), per la qual cosa “cal una intervenció a mida, molt personalitzada”.\nDe la seva banda Marta Argilés, psicòloga i logopeda de l’Hospital de Santa Maria especialitzada en trastorns del llenguatge, va afirmar que aquestes problemàtiques són freqüents i ja es poden detectar als 2 anys, afegint que a la província de Lleida la sanitat pública està tractant actualment uns 50 nens i nenes. Argilés va explicar el circuit que han de fer aquests infants, incidint en els professionals de diferents activitats que han d’intervenir, i ha remarcat la importància del paper dels pares en aquesta educació.\nEl Trastorn Específic del Llenguatge (TEL) és una alteració que afecta l’adquisició del llenguatge des dels seus inicis, que es perllonga durant la infància i adolescència i que pot persistir significativament durant l’edat adulta. Els infants amb TEL poden manifestar simptomatologia i un grau d’intensitat molt diversos. Actualment, un dels reptes dels professionals del sector és la seva detecció i una intervenció adequada.\nLa jornada va acabar amb una taula rodona centrada en el tema del “Terapeutes, escola i família. Com ens coordinem? Experiències i propostes d’intervenció”, que ha comptat amb la participació de Miguel Serra, Míriam Palacios i Marta Argilés.


L'Aparador de Reus | Blog de Shopping i Lifestyle de Reus: 5 Imprescindibles de bellesa per aquest estiu\n5 Imprescindibles de bellesa per aquest estiu\nCom va la calor? Segur que molts esteu gaudint de les vacances, jo també! Però això no para... Aquest estiu he descobert uns productes ideals per cuidar la nostra pell, que s’han convertit per a mi en uns autèntics “must have” de bellesa; i al post d’avui us presentaré aquests 5 productes i on els podeu aconseguir. Us els recomano al 100%!!!\nComençaré pel principi: Fotoprotector Fusion Fluid MINERAL de ISDIN, un protector solar factor 50, sense filtres químics. Que té d’especial? Doncs això, que no porta components químics, així que és ideal per protegir la pell d’aquelles persones, que com jo, tenim la pell sensible, atòpica o intolerant, i també és molt indicada per les embarassades i els nadons. Per a mi, els fotoprotectors de l’ISDIN són els millors. Per norma general, les cremes solars no m’agraden, prefereixo esprais o espumes, però aquesta en qüestió és fluida i lleugera, fàcil d’estendre i d’absorció immediata, i no reseca la pell. A més, conté actius anti-envelliment: àcid hialurònic i vitamina E. Potser, l’únic inconvenient és la seva mida “de butxaca”. Està disponible en un envàs de 50ml, així que millor aplicar-lo en zones localitzades. De venta a farmàcies.\n2n producte! Tan Maximizer de Lancaster. Aquest és per després, per després del sol. Me’l va recomanar una de les dependentes de la perfumeria Bodybell (C.C. El Pallol) l’any passat, i aquest estiu he repetit. M’encanta la seva textura tan lleugera, la ràpida absorció, l’efecte i el resultat que aporta: realment queda la pell alleugerada, amb una sensació de frescor i amb aspecte saludable, amb un subtil toc brillant. Com a crema hidratant per després del sol, és de lo milloret que he provat. A més, estic casi segura de que realment fa l’acció que anuncia: ajudar a mantenir i a potenciar un bronzejat més bonic , perquè la meva pell cada estiu tenia un color vermellós, i aquests últims anys, des de que utilitzo aquest producte, la veritat és que la cosa crec que ha millorat bastant, i a més, no m’he pelat!\nPer ser un “afer sun”, no és econòmic, però si agafeu alguna d’aquestes rebaixes o descomptes que fan a les perfumeries aquests dies, us estalviareu uns diners, i a més, l’envàs és bastant gran, de 250ml, i condeix molt. Us assegurarà una pell hidratada i un bronzejat perfecte tot l’estiu!\nEl següent producte és Photoshop-Oil de Ami Iyök, la marca d’alta cosmètica orgànica que podem trobar a Espai MPerfums. És senzillament una passada! Un producte genial, divertit, orgànic, saludable, i sexy! M’encanta! És un oli hidratant corporal solar amb efecte or. Un oli creat a base de Monoï de Tahiti orgànic que gràcies als pigments daurats que conté, aporta un to bronzejat, setinat i brillant. Porta filtre solar factor 15, hidrata i a més, dissimula petits imperfectes com la cel·lulitis, petites venetes, cicatrius o vermellós. Ideal per lluir una pell brillant amb un toc exòtic, molt estiuenc.\nSelf Tanning Instant Gel, el gel auto-bronzejador de Clarins, és un producte ideal si no podeu fer-vos amb un bronzejat natural. Sempre és pot optar per un mètode més artificial, ràpid i puntual per a un esdeveniment, o simplement per aportar un to daurat natural a la nostra pell. Aquest auto-bornzejador corporal va perfecte! Aporta un to molt natural i uniforme, no deixa taques ni residus i al ser un gel lleuger i gens gras, s’aplica fàcilment, després d’exfoliar i hidrata la pell. Jo l’utilitzo sobretot els primers dies de la temporada estival per donar una mica de color a la meva pell blanca, quan comencem a ensenyar cama, però també es pot utilitzar amb més freqüència perquè el bronzejat sigui més intens. Això si! És corporal, no facial!!! No se quins resultats pot tenir si ho apliqueu al rostre, però jo no ho faria...(Venta a perfumeries)\nI l’últim imprescindible per aquest estiu i l’últim descobriment que he fet, és Rose de Vigne de Caudalie, la última de les aigües refrescant d’aquesta marca de cosmètica que elabora els seus productes a base dels polifenols de la vinya i els beneficis del raïm. Una estupenda alternativa estiuenca als perfums habituals que utilitzem la resta de l’any. Quan la vaig provar no em vaig poder resistir, em va encantar! Tot i ser una fragància dolça i amb matisos florals, és refrescant i fresca al mateix temps.\nRose de Vinge és una fragància que mescla flors i fruites, combinant a la perfecció l’aroma de les roses amb la vid, el símbol de la marca que s’ha representat mitjançant la grosella negre. Podeu aconseguir aquest, i altres productes de la marca Caudalie a farmàcies. Jo la meva, la vaig comprar a la Farmàcia Díaz Martí (Ctra. Alcolea, 27)\nI vosaltres, teniu els vostres imprescindibles per a l’estiu?\nPublicado por Judit G. a les 12:27:00\nEtiquetes: Bellesa, Cosmètica, Marques, Perfumeria, Primavera-Estiu, Shopping, Vacances\nOlor a herbes verdes\nUna "Gran Ilusión"


UMH - Ensemble Vocal PNEUMA UMH (Cor UMH)\nEstudiants: Ensemble Vocal PNEUMA UMH (Cor UMH)\nEnsemble Vocal PNEUMA UMH (Cor UMH)\nPreinscripció: 10/10/19 a 05/12/19\nMatriculació: 10/10/19 a 09/10/19\nDuració: 10/10/19 a 30/06/20\nInstrumentals: Coneixements generals bàsics. Habilitats de gestió de la informació. Resolució de problemes. Domini dels coneixements bàsics de la professió. Capacitat per a l'anàlisi i la síntesi. Interpersonals: Capacitat de crítica i autocrítica. Capacitat de treball en equip. Capacitat d'aplicar el principi d'igualtat entre dones i homes. Capacitat d'aplicar el principi d'inclusió de la diversitat. Capacitat de desenvolupar comportaments ètics. Sistèmiques: Capacitat d'aplicar els coneixements en la pràctica.


El Son de la Chama "Somos" - auva!cat\n21 març 2016 21 març 2016 Sisco PiñolLeave a Comment on El Son de la Chama “Somos”\nEl Son de la Chama torna amb «Somos» (Kasba Music, 2016) el seu nou treball discogràfic. La banda, formada per set músics de Reus i Tarragona, ens presenta un sorprenent disc amb onze noves cançons.\nEl Son de la Chama – Foto: Arxiu del grup\nAmb «Somos» la formació ha aconseguit tenir cura fins al més mínim detall tant en la composició dels temes com en la producció del resultat final, un resultat sorprenent en presentar unes cançons que, sense abandonar l’aspecte mestís i de fusió de la seva música, presenta a una banda de pop amb una veu sempre present gràcies a unes melodies plenes de força i d’ímpetu vital.\nEnregistrat als RPM estudis de València, ha permès donar un pas endavant respecte a la sonoritat del seu disc anterior, buscant un caràcter analògic i original, per arribar a aconseguir un ambient càlid i homogeni que engloba els 11 temes d’aquest treball. La banda ha partit de l’objectiu de compondre i defensar les cançons nues, a veu i guitarra, i que per si soles tingueren força. A partir d’aquí, les van començar a vestir sumant tots els instruments, bases i arranjaments fins a aconseguir la força necessària que cada tema requeria.\nEn aquest treball hi destaquen les col·laboracions d’Anita Kuruba de Canteca de Macao en el tema “Desquiciado”, de Pancho de La Raíz en el tema “Rebeldía”.\nEl Son de la Chama / Somos\nMucho por sentir\nDe pies al suelo\nLa vida és un moment\nNadie pone corazón\nLa presentació del oficial del disc serà el proper 1 d’abril a la Sala Lo Submarino de Reus, les entrades pel concert es van esgotar en poques hores i s’ha programat un altre concert pel dissabte 2 d’abril.\n‘La balada de Mossèn Dallonses. L’herència de Mn. Carles Macaya’\n24 novembre 2014 23 novembre 2014 Redacció\n6 novembre 2014 5 novembre 2014 Redacció


Desmuntem 5 mites sobre l'alimentació | BLOG | Clínica Sagrada Familia\nDra. Sonia March Díaz Demanar cita\nA la Unitat de Nutrició i Obesitat de Clínica Sagrada Família comptem amb un equip multidisciplinari altament especialitzat per tractar l'obesitat, no només des d'una perspectiva dietètica i psicològica, sinó també farmacològica i quirúrgica.\nL'equip està format per endocrins, endocrins pediàtrics, psicòlegs, cirurgians i dietistes per oferir als pacients la informació i acompanyament que precisen.\nAvui el nostre equip de dietistes desmunta 5 mites sobre l'alimentació molt estesos en la població i que els pacients pregunten a la consulta.\nÉs recomanat menjar 5 vegades al dia per a mantenir un pes adequat?\nLa resposta és no, hem d'individualitzar. La persona que matina molt o menja d'hora al migdia, sí que pot necessitar fer un mos a mitjan matí o tarda. Però en canvi, altres persones que desdejunen o mengen més tard, no ho necessitaran. Recordem que quantes més menjades fem, segurament més kcal incorporarem en la dieta, ja que no sempre es compleix la teoria de: si com alguna cosa entre hores, després menjaré menys en el següent menjar. Moltes vegades es menja igual. La clau és individualitzar en cada cas.\nEls aliments o productes integrals sempre són millors?\nMoltes vegades es confon el terme integral amb saludable o baix en calories, i no és així. Integral simplement vol dir que conté més fibra. Però que tingui fibra no significa que no pugui tenir sucre, sal, greix saturat, etc.\nPer tant, podem tenir un producte integral, com una magdalena o galeta integral, i ser igual d'insana que una altra sense farina integral, pel mer fet que conté sucre i greixos poc saludables (saturades o trans). Així que, que un aliment sigui integral no és sinònim que sigui saludable.\nLes hores en les què mengem influeixen en la salut?\nSí, cada vegada s'està observant amb més certesa que el cos i les seves hormones segueixen un patró circadiari, lligat amb la llum solar. No és el mateix sopar a les 19 que a les 21h que a les 22h. El cos a les 19-20h està preparat per a sopar, fer bé la digestió, i no emmagatzemar totes aquestes kcal en forma de greix. En canvi, sopar a les 22h propícia a tenir una mala digestió, descansar pitjor, i acumular més energia en forma de greix.\nNo. Els carbohidrats igual que tots els altres aliments, per si sols, no tenen la funció de fer-nos engreixar. Si ens centrem en la simple fórmula que augmentem de pes perquè ingerim més kcal de les quals gastem (i diem simple perquè l'augment de pes depèn de molts més factors com els factors emocionals, genètics, l'estrès, els fàrmacs, el metabolisme, les nostres hormones, etc.) i seguim uns mals hàbits alimentaris, consumint majoritàriament productes ultraprocesats, pocs vegetals, poca fruita, etc., augmenta el risc de patir sobrepès o obesitat.\nSón dolents els greixos?\nAvui dia sabem que els greixos no són les dolentes de la pel·lícula. Així com hi ha diferents tipus de greixos, també estan els aliments alts en greixos saludables i que són importants que siguin presents en la nostra dieta com l'oli d'oliva, el peix blau, la fruita seca, l'alvocat, els iogurts naturals entre altres.\nEls greixos que poden tenir efectes negatius per a la salut són sobretot les que trobem en productes ultraprocesats, brioixeria, galetes, o pizzes precuinades, per exemple. El greix d'oli de palma, les denominades trans, un excés de carn vermella i processada com els embotits han de ser d'evitats.\n→ Coneix més sobre UN i el nostre equip → Veure vídeo\nDra. Sonia March Díaz


← ELS DE TERCER AL CAMP D’APRENENTATGE\nSEGON DIA AL CAMP D’APRENENTATGE\tPosted on 20 Març 2013\tby escolaelvinyet Avui no hem pogut fer l’activitat del matí a la cova, per dinar hem estat a un bar, a la tarda hem vist el naixement del riu Llobregat…\nFa fred però ens ho estem passant molt bé. Aquí ho podeu veure!\nAquesta entrada ha esta publicada en Curs 2012-2013. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\t← ELS DE TERCER AL CAMP D’APRENENTATGE


Vidal insta també ERC a aclarir què faran al Congrés\n3 min. Barcelona 25/04/2019 12:17\n651x366 Els comuns lamenten la indefinició dels socialistes a l'hora d'explicar amb qui pactaran Els comuns lamenten la indefinició dels socialistes a l'hora d'explicar amb qui pactaran\nEls comuns han tornat a carregar avui contra la indefinició dels socialistes a l'hora d'explicar amb qui pactaran davant les evasives de la seva candidata, Meritxell Batet, en el debat d'ahir a TV3. "Ens sorprèn que el PSC i Batet no responguin amb qui governaran perquè és cabdal per decidir el vot i tenen el deure d'informar la gent amb qui tenen pensat pactar", ha assenyalat la número 2 de la llista, Aina Vidal, abans d'iniciar un acte sobre joves a la UB en què han reclamat rebaixar un 30% les taxes universitàries, les més altes de l'Estat.\nVidal també s'ha mostrat molt crítica amb ERC per no haver aprovat els pressupostos de l'Estat si aposten per un govern d'esquerres. "Rufián va tenir una actitud nerviosa, fruit d'una campanya força estranya, perquè no sabem què van a fer al Congrés, i els demanem que ho aclareixin, perquè és fonamental", ha remarcat Vidal, que ha afegit que els republicans són "corresponsables d'aquestes eleccions perquè si volien un govern progressista no havien de tombar els pressupostos".\nLa número 2 de la candidatura també ha carregat contra la candidata del PP per Barcelona, Cayetana Álvarez de Toledo, per la seva actitud durant el debat. "Va tenir una actitud marciana, altiva, maleducada i provocadora, que no té cabuda en el nostre marc democràtic", ha etzibat Vidal, que ha opinat que el gran guanyador del debat va ser el seu company de files, Jaume Asens.\n"Asens va ser qui va fer més propostes i va tenir una actitud serena i propositiva. Ens hem acostumat al circ, però ell va fer les propostes que calia fer, desgranant i dotant de contingut el diàleg que cal", ha remarcat Vidal. En aquest sentit, ha recordat que va detallar com havia de ser la taula de diàleg, parlant del pacte de claredat, de la Hisenda pròpia o del blindatge de la immersió lingüística a l'escola.\nEn aquest sentit, Vidal ha celebrat la decisió del TC d'avalar la immersió. El candidat dels comuns a les europees, Ernest Urtasun, present a l'acte també, ha informat que el reconeixement del català al Parlament Europeu l'inclouen al programa electoral i que sempre l'han reivindicat. Urtasun ha destacat que si hi ha voluntat de l'Estat el català serà oficial i ha recordat que l'expresident espanyol José Luis Rodríguez Zapatero va "fer un primer pas en permetre que els catalans es puguin adreçar en català al Parlament Europeu". Ara Urtsaun ha revelat que si formen part del govern espanyol demanaran que sigui oficial a Europa.


Bacallà amb samfaina – Bar Celler Montserrat\nby Bar Celler Montserrat|Published 03/05/2020\nCom estem tradicionalment en quaresma, un plat molt típic d’aquestes dates és el bacallà amb samfaina i tinc la sort que des de sempre, aquest plat ha agradat a tota la família, fins i tot quan els meus fills eren nens i no els agradava el peix.\nÉs una mica pesat dessalar el bacallà, però val la pena fer-ho perquè així el tinc al meu gust. També es pot comprar dessalat però això és al gust de cada u. A diferència del bacallà esqueixat, com vaig fer a la brandada del Timbal Mediterrani, el morro triga més a dessalar-se, almenys cinc dies.\nPrimer el rento per treure la primera sal i el poso cobert d’aigua tres dies seguits a la nevera sense canviar l’aigua. Al quart dia, començo a canviar l’aigua dos cops, el matí i al vespre. El cinquè dia, faig el mateix i ja el tinc prou dessalat. Si fos el cas que es vol més salat, el cinquè dia només canvio l’aigua un cop. I si vull accelerar el procés a partir del tercer dia, en comptes de fer-ho matí i tarda, o sigui, cada 12 hores, ho faig cada 6 hores.\nAra que ja el tinc a punt, vaig per la samfaina. A una cassola gran que he cobert amb oli, primer hi fregeixo ceba i quan aquesta està una mica cuita, i afegeixo el pebrot. Després d’una estoneta, i afegeixo l’albergínia, i per últim, el tomàquet. Tots aquests ingredients els poso a trossets petits al gust del consumidor. Compte amb l’albergínia perquè absorbeix molt oli i si se n’afegeix, ha de ser poc, ja que després un cop cuita, l’albergínia et torna l’oli. I ja tenim la samfaina.\nAra ja s’hi pot afegir el bacallà, que l’enfarino i el poso sobre la samfaina, de tres a cinc minuts amb la pell a la banda de dalt. Passat aquest temps, el tombo de cara amunt, quedant la pell a sota amb compte que no es desfaci el tall, i de tres a cinc minuts més. S’ha de recordar que el bacallà ja ve cuit amb la sal, no cal més estona.\nI per últim, es posa per sobre, una picada d’all i julivert. DELICIÓS!!!\nSegons m’han assessorat, la versió vegana té diverses opcions. La primera és substituir el bacallà per cigrons cuits triturats de forma que tinguin textura esmicolada, desfent-lo que quedin a trossets, no fet puré.\nLa segona és substituir el bacallà amb soja texturitzada en trossos grans –o petits si no es pot aconseguir de grans-, la qual es mulla amb aigua calenta primer perquè s’hidratin uns cinc minuts, després es posen sota l’aixeta una estona per treure-li cert gust que no agradaria i s’escorre l’aigua. Esmicolem també perquè recordi a la textura del bacallà.\nUna altra última opció, usar cors de palmera, mullant-los bé, pelant-los, fer els trossets i fregint-los una mica.\nUn cop tenim una d’aquestes versions de “bacallà”, procedim igual.\nIngredients per a sis persones.\n–\t3 tires de morro de bacallà, partides per la meitat (uns 800-900 grams).\n–\tUna ceba mitjana de figueres.\n–\t2 pebrots verds tipus italià.\n–\t2 albergínies mitjanes.\n–\t5 tomàquets de pera.\n–\tOli d’oliva verge.\n–\t2 grans d’all.\n–\tTendresa i amor a cuinar.\nAvui us explicaré una recepta molt i molt senzilla. Si el vostre proveïdor de peix és de confiança –més fàcil si és […]\nEn aquesta recepta us explicaré com faig els espaguetis a la meva manera. Per començar, agafo una cassola i cobrim la seva […]\nPrevious post Coca de Llardons\nNext post Truita de patates amb ceba


Ajuda Humanitària - Ajuntament de Terrassa\nLa ciutat de Terrassa manifesta la seva solidaritat, amb motiu de les crisis humanitàries provocades per fenòmens naturals o per conflictes armats, fent arribar la solidaritat mitjançant l'ajuda humanitària d'emergència o per la rehabilitació en les catàstrofes que periòdicament assolen regions del planeta i commouen l'opinió pública ciutadana.\nL'experiència ha fet evolucionar l'ajut des de la solidaritat emotiva inicial basada en la recollida de productes, passant per l'enviament de diners al país afectat o el seu entorn per adquirir els productes necessaris, fins a la signatura de convenis amb organitzacions especialitzades que garanteixen l'acció immediata a la zona afectada.\nAccions des de Terrassa\nDes de 1992 l'Ajuntament ha contribuït a pal·liar els efectes de diverses crisi humanitàries. Des de 1996 una part del pressupost de Terrassa Solidària es destina a l'ajuda humanitària d'emergència. A més de l'aportació de l'Ajuntament, quan s'ha considerat oportú, s'ha obert el compte Terrassa Solidària per tal de canalitzar les aportacions econòmiques ciutadanes.\nConvenis per a emergències\nDavant la tragèdia del Tsunami, el desembre de 2004, es va crear a Catalunya un Comitè Català d'Emergències per a contribuir coordinadament a fer front als estralls provocats per aquest fenomen natural. L'organisme presidit per l'Agència Catalana de Cooperació està integrat pel Fons Català de Cooperació, per la Diputació i l'Ajuntament de Barcelona, per la Federació Catalana d'ONG's i per organitzacions especialitzades en emergències com Creu Roja, Farmacèutics Mundi, Acció contra la Fam o Intermón Oxfam.\nAquest Comitè es reuneix immediatament després d'una crisi per fer arribar amb la màxima urgència l'ajut necessari a la zona devastada. Per això les organitzacions que en formen part disposen dels materials necessaris que són traslladats per via aèria al país afectat i distribuíts des d'allí als indrets de la crisi.\nAmb aquesta prespectiva tan racional, l'Ajuntament ha establert convenis de col.laboració per a emergències amb Farmacèutics Mundi, centrat en la producció de fàrmacs genèrics i de 'kids' per a la emergència, amb Creu Roja, per fer front a crisis alimentàries, i amb el Comitè Català de l'ACNUR, per col·laborar amb l'ajut als refugiats i desplaçats.


L’Estat francès i els límits de l’absolutisme reial - Història Oberta\nIntroducció a l'estat de la qüestió sobre la recerca històrica al voltant del concepte de l'absolutisme a França i com la monarquia intentà construir un estat centralitzat i uniforme.\nElliot Fernandez Hernandez | 05/09/2011 | Darrera actualització: 29/12/2020\nEl setembre de 2011 vaig finalitzar el màster en Història del Món donant lectura de la tesina final, una introducció a l’estat de la qüestió sobre la recerca històrica al voltant del concepte de l’absolutisme a França i com la monarquia intentà construir, sense obtenir els èxits esperats, un estat centralitzat i uniforme.\nTreball final de Màster en Historia del Món de la Universitat Pompeu Fabra de Barcelona:\nTítol: La construcció de l’Estat francès i els límits de l’absolutisme (segles XVI-XVIII)\nDirector: Joaquim Albareda\nDefensada el 5 de setembre de 2011.\nEl present treball de recerca té l’objectiu d’oferir un estat de la qüestió sobre la construcció de l’Estat francès als segles XVI-XVIII i els límits de l’absolutisme reial, a partir de la lectura de la bibliografia més destacada sobre aquesta temàtica. Al llarg dels tres capítols d’aquest treball s’analitza l’evolució política de la monarquia al llarg de tres intensos segles, marcats per la guerra i la competició territorial entre Estats i la imposició, cada vegada més pesada, de fortes càrregues fiscals a la població.\nEl propòsit d’aquest treball és demostrar que durant tot el període la monarquia francesa estigué fortament limitada per molts i variats poders: els senyors laics que controlaven importants territoris a províncies, les corporacions professionals de les ciutats, els magistrats dels Parlaments, els Estats provincials dels pays d’états, l’Església, etc. En definitiva, una constel·lació de jurisdiccions que es superposaven i que van lluitar, més o menys amb efectivitat, per defensar els seus privilegis i llibertats davant els intents d’usurpació per part de la monarquia.\nParaules claus: França, monarquia, absolutisme, pays d’états, Lluís XIV, institucions, burocràcia, Corona\nDisponible per a la seva descàrrega en pdf: clicant aquí. Reprodueixo a continuació la introducció del treball:\nAquest treball de recerca com a projecte final del Màster en Història del Món de l’Institut Universitari d’Història Jaume Vicens i Vives té el seu origen en l’assignatura “La construcció de l’Estat modern a Europa” impartida pel professor Joaquim Albareda, qui em va animar a aprofundir en l’estudi d’aquest procés històric.\nTractant-se d’un tema de tan àmplia repercussió historiogràfica, l’estudi de la construcció de l’Estat francès i els límits de l’absolutisme reial als segles XVI-XVIII, he cregut que la millor forma d’abordar-lo era a través de l’anàlisi de l’estructuració i l’evolució del poder, dels vincles i les relacions socials i els conflictes en el si del regne. El marc general de l’estudi s’ha centrat en les relacions recíproques entre Estat i societat, o en el cas específic de la monarquia francesa, entre el rei i el conjunt del regne. Es tracta doncs d’estudiar l’estructura de l’aparell administratiu i el personal polític que el serveix. Però no només observar i analitzar els homes que ostentaven el poder, en tan que dirigents o classes dirigents, sinó veure com les relacions socials que s’establien afectaven a la dinàmica de la construcció estatal.\nPer realitzar un estudi dinàmic del procés de presa de decisions s’ha d’atendre als objectius, prioritats i ideals de govern en un sistema determinat, a com aquests es van convertir en mesures polítiques, a com aquestes, a la vegada, es van traduir en accions i per últim a les conseqüències que van comportar, tan per al propi govern com a la societat. Segons Xavier Gil:\nAquest procés explica com va ser la pràctica del poder, derivada d’unes inquietuds ideològiques i culturals generals, sobre les que actuen tot tipus de pressions més o menys concretes i davant les que es reacciona d’una forma o una altra. Té un paper molt important les idees, factor fonamental per a impulsar la acció i a les circumstàncies que possibilitaven la seva germinació. La història política ha d’explorar la tensió entre les idees i els interessos a que serveixen i emprendre el difícil estudi del trànsit de les idees a la acció. Per això cal estudiar l’art de govern d’una figura política determinada o bé l’anàlisi de les ideologies que han intervingut directament en configurar un organisme o institució determinats en relació amb el seu contorn polític.\nEl procés de formació estatal, que molts historiadors han situat el seu inici al segle XIII, arrenca quan les monarquies feudals europees van començar a transformar-se lentament en unes noves estructures polítiques a les que hom ha vingut a anomenar “l’Estat modern”. No obstant, cal remarcar que no existeix una àmplia unanimitat entorn a l’ús del concepte d’Estat modern per l’època que ens ocupa en el present treball.\nPierre Chaunu es preguntà l’any 1971 què era l’Estat, definint-lo com “el poder suprem de dirigir, d’ordenar, de dictar la llei i d’imposar les estructures d’ordre durador al cos social”. Si donem com a correcte aquesta afirmació, potser caldrà acceptar que l’Estat que aquí analitzem no era pas tan “modern”, perquè l’exercici del poder encara estava fortament limitat per una gran quantitat de cossos intermedis i jurisdiccions independents a la Corona.\nD’altra banda, cap de les condicions aportades per Bernard Chevalier per poder parlar d’un Estat modern es trobaven a la França de l’Antic Règim: “una fiscalitat centralitzada, un poder legislatiu unificat, tècniques desenvolupades de l’administració, una burocràcia i la centralització de les decisions aplicades en un espai ben controlat i definit”. Com han assegurat Antoine Follain i Gilbert Larguier el concepte d’Estat modern “és molt feble”. Aquests autors neguen que es pugui parlar “d’una modernitat política als temps moderns” i recolzen l’alternativa suggerida per Simone Goyard-Fabre que situa el naixement de l’Estat modern pocs anys abans de la Revolució. Segons Follain i Larguier seria més correcte parlar a l’Època moderna de “l’afirmació” o el “reforçament” de l’Estat.\nEn aquest mateix sentit, William Beik afirma “que en tot aquest període l’Estat ja no era medieval, però tampoc modern perquè existia la venalitat dels càrrecs, una important xarxa de patronatge, una societat jeràrquica i privilegis”. I afegeix: “Modernització no. L’Estat es trobava dins d’una màquina de patronatge on el servei meritós, la innovació i un millor control existien, però eren conduïts per interessos familiars, l’ascens personal i l’honor”.\nTot aquest debat posa de manifest els problemes que existeixen per arribar a una entesa satisfactòria entre dues visions historiogràfiques d’aquest període que són completament divergents: la d’aquells que veuen en la monarquia francesa dels segles XVII i XVIII la construcció perfecte i eficaç, i per tant, moderna, d’una màquina burocràtica i administrativa encapçalada per un rei absolut, i la tendència oposada, que ha posat en evidència la pretesa modernitat d’una monarquia més preocupada dels seus propis interessos dinàstics que de la bona administració del regne.\nPrevi al trànsit a l’Època moderna, les monarquies es trobaven inserides en un sistema feudal del que els medievalistes diferencien dos períodes: fins al segle XIII hi havia un feudalisme de tipus senyorial on l’autoritat pública s’havia repartit entre les classes dominants; cap als segles XIII-XIV aquest feudalisme de tipus senyorial va evolucionar en un feudalisme d’Estat, on la monarquia va iniciar un procés de reconcentració de l’autoritat pública prèviament repartida entre els membres de l’aristocràcia dels poderosos, per l’aparició d’una estructura d’Estat que va anant guanyant importància. Per què les monarquies feudals europees van tenir la necessitat de recuperar l’autoritat pública fins aquell moment en mans de l’alta aristocràcia? L’autoritat monàrquica va tenir la necessitat, a partir del segle XIV, d’estructurar el seu poder per fer front a un fenomen que, no per ser nou, va adquirir unes característiques diferents: la guerra. La guerra és un fenomen estructural del món polític. Són guerres d’Estat, presentades pel rei com a justes, derivades de la necessitat de defensar l’Estat. La guerra es converteix en la principal funció de l’Estat. Les creixents demandes de diners derivades de les despeses de la guerra van obligar a estructurar, dins les monarquies, una administració central que es desenvolupà a mesura que el nou Estat “fisco-financer” anava desplegant una fiscalitat que pretenia ser eficient i una àmplia burocràcia.\nMolts autors defensen que van ser les guerres, sovint en combinació amb altres factors, la principal força a través de la qual els monarques van modificar els sistemes polítics i expandir i racionalitzar els aparells estatals en l’interès d’uns exèrcits cada vegada més competitius. Però aquestes teories resulten insatisfactòries per alguns motius. El sociòleg Thomas Ertman defensa la idea weberiana segons la qual les constants lluites entre la monarquia patrimonial i els diferents grups de les elits (nobles, senyors eclesiàstics, professionals liberals, banquers) pel control dels “mitjans de l’administració” es troben en el cor del procés de construcció dels Estats.\nLa construcció estatal, seguint l’anàlisi d’Ertman, va començar quan el petit nucli de la casa regnant no va ser més capaç d’assumir tot sol les tasques de govern. Aleshores aquest incipient Estat va necessitar la cooperació dels diferents grups socials per tal que subministressin els recursos necessaris per dur a terme l’expansió de les infraestructures: fossin de caràcter militar, burocràtic, fiscal, etc. Moltes vegades aquest vincle de col·laboració acaba per convertir-se en una possessió patrimonial: els càrrecs administratius, mitjançant la venalitat, es converteixen en propietat i s’hereten de pares a fills. Weber defineix aquest tipus d’Estats com a sistemes polítics d’administració patrimonial.\nMapa on es viuen, en obscur, les províncies que gaudien dels privilegis dels “pays d’états”\nEl concepte d’Antic Règim també es troba en el focus de la crítica. L’historiador francès Denis Richet no troba adequat seguir fent ús del terme “Antic Règim”, donat que engloba la història de tres segles, d’una gran evolució i canvis. Richet senyala que definir com antic tot allò anterior al segle XIX de la revolució liberal i burgesa és, com diu Pierre Chaunu, “definir l’existent, el present el real, utilitzant el futur”.\n“Antic” i “nou” suposa implícitament que s’admeti el tall radical que hauria suposat la Revolució de 1789. El terme Antic Règim, segons Richet, suposa una presumpta unitat del període que no existeix com a tal. Per això Richet proposa una periodització alternativa, pel cas francès, que engloba tres etapes: una “primera modernitat”, que comença cap a 1450 i continua almenys fins 1640 o inclús 1680 caracteritzada per una forta expansió demogràfica, amb una etapa de progrés de la economia de mercat, la Reforma de les esglésies, l’accés de la burgesia a càrrecs i oficis vinculats a l’Estat i el manteniment de les antigues tècniques d’explotació de la terra; a continuació Richet proposa una “edat clàssica”, que durà menys d’un segle i en la que els canvis van ser sorprenents i on es van viure unes dècades tràgiques, com a conseqüència d’una meteorologia adversa, que provocà catàstrofes demogràfiques i també marcada pel pes brutal de la fiscalitat règia i senyorial sobre la renta camperola debilitada, la destrucció de l’equilibri del pensament tradicional per part dels missioners de l’Estat i de l’Església tridentina i un qüestionament general al cosmos polític; i finalment una “edat de la Il·lustració”, que començà cap a 1750 i que finalitzà després de la Revolució de 1789, etapa veritablement revolucionària, tant en el plànol intel·lectual com també en l’àmbit social i polític.\nD’altra banda, aquest treball de recerca centra bona part del seu anàlisi al voltant del tant discutit concepte de l’absolutisme. Va existir realment l’absolutisme? Sense caure en l’extremisme d’alguns autors que han plantejat que l’absolutisme no va ser més que un mite, l’objectiu d’aquest treball és posar de manifest els “límits efectius” en l’exercici del poder que tingué la monarquia francesa al llarg dels segles XVII-XVIII, tot fent un balanç historiogràfic al respecte. El debat s’ha centrat quasi exclusivament en la figura de Lluís XIV. La historiografia tradicional, sobretot francesa, ha vingut a presentar el Roi soleil com el màxim exponent de l’absolutisme reial, però realment aquesta imatge es correspon amb la realitat? Va ser la monarquia francesa un règim arbitrari i despòtic?\nAl llarg d’aquest treball veurem les diferents interpretacions respecte d’aquestes importants preguntes a partir de l’anàlisi d’aquelles obres que han significat una profunda renovació historiogràfica. Iniciada al mon anglosaxó a partir de la segona meitat del segle XX, la renovació historiogràfica ha realitzat un gir conceptual i teòric que ha posat sobre la taula nous problemes i noves respostes per entendre millor aquest període i que ha costat molt d’acceptar en el si de la historiografia francesa, que ha trobat variades teories per seguir acceptant com a vàlida la idea de l’absolutisme regi del segle XVII. L’historiador francès Roland Mousnier, al que li devem un important treball de sistematització del sistema polític, social i econòmic de la França de l’Antic Règim, afirmà que si bé existí aquest absolutisme estigué fortament limitat per una “constitució no escrita” anterior a la Revolució de 1789.\nDenis Richet per la seva banda afirmà que existeix un problema de periodització i un problema de les relacions existents entre la teoria i la pràctica política. Segons Richet, abans de Montesquieu la paraula “constitució” no s’emprava mai i el mot “absolutisme” era un substantiu desconegut fins a la segona meitat del segle XVIII. “Absolut” s’utilitzava constantment per designar el rei de França, però quin sentit se li donava? Etimològicament, el Príncep absolut era aquell que estava desvinculat de les lleis. Però aquest primer sentit, que els juristes recordaven sense cessar (Princeps legibus solutus est), està en contradicció amb el reconeixement per part d’aquests mateixos juristes de l’existència de lleis fonamentals que limiten i obliguen a la voluntat regia.\nJoël Cornette es pregunta si es pot mantenir l’afirmació d’Ernest Lavisse (1842-1922) qui va ser l’historiador francès fundador de la història positivista, quan a principis del segle XX va identificar el regne de Lluís XIV com la “reducció a l’obediència”, autoritàriament imposat amb homes i als territoris pels Intendants. Els estudis recents ho desmenteixen. Per altra banda, Denis Richet fa balanç de les interpretacions que alguns historiadors del segle XX van donar sobre l’absolutisme?\nEmile Lousse a l’obra Scheweizer beiträge zur allgemeimen Geschichte (1958) presentà l’absolutisme com un tipus d’autocràcia que es va imposar en el moment en el que els Estats Generals van deixar de participar al poder, “una espècie de monarquia dels Estats en la que els representants dels ordres ja no són consultats”. Caldria matisar aquesta definició en el sentit que els Estats Generals (que tenien el deure d’aconsellar al rei) mai van afectar, almenys en el dret, a les prerrogatives reals; i en la mesura en que, de fet, responia a una certa conjuntura política, és a dir, a una determinada relació entre forces diferents. El segon esquema és el que proposa l’historiador de les institucions Roland Mousnier.\nSegons ell, l’absolutisme va ser un règim en el que el poder de l’Estat, absolut i indivisible, s’encarna en un Rei, el poder del qual té límits però és exercit sense control. Els límits són les lleis fonamentals. L’absència de control és el principi segons el qual el rei no comparteix el poder. D’aquest forma, absolutisme s’oposà a la dispersió pròpia del feudalisme. La principal crítica que podem fer a aquest model és que suposa l’assentament, la immutabilitat d’un sistema que ha durat més de tres segles i no concedeix la suficient importància a la distància entre la teoria i la pràctica de l’exercici del poder i l’impacte de les circumstàncies. Un darrer esquema interpretatiu és presentat per Pierre Mesnard a l’obra “L’Etat de la renaissance et son évolutuion vers l’ábsoloutisme”, inclosa al volum 10 de l’Encyclopedie française, on marca la distinció entre dos tipus que correspondrien a dos etapes: primer, la monarquia regia o la monarquia pura (Richet diria “monarquia moderada”) la del segle XVI i principis del XVII; i després l’absolutisme, al que deixen d’actuar els límits establerts pel costum. L’inconvenient d’aquesta hipòtesi és que en el plànol dels principis aquests límits mai havien estat oblidats, però el seu gran avantatge és la d’afirmar la necessitat d’una periodització.\nAl llarg dels tres capítols d’aquest treball veurem l’evolució política de la monarquia al llarg de tres intensos segles, marcats per la guerra i la competició territorial entre estats i la imposició, cada vegada més pesada, de fortes càrregues fiscals a la població. El propòsit d’aquest treball és demostrar que durant tot el període la monarquia francesa estigué fortament limitada per molts i variats poders: els senyors laics que controlaven importants territoris a províncies, les corporacions professionals de les ciutats, els magistrats dels Parlaments, els Estats provincials dels pays d’états, l’Església, etc. En definitiva, una constel·lació de jurisdiccions que es superposaven i que van lluitar, més o menys amb efectivitat, per defensar els seus privilegis i llibertats davant els intents d’usurpació per part de la monarquia.\nDisponible per a la seva descàrrega en pdf: clicant aquí.