EAPC Wiki - Unitat 4.1 Especificitats i formes d’abús\nUnitat 4.1 Especificitats ...\n← Inici | Unitat 4.2 →\nUnitat 4.1 Especificitats i formes d’abús\nAutoria: Rosa González Graell (Tamaia. Viure sense violències)\nDiferents conceptes emprats per anomenar la violència masclista, significat i intervencions que comporta\nLa vinculació amorosa heteronormativa com a factor de risc. Els mites en relació amb la violència masclista\nFormes d’abús i efectes. Cicle de la violència. Efectes en les dones de la violència masclista en la parella\nEn el marc legal ja hem vist les definicions de violència de gènere, violència masclista, violència vers les dones i violència domèstica, i quina és la dimensió legal d’aquestes definicions en el nostre context normatiu. És important insistir que la magnitud dels significats no és coincident sempre amb allò que el marc legal recull, cosa que hem pogut comprovar, per exemple, amb l’abast del concepte de violència de gènere segons Beijing i en la limitació de la legislació espanyola.\nUna de les especificitats de la VM en les relacions de parella és que l’abús, la violència, s’exerceix a través del vincle amorós en l’àmbit de la intimitat. Les estratègies abusives tenen unes característiques específiques que tenen cabuda precisament en el marc de la relació abusiva, i els seus efectes en les dones tenen també una dimensió especial. Però, tal com hem vist, la VM és estructural, i és aquesta estructuralitat la que facilita les condicions perquè, en l’àmbit íntim, es construeixin aquestes relacions. Per tant és una problemàtica d’àmbit cultural i social que s'expressa en l’àmbit íntim.\nQuan parlem de violència domèstica o de violència familiar, el subjecte de referència no són les dones sinó la família, i això pot comportar focalitzar els models d’abordatge, recursos i protocols en la cura de la continuïtat de la família i no en les necessitats de les dones, o caure en la contradicció d’assimilar les dones a les criatures i a les persones grans com a éssers dependents i necessitats de tutela. Així, la conceptualització té incidència també en les dimensions simbòlica i estructural, perquè els significats implícits de les denominacions poden alterar la significació de la violència vers les dones i distorsionar la comprensió i la identificació de la magnitud.\nCal també, a escala conceptual, diferenciar què entenem per violència, per agressivitat, per agressió, per abús i per relació abusiva.\nAtenent a la definició de l'Organització Mundial de la Salut,1) violència és l’ús deliberat de la força física o el poder, ja sigui en grau d’amenaça o efectiu, contra un mateix, una altra persona, un grup o comunitat, que causi o tingui moltes probabilitats de causar lesions, mort, danys psicològics, trastorns del desenvolupament o privacions. Fixem-nos que parla d’intencionalitat, de relacions de poder, de violència psicològica, de víctimes individuals o grups, i reconeix efectes greus de diferents tipologies. Quan parlem de violència vers les dones, parlem de relacions de poder normalitzades, naturalitzades i perpetuades pel nostre context social i cultural patriarcal, que utilitza les dimensions simbòlica i estructural de la violència, de manera que faciliten l’exercici de diferents tipologies d’abús en l’àmbit de la parella, les quals provoquen diferents efectes en les dones.\nL’agressivitat, en canvi, tal com diu Sanmartín Esplugues, és una conducta innata que es desplega automàticament davant de determinats estímuls i que també s’atura davant de la presència d’inhibidors específics. És biologia pura.2) Segons el mateix autor, l’ésser humà és agressiu per natura però pacífic o violent per cultura, i afirma que no hi ha violència si no hi ha cultura.3)\nQuan parlem d’agressió sí que ens referim a una acció intencionada i, per tant, una agressió pot formar part de l’exercici de la violència.\nQuan parlem d’abusar parlem d’una acció en un marc de superioritat de poder. En el context de la VM parlem d’abús de poder, i quan aquest abús de poder es dona en una relació afectiva, parlem d’una relació abusiva.\nEls instruments principals del patriarcat en la construcció de la discriminació vers les dones són: la socialització diferencial i asimètrica de gènere i l’amor romàntic com a model de relació sexoafectiva. Aquests instruments afecten les vides de dones i homes en general, però ens detindrem en els efectes que tenen en les dones, perquè poden ser facilitadors en l’establiment de relacions abusives.\nL’androcentrisme i el masclisme operen estructuralment i simbòlicament naturalitzant i normalitzant l’asimetria de poder entre masculinitat i feminitat. Aquesta vivència discriminatòria en l’ordre cultural i social és el substrat imprescindible d’una relació de VM, atès que facilita en les dones la vulnerabilitat a patir aquesta violència i en els homes, el seu exercici. Tot i que aquest aprenentatge no és determinant per patir o exercir VM, n’és origen. La VM en les relacions de parella és una eina que esdevé necessària per mantenir els privilegis de la masculinitat normativa i el desequilibri de poder.\nQuan parlem de vulnerabilitat ho fem en el sentit que, davant algunes situacions no favorables, s'hi pot oposar menys resistència. La indefensió (o impotència) apresa és una condició incorporada fruit de les situacions desfavorables en les quals no s’ha obtingut reconeixement, reparació ni ajut. L’aprenentatge de la indefensió és, en part, efecte d’una vivència discriminatòria quotidiana en l’ordre social i cultural que afecta les dones en l’ordre relacional.\nLa indefensió, sumada a les diverses estratègies de poder i submissió, rols i estereotips, aprenentatges sobre models de família, mites i creences, i l’alta tolerància social als comportaments violents, són els pilars sobre els quals s’estructura la relació abusiva.\nEncara al segle XXI els aprenentatges de la feminitat normativa i tots els seus mandats es concentren en la responsabilitat en la cura i sobre les relacions, i l'amor i la maternitat segueixen sent els mites i els mandats més generalitzats de la subjectivitat femenina.4) Culpa i vergonya són els efectes de no poder mantenir una relació, de no tenir capacitat per crear una llar, de sentir que no s’és mereixedora d’amor davant la situació de maltractament, l'error està en ella i no en ell perquè ella n'és la responsable, l’administradora de l’amor.5) De manera sintètica, trets que, entre d’altres, caracteritzen la feminitat normativa són: dependència, passivitat, manca d’assertivitat, incompetència, necessitat de suport afectiu, que com a efecte pot provocar baixa autoestima i indefensió.6) Aquest aprenentatge de gènere col·loca les dones en situació de vulnerabilitat a patir VM, ja que pot facilitar la confusió entre allò que forma part i construeix una relació amorosa saludable i allò que és abusiu.\nD’altra banda, la socialització en els preceptes de l’amor romàntic, juntament amb els efectes de la socialització diferencial de gènere, són l’altre pilar de la vulnerabilitat de les dones a patir VM en les relacions de parella. Aquests preceptes, sumats a la responsabilitat sobre la cura i la relació amorosa, legitimen la submissió i l’abús: el precepte de la mitja taronja facilita la dependència; l’amor com a patiment facilita l’acceptació del sofriment; l'omnipotència de l’amor facilita no posar límits; l’entrega incondicional facilita la disponibilitat absoluta; l’amor passional facilita sostenir l’expressió violenta; la idea que si hi ha amor no calen les paraules facilita la negació de la comunicació, etc. Aquests preceptes reforcen les dones en situació de VM la creença de la pràctica de l’esforç per mantenir la relació i a sostenir allò que la relació els estigui comportant, alhora que estimulen l’esperança de canvi per part del maltractador.\nEn darrer lloc, els mites i les creences sobre la VM, les dones que la pateixen i els homes que l’exerceixen, són un potent factor de vulnerabilitat per a les dones. Esperança Bosch i Victòria A. Ferrer, en la publicació "Nuevo mapa de los mitos sobre la violencia de género en el siglo XXI", detallen els mites que actualment operen i que condicionen la identificació de la VM per part de les dones i la percepció social i cultural de la problemàtica culpabilitzant les dones i justificant els maltractadors. Són mites sobre la marginalitat de la violència, mites negacionistes, mites minimitzadors, mites responsabilitzadors sobre les dones maltractades i mites desresponsabilitzadors sobre els homes maltractadors,7) i així ens trobem que aquests mites substitueixen els relats de les experiències reals i l’entorn pot no activar mesures per a l'abordatge efectiu i col·locar la problemàtica en la dimensió del que és singular i no del que és estructural.\nA més dels factors de vulnerabilitat, que són comuns pel fet de l’estructuralitat de la violència vers les dones i dels aprenentatges des de l’àmbit simbolicocultural, hi ha els factors de risc a patir VM. Aquests factors estan vinculats a l’experiència de vida singular de cada dona: expectatives de l’amor, antecedents en les relacions de parella, aprenentatge de la jerarquia familiar, violència al llarg del cicle vital, victimització secundària patida, i altres eixos de discriminació (identitat sexual, estètica, creences religioses, racisme, etc.).\nCom dèiem a l’inici, en l’abordatge de la VM quan parlem de relacions abusives ens referim a relacions que es caracteritzen per l’abús de poder unidireccional i intencional dins de la relació. Així “[…] parlem de relació d’abús en la parella quan el vincle afectiu s’utilitza per aconseguir el domini, el poder, i que, per tant, implica la submissió de l’altra persona".8) Com més propera és la relació amb l’agressor, més difícil és identificar l’abús i el dany que causa és més gran. Cal posar l’atenció en el fet que l’exercici de la violència s’exerceix a través del vincle afectiu, quan hi ha VM en les relacions de parella aquest és un tret essencial, tant per a la comprensió com per a l’abordatge.\nEn el marc d’una relació abusiva, els abusos tenen les característiques següents:\nIntencionalitat del comportament\nVan creixent en freqüència i gravetat\nPoden haver-n’hi diferents tipologies\nEs van exercint en diferents àmbits.\nEn aquest apartat parlarem de la tipologia d’abusos, del cicle de la violència i dels efectes dels abusos en les dones.\nTipologia dels abusos\nLa tipologia dels abusos són les diferents formes en què es pot manifestar la VM en la relació de parella. No es pot entendre aquesta tipologia d’abusos independentment els uns dels altres, ans al contrari, representen un conjunt d’accions, estratègies i situacions que, en una relació abusiva, poden anar emergint i fent-se actius i insidiosos, que difícilment se centrarà una única forma d’abús.\nEls abusos en les relacions de parella més coneguts són: els psicològics/emocionals, els físics, els sexuals, els socials, els econòmics i els ambientals. Aquests abusos tenen diverses formes d’expressió o estratègies abusives i provoquen efectes diferents en les víctimes.\nQuan hi ha VM en les relacions de parella, sempre hi ha la presència d’abusos emocionals. És precisament el vincle amorós el canal d’exercici de la violència i són previs a qualsevol altre tipus d’abús i, al mateix temps, segueixen interactuant amb altres tipologies d’abús, si n'hi ha. Els abusos psicològics conformen l’essència de l’abús i són, per tant, l’eix central en qualsevol relació abusiva. Són els més difícils de reconèixer tant per qui els rep com pel seu entorn social.9) Com diu Hirigoyen, es fan efectius a través de la relació de poder establerta i el domini sobre l’altre.10) Les dones coincideixen que els efectes d’aquests abusos deixen moltes seqüeles i són els més difícils de recuperar.\nUna altra característica d’aquests abusos és la dificultat per identificar-los i per denunciar-los legalment. Els seus efectes són psicològics i emocionals, i també poden ser físics.\n“Si les dones accepten patir aquests comportaments és perquè les agressions físiques no arriben de sobte, 'com un tro en un cel seré', sinó que són introduïdes per microviolències, una sèrie de paraules de desqualificació, petits atacs verbals o no verbals que es transformen en assetjament moral, minven la seva resistència i els impedeixen reaccionar. Al principi, la dominació i la gelosia s’accepten com a proves d’amor.”11)\nSón els més tangibles, ja que poden deixar marques externes. La seva gravetat pot ser de diferent gradació, com ara empentes, pessics, i poden no identificar-se com a abusos físics però ho són, i parlen d’un trencament de límits per part de l’agressor en relació amb la integritat física de la seva víctima. Com dèiem, sorgeixen en un context d’abús psicològic. Són els que generen més impacte en l’opinió pública i en els mitjans de comunicació. Es fan efectius a través de la força física i el poder, i tenen efectes físics i psicològics.\nEn el marc de les relacions de parella, són difícils d’identificar, perquè sovint hi ha la creença que en aquest àmbit les pràctiques sexuals no són abusives i, en canvi, és un abús molt generalitzat. Obligar a pràctiques sexuals no desitjades, en tota la dimensió que això significa, és un abús que té efectes psicològics, físics i també en l'ordre simbòlic, perquè atempten contra la pròpia identitat.\nAbusos socials, abusos econòmics, abusos ambientals\nAquestes tipologies d’abús són molt esteses i poc identificades. Són abusos que s’exerceixen sobre l’entorn de les dones per aïllar-les, per deixar-les sense recursos i per ampliar la dimensió de risc i por de les dones. Com efectes de l’abús social és molt generalitzat la pèrdua d’amistats, l’allunyament de la família, el trencament de la xarxa pròpia, l’allunyament de les aficions, i fins i tot la pèrdua de la feina, que podria estar a cavall entre els abusos socials i els econòmics. Abusos econòmics molt estesos són l’apropiació dels recursos d’ella, demanar crèdits al seu nom, no fer front a compromisos econòmics familiars, provocar la pèrdua de la capacitat d’obtenir recursos amb diferents estratègies abusives, no passar-li les pensions alimentàries, etc. Els abusos ambientals són els que s’exerceixen sobre l’entorn de la dona per provocar sensació de risc, amenaça latent i por, seria per exemple, trencar mobles, portes i altres objectes amb una gran virulència, conduir a gran velocitat, i també en el sentit de mostrar el poder sobre allò que la dona valora, com per exemple, trencament d’objectes valuosos per a ella, agressions a les seves mascotes, etc. Els efectes d’aquests abusos són de tipus emocional, social, econòmic i físic, i tenen, a més, la característica que són possibles d’exercir encara que la dona hagi deixat la relació.\nActualment, amb la normalització de l’ús de les xarxes socials i la seva importància en l’ordre relacional i cultural de la nostra societat, cal dimensionar específicament aquest canal d’exercici de violència, a través del qual es poden dur a terme gairebé totes les tipologies d’abús alhora, de forma atemporal i amb efectes multiplicadors. Això pot ser devastador per a les víctimes de VM, atès que l’abús es converteix en el context vital.\nLeonor Walker defineix el cicle de la violència12) com la repetició cíclica dels diferents moments clau que es donen en una relació abusiva, i assenyala els efectes sobre la dona d’aquesta successió d’episodis, que la mantenen atrapada en la relació i li dificulten, precisament, la identificació que està immersa en una relació abusiva. En la nostra pràctica professional hem pogut observar que, perquè el cicle s’estableixi, no cal que hi hagi convivència, però sí que hi ha d’haver un vincle afectiu de parella.\nL’autora en defineix tres fases:\nAcumulació de tensions:\nEs produeixen una successió de petits episodis que sovint no s’identifiquen com a abusos, amb un increment constant de l’ansietat i l’hostilitat. En general, la dona intenta apaivagar-ho, passar desapercebuda, controlar la situació, per evitar que la seva parella descarregui la ràbia en ella i, més endavant, perquè creu que així podrà aturar la violència de la parella.\nEpisodi agut o esclat de la violència:\nLa tensió que s’havia anat acumulant dona lloc a una explosió o esclat de violència i pot variar quant a gravetat. És l’episodi violent i el moment de crisi. No és necessàriament violència física.\nPenediment i/o reconciliació:\nEn aquesta fase es produeix el penediment de l’agressor (es pot manifestar immediatament després de l’agressió) i comporta una demanda de disculpes i el compromís que no tornarà a passar. És quan hi ha la manipulació emocional: d’una banda, expressa que necessita l’altra persona per poder canviar i, de l’altra, l’agressor involucra la dona i la responsabilitza de l’agressió (“m’has posat nerviós”, “sempre m’estàs provocant”, etc.). Aquest és un element de reforç per a la dona per mantenir-se en la relació, perquè entre la responsabilització i la demanda d’ajut ella creu que està a la seva mà que no torni a succeir, i també s’activen sentiments de culpa, alhora que l’esperança de canvi. Al mateix temps, ell surt reforçat perquè ella assumeix la responsabilitat de l’agressió. L’agressor es desresponsabilitza negant, minimitzant, racionalitzant o justificant l’agressió.\nLes actituds més freqüents en l’agressor al llarg del cicle són la manipulació emocional, com un intent de reconciliació, amenaces i/o indiferència.\nQuan el cicle es cronifica es pot accelerar i, fins i tot, pot arribar a desaparèixer la fase de penediment o reconciliació, perquè es fa innecessària per mantenir la víctima en la relació. Un dels efectes del cicle en la dona és que la por es va consolidant, paralitza i impedeix allunyar-se de la situació. Sovint la mateixa paràlisi impedeix la reflexió, l’anàlisi i la presa de decisions. Un altre efecte que pot arribar és la desconnexió emocional per la supervivència.\nEntendre el cicle ens facilita la comprensió de quan les dones no poden sortir de la relació, o de quan hi ha una denúncia i després la retiren, o de quan estan en un procés d’allunyar-se i tornen amb l’agressor. Comprendre el cicle és imprescindible per fer un abordatge acurat de la VM en les relacions de parella.\nEfectes en les dones de la violència masclista en la parella\nQuan preguntem a una dona en situació de VM quin va ser el primer episodi de violència que va viure, sovint no el pot identificar. Les estratègies abusives que comencen en un nivell subtil és possible que es justifiquin, es minimitzin i a poc a poc vagin provocant un estat de confusió. La interpretació pròpia de l’episodi, les dinàmiques de la violència, la freqüència i la intensitat, i altres factors en poden dificultar la identificació. Com diu Hirigoyen, “Podria dir-se que la violència no existeix mentre no és nombrada, i moltes dones violentades no saben que en són".13) Quan la VM s’instal·la en la relació, els efectes en les dones són de diferents tipologies i gravetat. Hi ha efectes a escala personal però també a familiar, social i econòmic, per tant, l’afectació és d’ordre biopsicosocial.\nA escala psicològica, els efectes més generalitzats són: confusió, culpa i vergonya, por, baixa autoestima, així com esperança de canvi. També són presents la inseguretat, angoixa, dificultat de concentració, desorientació, pensaments de suïcidi, por, estat d’alerta constant, trastorn d’ansietat, trastorns crònics del son, crisis de pànic, agorafòbia, intents de suïcidi, etc. Hi ha consens amb molts autors14) que la simptomatologia més comuna entre les dones víctimes de VM són la depressió15) i el trastorn d’estrès posttraumàtic.16) Walker va identificar i definir la síndrome de la dona maltractada a partir d’una sèrie d’efectes compartits entre les dones en situació de VM.17)\nLa salut física de les dones també es veu afectada per la VM. En primer lloc, les diverses lesions que poden causar les agressions físiques (fractures, hematomes, sordesa, problemes dentals, ferides, etc.) i, també, malalties com dolor muscular i d’ossos (fatiga crònica, fibromiàlgia, reumatismes), hèrnies, trastorns de la ingesta (gastritis, bulímia, anorèxia nerviosa), migranyes, infart, hipertensió, somatitzacions; malalties relacionades amb l’aparell genital i reproductiu, trastorns de la menstruació, avortaments, miomes, a banda de contagis de malalties sexuals.\nCom dèiem, l’experiència de VM en les relacions de parella té també efectes en les dones en el seu entorn socioeconòmic. En les relacions familiars podem identificar: dificultats en l’exercici del maternatge, violència per part de fills i filles, aïllament, tensions familiars, etc. A escala econòmica trobem situacions com: empobriment, deutes sobrevinguts, embargaments, impagaments de pensions alimentàries, pèrdua de l’habitatge, pèrdua de la feina, etc. A escala social, sovint la situació de violència ha generat aïllament de les amistats i descrèdit, entre d’altres. Tots aquests són efectes que travessen i condicionen la recuperació i la reparació dels efectes de la VM. D’altra banda, la situació de violència les posa en risc d’enfrontar violència institucional: manca de recursos especialitzats i suficients, manca de formació dels agents que intervenen en l’àmbit psicosocial, llargs i diversos processos legals, processos legals adversos, ordres de protecció denegades, custòdies compartides amb els maltractadors, entre d’altres.\n1) Informe mundial sobre violencia y salud [sinopsi], Organització Mundial de la Salut, Ginebra, 2002. [Traducció al català per Tamaia] [Consulta: agost 2019]\n2) J. Sanmartin Esplugues, "¿Qué es violencia? Una aproximación al concepto y a la clasificación de la violencia", Δαιμων Revista de Filosofía, n. 42, 2007, p. 9-21. [Traducció al català per Tamaia]\n3) J. Sanmartin Esplugues, La violencia y sus claves, Barcelona, Ed. Ariel, 2000. [Traducció al català per Tamaia]\n4) Emilce Dio Bleichmar (coord.), Mujeres tratando a mujeres. Con mirada de género, Barcelona, Ed. Octaedro, 2011.\n5) “Ya sea pasional (amante) o familiar (esposa, madre)”, Emilce Dio Bleichmar, op. cit.\n6) Emilce Dio Bleichmar, La depresión en la mujer, Madrid, Ed. Temas de hoy, 1991.\n7) Esperança Bosch i Victòria A. Ferrer, "Nuevo mapa de los mitos sobre la violencia de género en el siglo XXI", Psicothema, 2012, vol. 24, n. 4, p. 548-554.\n8) Tamaia, //Viure sense violència//, Barcelona, Institut Català de les Dones, 2015, p. 119.\n10) M. F. Irigoyen, L’assetjament moral, Barcelona, Paidós/Edicions 62, 2000.\n11) , 14) M. F. Hirigoyen, Mujeres maltratadas, p. 71. [Traducció al català per Tamaia]\n12) Leonor Walker, The Battered Women (Las mujeres agredidas), Nova York, Harper and Row Publishers, Inc., 1979. [Traducció de M. R. Cordero]\n14) Op. cit., p. 44.\n15) Emilce Dio Bleichmar, La depresión en la mujer.\n16) Walker Leonor, The battered Woman.\n17) El ciclo de la violencia, 3a ed., p. 89.


Baixa el risc de rebrot de la covid, però preocupen els ingressos a l’UCI - La Valira\nLa velocitat de propagació de la covid-19 a Catalunya, l’Rt, continua per tercer dia consecutiu a la baixa i es redueix a 1,11, cinc centèsimes menys, mentre el risc de rebrot cau a 269 (-11), segons el darrer balanç del Departament de Salut de la Generalitat. En paral·lel, la incidència a 14 dies puja lleugerament i passa de 241,23 a 242,76.\nS’han declarat 831 nous casos confirmats per PCR o TA, amb un total de 560.473. El 7,04% de les proves de la darrera setmana ha donat positiu. S’ha informat de 17 noves morts, amb un total de 21.392 defuncions en tota la pandèmia.\nHi ha 1.608 pacients ingressats als hospitals, 57 més que en el balanç anterior, i 431 persones a l’UCI, set més que fa 24 hores. Preocupa especialment aquest degoteig a l’alça de malalts greus.\nD’altra banda i pel que fa a la campanya de vacunació es preveuen vacunar 17.000 persones aquest dilluns.


El Pinatar escola creativa CatColònies, Cases de Colònies a Catalunya\nEl Pinatar escola creativa\ninici > catàleg > escoles creatives > El Pinatar\nIntroducció al món de les màscares, els seus orígens i els seus significats. En aquest taller els nens, elaboraran una màscara de guix utilitzant la seva mateixa cara com a motlle. La realitzaran en parella, i d'aquesta forma aniran estimular la cooperació i la imaginació com a eina creativa, que mitjançant pintures i altres ornamentes decoraran al seu gust.\nLa finalitat d'aquest taller és estimular la creativitat mitjançant de la creació d’un titella amb materials reciclats. Després per grups i amb l'ajuda del monitor realitzaran una representació de titelles per grups.


Pissarres en temps de bales\nActualitzada 07/08/2017 a les 16:16\nEl Sudan del Sud sofreix una de les majors catàstrofes humanitàries. Tres anys i mig de guerra civil, fam, epidèmies, violacions i execucions en massa han fet que gairebé quatre milions de persones hagin fugit de les seves cases. Molts no tenen les necessitats bàsiques assegurades, però hi ha dos jesuïtes catalans (un d’ells lleidatà) que aposten per l’educació a la província de Maban. Creuen fermament que donar coneixement als joves és reobrir les portes de l’esperança.\n© Pissarres en temps de bales\n© desplaçats. El conflicte, que ja fa tres anys que dura, ha generat molts milers de desplaçats.\nBenjamin Ngule fa sonar una rústica campana al bell mig de l’escola d’Offra, a la regió sud-sudanesa de Maban. Ell n’és el director i quan cada matí fa dringar l’instrument, tots els nens i nenes corren cap al pati central. No n’hi ha cap que es quedi enrere. “Tenim els joves molt ben ensenyats”, diu Benjamin amb aire d’orgull. I és que el respecte dels joves sud-sudanesos per la figura del mestre, i en general de l’adult, és enorme.\nTant mestres com estudiants pertanyen a una comunitat de desplaçats procedent de Jamam, més al sud de Maban. El gener de 2015, un enfrontament obert entre les forces armades del Govern del Sudan del Sud i les de l’oposició va provocar que aquesta comunitat fugís de les seves llars. Prop de 16.000 persones van acabar arribant a Maban on, des de fa ja més de dos anys, esperen que la guerra civil acabi d’una vegada per totes i puguin refer les seves vides. “Però no sembla que això pugui ser gaire aviat”, admet Benjamin mentre va guiant els seus alumnes cap a les aules.\nUn àngel de Lleida. El jesuïta i psicopedagog Àlvar Sànchez treballa a la castigada regió de Maban\nEl drama de la gent desplaçada de Jamam és un episodi més d’un llarg historial d’enfrontaments fratricides en la recent història de Sudan del Sud. El país més jove del planeta va assolir la independència el 2011. Amb la secessió, va brollar una imminent eufòria entre la població i molts dels que s’havien exiliat durant els més de vint anys de guerra contra el Sudan van retornar amb la motxilla plena de somnis. S’havia obert la porta a un futur esplèndid. Però tant l’optimisme inicial, com els milers de milions de dòlars que la comunitat internacional va abocar al país, van desaparèixer ràpidament. Només dos anys després d’aquella alegria, va esclatar un conflicte intern que encara perdura. El desembre de 2013, el president del Govern, Salva Kiir, i l’antic vicepresident, Riek Machar, no van saber resoldre les seves diferències amb el diàleg i van passar a les armes, que per cert n’hi ha moltes al Sudan del Sud. El president és d’ètnia dinka, i el líder de les forces rebels és nuer. Sovint s’ha simplificat aquesta guerra civil com un combat a dos. Però no és només això. Al Sudan del Sud hi ha una seixantena de tribus més, moltes agrupades en bàndols i subbàndols, enfrontades històricament pel control de terres i ramats que contribueix a complicar un conflicte enteranyinat marcat per la tradició de l’ull per ull. Les lluites actuals són tant pel control del poder com el territori i, òbviament, per uns recursos escassos, entre ells el petroli i l’aigua.\nDESPLAÇATS. El conflicte, que ja fa tres anys que dura, ha generat molts milers de desplaçats.\nTot i alguns intents frustrats per segellar la pau, la guerra ja fa més de tres anys que dura, i els que l’estan patint més són els gairebé quatre milions de civils que han abandonat les seves llars, alguns per refugiar-se a països veïns (la majoria a Uganda, Sudan i Etiòpia), d’altres en zones relativament segures dins el país, com aquests milers que han anat a parar a Maban.\nL’escola d’Offra de vegades té 200 alumnes, de vegades menys, i d’altres més. “Tot depèn si les famílies necessiten l’ajuda dels nens en les tasques diàries del camp i la llar”, explica Benjamin. I no els poden pas obligar a assistir a les classes. “Encara gràcies que els deixen venir de tant en tant”, acaba admetent.\nARMES. Després de l’eufòria per la independència va esclatar una guerra civil\nA uns pocs quilòmetres d’aquesta escola, a Bunj, també a la regió de Maban, hi ha una altra directora que també belluga una campana. És la Rose Ngama, que la fa sonar per anunciar als seus alumnes que ja és l’hora de menjar. En aquesta escola, la xifra d’alumnes també oscil·la entre els 200, tots ells barrejats d’entre famílies desplaçades pel conflicte i d’altres que són originàries del poble. Els nens i nenes corren al so de la campana per fer cua i rebre la seva ració matinal de melca (el cereal més popular a les llars sud sudaneses). “Aquí hi ha força gana”, reconeix la directora, “i servir-los dinar cada dia és un al·licient més perquè els pares permetin els infants de venir a l‘escola”. Així s’asseguren com a mínim un àpat diari. I és que la gana és un dels impactes més estesos en la guerra al Sudan del Sud. Les Nacions Unides van activar el passat febrer l’alerta de fam en unes zones concretes del país, però certament a tot el territori hi ha una desmesurada inseguretat alimentària. Oficialment, uns cinc milions d’habitants (gairebé la meitat del país!) necessiten assistència alimentària urgent. Un milió d’infants estan desnodrits.\nEN PRECARI. Aquestes són les condicions en què fan classe els nens de Maban\nPeter, un jove alumne de Bunj a qui hem canviat el nom, s’atansa a la cuinera amb la tassa a la mà per poder repetir. Se li nota que té gana. Després s’asseu amb la seva segona ració de melca dolça i calenta i explica que hi ha dues coses que li agraden molt de l’escola: “Aprendre anglès, perquè així puc parlar amb els estrangers que veniu a veure’ns”, diu. I la segona? “Aquesta tassa que tinc a les mans”, conclou mentre bufa per refredar-la.\nA la fam, s’hi afegeixen les epidèmies (sobretot malària, còlera i xarampió) i una llarga llista de crims perpetrats pels militars, com saquejos, execucions en massa, abusos sexuals i assassinats. Sudan del Sud s’està convertint en un estat fallit on la prioritat per als polítics és la lluita pel poder, mentre que la població civil està quedant soterrada en un fons farcit d’injustícies i crims.\nDRAMA HUMANITARI. La guerra ha creat un drama humanitari al país més jove del món\nEn un context mundial on es multipliquen moltes altres crisis humanitàries (Síria, Iemen, Somàlia, Iraq, Afganistan...) i en què el Sudan del Sud pot quedar perillosament relegat a posicions oblidades de la llista de donacions internacionals, les decisions sobre com i on destinar els diners que arriben són ara més crucials que mai. Mentre que el menjar i l’atenció sanitària són les accions que salven vides de forma immediata, hi ha organitzacions que aposten per projectes amb beneficis a més llarg termini, com l’educació.\nEl Servei Jesuïta als Refugiats (JRS en la seves sigles en anglès) és l’ONG que està fent possible que aquestes dues escoles d’Offra i de Bunj segueixin actives. És una aposta petita que cerca la implicació de les comunitats locals, inclosos els desplaçats per la guerra. A més de pagar mestres, cuineres, menjar i material educatiu, el JRS deixa que les comunitats decideixin els projectes de millora a les escoles.\nFAM. Es calcula que cinc milions de persones (la meitat del país) passen gana i hi ha un milió de nens desnodrits.\nEn definitiva, els gairebé 60.000 euros que es van recollir l’any passat durant la campanya solidària Jambatan promoguda pel col·legi Claver de Lleida es van posar en mans de líders locals i famílies, que finalment van decidir construir aules noves per als infants. I és que la majoria dels nens i nenes encara aprenen en cabanes tradicionals, alguns sense pissarres, i asseguts sobre pedres, bidons de llauna, troncs o, simplement, a terra.\nSi la realitat del Sudan del Sud ja és prou complicada, encara ho és més la de Maban. “És una cruïlla de conflictes”, parafrasejant el director de projectes del JRS, el català Pau Vidal. Al problema dels desplaçats per la guerra civil i al drama de la població local afamada, s’hi afegeix aquí una concentració de milers de refugiats procedents del Sudan (al nord) que van instal·lar-se anys enrere fugint dels bombardejos del seu govern. Aquest tercer component fa que Maban sigui un autèntic caldo de cultiu que, de tant en tant, bull i esclata violentament. Un esclat que ho destrueix gairebé tot i obliga els treballadors humanitaris a fugir i, poc després, a recomençar la feina.\nI quan sembla que el país està més que mai embarrancat en una espiral de destrucció, els JRS segueix creient en el futur. “Encara que aquest sembli molt llunyà”, afegeix el Pau. Qui sap? Potser els menuts que ara són a les aules del Jambatan, d’aquí a vint anys arribaran a ser els futurs líders i ajudaran a refer un país que ara sembla completament desfet. “La seva educació no pot esperar que acabi la guerra”, diu el Pau, “perquè aleshores potser serà massa tard”.\nAjut des del Claver. L’escola que s’està construint amb el projecte Jambatan\nSERVIR, DEFENSAR I ACOMPANYAR\nTres són els mandats que el Servei Jesuïta als Refugiats (JRS) proclama en la seva feina amb refugiats i desplaçats: servir, defensar i acompanyar. I tres són els principals artífexs de l’organització al Sudan del Sud:\nEl Pau Vidal, de Barcelona, arquitecte de formació i màster en teologia, és el director del projecte. “Part de la meva vocació religiosa té a veure amb l’Àfrica”, diu. Va sentir “la primera crida” de molt jove a Sudàfrica, i després ja va continuar a Libèria, Kènia i Sudan del Sud.\nEl lleidatà Àlvar Sànchez és el responsable dels projectes educatius i el promotor de les escoles. Jesuïta des dels 22 anys, és psicopedagog i teòleg de formació. Amb experiència amb refugiats i desplaçats a Ruanda i al Congo, considera el continent africà “una realitat molt complexa, però estimulant”.\nLa Concepción Jiménez, madrilenya de 29 anys i enginyera aeronàutica, va començar la seva carrera professional a la companyia Airbus, volant pel món en primera classe i dormint en bons hotels. Després de set anys, va fer un gir brusc i el desembre de 2015 va decidir embarcar-se cap a Maban, on desenvolupa tasques logístiques, administratives i de comunicació al JRS.\nUN PONT DES DE LLEIDA\nJambatan, o l’èxit d’una sensibilitat\nL’any 2011, el provincial dels jesuïtes a Catalunya va demanar a l’Àlvar Sánchez, que ja feia dos anys que era a l’Àfrica, de tornar a la seva Lleida natal i impartir classes al col·legi Claver. I l’Àlvar no s’ho podia creure. “Mai hauria imaginat que tornaria a casa per fer de mestre allà on vaig ser alumne!”, confessa. Però en aquell moment no sabia que el seu retorn significaria plantar la llavor del Jambatan, la campanya solidària que en els últims anys ha mobilitzat estudiants, pares i professors del Claver per finançar projectes del JRS al Sudan del Sud, on l’Àlvar hi és des del 2014.\nJambatan vol dir “pont” en llengua local mabanesa i és el terme que bateja tot un conjunt d’accions solidàries que van tenir lloc a Lleida des del 2015, entre les quals els espectacles culturals a la Llotja, que es va omplir quatre vegades consecutives i va recaptar desenes de milers d’euros per ajudar a la gent de Maban. L’èxit de la campanya, segons l’Àlvar, “és el resultat d’una aposta educativa” al col·legi Claver. Afegeix que “la sensibilitat amb què s’educa allí és especial”.\nEls últims alumnes que l’Àlvar va tenir al Claver i que van impulsar el Jambatan ja han deixat el centre aquest estiu per anar a la universitat. Tant si el Jamabatan continua com si no, la campanya ja ha assolit un objectiu: “permetre que un grup de joves del Sudan del Sud accedeixi a un centre on s’ensenya que la solució de problemes no ha de ser mitjançant les armes”, explica .\nI qui sap si gràcies al Jambatan, potser sortirà de les aules de Maban un Nelson Mandela sud-sudanès que millori el batibull que avui pateix el país.


dilluns, 28 de gener 2019 - 18:06h\nMés de 100 canalines i canalines que van representar a tot el poble en FITUR. | Ajuntament de Canals\nFesteres i Festers del 2019, membres del Consell de la Festa, músics de les dues bandes de música locals, l’Associació Musical Canalense i la Unió Musical Santa Cecília, membres de la corporació municipal i altres acompanyants que vestien blussó i mocador van portar un poc de les nostres festes patronals perquè gent de tot arreu ens conega.\nCanals tenia el seu lloc al recinte número 7 d’IFEMA que es corresponia amb el pavelló de les comunitats autònomes. En aquest lloc, els representants locals van fer dues desfilades amb les Festeres, Festers i músics, una de matí i l’altra de vesprada. A banda de repartir fullets informatius i oferir les pastes típiques de Canals, hi havia un set on es van projectar els vídeos que es van presentar amb motiu del reconeixement de les Festes en honor a Sant Antoni Abat com a Festes d’Interés Turístic Nacional.\n"ATENCIÓ: denuncien llistes d'espera superiors a 180 dies a l'Hospital de Xàtiva" "ATENCIÓ: Un detingut a València per amenaçar a una veïna i als agents"


Saló dels Penjats - Galeria dels Monstrus: La Vanguardia dóna una alegria al PSC\nPublicat per saló dels penjats a 14:15\nHo torno a posar aquí i corregeixo:\n- Els votants d'ERC puntuen De los Ríos amb un 7,1 però a Joan Aregio ¡amb un 5,9!\n18 de maig de 2007, a les 14:32\nOstres, quin missal l'últim missatge. Per cert, que avui citen els Penjats a l'Avui (últim paràgraf de l'article d'Oriol Margalef)\n18 de maig de 2007, a les 15:29\nContem el milions que s´estan gastan els que s´en van, a base d´obras, inauguracions, subvencions,etc?\n18 de maig de 2007, a les 15:38\nCiU i PP no sumen segons La Vanguàrdia. En el pitjor dels casos el triprtit si que suma: PSC 11, ERC 2, ICV, 1. Tot segons La Vanguardia. El 27-M ja veuremmm\n18 de maig de 2007, a les 15:44\nLa Vanguardia sempre m'ha semblat un diari bastant neutral, no he acabat d'identificar mai quina tendència política té, alguns diuen que está entre CiU-PSC...\nPer tant, deu ser bastant fiable l'enquesta en questió, ja que no ha surtit de cap partit polític ni de cap diari excesivament tendenciós.\n18 de maig de 2007, a les 15:58\nEl primer missatge és el "Misal" de sempre: els altres són uns desgraciats i nosaltres som collonuts. L'anònim aquest es pensa que la gent som tonta: Ballesteros no és tant bo com diuen, però és que Aregio tampoc ho és. Per què en lloc de fer-nos perdre el temps amb missatges com el primer, no procurem fer debats de veritat, realment en profunditat.\n18 de maig de 2007, a les 16:24\nCrec que el meu missatge està ple de punts per debatre. Replica'ls si vols, o no, i ja està. Per cert, "profunditat" sol estar renyit amb missatgets de quinze paraules.\nA qui no li agradi ("missal", etc) que no se'l llegeixi, no s'obliga a ningú.\nA la banda ampla de la forquilla (la que agafes tú per a dir que el tripi suma) CiU amb 10 i PP amb 4 sumen. Com ara. I això tenint en compte que el vot ocult anirà més aviat per CiU o PP, perquè qui vol votar els altre se suma a l'aparent carro guanyador i no ha de tenir cap problema en dir-ho.\n18 de maig de 2007, a les 17:28\nEns diuen que a Can Sociata estan nerviosots. Tant que han mobilitzat el seu diari oficial, de nom una mica redundant i pretensiós (el Periódico, per exemple) per a subministrar àrnicai moral als seus muchachos. Per exemple, amb una enquesta molt més pujadeta que la de la Vanguardia...\n18 de maig de 2007, a les 18:26\nAl PSC nerviosos? però si l'enquesta els dóna entre 11 i 12 regidors? si l'enquesta permet el tripartit de sobres! Al Periódico que n'hi donaran, 14?\n18 de maig de 2007, a les 19:36\nPodeu dir quan cobra - de veritat- el senyor Aregio ? És a dir quans diners li entren a final de mes al seu compte corrent? Em sebla importantíssim. Suposem que cobri més del quintuple que un mileurista ... creieu que està capacitat per entendre el que és viure avui en dia a Tarragona, una de les ciutat més cares d'Espanya ?\n18 de maig de 2007, a les 19:42\nComentari tècnic sobre l'enquesta de l'Institut Noxa:\nno existia la possibilitat de dir que es votaria algú que no són els 6 que hi surten (CiU, PSC, PP, ERC, ICV, C's). Explicació de l'enquestador (encuestador encuestado); "A Tarragona només es presenten aquests 6 partits..."\nJa estan ben informats del panorama polític tarragoní?\nCom ens hem de prendre llavors el resultat de l'enquesta?\n18 de maig de 2007, a les 20:16\nCarai amb els de Noxa!!! Si se n'entera la Martorell li agafa un pasmo!!!\n18 de maig de 2007, a les 20:25\nsi senyor.molt be Fernando Pado.Una anàlisi brillant.\nCom s'enten que hi hagi una aclaparadora satisfacció per viure a Tarragona i una molt majoritària aprovació de la gestió municipal i que es doni una baixa a l'equip que ha fet possible això??\nTremola Ballesteros, el 27 de maig arribareu tu i el teu amic Mallol "a les estrelles" perquè sortireu en globo.\n18 de maig de 2007, a les 23:06\nNerviosos ho estan tots, je, je, je...\n18 de maig de 2007, a les 23:08\nMenys nosaltres, je, je, je\n19 de maig de 2007, a les 0:57


Neix el Centre de les Arts Lliures, vinculat a la Fundació Brossa | Barcelona Cultura\nL’equipament, ubicat a l’edifici de La Seca, aposta per les arts visuals, les arts en viu i el pensament, i es caracteritza pel compromís amb el sector artístic.\nEl 17 de desembre, la Fundació Joan Brossa inaugura el nou Centre de les Arts Lliures de Barcelona, un projecte cultural multidisciplinari que omplirà l’edifici de La Seca i que estarà totalment obert a la ciutadania perquè en faci ús i hi circuli lliurement. El projecte de remodelació és obra de l’arquitecta Meritxell Inaraja i ha estat sufragat per l’Institut de Cultura de Barcelona (ICUB).\nEl centre compta amb la direcció col·legiada de Marc Chornet, responsable d’arts en viu, Maria Canelles, al capdavant d’arts visuals, i Sheila Eroles, directora de producció i gestió, que s’encarregarà de gestionar un espai compromès amb el llegat artístic de Joan Brossa i amb la reflexió contemporània mitjançant les fabriques de creació. El centre alimentarà també la trajectòria de la Fundació adreçada al sector educatiu i orientada a la mediació.\nEl passat 19 de novembre se’n va presentar, en roda de premsa, el programa d’activitats, compost per diversos itineraris i cicles que irradien tots els àmbits artístics a través de temàtiques específiques.\nL’itinerari Joan Brossa aplega les activitats vinculades a la memòria del poeta. David Bestué, amb l’exposició La serp viva, i la companyia Els Pirates, capitanejats per Laura Aubert, inauguraran la programació, acompanyats per la instal·lació artística El Ganxo de Lola Lasurt.\nL’itinerari espai transitable acull projectes que transformen i interactuen amb l’espai, com les instal·lacions guanyadores del PostBrossa 2021: )cº, de Pedro Torres, i Los Figurantes, de Ça Marche. El dia de la inauguració s’hi podrà veure l’espectacle itinerant CercaBrossa, amb guió d’Albert Mestres, que recorre els espais urbans del mític BarriBrossa d’Hermann Bonnin.\nL’itinerari arts parateatrals s’inspira en els gèneres escènics populars que fugen de les convencions burgeses. S’obrirà amb el cinema sense càmera d’Antoni Pinent, acompanyat per propostes d’arts en viu que van de la pallassa Pepa Plana al circ de Madame Gaüc, passant pel teatre visual de Monte Isla i el mim corporal de Mai Rojas y Los Escultores del Aire.\nTambé hi haurà, més endavant, l’itinerari creació independent, sengles cicles de músiques indòmites i danses volubles, una programació sobre poesia –que inclourà un cicle de xerrades en format audiovisual que es podrà veure en línia–, i diverses propostes familiars.\nAbans d’obrir, el centre ha engegat un seguit de convocatòries públiques de suport a la creació a les quals ha destinat gairebé 70.000 euros –un 10% del seu pressupost– i ha tancat acords amb les companyies de gestió del taquillatge i ha establert catxets segons proposta i programació. Aquestes mesures són una declaració d’intencions d’un espai cultural que vol valorar i reconèixer el treball artístic també des del punt de vista econòmic, en contra de la precarització del sector.\nData de publicació: Dilluns, 13 Desembre 2021\nUn cicle d'activitats a l'hora del vermut permet descobrir una terrassa molt poc coneguda del barri de...


Malalties en els gossos ¿quines són les més comuns? - Races Autoctones\nUna de les malalties més habituals en els gossos és la hepatitis canina , que és produïda per l’adenovirus caní tipus 1, fent-la molt contagiosa. El virus s’allibera en totes les secrecions corporals del nostre animal, així que és fàcil que s’encomani a altres gossos amb ella. De la mateixa manera, és habitual que el nostre hagi pogut contagiar-se amb el contacte amb altres gossos, o fins i tot amb les seves secrecions. El gos pateix símptomes com la pèrdua de la gana, febre, diarrea i orina excessiva . La malaltia no és contagiosa per a l’ésser humà, així que no cal témer per això. Ara per ara hi ha vacunes enfront de l’hepatitis canina, pel que la seva incidència ha baixat molt, tot i que encara apareixen brots, especialment entre cadells que no han estat encara vacunats.\nUna d’aquestes malalties comunes que a més tenen un nom bastant complicat de recordar. La leptospirosi afecta els gossos contagiant a través de l’orina. Es tracta d’una infecció bacteriana, produïda pel bacteri espiroqueta, que provoca problemes com el cansament excessiu de l’animal, apatia i en molts casos, també conjuntivitis. La leptospirosi sol quedar-se en una malaltia lleu que pot tractar-se amb antibiòtics d’una forma senzilla. Això sí, si no la tallem a temps, el nostre animal la patirà molt més i acabarà havent de ser hospitalitzat per acabar amb ella d’una manera eficient. Ara per ara és comú, ja que es transmet a través de l’orina , però no massa greu.\nCom l’hepatitis canina, el parvovirus és una malaltia bastant contagiosa, i per això és molt comú entre aquests animals. El virus se sol propagar a través de les secrecions corporals, especialment les femta. Per això és important impedir que el gos estigui olorant o apropant massa a aquest tipus d’excrecions, per evitar mals majors. El parvovirus ataca les cèl·lules que es reprodueixen dins de l’organisme de l’animal, provocant problemes intestinals . Actualment, i gràcies a la seva primerenca vacunació, el parvovirus no afecta de manera tan directa als gossos. No obstant això, cal estar molt atents per evitar que la malaltia vagi a més, en el cas que l’animal la contregui.\nMalaltia habitual a la majoria de mamífers i animals de sang calenta, la ràbia ha estat sempre una de les més temudes pels humans. I és que en molts casos aquesta malaltia sí que pot contagiar d’animals a homes , provocant conseqüències que poden arribar a ser mortals. Per això és bo vacunar tant a uns com a altres contra aquest problema. La ràbia és una malaltia altament infecciosa que es transmet per la saliva i per la sang, a través de les mossegades. Provoca que l’animal es torni molt violent, i en casos extrems, fins i tot s’ha de arribar a sacrificar- per evitar que la malaltia pugui propagar molt més o afecti directament fins i tot als humans. La millor manera de prevenir-la és la vacunació , que sol resultar molt efectiva.\nÉs molt semblant a el xarampió, solament que en versió canina. El borm és un virus molt habitual en els gossos, que pateixen aquesta malaltia a través de l’contagi, i afecta especialment al seu sistema respiratori. El símptoma més evident és, precisament, aquest mocs constant de l’animal, una secreció nasal que ens ha de posar alerta sobre aquesta possible malaltia. L’apatia, la manca de gana i les secrecions lacriminales també són habituals, tot i que en ocasions els símptomes no són tan clars. Per això convé estar molt atents al que el nostre gos pugui tenir, si veiem que es comporta de forma estranya. Aturar-a temps ens salvarà de problemes més gran, igual que la primerenca vacunació . Com veus, la majoria d’aquestes infeccions compten ja amb vacunes preparades per protegir bé als animals dels seus efectes més letals.\n« Gàbia per a gossos quan és recomanable la seva utilització?


- Quàn neix l'escuter el Soul Vespa Terrassa? El 29 de novembre del 2008 vàrem decidir posar en coneixement de tots els terrassencs i terrassenques, que estavan convidats a la presentació oficial del club, on es dona pas a una sortida scooterista al matí i va acabar amb una festa a la nit. Desde l´inici els fonaments de la SoulVespa són la passió per la música negra i als ritmes,cultura que fan honor a aquesta moto històrica.\n- Quanta gent ho forma a hores d'ara? A dia d´avui comptem ambs un 80 socis, on gràcies a ells fem possible totes les activitats durant l'any.\n- Existeix un altre club per la vostra zona, en cas afiirmatiu en que us diferencieu? En la nostra ciutat no hi ha cap altre club, potser els més propers els de Vespa club Sabadell, però no hi tenim relació...\n- Quines activitats desenvolupa el club durant l'any, algún ralli anual, punxades etc.? Les activitats que desenvolupem durant tot l´any són des de sortides mensuals, sortides ja classiques com la puj…\nQUÈ T’EMPATOLLES ARA? – 7, MODS I EDAT per Robert Abella\nDivendres 26 de juny del 2015, The Who executen “My Generation” al festival Summer Time davant un Hyde Park londinenc de gom a gom. En finalitzar la cançó, el públic comença a cantar el clàssic “We Are Mods, We Are Mods, We Are, We Are, We Are Mods!” Pete Townshend s’apropa al micròfon i deixa caure: “Cap de vosaltres pot ser un Mod, sou massa vells per a ser Mods!” Què collons s’empatollà Pete?\nPerquè una manifestació subcultural sigui sorprenentment original i moderna –i pugui esdevenir “Modernista”- calen una sèrie de factors que s’hi integrin, però sobretot cal que els seus impulsors-creadors-seguidors estiguin mancats de bagatge cultural. Per això els impulsors-creadors-seguidors de les manifestacions subculturals modernistes generalment són nois i noies de les classes baixes, desarrelats dels seus orígens culturals -és a dir: immigrants o fills d’immigrants- i extremadament joves. La pèrdua de la tradició cultural familiar en viure en un país diferent al del seus arrels i créixer…\n3 - 5 juliol 2015\n- Qui el forma i on resideix la marca? Modet ho formem María i Pablo. Cadascú te unes tasques concretes, segons la seva destre…


Indústria – Puertas Escriche\nPortes Basculants Industrials – Contrapesades\nPortes especialment indicades per a naus industrials i fàbriques gràcies al seu fàcil maneig, gran durabilitat, senzill manteniment i possibilitat de fabricar-se per a un ampli rang de mesures.\nOpcions de diferents folrats (xapa grecada, panell, barrots per ventilació, policarbonats translúcids, …) i acabats amb galvanitzat o lacats segons la carta de colors.\nA causa de la seva relació qualitat-preu unida a la seva robustesa fan que aquesta porta sigui la més utilitzada per comerços, indústries i tancaments per a espais amb una intensitat d’ús moderada.\n“La millor opció per a naus industrials”\nAmb diversitat de versions en les seves guies per adaptar-se a qualsevol espai: llindar reduït, llindar alt, verticals, inclinacions de coberta, etc.\nLa porta ràpida apilable ha estat concebuda per a ús intensiu en forats exteriors de grans dimensions, gràcies a la seva elevada resistència als corrents d’aire. A més, la seva estanquitat permet aïllar diferents àrees de treball, permetent condicionar, sectoritzar i climatitzar naus per a una major comoditat dels treballadors.\nLa porta ràpida apilable posseeix un dels llindars més reduïts del mercat, motiu pel qual pot aprofitar al màxim el forat disponible. Provada en situacions meteorològiques adverses, està preparada per funcionar amb qualsevol sistema d’activació del mercat.


La Jove de Tarragona deixa el castell de deu a mitges\nLa Jove de Tarragona no ha pogut descarregar el 3de10 amb folre i manilles aquest 2018 | Toni\nLa Jove de Tarragona deixa el castell de 10 a mitges\nEls liles han fallat en les diades de final de curs i no han pogut ensenyar tota la feina que han fet als assajos\nRedacció dimarts, 6 de novembre 2018 - 10:30h | Actualitzat a 2018-11-06 10:50h\nLa Colla Jove Xiquets de Tarragona s’ha consolidat un any més com una de les quatre millors colles del país. Tot i deixar-se algun repte pel camí i no tenir l’encert en les actuacions importants de la temporada, el balanç ha de ser satisfactori. Els liles han tancat el 2018 amb sis castells de gamma extra diferents, encara que dos d’aquests hagin quedat carregats.\nDesprés de tres anys en el càrrec, la tècnica dirigida per Aleix Bordas abandona el timó de la Jove. Ho farà per la porta gran. Amb l’equip de Bordas, s’ha aconseguit descarregar el 3de10 amb folre i manilles, el 2de9 amb folre i manilles i els dos castells de 9 amb l’agulla, tant el 3 i el 4. També han continuat dominant el 5de9 amb folre, el 9de8 i el pilar de 8 amb folre i manilles. També han fet l’aleta al 4de9 net, estructura que enguany no s’han pogut plantejar.\nEl futur és optimista. Només falta seguir treballant al local i millorar alguns aspectes tècnics que han distret a l’agrupació lila aquesta temporada. El nou cap de colla de la Jove, que serà escollit durant l’hivern, a banda de consolidar l’ampli ventall de castells de gamma extra, també haurà de seguir explorant els castells nets, el 9de9 amb folre i el 4de10 amb folre manilles, objectius perfectament possibles per una colla que disposa d’una gran massa social.\nUn començament pausat\nFins a finals de maig, la Jove no treia a plaça el 5de8. Ho va fer amb motiu de la seva diada del Local. Dues setmanes després, a Valls, a la diada del Pati, els liles iniciaven un juny d’altíssim nivell amb els primers 3de9 folrat i 4de8 amb l’agulla. En aquestes dues actuacions, la colla també va completar l’espadat de 6.\nA diferència del 2017, el juny lila no va tenir castell de gamma extra. Per Sant Joan, aconseguien plantar la primera tripleta vilafranquina del curs amb l’estrena del primer 4de9 amb folre.\nLa gamma extra arriba a Torredembarra\nLa diada del Quadre de Santa Rosalia del 13 de juliol va brindar l’oportunitat a la Colla Jove de plantejar-se el primer 5de9 amb folre de la temporada. Els liles van descarregar aquesta estructura a la tercera ronda després de descarregar els dos castells bàsics de nou. Van rubricar una excel·lent jornada, que va servir a la població del Baix Gaià per veure el primer castell superior al 3de9 descarregat, amb l’estrena del pilar de 7 folrat.\nVilanova i Vilallonga llueixen de color lila\nEl juliol de la Jove va acabar amb una gran traca. A la diada de les Neus vilanovina, hi van repetir el 5de9 amb folre, però no va ser l’únic gamma extra que es va veure. També van aconseguir estrenar el 9de8 i el pilar de 8 amb folre i manilles. Un altre any, la capital del Garraf regalava a la colla una diada estel·lar per somiar en un agost d’allò més potent.\nL’endemà, a la festa major de Vilallonga del Camp, els liles també van complir amb el segon 9de8 del cap de setmana. Van poder celebrar el gran cap de setmana al costat d’una Colla Vella que aquell dia es va apuntar el primer 2de8 sense folre descarregat de la seva història en aquesta població de la comarca del Tarragonès.\nSant Magí encén les alarmes\nLa diada de Sant Magí es presentava més ambiciosa que mai per la Colla Jove. Després de la suspensió el 2017 pels atemptats de Barcelona i Cambrils, al Cós del Bou l’havien preparat grossa. Però, la diada no va ser gens positiva. La Jove va topar amb el 5de9 amb folre i el 2de9 amb folre i manilles, dos castells que va deixar en carregats. Les caigudes van impedir a la colla intentar el pilar de 8 emmanillat a la ronda de pilars.\nRecuperació al Catllar i l’Arboç\nDesprés del mal regust de Sant Magí, la Jove es plantava al Catllar i l’Arboç amb dubtes, però amb l’esperit de demostrar la bona feina d’assaig i la gran qualitat tècnica. La cita del Catllar va tornar a ser de cinc estrelles amb un pòquer de gamma extra. A banda de descarregar el 5de9 amb folre, el 9de8 i el pilar de 8 amb folre i manilles, la Jove treia de l’armari el 4de9 amb folre i l’agulla, que aconseguia completar per primera vegada al seu historial.\nEl gran registre del Catllar va donar ales a la formació del Cós del Bou i l’endemà a l’Arboç tornaven a completar el 9de8, el 5de9 i el pilar de 8. Un cap de setmana gloriós i que posava a la Jove en el catàleg de favorites per lluitar per la victòria al Concurs de Castells.\nSanta Tecla irregular\nLa Jove ha topat enguany amb les festes majors de la seva ciutat. Per Sant Magí, ja no van obtenir un bon resultat. I en les dues diades de Santa Tecla, tampoc van acompanyar els registres.\nA la diada del primer diumenge de festes, una caiguda de 5de9 amb folre a la primera ronda va impedir a la colla afrontar el 3de10 a la segona. No obstant això, els liles eren capaços de sortir de plaça amb el 4de9 amb folre i l’agulla i el pilar de 8, dues estructures perfectament dignes en aquest tipus de diades.\nEl dia 23, festivitat de Santa Tecla, es va encarar de sortida el castell de deu, però el tres va quedar a mitges sense reflectir les bones proves que s’havien fet a assaig. La caiguda del 3de10 va hipotecar a la Jove, que també va caure amb el pilar de 8 i va deixar el 4de9 amb folre i l’agulla amb intent desmuntat. Es pot dir que en aquesta data, la Jove va perdre el tren del Concurs.\nL’esprint final deixa baixes pel camí\nL’octubre va començar al Concurs de Castells. La Jove, que va quedar tercera classificada, va completar el 5de9 amb folre, el 3de10 amb folre i manilles carregat i el 9de8. Les baixes de Santa Tecla i el Concurs van deixar als liles sense arguments ambiciosos a final de temporada. A diferència d’altres anys, la cita del Vendrell, que es va viure la setmana següent, va ser més tranquil·la i sense premi de gamma extra.\nVila-rodona amb velles glòries als troncs


L'equip femení del Club Hoquei Mataró juga el dissabte a les 19:15 hores al pavelló Jaume Parera davant el Lloret amb la intenció d'aconseguir la vuitena victòria seguida en un campionat de Nacional Catalana on encara no ha cedit cap punt.\nImatge del partit CH Mataró - Noia (arxiu)\nI la cosa en principi no hauria de ser massa complicada en un partit amb el qual s'inicia la segona volta de la primera fase. L'equip mataroní és líder en solitari i rep un equip que és penúltim i al qual ja va derrotar a la seva pista per 1-5.\nL'equip masculí juga a Vilafranca\nPer la seva part l'equip masculí del Mis Ibérica CH Mataró té un complicat desplaçament a Vilafranca, per visitar un equip que la temporada passada estava a OK Lliga.\nL'equip de Quim López està imbatut en les tres jornades que es porten de campionat de 1a Estatal, en les quals només ha cedit un empat, i intentarà mantenir la imbatibilitat en la difícil pista del Penedès. L'equip vilafranquí ocupa el 8è lloc amb 4 punts, 3 per sota del mataroní que és tercer.


Finitud - Wikisofia\n(del llatí, finitudo, de finis, límit) En general, característica de les coses que tenen límit\nEn la filosofia grega, és el límit (péras) com a propietat de les coses que posseeixen definició, harmonia, ordre, perfecció, en oposició a l'il·limitat ἄπειρον (àpeiron) que és, alhora, informe, imperfecte i inacabat; els pitagòrics situen el límit o la finitud entre les dualitats o principis bons i lluminosos (vegeu la citació). La doctrina mateixa de l'acte i potència d'Aristòtil és com la coronació de la idea antiga que les coses són perquè una matèria informe rep una determinació: el límit, la definició i la determinació que dóna la forma; tampoc és aliena a la idea de finitud i mesura la teoria aristotèlica de la virtut moral com a terme mitjà entre dos extrems. El cristianisme institueix la finitud en categoria essencial del ser creat, que per ella es distingeix radicalment del Ser infinit; el cristià reconeix la seva pròpia finitud davant la infinitud divina. La filosofia de tradició cristiana recorrerà a la relació/implicació entre finitud i infinitud. Així, per exemple, Descartes (veg. text).\nHegel afegeix al concepte de finitud com a determinació (concepte grec) el de finitud com a fi, ocaducitat ono-ser (concepte cristià). Les coses, perquè són finites, són i no són al mateix temps; el que són ho determina la seva finitud, que és el seu límit, que al mateix temps assenyala cap al que elles no són, posant el principi de la seva comprensió fora d'elles; res és simplement en si, res s'entén només i per si mateix. La finitud requereix ser negada, transcendida, superada; la superació –la negació de la negació– ve de la mà de l'«haver de ser)», de la moralitat i, amb aquesta, comença (alguna forma de) la infinitud, la de ser «idèntic a si mateix» (veg. text).\nDe Hegel procedeixen les diverses i divergents teories filosòfiques modernes sobre la finitud: entre unes altres, la de Heidegger, per a qui la pregunta pel sentit del ser és també la pregunta per la finitud de l'home, arran de la seva temporalitat i la seva historicitat, i fins del seu «ser per a la mort» (veg. text); la de Jaspers, que veu en la finitud la possibilitat que l'home s'obri a la transcendència (veg. text), o la de Sartre, per a qui la finitud humana és la seva contingència, la seva facticitat, o «no-res», alhora que llibertat i angoixa (veg. text), i s'oposa a Heidegger (vegeu la citació).\nObtingut de «https://www.wikisofia.cat/w/index.php?title=Finitud&oldid=61002»\nDarrera modificació de la pàgina: 15 jul 2020 a les 01:03.


Tres grups catalans seleccionats per actuar a Focus Wales, amb el suport del Departament de Cultura - Sala de premsa. Generalitat de Catalunya\nTres grups catalans seleccionats per...\nTres grups catalans seleccionats per actuar a Focus Wales, amb el suport del Departament de Cultura\nMaria Arnal i Marcel Bagés, Matthew McDaid i The Zephyr Bones actuaran al Festival Focus Wales, que tindrà lloc a Wrexham, Gal·les, del 10 al 12 de maig\nEl showcase de grups catalans a Gal·les és fruit de la col·laboració entre l’Institut Català de les Empreses Culturals (ICEC), el Mercat de Música Viva de Vic i Focus Wales\nEl duet format per Maria Arnal i Marcel Bagés, el cantautor de Rupit Matthew McDaid i la banda de rock psicodèlic The Zephyr Bones actuaran a la propera edició del festival Focus Wales, el 12 de maig, amb el suport del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya, a través de l’Institut Català de les Empreses Culturals (ICEC) i Catalan Arts, la seva marca d’internacionalització de les empreses culturals i creatives.\nEl showcase de grups catalans a Gal·les és fruit de la col·laboració entre l’Institut Català de les Empreses Culturals (ICEC), el Mercat de Música Viva de Vic (MMVV) i Focus Wales per afavorir l’intercanvi de grups i professionals catalans i gal·lesos.\nAquesta és una de les accions estel·lars al Regne Unit de la política del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya, desenvolupada per l’ICEC, per a la internacionalització de la música feta a Catalunya. En aquesta línia, l’ICEC impulsa col·laboracions que van més enllà d’una inversió puntual en un festival i tinguin així un impacte més gran per tot el sector català.\nLa relació establerta entre el MMVV i Focus Wales ja s’ha començat a materialitzar a les jornades professionals del MMVV del passat 3 i 4 de maig, on hi va participar el programador de Focus Wales, Neal Thompson, entre altres agents del sector. Enguany les jornades se centraven en donar a conèixer la realitat actual del mercat de la música al Regne Unit, amb l’objectiu de facilitar el contacte entre les empreses catalanes i els seus homòlegs britànics, per tal que els poguessin presentar propostes artístiques susceptibles de ser programades a la Gran Bretanya.\nLa internacionalització del sector de la música i l’accés al mercat britànic\nAmb l’objectiu d’impulsar i facilitar l’accés de les empreses culturals i creatives catalanes als mercats nacional i internacionals, des de l’Àrea de Mercats de l’ICEC es treballa per connectar, assessorar i promocionar les empreses culturals en la seva internacionalització.\nAccedir amb èxit el mercat del Regne Unit és un treball complex que requereix estratègia i esforç per part dels agents i promotors d’una banda. No obstant, als darrers anys trobem casos d’èxit com el del dj barceloní John Talabott o la ja dissolta banda Ojos de Brujo que van saber fer-s’hi un lloc i ser programats a nombrosos festivals i sales britàniques.\nSegons les informacions que les empreses fan arribar i que es recullen al web de Catalan Arts, aquest 2018, 15 artistes i bandes catalanes tenen previstes més de 30 actuacions al Regne Unit.\nUnes xifres que aniran augmentant a mesura que avanci l’any i es confirmin més seleccions i contractacions, tenint en compte la gran feina prèvia que els professionals catalans van dur a terme l’any passat per accedir al mercat britànic. Gràcies a les línies d’ajut a projectes d’internacionalització, al 2017 les empreses catalanes de música van dur a terme 147 accions professionals arreu del món, entre les quals 14 al Regne Unit.


O ens impliquem tots i totes o ens tornen a robar | Coordinadora Obrera Sindical d'Autobusos de TMB\nO ens impliquem tots i totes o ens tornen a robar\nNomés cinc mesos han fet falta perquè la Direcció d’Autobusos de TMB incomplís l’acord signat per tots els sindicats del Comitè d’empresa, que de fet ja implicava la primera retallada.\nRecordem-ho: pèrdua del 0’25% per sobre de l’IPC per a l’any 2012, congelació salarial amb perduda de poder adquisitiu durant els propers tres anys i pagament dels endarreriments del 2011 en diferents partides que s’ha de veure si es compliran.\nLlavors només uns quants treballadors i treballadores d’Autobusos de TMB van participar a les mobilitzacions, sense vaga, sense pèrdua de diners, que es van fer per exigir a l’alcalde de Barcelona, Xavier Trias, que és qui tria el president de TMB, que complís l’acord de conveni col·lectiu que teníem fins al 31 de desembre d’aquest any.\nNo es va lluitar, no es va fer cap vaga i vam acabar empassant-nos una primera retallada.\nPoc després, la Direcció acomiadava el company de CGT Andreu de Cabo, conegut per destapar corrupteles i un cas d’assetjament sexual. I la plantilla va seguir sense moure’s significativament.\nAra, la Direcció ens vol treure, utilitzant un Reial Decret del PP, uns, aproximadament, 250 euros al mes fins al final d’any. Uns 1.500 euros en total.\nEls treballadors i treballadores tenim dues opcions: ens tornem a deixar robar la cartera o ens mobilitzem per aturar aquest robatori. Esperem que alguns i algunes ja n’hagin après, de la primer retallada, aquesta senzilla lliçó: Si lluites pots guanyar, ni no lluites estàs perdut.\nAlguns i algunes encara dubten de fer vaga pel seu cost econòmic. Abans que arribi l’1 d’octubre i comenci la vaga indefinida tenim l’oportunitat de exigir a l’alcalde de Barcelona i al president de TMB que deixin les nostres condicions salarials en pau i que readmetin el company Andreu de Cabo. Tot sense cap cost econòmic. Pots veure’n les convocatòries a la imatge.\nO fem canviar la voluntat de la Direcció o ens tornaran a robar.\nDepèn de nosaltres que torni a passar o bé que parem els peus a la Direcció i que entenguin d’una vegada que nosaltres ja no cedirem més.\nLa COS explica els dos motius de la vaga a TV3: Ni retallada salarial, Ni repressió sindical\nEl 24 d’octubre es realitzarà el judici contra els companys Mercader i Garganté


Equip La Plataforma comunicació\nTeam Building Social i RSC\nCelebra el Nadal fent Team Building Social\nPunt Lila carnaval\nSom professionals del món de la comunicació i les relacions institucionals, amb experiència i coneixement i, sobretot, amb ganes d'aconseguir que el teu projecte obtingui el recononeixement i èxit que mereix.\nEspecialitzada en el disseny i implantació d’estratègies comunicatives i de relacions per a la creació de marca i la millora de la capacitat d’influència d’una organització i dels seus líders.\nLlicenciada en Ciències de la Comunicació i màster en màrqueting polític. També va estudiar un postgrau en gestió de la immigració.\nVa començar la seva trajectòria a gabinets de comunicació privats i potseriorment al sector públic, a ajuntaments com el de Montmeló, Santa Coloma de Gramenet i Terrassa.\nHa estat assessora de Relacions Institucionals i Afers Parlamentaris del Ministeri d’Indústria i cap de gabinet del Secretari d’Estat de Transports del Ministeri de Foment.\nLlicenciada en Periodisme per la Universitat Autònoma de Barcelona. Postgrau en Periodisme esportiu per la Universitat Internacional de Catalunya i curs en Community Management per la UNED.\nHa treballat com a periodista a diferents mitjans de comunicació com Mundo Deportivo, Catalunya Ràdio i TV3, aixó com al diari digital Diario Crítico.\nTé experiència com a redactora a agències de comunicació, com a responsable de comunicació corporativa i com a gestora de xarxes a fundacions i empreses privades.\nLlicenciada en Periodisme per la Universitat Autònoma de Barcelona. Postgrau en Periodisme esportiu per la Universitat Internacional de Catalunya.\nTé experiència en diferents mitjans de comunicació, tant televisió com ràdio i premsa escrita, amb especial dedicació al món audiovisual. Ha treballat com a periodista a les redaccions de TVE, Cadena SER i BTV entre d'altres, i també a mitjans locals i a agències de comunicació.\nTé una trajectòria marcada per la introducció de la perspectiva de gènere en els seus productes periodístics.\nLlicenciada a Ciències de la Comunicació per la Blanquerna-Universitat Ramon Llull. Postgrau en periodisme econòmic i en periodisme cultural i màster en Social Media Branding and Strategy per La Salle.\nHa treballat com a responsable de comunicació corporativa i màrqueting en diverses empreses privades i també en comunicació interna i externa de Gas Natural Fenosa.\nHa estat responsable de la secció d'Economia del diari Público a Catalunya, periodista a El País i corresponsal en mitjans de comunicació escrits i radiofònics El Mundo, l'Avui, El FAR, RNE-R4 i COMRàdio.\nDiplomat en Arts Aplicades i Oficis Artístics (publicitat) per l’Escola d’Arts Aplicades i d’oficis artístics “Llotja” Ciutat de Balaguer. Certificat de formació: Coaching d’equip estratègic per Formatec - Formació i Esducis.\nHa treballat com a dissenyador gràfic i maquetador de publicacions i publicitat al departament d’imatge i comunicació de l’Ajuntament de Santa Coloma de Gramenet.\nHa treballat com a dissenyador gràfic freelance al sector de disseny gràfic i publicitat.\nDiplomat en Disseny Gràfic per l’Escola Pau Gargallo. Certificat de Grau Superior de Gràfica Publicitària per l’Escola d’Art Sant Cugat.\nHa treballat a “el Tinter, Arts Gràfiques, Edicions i Produccions S.A.L.” al departament de disseny i autoedició.\nHa realitzat treballs de disseny gràfic a diverses revistes, cartells, flyers i logos. També maquetació de libres, catàlegs i revistes, a l’igual que filmació i composició d’originals.\nAccepto rebre informació sobre les activitats, serveis i productes de Plataforma de Comunicació, SLU.\nC. Llull, 1, local 1 · 08005 Barcelona\nTel. 93 141 38 14


Notes d'opinió: Món digital i escenaris de futur de l'educació\nPublicat per Ferran Ruiz Tarragó a 4:11 p. m.\nMoltes gràcies, Ferran!! El teu escrit com sempre ens ajuda a analitzar la nostra realitat i per suposat treballarem perquè el tercer escenari sigui realitat!!\nMartín Noguero ha dit...\nTrobo molt encertada la teva intervenció , però no puc deixar de fer-me algunes preguntes per aconseguir fer-me una idea de com arribarem al desitjat tercer escenari. Crec que per poder avançar-hi necessitem tenir més clares algunes qüestions com són:\n1. Necessitem un Sistema Educatiu ben definit, però que al mateix temps sigui realista i possibilista. No podem posar l’èmfasi en l’atenció personalitzada quan augmentem la ràtio mestre alumne.\n2. El Departament ha de definir i posar a l’abast de les escoles, i dels mestres, els diferents dispositius i servis, així com els recursos que es puguin generar per tal de poder compartir-los.\n3. S’ha de potenciar, i molt, la formació permanent dels mestres si volem que utilitzin unes eines i instruments que dia a dia es van incorporant a la seva aula i que requereixen un elevat grau de coneixement per a la seva utilització en el procés d’aprenentatge de l’alumnat.\n4. Si volem equitat, s’haurà d’intervenir en aquells entorns menys afavorits per incentivar la implicació del professorat en la utilització de les TIC i augmentar les dotacions a les aules.\n5. És imprescindible la revisió de la formació inicial dels futurs/es mestres en les Facultats de Magisteri. Els seus alumnes d’avui haurien de ser els impulsor i dinamitzadors de les TICs quan arribin a les escoles, inclús com a substituts/es. Per l’experiència que tinc com a escola que acull alumnes en pràctiques de Magisteri, avui per avui, aquesta premissa de formació inicial no es dona.\n6. Finalment hem de definir els instruments avaluatius, ja que tenim un Currículum dissenyat per l’adquisició de conceptes però volem avaluar competencialment el nostre alumnat.\nCrec que aprofundint en aquestes observacions farem un escenari que revalori la nostra escola i posi el món digital al servei de l’escola.


‘Arran la visita forçada d’Iñaki Urdangarín a la nostra turística illa de Mallorca, destacam el crit ‘de lladres a presó’ de la gent que l’ha rebut a fora de l’Audiència. Avui és un nou dia històric i queda més clar que mai que si algú vol tornar a robar a la gent de Balears, la justícia actuarà contra aquestes persones’. Així ho ha dit el portaveu de Podem, Alberto Jarabo, en declaracions als mitjans després de la junta de portaveus del Parlament avui.\n‘Aquest és el clam popular després de les sospites que hi havia sobre el cas Nóos; aquesta sentència confirma que és cert el que la gent pensava, que no estem sonats i que la gent quan pensa que l’estan robant està passant i ens alegram que la justícia doni la raó a tot això que era alguna cosa més que una sospita’, ha insistit el diputat.\n‘Avui és un nou dia històric i queda més clar que mai que si algú vol tornar a robar a la gent de Balears, la justícia actuarà contra aquestes persones, i a partir d’aquí veurem que Matas ja ha decidit a on passarà els pròxims anys; Urdangarín encara ha de decidir. També desitjaríem que acceptassin la sentència, cosa que crea una taca important sobre la família Reial, sobre les nostres institucions i sobre com funcionen determinades relacions de poder que Podem diem que s’han d’evitar sempre’, ha afegit Jarabo.\nSobre les penes, el portaveu les ha valorat com a ‘modestes en comparació amb l’alarma social que s’havia generat en el seu moment’. I ha explicat que vam estar contents que fiscalia volgués incrementar la sol·licitud de pena per a aquestes persones; no ha estat així, hem d’acceptar les decisions judicials, i ‘el que és important és que passarà amb els 20 milions d’euros que es confirmen han estat robats de les butxaques dels i les ciutadanes de les nostres illes, amb la pèrdua d’escoletes públiques, millora de la nostra sanitat, etc que això suposa’. Qui pagarà aquests 20 milions d’euros, ens demanam.\n‘Sabem que no es poden tornar tots però sí que hi hauria una acció voluntària del PP que és qui va ser responsable de col·locar Jaume Matas com a president del govern de les Illes i sostingut durant el temps, sabent clar i assenyalat per l’opinió pública del que estava passant. El PP sabia el que estava passant perquè Matas no només està sentenciat per aquests casos sinó que és un polireincident i ara multicomdemnat. Llavors era molta la gent del PP que coneixia quin era el seu comportament corrupte’, ha criticat el portaveu.\nI ha insistit que ‘ara la pregunta és qui pagarà els 20 milions d’euros que ens han robat a totes i tots i assenyalam als responsables que són el PP que encara està a les institucions’.\nOFICINA ANTICORRUPCIÓ: PER PRIMERA VEGADA COMPAREIX JAUME FAR PER EXPLICAR EL REGLAMENT\nEl portaveu de Podem ha destacat que, ‘en contraposició d’aquests comportaments, està el comportament d’aquest Pacte que ha creat una oficina anticorrupció. Estem molt satisfets de la compareixença del director de l’Oficina, Jaume Far, qui ha mostrat la seva col·laboració i empenta per tirar endavant l’oficina, que des del principi s’ha trobat amb intents de deslegitimació per part de diferents partits’, ha destacat.\n‘Podem pensam que els partits que hem votat a favor de la creació de l’oficina i del nomenament de Far ens hauríem de posar d’acord en les esmenes que a partir d’ara s’hagin de presentar per millorar o reformar el reglament’, ha apuntat Jarabo.\nEl diputat ha insistit com, en la seva primera compareixença avui al Parlament, el director de l’Oficina, Jaume Far, ha mostrat la seva disposició absoluta a col·laborar amb aquest Parlament. Ha explicat els dubtes que podia haver-hi i com ha treballat amb les oficines anticorrupció de Catalunya i de la Comunitat Valenciana. Si hi ha errades o desbordaments de les seves competències entre tots es poden arreglar sense cap problema però amb un acord unànime entre els partits que hem votat a favor de l’oficina, que és una de les millors maneres per evitar que comportaments com el de Jaume Matas, Iñaki Urdangarín i tanta gent que ens ha robat a tots en aquesta Comunitat puguin ser dissuadits d’aquests tipus d’inèrcies que han de ser del passat‘, ha valorat.\n( ) Segons Jarabo, ‘Far ha actuat amb bona voluntat i els partits que hem donat suport a l’oficina hauríem de col·laborar amb ell, igual que ell ho fa i s’ha posat a disposició absoluta d’aquest Parlament per treballar amb el reglament que aprovi aquesta Cambra. Els diferents partits que hem aprovat l’oficina no haurien d’intentar fer esmenes per separat per intentar dilatar la posada en marxa de l’oficina. Per a Podem ho tenim claríssim, ha insistit; la millor manera d’evitar els comportaments de gent com Jaume Matas o Iñaki Urdangarín és que l’oficina anticorrupció funcioni a partir de demà. Per tant, les esmenes que fem les consensuarem amb la resta de partits per tal que l’oficina funcioni ja, per a Podem, demà hauria d’estar funcionant’, ha reclamat.


Sobre nosaltres - Rittagraf\nA Rittagraf trobaràs materials, tintes, eines i materials per a serigrafia, gravat en relleu, segells, fotogravat i altres tècniques d'impressió manuals. Rittagraf complementa la venda de materials amb serveis personalitzats com la impressió de fotolits, gravat de segells, insolat i entelat de pantalles de serigrafia. A més, Rittagraf ofereix productes i serveis personalitzats de gravat i tall làser per a la producció d'objectes gràfics, objectes didàctics i objectes decoratius en diversos materials: paper, fusta, cartó, suro, metacrilat o pedra, entre altres.\nRittagraf està creat per professionals de la serigrafia i la gràfica impresa per a oferir les millors solucions gràfiques a les teves necessitats. Ens passem el dia entre tintes, materials i eines. Quan podem, ens desplacem i participem en tallers, conferències o workshops en els quals intentem aportar el nostre coneixement i experiència. Contínuament investiguem i treballem amb els mateixos materials que venem, oferint així un servei directe i amb opinions de primera mà. D'aquesta manera proposem els últims productes i la informació més completa per a ajudar-te en el desenvolupament del teu treball.\nL'equip de Rittagraf està compost per Raquel Fuster, Laura Tamarit i Carlos Alguacil.\nRaquel Fuster és Graduada en Disseny Gràfic i en Producció d'Arts Gràfiques. Disposant de profunds coneixements en serigrafia i en tècniques d'impressió, Raquel, co-directora de Rittagraf, és l'encarregada del brandig i el disseny gràfic de Rittagraf. A més, Raquel s'encarrega de l'atenció, logística i venda online.\nLaura Tamarit és una il·lustradora i dibuixant apassionada del seu treball. Graduada en tècniques d'il·lustració, disposa d'experiència en gravat i serigrafia. És la gestora del màrqueting, disseny i organització de la botiga física, a més de dirigir les RRSS i els plans de màrqueting de Rittagraf. Laura sempre està disposada a ajudar-te a gestionar les teves compres a la nostra botiga física.\nCarlos Alguacil és Llicenciat en Belles Arts, especialista en pintura i tècniques d'impressió. Co-fundador i tècnic de Vostok, ha dirigit i continua impartint nombrosos tallers, cursos i ponències en escoles, universitats i museus de tota Espanya. Meticulós en la tècnica i els processos, comparteix la codirecció, encarregant-se del taller i dels continguts tècnics de Rittagaf. La seva experiència avala la professionalitat de l'equip.\nRittagraf no és una botiga en la qual es venguin exclusivament materials i eines professionals per a tècniques d’impressió. Volem aportar assessorament professional en l'ús de productes, però també oferir la nostra experiència per a desenvolupar productes personalitzats que requereixen de coneixements tècnics i infraestructura o maquinària que a vegades no està a l'abast de qualsevol. Ens hem centrat en tècniques que creiem que precisen d'una sèrie de prestacions de difícil accés i en les quals sabem que podem desenvolupar els nostres coneixements.\nEn Rittagraf pretenem professionalitzar, popularitzar i ampliar una gamma de serveis perifèrics que acompanyen i es converteixen en una eina més.\nGuiar i portar a bon port el resultat dels nostres clients és part de la nostra missió com a professionals. Tots els nostres serveis els oferim a experts de la creació gràfica, però també a aficionats o estudiants que vulguin endinsar-se en el món gràfic i de la impressió manual.\nRittagraf és una empresa de nova creació, però l'equip té l'experiència i els objectius molt clars.\nRittagraf compta actualment amb una botiga física al carrer Llobregat 72, local esquerra, a l'Hospitalet de Llobregat, Barcelona. Hem establert les nostres arrels al costat del mercat de Collblanc. En ella trobaràs tots els nostres productes, A més de la resta de serveis personalitzats per a millorar la teva experiència. Vine a conèixer la nostra botiga i les persones que hi ha darrere.\nLA NOSTRA BOTIGA EN LÍNIA\nPer a poder oferir tots els nostres serveis i productes als qui no poden visitar-nos, oferim els mateixos a través del nostra web: Rittagraf.com Les mateixes persones que t'atenen a la botiga física, t'atendran i gestionaran les teves comandes i qualsevol dubte que puguis tenir.


...No esperis res de mi i no et decebré...: Una delicia pels sentits\nPublicat per marta a 13:28\nGalionar 24 de febrer de 2013, a les 16:35\nHola, Marta, no conec aquesta pel·lícula a què et refereixes, però subscric la teva darrera frase lletra per lletra.\nBen retrobada, amiga! Una forta abraçada!\nmarta 24 de febrer de 2013, a les 16:49\nGràcies guapa, es una pel.licula que potser per proximitat meva es tot un clam de sensacions, un plaer pels sentits l' escenari i les musiques.\nXelo IProu 24 de febrer de 2013, a les 19:56\ngràcies Marta per la recomanació ... oblidem les regles i escoltem al cor\nmarta 24 de febrer de 2013, a les 21:06\nSempre Xelo, encara que el final sigui clar des de abans de començar.\nsa lluna 24 de febrer de 2013, a les 20:28\nMartona, nina preciosa, sempre tocant les tecles que em fan sentir més enllà de la pell. Sento les teves paraules com si fossin meves. En tota història d'amor el final és que menys compte, sempre hi ha moments irrepetibles, inesborrables, que ells sols ho són tot.\nGarbí24 24 de febrer de 2013, a les 21:04\nRes és per sempre, per això es millor anar gaudint de petits bocins. Sap greu que moltes vegades no ens adonem del moment fins més endavant quan en fem record.\nmarta 24 de febrer de 2013, a les 21:12\nLluneta maca el fons de l' amor sempre es el mateix, nomes el final el pot fer diferent, pero no millor perque per molt doloros que sigui l' adeú, l' indiferencia sempre es pitjor.


Jornades Gastronòmiques "Mengem a Vila-real...Olla de la plana": de novembre 2016\nCONCURS I DEGUSTACIÓ POPULAR D'OLLA DE LA PLANA\nEl passat dimecres, a més del concurs professional, també vam poder gaudir de la degustació popular d'olla de la Plana. Els restaurants Lluïsos, Al d'Emilio, La Olivereta, Defeli, El Miso, Birbar, Los Maños, Panegre i El Casino van preparar les seues millors olles per a què tots els veïns i veïnes que es van apropar a la plaça de la Vila pogueren tastar una ració del plat principal de les Jornades Gastronòmiques.\nAquest any, com a novetat, l'associació Cultural Gastronòmica de Vila-real, va preparar una gran olla amb la col·laboració de la Fundació Primavera, que va aportar les verdures procedents del seu hort ecològic, la Carnisseria Jaime, que va posar la carn de l'olla. En aquest sentit, cal destacar també la col·laboració de la Fundació Caixa Rural Vila-real i La Cooperativa.\nLa part solidària va anar a càrrec de les Conferències de Sant Vicent de Paül, que van recollir 1 € per cada cassoleta que anirà destinat a l'obra social que porten a terme al nostre poble, ajudant als que més ho necessiten.\nL'esdeveniment va marcar el punt de partida d'aquestes VII Jornades Gastronòmiques que, un any més, segueixen apostant per la gastronomia local, i per això els convidem a visitar els restaurants participants i tastar els diferents i exclusius menús que han preparat per al mes de novembre.\nen de novembre 07, 2016\nCONCURS PROFESSIONAL D'OLLA DE LA PLANA\nLes Jornades Gastronòmiques "Mengem a Vila-real... Olla de la Plana" han començat reunint a la nostra ciutat a una nodrida representació de la gastronomia local i provincial. I és que el passat dimecres 2 de novembre, els restaurants participants en les Jornades van presentar les seues millors versions de l'olla de la Plana tradicional al veredicte de l'experimentat jurat que va avaluar fins a l'últim detall de cadascuna de les receptes.\nD'aquesta forma els restaurants Lluïsos, Al d'Emilio, La Olivereta, Defeli, El Miso, Birbar, Los Maños, Panegre i El Casino es van esforçar per conquerir els paladars més exigents. En aquesta ocasió el jurat del concurs professional va estar composat pel sumiller, Nas de Bronxe 2013 i professor de GASMA, Sergio Rodríguez; el professor i cap d'estudis de l'Escola d'Hostaleria de Castelló Ignacio Porcar; Miguel Barrera, cuiner amb l'única estrela Michelín de la província de Castelló; el periodista i comunicador gastronòmic Raúl Puchol; el bloguer i comunicador especialitzat en gastronomia Enrique Ballester, i la presidenta de l'Associació de Mestresses de Casa, Conchita Ibáñez.\nA principis del mes de desembre, i una vegada finalitzades les Jornades Gastronòmiques, es coneixeran els resultats i es farà l'entrega de trofeus als 3 primers classificats. Fins aleshores, els convidem a tastar els diferents menús que els ofereixen els restaurants participants i a donar el seu propi veredicte.\nen de novembre 04, 2016


501 LLOCS DE SILENCI QUE HAS DE CONÈIXER ABANS DE MORIR - eBook - Laie\nNo cal anar a la platja més remota de la Polinèsia per sentir-se lluny de les preocupacions. A prop de casa hi ha indrets increïbles, plens d?energia positiva!! Són espais silenciosos on sembla que els minuts i les hores passin a un ritme més lent. És com si el temps s?aturés per oferir al viatger que hi posa els peus un parèntesi en la seva atrafegada vida quotidiana. 501 llocs de silenci que has de conèixer abans de morir és un cant a la vida. Està dedicat al plaer de les petites coses, a la senzillesa. És una invitació a deixar el rellotge a casa i dedicar-se en cos i ànima a viure el present. Catalunya és rica en racons que conviden a seure, reposar i oblidar els neguits quotidians. De valls paradisíaques a cales desertes de la Costa Brava o a paisatges idíl?lics del delta de l?Ebre, d?ermites romàniques a oasis de pau en el brogit de la ciutat. En el llibre hi trobareu dades pràctiques i els millors consells.


Els primers instants del partit s'ha vista a un Nàstic atrevit i dominant, mostrant-se superior a l'equip alacantí. Els homes de Toni Seligrat plens de confiança s'associaven amb facilitat fins a tres quarts de camp per buscar les desmarcades per banda, provocant que el CF La Nucía es situés a prop de la seva àrea. Fran Carbia ha estat el primer en buscar porteria al minut 7, però el seu remat ha sortit fregant el pal. Minuts després, Javi Márquez feia intervenir al meta Fornés sobre la mateixa línia de gol. I en el 21' ha arribat una triple ocasió pels grana. El xut de Carbia l'ha refusat el porter local; en segona instància, Pedro ha creuat l'esfèric i un defensor ha evitat el gol sobre la mateixa línia de gol; i posteriorment, un altre defensa ha acabat refusant davant de Gerard Oliva. El mateix porter també ha aconseguit treure dues bones mans en accions posteriors en els respectius remats de Pol Ballesteros, en jugada assajada, i Gerard Oliva, en una finalització creuada. I en els últims segons del temps reglamentari de la primera meitat, l'àrbitre ha decretat penal favorable a l'equip local. Bernabé ha aturat el llançament d'Agüero, però el mateix davanter ha aprofitat el refús per inaugurar el marcador.\nEn la repressa, el duel ha estat més igualat. L'equip alacantí ha fet un pas endavant en intensitat i lluitant pilotes dividides. Per la seva part, el Nàstic es precipitava en els últims metres i no aconseguia trobar posicions de remat. Les continues interrupcions del joc en forma de falta, moltes d'elles amonestant als infractors, no han permès que l'esfèric es mogués amb regularitat. En el minut 68, una jugada de contraatac per banda esquerra de l'atac ha acabat amb gol d'Agüero. Els tarragonins han buscat retallar distàncies al marcador amb xuts des de fora l'àrea. Fins a tres llançaments dels jugadors R. Brugué, que avui reapareixia de la lesió, Albarrán i Jesús Rueda. Finalment, tot i els intents per trobar el gol, el marcador de dos gols a zero ha tancat el partit a La Nucía.\nPartit corresponent a la jornada 28 del grup III de Segona Divisió B disputat a l'Estadi Olímpic Camilo Cano.\nCF La Nucía: Oscar Fornés, Óscar Prats, Neftalí, Monreal (Jose Mas 54'), Hermosa, Juanan, Fran Moreno, Javi Cabezas, Fofo (Morgado, 36'), Titi (Perales, 72'), Agüero.\nNàstic: Bernabé, Bonilla, J. Rodríguez (Fausto Tienza, 83'), F. Carbia (R. Brugué, 65'), Gerard Oliva, J. Márquez, Fran Miranda, Pedro, J. Rueda, Pol B (Amang, 69'), Albarrán.\nPartit arbitrat per Sergio Usón Rosel.\nGols : 1-0, Agüero (45+2'); 2-0, Agüero (68')\nTargetes : als locals Agüero (25’), Juanan (59’), Morgado (66’), Prats (72’) i Moreno (92’) i per els granes Miranda (21’ i 84’), Carbia (42’), Bonilla (43’), Pedro (45’), Rodríguez (54’) i Márquez (83')


El diari de Tavernes: El GMValldigna denuncia i considera un delicte els senyals serrats a Simat i Benifairó\nOmbria 14 de maig de 2012 a les 10:35\nQuina poca vergonya que tenen alguns! Mira que ningú, però ningú, ix beneficiat si els senyals es trenquen, tallen o desapareixen. Ben al contrari.\nÉs agradable trobar-te els camins nets, ben cuidats i assenyalats quan vas per la muntanya, en este poble i en tots.\nEste fet lamentable diu ben poc de la gentola que ha fet les destrosses. Bo, sí que diu, que no tenen cap estima a l'estorn que els rodeja.\nTant de bo es facen amb ells prompte i hagen de reparar-ho amb les seues pròpies mans.


Filosofia Macrobiòtica, un estil de vida - Herbolari Casa Pià\nInici » Alimentació Saludable » Filosofia Macrobiòtica, un estil de vida\nLa filosofia macrobiotica no és només és una dieta sinó que engloba molt més enllà. És una filosofia de vida, ens aporta una visió enfocada cap a la nostra harmonia, el nostre equilibri físic, així com emocional.\nS’adapta a cadascú de nosaltres i, a més a més, va canviant segons el moment concret en què ens trobem.\n1 Filosofia Macrobiòtica: una filosofia de vida\n1.2 La natura i la felicitat\n1.3 La perfecció\n1.4 El yin i el yang\n1.5 Fonaments bàsics de la Macrobiòtica\n1.6 Més fonaments bàsics\nFilosofia Macrobiòtica: una filosofia de vida\nEs tracta d’una filosofia que reinventem nosaltres mateixos, la modelem a les nostres necessitats personals, a les nostres vivències i a la nostra psicologia.\nRespectant en tot cas la paraula individualitat, doncs la pròpia Macrobiòtica és la què ens ofereix el ventall de colors, però consegüentment som nosaltres els grans mestres que elaborem la pintura definitiva.\nSabent en tot moment que el pas del temps va modificant el dibuix creat, d’acord a les diferentes experiències que anem vivint i a les transformacions que s’esdevenen dia a dia dins del nostre interior.\nLa natura i la felicitat\nLa natura és un constant canvi i nosaltres ens movem dins d’aquest cicle. La felicitat depèn del bon maneig de les eines amb les quals disposem per viure-hi, a la vida mateixa. Per aconseguir arribar a la adaptació a aquest moviment natural hem d’aprendre a tendre aquest moviment.\nLa perfecció absoluta podríem dir que no existeix, ja que només dura uns segons i torna a perdre’s. És per això que nosaltres ens anem movent a la recerca d’aquesta línia mitjana que ve a significar la nostra pau interior, l’equilibri fonamental.\nMitjançant la Macrobiòtica podem arribar a sentir com el color dels aliments té una influència sobre els diferents punts del cos.\nAixí com cadascuna de les diferents maneres de cuinar un menjar o de tallar una verdura tenen un efecte concret segons la forma d’elaboració triada. Per tant, distingim entre aliments o coccions d’energia més yin i d’altres amb naturalesa més yang.\nAquelles que formen part de tendències yin produirien en nosaltres una expansió, ens pugen a dalt, ens tornen lleugers, ens hidraten, però alhora, ens fan més sensibles, més idíl·lics, somiadors, ens humitegen, ens enfosqueixen i ens refreden.\nEn canvi, a l’altra banda, les de tipus yang provocarien una contracció, ens obliguen a tocar terra, a ser més forts, a veure la realitat de les coses, a protegir-nos del dolor, a escalfar-nos, a trobar la claredat, però per contra ens assequen per dins, ens tornen materialistes i aspres, ens fan sentir pesats, ens tornen petits i ens alenteixen.\nTornem llavors a comprovar com l’ideal és l’equilibri de tots dos i tot plegat intentar no caure en cap dels dos extrems, ja que en qualsevol d’aquests dos costats tan oposats estaríem caminant cap a la malaltia i les emocions més negatives, amb la conseqüent pèrdua d’energia, la invasió de la tristor i la manca de claredat mental.\nFonaments bàsics de la Macrobiòtica\nEls fonaments bàsics en què es dóna suport a la Macrobiòtica són els següents:\nCal cuinar en un ambient tranquil, concentrats únicament en allò que estem fent, ja que la nostra energia es transmet al menjar, és a dir, aliments que després nosaltres i els nostres éssers estimats menjarem.\nTots els aliments han de ser integrals i en preferència ecològics.\nCada àpat principal ha d’incloure una àmplia varietat de verdures de diferents colors, estils de cocció i talls concrets.\nEls cereals són en tot cas la base de la dieta. Sense existir farines refinades, ni pa o brioixeria industrial, sinó d’altres com ara l’arròs vermell o integral, el fajol, el mill, la quinoa, l’ordi, etc.\nEl segon gran pilar són els llegums, ja que constituiran la proteïna principal de la dieta en combinació amb el cereal. Aquí tenim les adzukis i d’altres fesols, els cigrons, les llenties de tota mena, els pèsols…\nEls fruits secs i llavors es prenen torrats a la paella en el moment de servir i amb una mica de sal marina per ajudar a absorbir millor els seus minerals. Es fa servir molt i molt sovint el Gomashio per amanir els plats, és un dels productes estrella. Es fa amb sèsam triturat a mà amb un molinet anomenat suribachi.\nMés fonaments bàsics\nLes algues agafen una gran importància, són originàries d’aquesta dieta, i es fan servir en petites quantitats com a guarnició o bé en sopes vegetals de tofu, és el cas del caldo de miso, així com en estofats de llegums, molt freqüent per aconseguir estovar més fàcilment els cigrons bullits.\nLa fruita sol anar la majoria de les vegades cuinada i només es trien les que són de naturalesa més calenta com ara la poma. Es descarten totes les d’origen tropical.\nEls pickles i fermentats en petites dosis també formen part del plat final. Preferiblement aquestes elaboracions es fan a casa nostra de forma casolana, ja que els comprats vénen pasteuritzats i per tant perden gairebé totes les seves vitamines.\nEs fa servir una quantitat mínima de sal per menjar, ja que és considerada una gran font de minerals. Però sempre que sigui marina, mai refinada.\nL’oli d’elecció és el de sèsam, i en tot cas escalfat una mica a la paella, mai en cru. El d’oliva queda reservat per a persones de constitució més forta, ja que l’origen és una fruita, l’oliva, i no un fruit sec o una llavor, per tant resulta més difícil de pair. Els greixos es consumeixen amb moderació.\nFinalment tenim així un plat ple de colors frescos i vius, amb unes quantes parts diferenciades, les quals ens aporten unes vibracions diferentes, un efecte específic al nostre cos… Tot plegat constitueix, com ben hem dit, resulta una forma única de veure la vida, de gaudir de cada petit moment, de conèixer-nos a nosaltres mateixos, d’entendre als que ens envolten i de aprofitar l’amor que tenim dins com a màxima essència.