La fe venç l’esperit del món que divideix | Catalunya Religió\nSi tu no estimes el teu germà, no pots estimar Déu. Ho recorda aquest matí el Papa a la missa a la Casa Santa Marta subratllant que és la fe qui dona forces per a pregar per tothom, fins i tot pels enemics, de no deixar créixer els sentiments de gelosia i enveja i de no xafardejar\nPer estimar Déu concretament, cal estimar els germans, és a dir, pregar per ells, simpàtics i antipàtics , també per "l’enemic", no donant espai als sentiments de gelosia i enveja, i no "xafardejar" que destrueixen les persones. És una ferma exhortació a l'amor, la que el Papa es envia aquest matí, en l'homilia de la missa a la Casa de Santa Marta. Per donar la força d’estimar així, és la fe que venç l'esperit del món, que és mentider i divideix.\nL'esperit del món és mentider\nLa reflexió de Francesc es desenrotlla a partir de la primera carta de Sant Joan apòstol Jn 4,19-5,4), que proposa la Litúrgia d'avui. L'apòstol Joan ens parla, de fet, de "mundanitat". Quan diu que "aquells que han nascut de Déu, són capaços de superar el món", està parlant de la "lluita diària" en contra de l'esperit del món, que és "un mentider", és un "esperit de les aparences, sense consistència "mentre que" l'Esperit de Déu és veritable". "L'esperit del món és l'esperit de la vanitat, de coses que no tenen força, que no tenen fonament i que cauran", ha dit Francesc. Com els dolços que s'ofereixen per Carnaval, els bunyols" - no són consistents, sinó "plenes de vent", així és l'esperit del món "ple de vent" i enganya perquè és "fill del pare de la mentida "\nL'esperit del món sempre divideix la família, la comunitat i la societat\nL'apòstol ens ofereix el camí de la concreció de l'Esperit de Déu, que "no va per les fantasies": el dir i el fer són la mateixa cosa. "Si tu tens l'Esperit de Déu", recorda el Papa, faràs les coses bones. I l'apòstol Joan diu una cosa "quotidiana": "Qui no estima el seu germà que veu, no pot estimar Déu, qui no veu". "Si tu no ets capaç d’estimar una cosa que veus, com podràs estimar una que no veus? Aquella és fantasia ", posa de manifest Francesc, exhorta a estimar" això que veus, que pots tocar, que és real ". I no les fantasies que tu no veus ".\nSi no ets capaç d'estimar Déu en el concret, no és cert que tu estimes Déu. I l'esperit del món és un esperit de divisió i quan es fica en la família, en la comunitat, en la societat sempre crea divisions: sempre. I les divisions creixen i ve l'odi i la guerra ... Joan va més enllà i diu: "Si un diu ‘jo estimo Déu’ i odia al seu germà, és un mentider", és a dir, un fill de l'esperit del món, que és pura mentida i pura aparença .I això és una cosa que ens farà reflexionar: estimo jo Déu? Però anem al toc de pedra a on podem comparar i veurem com tu estimes el teu germà: veurem com l'estimes.\nEls tres senyals\nEl Papa Francesc es fixa en els tres senyals que indiquen que un no estima el seu germà. Somriure es pot fer de moltes maneres: fins i tot els pallassos de circ somriuen i moltes vegades ploren de cor. Primer de tot per tant, el Papa ens exhorta a pregar pel proïsme, i també per aquella persona que "m'és antipàtica” i que sé "que no em vol bé", fins i tot per al que "m'odia", fins i tot "l'enemic ", com Jesús. ha dit. Si no prego, és un senyal que no estimo:\nEl primer senyal, la pregunta que tots hem de fer: jo prego per les persones? Per totes ,en concret, aquelles que em són simpàtiques i aquelles que em són antipàtiques, aquelles que em són amigues i les que no són amigues. Primer. Segon senyal: quan jo sento sentiments dins de mi sentiments de gelosia, d'enveja i em ve el desig d’augurar-li mals o no ... és un senyal que u no tens amics. Atura’t allà. No deixar créixer aquests sentiment: són perillosos. No deixar-los créixer. I després, el senyal més quotidià que no estimo el proïsme i, per tant, no puc dir que estimo Déu, és la xafarderia. Posem-nos en el cor i en el cap, clarament, si jo faig murmuracions, no estimo Déu perquè amb la xafarderia estic destruint aquesta persona. Les xafarderies són com els caramels de mel, que també són bons, un en porta un altre, i un altre, i després s'espatlla l'estómac, amb tants caramels ... Per què és bonic, és "dolç" de xafardejar, sembla una bona cosa bonica; però destrueix. I aquest és el senyal que no estimes.\nEn la lluita contra l'esperit del món conserva la fe.\nSi una persona deixa de xafardejar en la seva vida: "Jo diria que està molt a prop de Déu," perquè - explica Francesc – no xafardeja el proïsme, “te cura del proïsme , té cura de Déu en el proïsme”\nI l'esperit del món es venç amb aquest esperit de fe: creure que Déu està en el meu germà, en la meva germana. La victòria que ha vençut el món és la nostra fe. Només amb molta fe es pot caminar en aquest camí, no amb pensaments humans de sentit comú ... no, no: no serveixen. Ajuden, però no serveixen per a aquesta lluita. Només la fe ens donarà la força per no xafardejar, de pregar per tots, també pels enemics i no deixar créixer els sentiments de gelosia i d’enveja. El Senyor amb aquests versets de la Primera carta de Sant Joan apòstol, ens demana concreció en l’amor. Estimar Déu: però si no estima el germà, no pot estimar Déu. I si tu dius que estimes el teu germà, però de veritat no l’estimes, l’odies, tu ets un mentider ..


Investigadors espanyols asseguren que el 80% de la matèria de l'Univers és fosca | Consumer\nInvestigadors espanyols asseguren que el 80% de la matèria de l’Univers és fosca\nAquesta afirmació obre nous camins per a la física quàntica\nUn equip d’investigadors de l’Institut d’Estudis Espacials de Catalunya, pertanyent al Consell Superior de Recerques Científiques (CSIC), assegura que el 80% de l’energia de l’Univers és fosca, amb el que s’obren nous camins per a la física quàntica. Pablo Fosalba, Enrique Gaztañaga i Francisco Castander han dut a terme el seu treball analitzant els nous mapes de temperatura aconseguits pel satèl·lit Wilkinson, de l’Agència Espacial estatunidenca (NASA), que mostren la radiació residual de la formació dels primers àtoms de l’Univers.\nAquests astrofísics també han estudiat les dades del SDSS (Sloan Digital Sky Survey), organisme de recerca internacional liderat pels Estats Units, que ha dut a terme un nou mapa de la distribució de les galàxies. Amb aquestes dades, els científics espanyols han pogut analitzar les variacions en la temperatura d’aquesta radiació còsmica en el moment de travessar el camp gravitacional que delimita les galàxies.\nSegons ells, aquestes alteracions de temperatura són de només una fracció de milionèsima de grau centígrad. D’acord amb el model cosmològic estàndard, l’Univers es va iniciar amb el Big bang: la gran explosió d’una bola calenta, molt densa, que contenia tota la matèria i energia present en el cosmos.\nEl resultat d’aquesta explosió va ser l’expansió de l’Univers, a un ritme que depèn del seu contingut energètic. Inicialment es va pensar que la matèria fosca freda, que no interacciona més que gravitacionalmente amb la resta de la matèria, era la que dominava el contingut energètic de l’Univers. No obstant això, en els últims anys les facis explotar supernoves d’estrelles tipus “Ia” i la grandària de les fluctuacions de temperatura mesures pel satèl·lit Wilkinson, apunten al fet que l’Univers és pla i que es troba en expansió accelerada. Segons els astrònoms, això significaria que hi ha una nova font d’energia còsmica, coneguda com a energia “fosca”, la densitat de la qual no canvia amb l’expansió de l’Univers, tal com ocorreria si el buit tingués energia.\nAquesta troballa espanyola ha estat corroborat per investigadors del SDSS, coordinats pel professor Scranton, que també descarten que els resultats puguin ser deguts a possibles efectes sistemàtics. En aquest sentit, cal assenyalar que el fet que el mateix resultat s’hagi obtingut per diversos equips de científics, utilitzant dades independents, per la seva situació en el cel o per la seva profunditat, confirma que l’Univers s’expandeix de forma accelerada i que, molt possiblement, està dominat per algun nou tipus d’energia “fosca”.\nmateria-ca oscura-ca univers


EL COR DE LES APARENCES: Procés de secularització i invenció del subjecte\nProcés de secularització i invenció del subjecte\nLa foto és de Digby Fullam\nPostil·la per la classe d'Antropologia Religiosa del 22/3/2017\nA aquesta classe vaig tornar a insistir en una cosa fonamental, com és que qualsevol aproximació a aquest àmbit en que solem encabir allò religiós en l'actualitat està marcat per la premissa segons la qual l''ambit natural d'allò que es considera espiritual sols pot ser l'experiència privada persona, és a dir que l'espiritual sols pot ser viscut espiritualment.\nAquest fonament no és cap fenomen natural, sinó que ha de ser considerat indissociable del procés de subjectivització, que és el mateix que dir de secularització. Per secularització entenem, en primer lloc, el procés que porta els individus a sostreure de la dominació de símbols i institucions sagrades, fent que la religió es replegui del vast territori fins llavors sota el seu control en les societats tradicionals -la vida de la comunitat en la seva totalitat- a aquest nou espai restringit que era la pròpia consciència personal, i ja no sota la forma de rituals externs sinó de la vivència emocional del sobrenatural. La secularització és, llavors, idèntica al procés de aquarterament del sagrat en el que Hegel anomenava l'ésser amb si mateix de l'individu, és a dir en el subjecte i la seva subjectivitat, que queden eximits de l'obediència fins llavors deguda als principis que la religió vehiculava en els seus ritus i mites. Permeteu-me insistir en aquest principi: secularització és, així doncs, subjectivització.\nLa subjectivització, la immanència dels sentiments íntims i la recerca d'una autenticitat personal són els factors discursius que cimenten els valors de l'individualisme, sistema jurídic-filosòfic propi de les societats modernitzades que col·loca a l'individu psicofísic com a fonament i fi de totes les lleis i relacions morals i polítiques. La premissa de la individualització és, des del Renaixement, la de que la persona ha de dirigir la seva conducta al marge dels pressupostos morals heretats de la tradició i l'obediència la comunitat a la qual pertany vigilaria. Perquè es donés aquest procés de subjectivització i individualització, del qual dimanarà la figura moderna del ciutadà, era indispensable que el sagrat, és a dir el determinant últim de l'existència humana- abandonés el que havia estat el seu caràcter factible i objectiu, ja que la seva realitat no podia resultar sinó d'una vivència purament íntima. És a partir d'aquí l'assumpte fonamental, el codi al que s'havia de traslladar tota experiència humana, serien els estats d'ànim personals.\nLa creença, tota convicció profunda, es desplega ara en un nou territori: el de la psicologia o ciència de la vida interior, aquella les necessitats i requeriments de la qual passaran a ser la nova competència de la pietat religiosa. La religió en el pla del que és públic es redueix a una pura retòrica o, com a molt, a un humanisme secular, mentre que només és reconeguda com a significativa i pertinent en la seva nova localització: la "experiència del cor". La dicotomia sagrat / profà passa a equivaler a la de privat / públic, o millor, íntim / públic.\nLa subjevitización és el requisit més innegociable de la politització. La supressió dels llocs i les conductes sacramentalitzadores, que feien incontestablement reals la comunitat, els seus límits i les seves lleis, era fonamental per a transitar del la vella congregació de les consciències a la moderna congregació de les emocions i les experiències, un vincle aquest últim que no vulnerava el principi cristià reformat, adoptat per la moral política secular, de l'autonomia de les consciències en la fe i la gràcia. L'individu quedava alliberat així de les cadenes que el ritual li imposava, quedant a la mercè de l'elecció del seu propi camí moral i a l'espera de merèixer aquesta llum interior amb que l'Esperit Sant il·lumina el cor dels elegits.\nMarx va entendre molt bé aquest pas donat per la Reforma. A la seva "Crítica de la filosofia del dret de Hegel", escriu una cosa que he repetit diverses vegades a classe: "Luter [ ...] va vèncer a la servitud per la devoció, perquè la va substituir per la servitud en la convicció. Va trencar la fe en l'autoritat perquè va restablir l'autoritat de la fe [...]. Va alliberar l'home de la religiositat externa perquè va fer de la religiositat l'home interior [...]. Va emancipar de les cadenes al cos perquè carregar de cadenes el cor."\nPublicat per Manuel Delgado a 7:05


Piscina nocturna a la Seu, en el marc del programa de la Festa Major — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / Piscina nocturna a la Seu, en el marc del programa de la Festa Major\nPiscina nocturna de FM\nLa Piscina Municipal urgellenca s'obrirà al públic aquest dilluns, 20 d'agost, a partir de les 21 hores, en el marc de les activitats prèvies a la Festa Major de la Seu d'Urgell. La proposta, que és gratuïta, s'ha inclòs en el programa festiu a instàncies del Consell Municipal d'Adolescents.\nDurant l'obertura de l'espai aquàtic hi haurà l'acompanyament de la música de Sergi Delta, i també es planteja la possibilitat de sopar-hi. Els interessats podran fer un entrepà de botifarra i un refresc, a un preu de 3,90 euros.\nLa Comissió de Festes recorda que els menors de 14 anys hauran d'anar acompanyats d'un adult.\nCal recordar també que aquest dimarts, 21 d'agost, a les 19.00 hores, està previst un concert de Dàmaris Gelabert al Palau d'Esports. L'entrada serà gratuïta fins als 3 anys, mentre que la dels nens i nenes de 4 a 14 anys tindrà un cost de 7 euros. Els majors de 15 anys podran accedir-hi pagant 12 euros.\nLa venda d'entrades anticipades es duu a terme a Turisme Seu o a Turisme del Consell Comarcal de l'Alt Urgell.


Eleccions, Vox, Ciutadans, el pacte PSOE-Unides Podem... en boca de tothom - CENT PER CENT\nEleccions, Vox, Ciutadans, el pacte PSOE-Unides Podem… en boca de tothom\n1. Per a què han servit aquestes eleccions?\n2. Com expliques la debacle de Ciutadans?\n3. Et preocupa la pujada de Vox?\n4. Com ha d’afrontar la qüestió catalana el nou govern?\n5. T’agrada aquest pacte exprés entre PSOE i Podem?\nBernat Amer: “No hi haurà solució si no hi ha diàleg”\n1. Per demostrar que tenim uns líders polítics “mediocres” que no varen ser capaços de pactar un govern quan les circunstàncies eren més favorables.\n2. Crec que ha estat previsible i lògica i, fins i tot,massa tardana. Un partit que es gira cap allà on ve el vent, sense un objectiu clar i amb un líder amb massa afan de protagonisme no pot arribar molt lluny.\n3. Evidenment que em preocupa! Tots els extremismes són dolents, molt més els que fomenten l’homofòbia, la xenofòbia,la segregació entre races, sexes i cultures i el masclisme. No puc entendre que hagi dones que votin un partit que les menysprea.\n4. Amb diàleg, sense cap dubte! No hi haurà solució si no hi ha diàleg. Cada vegada les postures semblen més enfrontades. Seria convenient cercar interlocutors que valoren la situació des d’una altra perspectiva i siguin capaços d’arribar a pactar un referendum amb totes les garanties democràtiques necessàries, igual que hauria de fer l’ Ajuntament de Manacor a Porto Cristo, tal i com se varen comprometre els partits que ens governen.\n5. Crec que és el menys dolent dels pactes que es podrien signar. Haurien de ser capaços de formar un govern amb criteris clars per resoldre els problemes que tenim i patim i no deixar-los a un costat, com han fet a altres legislatures. És urgent necessari obtenir un finançament just!\nJeroni Galmés: “Vox no ha aparegut per generació espontània”\n1. Per certificar la curtor de Sánchez, que el PSOE actual no difereix de la dreta de l’Estat en determinats temes centrals de la política espanyola i que una part important dels espanyols compra feixisme.\n2. Trasvassament de la còpia a l’original.\n3. No. VOX no ha aparegut per generació espontània. Estava latent dins altres partits i ara s’ha expressat.\n4. En aquest ordre: demanar perdó, amnistiar i pactar la celebració d’un referendum d’independència.\n5. Tant poc o molt com el del partit socialista i el bloc d’esquerres de Portugal.\nFrancesc Rosselló: “Ciutadans s’ha enterrat ell mateix”\n1. Aquestes eleccions han servit per desmuntar completament el mite de l’èxit de la transició espanyola. Els resultats de la ultradreta demostren que hi ha molta gent que pensa que els preceptes franquistes són més bons que els democràtics. El pitjor de tot és que, possiblement, una gran quantitat d’aquestes persones són massa joves per haver viscut la dictadura i, per tant, han “heretat” aquestes idees i les han mantingut vives fins avui dia. A més, s’ha demostrat la inoperància estratègica del PSOE, el qual ha perdut escons, quan pensava que arrasaria. No obstant això, els habitants de les Illes seguim demostrant de manera masoquista que som incapaços de defensar els nostres interessos a Madrid ni amb un sol diputat d’un partit illenc. Una llàstima.\n2. Ciutadans s’ha enterrat ell mateix. És possible fer una campanya tan ridícula? Va tenir una oportunitat d’or per posicionar-se al centre i va preferir anar massa a la dreta. Aquest lloc està massa ben ocupat. El votant de Ciutadans no és partidista com altres i ho ha vist. Ha agafat una altra papereta perquè votar Ciutadans ha perdut el seu sentit.\n3. Vox? Allò que ha pujat és la marca blanca de Falange. Ens hauria de preocupar a tots perquè és l’inici de la intolerància, de l’odi i de la violència. Ja s’està demostrant. Qui estava amagat, ara està legitimat per actuar perquè el seu líder surt a la televisió, diu barbaritats obertament i el voten. Deu ser que ja es deu poder fer, no?\n4. Com ha d’afrontar qualsevol qüestió un govern? Una taula, com més grossa millor; cadires a voler; i si hi ha unes canyes ja seria perfecte. Els polítics que facin política. És tan obvi que és ridícul haver-ho de dir.\n5. El Sr. Sánchez no podia dormir a l’abril i ara pacta en dos dies. És molt patètic, però això hi ha. M’agrada, però veurem quin marge de maniobra tendrà Unidas Podemos amb la qüestió catalana.\nAl Sr. Sánchez no li quedava altre remei que pactar. Si no, les pròximes eleccions seran 3 menys. Ara, cercarà el Sí de Ciutadans a la seva investidura per anul·lar l’independentisme. Ho pens de veres. Ja ho veurem.\nAntoni Nicolau: “Tots els fatxes han sortit de l’armari”\nHan servit per constatar que les coses estan com estan. Els vots de dreta i esquerra no s’han mogut. El PSOE ha vist que no tenia marge de creixement i ha hagut d’assumir que no li queda més remei que fer un pacte cap a l’esquerra si no vol perdre territori.\nTot el que ha perdut Ciutadans se n’ha anat al PP i a Vox. La situació de Ciutadans ve donada per aquesta estratègia d’ubicar-se entre PSOE i PP i jugar a mitges tintes. Vox ha pres les cartes ben clares i tots els fatxes de l’Estat espanyol han pogut sortir de l’armari d’una manera clara.\nEntenc que la pujada de Vox no implica un augment del vot de la dreta, encara que sí que és ver que és més extremista. Des del 2011 els partits de dreta no han arribat\nUna de les coses que s’ha palesat és que l’independentisme ha crescut. I no sols a Catalunya, també al País Basc i Galícia. Els partits petits han crescut en aquestes eleccions. El que passa a Catalunya és un problema polític. Se n’ha de parlar i Catalunya ha de poder decidir.\nÉs el més prudent per formar un govern que duri els quatre anys i pugui dur endavant polítiques d’esquerra.\nSerafí Lliteres: “Ni PSOE ni Unides Podem no tenen cap interès per millorar la situació de les nostres illes”\n1. Per a res de bo.\n2. Ha deixat de ser una eina útil per a l’IBEX 35 i el poder estatal i l’han liquidat. Gran part de la gent vota pel que veu i escolta als mitjans i els mateixos mitjans que abans feien campanya a favor seu, aquesta vegada l’han feta en contra seu.\n3. El feixisme i l’odi al diferent sempre ha estat incrustat a part de la societat espanyola. Xuetes, gitanos, bascos, catalans i negres sempre hem estat considerats per aquesta part de la societat com a quelcom inferior. Ara se li ha donat veu en forma de diputats a qui pensa així. Evidentment és preocupant, però des del meu punt de vista tot va començar amb el menyspreu d’Alfonso Guerra quan va “passar pel ribot” l’estatut. Ell va ser qui va “obrir la veda” de la caça en forma de menyspreu al diferent.\n4. Primer de tot haurien de tractar-los d’igual a igual, però això no passarà perquè no ha passat mai.\n5. No em diu res, són dos partits que no han demostrat tenir cap interès en millorar la situació d’infraestructures, econòmica, cultural ni territorial de les nostres illes. Com la resta.\nprevious post: “Vaig en moto des dels vuit anys”\nnext post: Vilafranca acull dissabte el 3r Campionat Mundial de Scrabble Duplicat en Català


Santa Oliva municipalitza el servei de neteja viària\nEs va aprovar per majoria absoluta en el darrer Ple celebrat el passat dijous 30 de juny de 2022.\nObertura de la Piscina Municipal el dilluns 4 de juliol\nEl primer dia l'entrada serà gratuïta per a tothom.\nEs va iniciar ahir 28 de juny en motiu del Dia Internacional de l’Orgull LGTBIQ+.\nCONVOCATÒRIA DE PLE ORDINARI EL DIJOUS 30 de juny de 2022\nDimarts 28 de juny, Dia Internacional de l'orgull LGBTIQ+\n🌈Dimarts 28 de juny, Dia Internacional de l'Orgull LGBTIQ+👉.\n📌Actes de commemoració a Santa Oliva:\n👉Durant tota la jornada: hissada de la bandera irisada al balcó de l'Ajuntament\n👉A les 19:30h a la Sala de Plens de l'Ajuntament;\nLectura del manif\nVirginia Moreno Navarro substitueix Josep Carreras i Benach com a alcaldessa de Santa Oliva\nAssumeix l’alcaldia per majoria absoluta dels membres de Compromís i ERC.\nConvocatòria Ple Extraordinari el dissabte 11 de juny a les 11:00 hores\nA la sala de Plens de l'Ajuntament en format presencial.\nConvocatòria Ple Extraordinari el divendres 3 de juny de 2022 a les 20:00 hores.\nA la sala de Plens de l'Ajuntament en format presencial\nSanta Oliva rememora la lluita antifranquista amb un acte d'homenatge al soldat desconegut\nOrganitzat per l’Ajuntament es va fer ahir diumenge al cementiri de la localitat.\nAnunci de licitació. Ajuntament de Santa Oliva\nL’Ajuntament de Santa Oliva (Baix Penedès) ha aprovat l’expedient de licitació de la concessió d'una llicència d'ús privatiu del bar de la Plaça Europa - anualitat 2022.\nCASALS D'ESTIU 2022 A SANTA OLIVA.\nPeríode d'inscripcions: del 10 de maig al 3 de juny.\nDel 27 de juny al 29 de juliol vine a gaudir dels Casals a Santa Oliva. Edats: de P3 a 6è.\nObertes les preinscripcions per a l'Escola Bressol "Les Orenetes"\nDel 9 de maig fins el 20 de maig de 2022.\nServei d'orientació laboral a Santa Oliva\nL’horari d’atenció són els dilluns de 9:00 a 13:00 a les dependències de l’Ajuntament de Santa\nOliva, C/ Mossén Josep Ma Jané, 19 – 20. Pots demanar cita prèvia a:\nMatrícula oberta a l'Escola de música Contrapunt\nL'ESCOLA DE MÚSICA CONTRAPUNT OBRE EL\nPERÍODE PER A MATRICULAR-SE.\nSUBVENCIONS DE SALUT PÚBLICA PER GENERAR ENTORNS MÉS RESILIENTS, SEGURS I SALUDABLES – EXERCICI 2021\nOBJECTE I IMPORT SUBVENCIÓ:\nLínia 1 - Vigilància de les zones de bany: 8.690€\nLínia 2 - Protecció de la Salut Pública: 16.091,11€\nS’ha equipat l’espai amb una pista multiesport, una pista d’skate, una taula de ping pong, taules de picnic i papereres.\n400.000€ en actuacions de millora i urbanització al barri del Camí dels Molins\nJosep Carreras va presentar el projecte conjuntament amb la Consellera de Presidència de la Generalitat Laura Vilagrà\nConvocatòria de Ple Ordinari pel dia 31 de març de 2022\nDijous 31 de març a les 20:00 hores al Monestir de Santa Maria de Santa Oliva en sessió presencial.\nTractament fitosanitari per regular i eliminar les males herbes dels carrers\nEs durà a terme durant les dues properes setmanes començant pel barri de Sant Jordi, seguidament Les Pedreres i el Nucli.\nNOU CURS GRATUÏT D'AUXILIAR DE MAGATZEM.\nInformació i inscripcions: Ajuntament de Santa Oliva: 977 67 96 63 - ocupacio@santaoliva.cat\nCOMUNICAT DE L'AJUNTAMENT DE SANTA OLIVA:\nL'Ajuntament de Santa Oliva condemna els fets ocorreguts ahir a la tarda a Les Pedreres.


Júlia Manresa / Dani Sánchez Ugart\nEl ministre d'Economia i Hisenda, Cristóbal Montoro\nMadridEl ministre d'Hisenda, Cristóbal Montoro, ha encarat el debat parlamentari dels pressupostos generals de l'Estat amb la tranquil·litat d'haver aconseguit els suports justos per a la votació que tindrà lloc aquest dijous. Els governs espanyol i basc han arribat a un acord sobre la quota basca amb el qual es desbloquegen les negociacions al voltant d'aquest assumpte després de 10 anys de topades entre les dues administracions. Sabent això, Montoro ha presentat els comptes per a aquest any com "els millors possibles" i els que tenen com a principal objectiu recuperar l'ocupació a Espanya però també mantenir la despesa social i, sobretot, un compromís de millora de la inversió amb les autonomies, que són les que en bona mesura executen aquesta despesa.\n"Hem negociat amb els que s'han deixat negociar, n'hi ha que no han volgut ni entrar-hi" ”\n“Som a les portes d’una pau fiscal de 15 anys per a Euskadi”, deia ahir el portaveu del govern basc, Josu Erkoreka, i traslladava així la imatge de pragmatisme que caracteritza el PNB. Tot i això, els nacionalistes bascos continuen aprofitant la situació de necessitat del govern de Mariano Rajoy per continuar exigint i aquest matí han puntualitzat que el fet que "no n'hi ha prou" d'haver arribat a un pacte sobre la quota entre els governs basc i central, perquè hi ha altres qüestions importants que "no estan solucionades". Així, les negociacions continuen per intentar culminar l'acord.\nAixí doncs, el PNB no en té prou i ha reiterat que hi ha els mateixos "esculls" que ahir i que el que queda sobre la taula són els motius de desacord, qüestions que encara no s'han pogut solucionar. Però el cert és que l'acord s'ha formalitzat pocs minuts abans que comencés el debat de les esmenes a la totalitat al projecte de pressupostos generals de l'Estat per al 2017, un acord que donarà al PP els 5 diputats que li faltaven per arribar a la meitat justa de la Cambra (175 diputats) per passar la primera votació aquest dijous a través d'un empat i encarar la segona fase, la de les esmenes parcials, per a la qual sí que requereix, com a mínim, la meitat més un dels vots.\n"L'hora de donar-se una alegria pressupostària"\nMontoro ha venut el projecte de pressupostos per a aquest 2017 com el que permetrà sortir del procés excessiu de dèficit al qual està sotmesa Espanya per part de la Comissió Europea i que l'obliga a complir uns objectius a finals d'any i a contenir la despesa. Així, el titular d'Hisenda ha assegurat que malgrat tenir una vida de només 6 mesos, els comptes que el PP pretén aprovar permetran reduir prou el dèficit per poder treure's aquesta cotilla i "donar-se una alegria pressupostària", per poder gastar millor.\nAixí, Montoro ha retret als partits que critiquin aquest projecte i ha assegurat que la despesa pública que preveuen aquests comptes està destinada principalment a la despesa social que "no maltracta ningú". El ministre d'Hisenda ha assegurat que cal gastar millor i controlar la despesa, però ha carregat contra part de l'oposició, i ha sostingut que ara que ja s'ha sortit d'una crisi que està originada per una "borratxera de despesa pública" ja volen "sortir de copes a celebrar-ho".\nAlguns, ara que ja s'ha sortit d'una crisi originada per una "borratxera de despesa pública", ja volen "sortir de copes a celebrar-ho" ”\nEn aquest punt, el ministre encarregat de defensar els comptes de Rajoy ha dit que els pressupostos també suposen un compromís amb les comunitats autònomes. "No diguin que aquests pressupostos no aporten diners: aporten recursos per a totes les comunitats", ha etzibat, i ha recordat que donar suport als comptes també suposa garantir que hi haurà reforma del finançament autonòmic, que encara està pendent de tirar endavant. El ministre ha presumit d'incrementar en 5.400 milions el finançament per a les comunitats i de donar prioritat a infraestructures com ara el corredor mediterrani.\nAlhora, el ministre d'Hisenda, que de cara a la segona fase necessita ampliar suports, ha retret a la resta dels grups parlamentaris que donin preferència a qüestions polítiques "alienes als pressupostos" quan toca negociar. "Animo els grups polítics que facin recompte de les coses que ens uneixen per sobre de les que ens separen per repensar el vot", ha conclòs el ministre. Quan ha acabat, el titular d'Hisenda ha volgut reiterar que el PP "ha negociat amb qui s'ha deixat negociar" i ha retret a algunes persones que "no han entrat a la negociació". El ministre no s'ha estat de "celebrar" públicament l'acord amb Ciutadans, i tampoc s'ha oblidat de la palanca que ha desencallat a últim moment la tramitació, el PNB, "amb qui hem tingut l'oportunitat d'atendre matèries que teníem pendents com ara la liquidació de la quota basca".\nPNB Quota basca CRISRÓBAL MONTORO Pressupostos Generals de l'Estat


Deliciosos Plats Vegitarianskie - Farina de civada de plàtan amb mantega d'avellana, panses i baobab en pols (vegana)\nFarina de civada de plàtan amb mantega d'avellana, panses i baobab en pols (vegana)\nTens ganes de farina de civada? Feu diferent el vostre bol amb aquesta recepta. He utilitzat un ingredient especial en aquest bol de farina de civada: baobab en pols! Prové del magnífic arbre de baobab i és molt nutritiu.\n1/3 tassa i 2 cullerades de civada tallades d’acer\nPessic sal de l’Himàlaia\n1 cullerada de mantega d’avellana\n1 cullerada de xarop d'auró o edulcorant preferit\n1/2 culleradeta de pols o extracte de vainilla\n1 cullerada de baobab en pols\n1 plàtan gran a rodanxes\nAboqueu l’aigua en una olla i remeneu la sal.\nTireu tota la civada i porteu l’aigua a ebullició, remenant de tant en tant.\nUn cop bullit, reduïu la temperatura a baix i deixeu-ho a foc baix fins que la civada absorbeixi l’aigua, a mi m’agrada la farina de civada fina, així que no la cuino durant tant de temps aproximadament entre 20 i 30 minuts.\nLleneu tots els altres ingredients, excepte el plàtan i les panses, al fons d’un bol, després aboqueu-hi la farina de civada i barregeu-ho tot.\nPartiu amb llesques de plàtan, panses i llavors de cànem. Ahhh. Sí.\nCalories totals: 730 # hidrats de carboni: 129 g # greixos totals: 11 g # proteïnes totals: 16 g # Sodi total: 7 g # sucre total: 54 g Nota: La informació mostrada es basa en els ingredients i la preparació disponibles. No hauria de considerar-se un substitut dels consells d’un nutricionista professional.\nLlet de civada casolana (vegana)\nTarta de formatge amb cullerot afruitat (vegà)\nArròs de coliflor curissa (vegana)


Un nou tractament podria millorar la mobilitat de les persones tetraplègiques | Consumer\nUn nou tractament podria millorar la mobilitat de les persones tetraplègiques\nCientífics britànics han aconseguit que rosegadors amb una lesió severa de medul·la espinal recuperin part de la seva capacitat de moviment\nUn equip d’investigadors de la Universitat de Cambridge (Regne Unit) ha donat a conèixer una nova tècnica que podria contribuir a la millora de la mobilitat en les persones tetraplègiques. El tractament consisteix en la injecció d’un determinat tipus de proteïnes en la medul·la espinal dels malalts, que es combina amb la realització d’exercicis d’entrenament específics.\nLa recerca, que ha publicat la revista “Nature”, ha estat provada amb èxit en rosegadors. No obstant això, encara no s’ha aplicat en éssers humans, ja que és necessari realitzar estudis en profunditat sobre els possibles efectes secundaris que aquest tipus de proteïnes pot tenir en els pacients.\nEl grup de recerca del Departament de Neurociència britànic, liderat pel professor James Fawcett, va combinar la injecció d’una mena d’enzim, la condroitina, amb un entrenament específic de la pota davantera dels rosegadors. El resultat obtingut va ser que aquestes fibres nervioses van experimentar un notable creixement. Segons les conclusions de la recerca, les injeccions de condroitina, substància present en molts dels productes vitamínics, dupliquen les possibilitats d’èxit dels exercicis.\nL’aplicació del tractament en pacients tetraplègics podria ajudar aquestes persones a recuperar part de la mobilitat en braços i cames. “Aquests resultats suggereixen la possibilitat d’una nova teràpia per als afectats per una lesió severa de la medul·la espinal”, va assegurar Fawcett.\nmédula espinal-ca movilidad-ca podría-ca rosegadors tractament


Les quines, un reclam nadalenc per als pobles\nÉs també una font d'ingressos per a les entitats locals\nTRINITAT GILBERT Actualitzada el 14/12/2011 00:00\n260x366 UNA TRADICIÓ ARRELADA És un dels jocs d'atzar més característics de Nadal. Al Garraf, el Vallès i Osona es coneix amb el nom de quinto i en poblacions de l'Alt Empordà, el Berguedà i el Maresme rep el nom de quina o plena. / CÈLIA ATSET UNA TRADICIÓ ARRELADA És un dels jocs d'atzar més característics de Nadal. Al Garraf, el Vallès i Osona es coneix amb el nom de quinto i en poblacions de l'Alt Empordà, el Berguedà i el Maresme rep el nom de quina o plena. / CÈLIA ATSET\nN'hi ha que en diuen quina, quinto o plena. Independentment del seu nom, aquesta mena de bingo col·lectiu tan nostrat és una de les tradicions més arrelades de les festes de Nadal, sobretot als pobles. Són un lloc de trobada entre veïns i coneguts i el final perfecte dels dinars familiars. Però algunes també tenen finalitats benèfiques i són també una via per recollir fons per a associacions i entitats locals.\nA Bosc de Tosca, un barri de les Preses (Garrotxa), fa dies que ho preparen tot per a les quines que faran el 25 i 26 de desembre i l'1 de gener. Per al club de futbol Bosc de Tosca, la quina és una bona font d'ingressos per sufragar les despeses de tot l'any: "Som una escola de futbol i els cèntims recaptats durant els dies de Nadal els invertim en el club". Depèn del premi que se sorteja, cada cartró costa entre un i cinc euros, que es reparteixen entre unes 300 persones de tota la comarca que es dirigeixen a Bosc de Tosca a jugar. Els possibles regals són dinars i sopars en restaurants de la Garrotxa o bé electrodomèstics.\nCada número té un nom\nUna de les claus de l'èxit de les quines és la manera en què es canten els números: cadascun té un nom. "Per exemple, quan al cantaire li surt el número 23, l'anuncia amb la falca del militar Tejero: «Todos al suelo», de manera que els participants han de saber ràpidament que han de marcar amb blat de moro la casella marcada amb el número 23", explica David Darné, uns dels organitzadors de la quina de Bosc de Tosca. I així amb molts números: el 40 s'anuncia com el "cul ample"; el 69, com "el verro", el 99, "el més gran de tots", i l'1 com "el president del club". És un diccionari numerístic que cal que els participants coneguin si volen tapar caselles.\nA Avià (Berguedà), a la Unió Esportiva, la quina també és un reclam per als habitants de la població del Berguedà i de la resta de la comarca. Hi juguen els dies previs a les festes de Nadal, "perquè els organitzadors ja tenim molta feina els mateixos festius", diu Conxita Serra, de l'organització. Hi juguen unes 500 persones cada any, i cada cartró de números costa 22 €, però dura tota la jornada de joc, des que comença fins que s'acaba. Els regals són oferts pels comerços de la població, com ara assegurances, vals per a restaurants o un viatge al Carib.\nLes quines s'amenitzen també amb jocs i espectacles diversos. A Avià, per exemple, els números no es canten com enigmes. La peculiaritat és que cada tres línies fetes pels participants es fan jocs entre el públic. "Un dels que ha tingut més èxit és el que consistia a fer sortir a l'escenari tres persones, que s'havien d'amagar en un biombo i havien d'ensenyar el cul, encerclat pel biombo. Llavors una cabra passava per davant i només s'aturava en un, perquè hi havíem afegit, sense que se n'adonés, sal", recorda Josep Graus, presentador de la quina d'Avià des de fa 19 anys. La cabra llepava la sal i el cul de la persona, que s'emportava un bon esglai i provocava riures generals.\nQuina o quinto\nEs creu que quina prové d'una paraula llatina que vol dir "conjunt de cinc" mentre que el nom de quinto, tot i fer també referència al 5, podria referir-se als quintos que havien d'anar a fer el soldat, que organitzaven un seguit d'actes, com una rifa, per recaptar diners per fer-se l'equip. Entre altres curiositats, hi ha l'Associació Pere Cot de Tordera, que organitza "el joc de la caldera", que és com li diuen al seu quinto local. "L'anomenen així perquè és la població d'en Pere Botero de la llegenda", conclou Jan Grau.


El Betlem de Tirisiti. Teatre de titelles.\nÉs un teatre de titelles, els personatges del qual es manegen amb unes varetes que s'accionen des dels baixos d'un escenari, i on el protagonista principal -que dóna nom a aquestes singulars funcions- és l'eix d'una història que barreja el naixement de Déu, les festes de Moros i Cristians, l'arribada dels Reis Mags i altres disbaratades escenes que fan les delícies de grans i menuts.\nEl públic es compta per milers i la demanda sempre supera l'oferta del Nadal anterior, obligant a anticipar les representacions fins els primers dies de desembre.\nLes representacions del Betlem de Tirisiti se celebren a la ciutat d'Alcoi des de fa més de cent anys i són hereves, potser quasi úniques, d'una llarga tradició mediterrània de teatres de titella, format menut i temàtica amb elements populars i religiosos.\nPotser, junt amb un altre petit espectacle de titelles de Cadis, siga l'esdeveniment més singular i antic encara vius, d'aquest format, a l'Estat Espanyol. Ens trobem amb uns elements singulars del bagatge cultural col·lectiu. En el cas del Tirisiti, podem parlar d'un trasplantament vigorós des d'una altra època que ens apropa a la societat d'abans i a d'abans i a les generacions que ens han precedit. Declarat Bé Inmaterial d'Interés Cultural per la Generalitat Valenciana l'any 2002.\nQuant a la tècnica, cal remarcar que les titelles són del tipus anomenat de peu i vareta. Això vol dir que els perots, muntats sobre varetes verticals, corren per l'escenari pel si d'unes guies practicades entre els diversos elements escènics. Els manipuladors, des de baix i a recer de les mirades del públic, imprimeixen els diversos moviments longitudinals, transversals i oscil·lacions de les figures, i apleguen a dotar-les d'una notable agilitat. Precisament aquesta manipulació característica, quasi desapareguda a favor d'altres com el fil, el guant o el teatre negre, és un dels factors que aporten major interès al betlem, com ho és també la vocalització dels personatges mitjançant l'ús d'una llengüeta metàl·lica, el significatiu bilingüisme i el paper del narrador que estimula la participació del públic.\n[ horaris ] [ web ]\n© Sollutia, solucions per a Internet


El Bachelor in International Education (BIE) contempla dos períodes intensius de pràctiques externes que tenen com a objectiu posar en pràctica els aprenentatges que es vagin adquirint durant la carrera i integrar la dimensió internacional de l’educació que contemplen els diferents contextos.\nLa diversitat de contextos ofereix experiències d’aprenentatge en escoles internacionals del nostre país o de l’estranger, en organismes internacionals, empreses o organitzacions no governamentals que inclouen cooperació, estudis comparatius o projectes interculturals internacionals, tots relacionats amb el món educatiu. També es pot participar en algun dels diversos programes educatius de caràcter internacional vinculats als estudis universitaris del marc europeu d’educació superior.\nLes pràctiques internacionals tenen una durada de 2 mesos intensius (8 setmanes, aproximadament) i es poden fer durant els mesos següents: gener, juny, juliol, agost i setembre.\nL'estudiant del BIE té l’opció de concentrar els dos IP del BIE en un curs acadèmic al final, en un cinquè curs. Si les pràctiques es concentren en un cinquè curs (després d’acabar el grau en EI o EP), es pot fer una estada de llarga durada fora de l’Estat espanyol, de 5 a 11 mesos, acumulant els dos períodes de pràctiques (1st International Placement —IP1— i 2nd International placement —IP2—).\nÉs obligatori que almenys una de les estades tingui lloc fora de l’Estat espanyol.\nPer a les pràctiques, l’estudiant disposa de l’assessorament, el guiatge i l’atenció del Personal Supervisor (PS), el responsable de fer el seu seguiment individual (per grups de 10 estudiants amb acompanyament personalitzat) durant tot el BIE (des del segon semestre del primer curs fins al final de la titulació). D’aquesta manera, el personal supervisor (PS) serà un referent clau per a l’estudiant i es garantirà la personalització de l’itinerari d’aprenentatge de cada alumne.


L'Església crida a consultes el pare Manel\nVEUS DISCORDANTS A LA JERARQUIA\nEl cardenal de Barcelona cita el sacerdot per una biografia crítica amb els postulats eclesiàstics\nEn el llibre que el retrata, el pare Manel parla del Vaticà, de la parella, de l'homosexualitat, de l'avortament o de la independència. Les reflexions no han agradat a l'Església. Li demanaran explicacions.\nJOAN SERRA BARCELONA. Actualitzada el 09/03/2011 00:00\nHi ha opinions que són incòmodes. I les del pare Manel -el mossèn barceloní Manel Pousa (1945), entregat al treball de suport als col·lectius més desafavorits- neguitegen les autoritats eclesiàstiques. A l'arquebisbat de Barcelona se li ha acabat la paciència. Molest per les manifestacions que recull el llibre Pare Manel. Més a prop de la Terra que del Cel (Angle Editorial), el cardenal Lluís Martínez Sistach ha cridat el sacerdot a consultes. En una nota breu distribuïda ahir es detallava que el cardenal vol parlar amb Pousa sobre "diversos continguts d'aquest llibre i prendre les decisions pertinents". L'arquebisbat, que no va citar cap passatge en concret de l'obra, no va voler oferir més detalls sobre les conseqüències que pot tenir la trobada, de la qual tampoc se'n va fer pública la data.\nNo és la primera vegada que Martínez Sistach adverteix el pare Manel. En el passat li havia recriminat que hagués costejat l'avortament a una jove, un episodi que s'havia acabat fent públic. Tampoc deu haver despertat la simpatia de l'arquebisbe de Barcelona que Pousa relati en el llibre, escrit pel periodista empordanès Francesc Buxeda, que té "una amiga especial", amb qui no conviu ni manté relacions sexuals. L'obra reflecteix la vida heterodoxa del sacerdot, que té la seva parròquia al barri de la Trinitat, convertida en casa d'acollida per reinserir expresos. El pare Manel dóna suport al celibat voluntari, defensa el sacerdoci femení i ha accedit a presidir a la presó cerimònies religioses paral·leles a la unió civil dels presos homosexuals que l'hi han demanat.\nDedicat a la fundació\nA la venda des de finals de febrer, el llibre recull les reflexions del sacerdot. També detalla el seu treball amb els més marginats, prioritat de la Fundació Pare Manel, que recull fons per atendre persones en risc d'exclusió social, infants i adults. Artistes com Joan Manuel Serrat, Sergi López, el Tricile i el desaparegut Pepe Rubianes han donat suport a la Fundació. "Viu per ajudar els altres", apunta Buxeda.


Presentació Programa PSAU 2018\nNotícia | 06-02-2018\nEl passat dijous 1 de febrer, va tenir lloc la presentació del programa Política Social i Accés a la Universitat (PSAU) per aquest 2018 a l’Edifici Històric de la Universitat de Barcelona. A l’acte, impulsat per la Facultat d’Educació, hi van assistir els coordinadors del projecte, els responsables dels tres instituts participants (INS Miquel Tarradell i INS Milà i Fontanals, ambdós del Raval, i INS Joan Salvat-Papasseit de la Barceloneta), i diversos alumnes interessats en formar part de la iniciativa.\nA la presentació del projecte, el qual fomenta l’accés a la universitat dels joves de batxillerat pertanyents a instituts d’alta complexitat, es van tractar diversos temes com l’orientació acadèmica i les beques i ajuts disponibles, que és un dels temes que més va interessar als assistents. Tot i així, el treball de camp comença aquesta setmana als instituts i continuarà durant el que queda de curs escolar a través de les figures dels mentors; els guies que acompanyaran als joves estudiants en el seu camí fins als estudis universitaris o de grau superior.\nEl PSAU, en marxa des del 2009, vol ser la peça clau que trenqui les “no veritats”, és a dir, aquelles resistències que es creen davant els nostres objectius i que ens fan creure que són límits. Per això, l’equip coordinador ha elaborat un calendari que consta de diverses trobades entre mentors i alumnes (tant a les escoles com a la universitat) per tal d’oferir-los suport acadèmic i motivacional i, d’aquesta manera, apropar-los a la universitat i ajudar-los a no deixar aquest camí sense perdre de vista valors com la igualtat, l’apoderament, la superació i l’emprenedoria.\nA més, a part de generar un impacte directe en aquells estudiants que tenen l’objectiu d’accedir als estudis universitaris, el PSAU incrementa la qualitat formativa d’aquells alumnes que ja són universitaris que, en convertir-se en mentors, la seva formació personal s’enriqueix al participar d’una acció social que té repercussió directa en el seu entorn.\nResumint, va ser una primera presa de contacte amb els participants molt engrescadora que va posar els fonaments del que s’espera que sigui una consolidació del programa per tal d’ampliar-lo a la Universitat de Barcelona i altres universitats catalanes.


GUIA MON-RA-MON: SANTA FE DEL MONTSENY\nSanta Fe del Montseny, en el cor del Parc Natural del Montseny, està a 84 Kms. de Barcelona. Agafarem la autopista AP-7; sortirem a Sant Celoni i desde el centre de la població seguirem els indicadors. De Sant Celoni a Santa Fe hi ha 19 kms. Calculeu una hora i quart de viatge.\nArribant al Centre d'Iinformació que hi ha al km. 21 de la carretera Sant Celoni-Sta. Fe, deixarem el cotxe. En el Centre podem demanar la informació que necessiteu per fer la caminada que més us convingui. Ni ha per a tots els gustos i de totes les durades.\nLes fotos d'aquesta entrada corresponen al camí circular que bordeja el Pantà de Santa Fe que s'alimenta de les aigúes de la Riera de Santa Fe que ens acompanyaran desde el Centre d'informació fins al propi pantà.\nEl recorregut és plàcid i ric en vegetació. Els faigs arriben fins l'aigua. La volta, aturant-se sovint per disfrutar del passeig, fer fotos, etc. porta una mica més d'una hora.\nEn aquest link trobareu una gran varietat de rutes que surten d'aquest indret. Natura en estat pur.\nSi a l'hora de dinar esteu a prop del Centre d'informació teniu el restaurant de l'hotel Santa Fe o, al costat mateix el Restaurant Avet Blau. Preus moderats i bon menjar casolà.\nFotos i vídeo: mon-ra-mon (clicant sobre les fotos es veuen més grans)\nPublicat per Ramon a 0:42


«Virus-lència» - Regió7\n14·02·20 | 22:29\nEns ha explotat a la cara. El coronavirus, sense cap persona infectada a Catalunya, que es troba a més de 9.000 quilòmetres del focus de la infecció, ha impedit o ha estat excusa per aturar la celebració del Mobile World Congress -la fira tecnològica més important del món- a Barcelona.\nNingú entén gaire bé com és possible que s'estiguin celebrant diverses fires amb participació global a diversos països del món i s'anul·li la del nostre cap i casal. Hi ha qui diu que el Mobile forma part del gran combat geopolític, de la batalla per l'hegemonia tecnològica en el camp de la intel·ligència artificial i que la Xina i els EUA la volen fora d'Europa. Ho sabrem en un futur no gaire llunyà.\nQuins temps aquells en què s'aprofitava el Mobile des de les files econòmiques i polítiques neoliberals per assenyalar -com a possibles inductors que el MWC decidís marxar a altres contrades- a col·lectius sencers com taxistes, treballadors del metro que -com s'ha de fer- en el marc del Congrés realitzaven accions per visibilitzar les seves demandes laborals. O quan el Mobile era l'espantall per dir que si Colau guanyava les eleccions a l'alcaldia, el Mobile marxaria de la ciutat. Bé, doncs, sense soroll, sense poder donar la culpa a vaguistes o alcaldesses, només ha calgut l'espantall d'un virus infecciós per perdre la cita internacional, de moment -creuem els dits-, per aquest any.\nI ara què? Doncs sembla que precisament menys Colau, que està intentant possibilitar tots els esdeveniments paral·lels associats a Mobile -inclosa una fira tecnològica nostrada-, la resta d'institucions van a la seva.\nAl Congrés, parlant de Veneçuela, i al Parlament, sobre si hem de parlar en català a gent «que no sembli autòctona». I cap idea o proposta per impedir l'efecte contagi i vetllar perquè d'altres fires no marxin del país. I el més important, per pensar i planificar com endeguem el combat en contra per evitar que el món global no se'ns emporti amb decisions que es prenen en altres llocs del món.\nl entremig, a l'ull de l'huracà, la convivència en risc: la comunitat xinesa, nascuda o no a Catalunya, parlin català o castellà, estant rebent la «virus-lència» en la seva pròpia pell -de color no tradicionalment autòcton- sentint com per por al coronavirus s'estan legitimant actituds racistes.\nL'estigmatització és tal que aquest cap de setmana el Barça sortirà al camp junt amb l'equip rival, el Getafe, donant la mà a nens i nenes xinesos per mostrar la seva solidaritat i enviar un missatge contra la discriminació que estan patint.\nNo fem de portadores de la «virus-lència» i siguem fidels al nostre poble de veritat, constituint-nos com un sol poble, més enllà d'idiomes i orígens.


eixarnoles: La saviesa de l'indi americà. antologia de Joseph Bruchac (traducció de Neus Canyelles) (sac-098.doc)\ndilluns, 30 de novembre de 1998\nLa saviesa de l'indi americà. antologia de Joseph Bruchac (traducció de Neus Canyelles) (sac-098.doc)\nCertes reflexions, tocant als problemes que han envoltat i envoltaran sempre a l’home, xoquen avui més que mai quan, provenint de cultures considerades primitives o sobrepassades per la modernitat de la societat dominant, del món occidental, alliçonen i són tremendament sàvies.\nA tall d’extracte em permeto de reproduir-ne algunes:\n“Quantes més coses sàpigues més gran serà la teva confiança i més petita la teva por” (Oració Medewiwin (ojibway)).\n“Quan Wakan Tanka, el Gran Esperit, havia disposat ja les sis direccions (Est, Sud, Oest, Nord, A dalt, A baix), quedava per situar una setena direcció. Però com que la setena direcció era la més poderosa de totes, la que contenia més saviesa i més força, Wakan Tanka, el Gran Esperit la volia situar on no pogués ser trobada fàcilment. I així, a la fi, va decidir de fer-ho a l’últim lloc en el qual solen buscar normalment els humans: en el cor de cada persona.” (història lakota).\n“Si vols anar a algun lloc, hi ha quatre maneres de fer-ho. La primera és anar-hi immediatament, just després d’haver-ho pensat. No és la correcta. Pensa-ho. Aquesta és la segona forma. Tot seguit pensa-hi una tercera vegada, però no hi vagis encara. Després, quan ho hagis considerat per quarta vegada, fes-ho i tot anirà bé. Així n’estaràs segur. De vegades, espera un dia mentre consideres els teus problemes”. (apatxe 1942).\n“Què és la vida? L’espurneig d’una lluerna a la nit. L’alé del búfal a l’hivern. La petita ombra que corre per l’herba i es perd en el crepuscle” (peus negres, 1880).\n“Mira al cim de la muntanya quan corris, jove. Mantén els ulls fixos en aquella muntanya i sentiràs que els quilòmetres es fonen sota els teus peus. Fes-ho així i amb el temps sentiràs que pots saltar els arbusts, els arbres i fins i tot el riu.” (tewa, 1973).\n“El Gran Esperit és el nostre pare, però la Terra és la nostra mare. Ella ens alimenta, ens torna el que hi dipositem i també ens dóna les plantes medicinals. Si estem ferits, acudim a la nostra mare i procurem tocar-la amb la ferida per guarir-nos.” (wabanaki, 1900).\n“...és en la foscor dels seus ulls on els homes es perden...” (lakota oglala, 1931).\nAntoni POL i SOLÉ\nPublicat per APS a 3:11\nLa saviesa de l'indi americà. antologia de Joseph ...


Si t'apassiona la religió, no et quedis sense la teva missa en directe a internet!\nMissa en directe a través de les xarxes per contrarestar el confinament\nper Redacció 17/03/2020 14:10h\nDiverses parròquies s'organitzen davant el coronavirus per seguir a prop dels fidels | LleidaDiari.cat\nLa crisi del coronavirus està limitant les accions quotidianes dels ciutadans i la missa no n'és una excepció. Després que l'Església hagi prohibit les misses obertes al públic a les diòcesis, les parròquies se les han enginyat per mantenir-se a prop dels fidels i brindar-los accés a les celebracions sense sortir de casa.\nDiversos mossens ja van retransmetre en directe la missa de diumenge a través de plataformes com Facebook i d'altres van fer arribar als veïns les gravacions de la celebració litúrgica per WhatsApp. Les iniciatives es multipliquen i hi ha capellans com el de la parròquia de Sant Joan de Valls, Joan Àguila, que ha programat fins a tres emissions diàries per tal de fer «comunitat virtual» i «seguir en comunió».\nL'èxit de la missa dominical\nL'arxiprestat de Tarragona també ha impulsat retransmissions a través de les xarxes socials amb la particularitat que cada dia es fan des d'un temple diferent de la ciutat. Els dies feiners hi ha missa a les cinc de la tarda i els caps de setmana a les dotze del migdia. A més, els divendres s'oferirà després de missa la pregària del Via Crucis i, en acabar la dels dissabtes, el Rosari. La iniciativa vol «ajudar els fidels de la ciutat a continuar avançant en el camí d'aquesta Quaresma», segons l'arxiprestat.\nEl mossèn de diversos pobles de la Terra Alta | LleidaDiari.cat\nEl mossèn de la parròquia de Sant Jaume de Salt (Gironès), Jordi Callejón, també ha recorregut a les xarxes socials per fer front al coronavirus. Diumenge va començar a emetre la missa -en castellà a les 10 i en català a les 12- a través del web de la parròquia i del seu perfil a Twitter. «Ha estat un diumenge diferent i molt estrany, però el que ens mou és donar un bon servei (...). No hi ha mal que per bé no vingui», deia en una piulada.\nAtenció autònoms: El Govern donarà un ajut de fins a 2.000 euros\nSUSPENEN la loteria de Catalunya pel coronavirus


NH Principado Oviedo Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nSan Francisco, 6, Corujedo Lieres Siero, Oviedo, Espanya, 33003 - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a NH Principado?\nSuite Júnior amb Llit Supletori (2 Adults + 1 Nen) (Junior Suite with Extra Bed (2 Adults + 1 Child))\nMés informació sobre NH Principado\nRenovat l'any 2009, el NH Principado garanteix els seus hostes una estada plaentera a Oviedo tant per negocis com per oci. L'hotel és a 0.1 KM del centre de la ciutat i permet accedir a les instal.lacions més importants de la ciutat. No és menys excepcional el fàcil accés que té l'hotel a les incontables atraccions i llocs d'interès de la ciutat com Estatua de Mafalda Homenaje a Quino, Culis Monumentalibus, Palacio de Camposagrado.\nSimplement imagini's totes les comoditats i diversions que vostè espera de NH Hotels i afegeixi-hi el comfort de la seva llar. Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, accés per a cadires de rodes, servei de neteja diari, recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids són només algunes de les comoditats que fan que NH Principado sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb televisió de pantalla plana, telèfon de bany, equip per netejar sabates, sabatilles, tovalloles a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Oviedo, faci de NH Principado la vostra llar.\nTarifa d'ús d'internet/WiFi diària: 9.72 EUR\nTarifa d'aparcament diària: 11.20 EUR


La Lliga Catalana Divisió d'Honor inicia la segona volta, on els clubs ja no poden fer incorporacions d'esportistes a les seves files, i per tant han de finalitzar amb els efectius que compten a dia d'avui.\nCD Guardiola v CD Aigüestoses\nEl Guardiola de Manresa, que la setmana passada va descansar, rebrà la visita del líder de la competició, el CD Aigüestoses de Sant Andreu de la Barca. L'anada va acabar amb un 8-1 a favor de l'Aigüestoses que ha segellat una primera volta excepcional on no ha encaixat cap derrota. L'avantatge de jugar a casa, fa que la diana sigui més familiar per l'equip local que hauran d'estar molt encertats per poder vèncer a l'Aigüestoses que en el seu retorn a la màxima competició s'ha reforçat amb diversos esportistes amb bon nivell. Un duel que pot marcar el desenvolupament de la segona volta per ambdós equips.\nEl rodatge dels esportistes a les diverses competicions federades de diversos esportistes dels dos clubs en permetrà veure un partit molt igualat. De fet a la primera volta el Lligues Adg.cat va remuntar un 2-4 advers al marcador, guanyant totes les parelles: però a dia d'avui el Ripoll té molt a dir encara en aquesta Lliga Catalana: han millorat molt en les seves partides de parelles i diversos esportistes estan recuperant el seu millor nivell. Un partit on el Ripoll podria començar a distanciar-se de la part baixa de la classificació i on els d'Olot els servirà per mirar més amunt.\nEsplugues CD v CD La Xarxa\nA Esplugues de Llobregat es planteja un partit totalment diferent al de la primera volta on La Xarxa, de Puig-Reig, va guanyar 8-1. L'Esplugues s'ha reforçat amb diversos esportistes i la necessitat dels del Berguedà per entrar en zona de pòdium ens permetrà gaudir d'un partit especialment interessant. La irregularitat de La Xarxa pot suposar la primera victòria de l'Esplugues CD, en el duel de dos equips degans de la Lliga Catalana.\nEl CD Goya buscarà trencar la mala ratxa que porta en els darrers partits on ha perdut. De totes maneres el Piritoño suma dues derrotes a la classificació i el Goya tres, i per tant la igualtat serà la tònica. Una igualtat que com ja va passar en el partit d'anada, es mantenir fins el darrer punt del partit on el Goya es va endur el pa al cistell. La lluita pels llocs de pòdium i seguir amb opcions matemàtiques pel títol final són les premisses del partit.


Els dominis de Girona La República\nEls dominis de Girona\nLa ciutat de Girona té sovint l’absurda fama de voler ser més catalana que altres, una competició estèril d’altra banda, ja que la catalanitat d’una gran majoria dels municipis catalans […]\nLa ciutat de Girona té sovint l’absurda fama de voler ser més catalana que altres, una competició estèril d’altra banda, ja que la catalanitat d’una gran majoria dels municipis catalans és incontestable. Sense dubtar, doncs, de les bones intencions gironines, ens toca recordar que, a la mateixa plaça del Vi on va començar la cèlebre crema de fotos del Borbó hi fan vida els representants municipals, que no viuen la catalanitat tan intensament. Com a mínim a la xarxa.\nTots coneixem l’astúcia esgrimida pel consistori quan, en temps de l’omnipresent domini .ES, van optar per adquirir el domini ajuntament.gi, sota el domini de Gibraltar, per tal de burlar el domini espanyol i fer la punyeta als centralistes. En aquells temps el .CAT semblava una utopia irrealitzable, i eren molts els que es valien d’argúcies d’aquest tipus -molts compraven dominis .CA de Canadà- per tal d’evitar passar per l’adreçador espanyolitzant.\nMalgrat aquest passat de militància, els temps han canviat, i actualment no són operatius ni el domini que hauria d’identificar l’Ajuntament de Girona (girona.cat), ni tampoc és .CAT el web del programa de les Fires de Sant Narcís (firesdegirona.info), que se celebren aquests dies.\nDos anys després de la concessió del .CAT, una fita pionera mundialment, l’Ajuntament de Girona no té excusa per passar-se al domini de tots els catalans. No els diem que renunciin al .GI pel valor històric de militància que encara té, només els encoratgem a abraçar també el .CAT, el domini català oficial i de referència.


Albert Margalef guanya dos premis amb el seu PFG 'Mnéme' - ESDi\nHome > Blog > Albert Margalef guanya dos premis amb el seu PFG ‘Mnéme’\n25 febr. Albert Margalef guanya dos premis amb el seu PFG ‘Mnéme’\nPosted at 15:34h in Blog, Noticias\tby\tESDI Admin\nEl Projecte Final de Grau “Mnéme” d’Albert Margalef, Graduat en Disseny menció Gràfic per ESDi, ens està donant moltes alegries. D’una banda, ha guanyat el primer premi en la vuitena edició dels Premios Acento G atorgats per la revista Graffica, que reconeixen els millors Treballs Fi de Grau (TFG) de les diferents escoles de disseny d’Espanya. I d’altra, ha aconseguit el Premio Anuaria-Pro al millor treball o projecte d’estudis realitzat per un estudiant d’últim curs de disseny, atorgat per Veredictas.\nNascut d’una necessitat personal, al diagnòstic de Demència Vascular del seu pare, Albert Margalef crea Mnéme, un instrument lúdic, motivacional i no farmacològic d’estimulació cognitiva que busca lentificar la inevitable progressió de la Demència Vascular, una malaltia que comporta una notable reducció de l’autonomia personal. Aquesta malaltia és causada per una sèrie de petits accidents cerebrovasculars que afecten el pensament, l’emotivitat i al comportament.\n“El pacient comparteix un moment entretingut, motivacional i divertit. És sobretot això, divertit”\nEl seu propòsit és construir un entorn de diversió i aprenentatge que pugui millorar el benestar i qualitat de vida de pacients i familiars. Adaptant-se als estímuls del pacient, Mnéme compleix la finalitat principal de ser una eina complementària a una teràpia de rehabilitació de les funcions mentals superiors. Aquestes són la memòria, l’atenció, l’orientació, les capacitats visuoespacials, l’agnòsia, el llenguatge oral i escrit, la pràxia i les capacitats executives.\nAixí, Mnéme suposa la creació d’un temps, espai i uns mitjans en què el malalt, al costat del seu terapeuta o familiar, passi un moment entretingut, motivacional i divertit. Sobretot això, divertit. I que, alhora que juga i estimula la seva capacitat cognitiva, pugui lentificar la inevitable progressió de la seva malaltia i millorar el seu benestar.\nTot mitjançant una eina que es recolza en targetes que proposen activitats de major o menor complexitat, segons l’estat de la malaltia. Taral·larejar una cançó, dibuixar un rellotge i marcar l’hora exacta, cobrir una fotografia o repetir paraules són alguns dels mètodes de Mnéme. A més, compta amb quaderns, fotografies i peces cromàtiques, alfabètiques, de recorregut; per a la realització dels exercicis d’una forma més atractiva. I allunyant-se del marcat caràcter infantil que presenten la majoria d’eines cognitives enfocades a un públic adult.\nAl seu torn, un dels designis de Mnéme és proveir d’una classificació exhaustiva de les àrees d’intervenció cognitiva i la seva identificació gràfica. El que permetrà conèixer que àrees s’estaran estimulant en aquest mateix instant.\nMoltes felicitats pel teu projecte, Albert!\n2020, design, diseño, ESDi, Mnéme, Premios Acento G, Uncategorized


Llums, ombres i melangia | BonDia Diari digital d'Andorra.\nDt., 28/01/2020 - 01:20\nAmic, quan llegeixis aquestes paraules, el nou any ja haurà passat i serà lluny com les aigües que han fluït per sota els ponts cap a la mar.\nNo sé si és encertat que a aquestes altures faci un comentari d’uns dies passats i que no tornaran. En certa manera, però, cada dia és un tornar a començar. És una nova albada i hauria de ser un nou Nadal d’esperança que trenqués la rutina que tan grisa fa les nostres vides.\nAmb retard t’arribarà el so de les meves paraules, però hi ha sentiments i idees que desafien el pas del temps. Sempre arriba un moment en què se’ns encongeix l’ànima i ens sentim orfes i desprotegits. Massa sovint la vida, amb els seus ensurts i malalties, ens recorda que no tot són flors i violes.\nVaig començar l’any alacaigut (en castellà, alicaído, que és un mot molt eufònic, musical i que m’agrada). Per primera vegada a la meva llarga vida vaig estar sol la nit de Cap d’Any. Una sensació estranya. Alguna vegada la soledat és la més agradable de les companyies. És una ocasió per pensar i asserenar l’ànima... He de recordar els milions que estan sols sense l’oportunitat de tenir algú al seu costat, i molts d’ells, pobres, malalts i solets en mig de ciutats plenes de persones.\nAlgun any havia mirat a la televisió les festes amenitzades pel màgic André Rieu. Milers de persones gaudint de la música, color i espectacle dirigit per aquest gran mestre. Jo m’entretenia a observar els gestos i les mirades dels dansaires, i em semblava veure que tenien un toc agredolç i d’angoixa. Veia una febre un xic desesperada de voler agafar-se a la vida, frenar el temps. Veien que se’ls escapava de les mans com si fos aigua que ningú pot agafar. Ni la música ni les danses ni l’espectacle podien fer gran cosa contra de la irreversibilitat del pas del temps, que avança i avança i no coneix Nadals, Cap d’Anys o primaveres i s’ho emporta tot per davant.\nVaig recordar una historieta que el gran músic Jordi Savall explicava als seus alumnes: un home perseguit per un tigre, que se salva fugint, corrent per un penya-segat; però se li va parar el cor quan va veure a baix un altre tigre que l’esperava. Diu la història que aquell home amenaçat va veure unes maduixes salvatges a prop, va començar a picar-ne i va exclamar feliç: “ah que bones són les maduixes salvatges”.\nSavi és qui no es deixa enfon-sar per les circumstàncies i té la sort de trobar les seves maduixes salvatges. Parar i viure-les tot i les dificultats i del tigre que ens està esperant al final del camí. És tan predicat i poc practicat viure el present, el carpe diem, o les paraules de Confuci: “Disfrutar del camí és més important que el destí del nostre viatge”.\nNo estic massa orgullós del que he escrit. No he descobert cap Amèrica, però una paradeta en el córrer de la nostra vida mai sobra.\nEscrit per Paco el Dt., 28/01/2020 - 20:37 Enllaç permanent\nBona història. Comença una mica pesimista però acaba amb un missatge motivador.


Karma 7: Gerald Brosseau Gardner (1884-1964)\nGerald Brosseau Gardner (1884-1964)\nGerald Gardner és potser, una de les figures més ben conegudes i criticades de la bruixeria moderna fins avui. Bruixot d'herència anglesa, va ser el fundador de la bruixeria contemporània practicada com a religió. Alguns el consideren un home amb gran visió i creativitat, que va tenir el coratge d'intentar coses estranyes en temps difícils. D'altres el miren com un home conservador, mentider i manipulador.\nVa escriure els famosos llibres Witchcraft Today (Bruixeria avui) The Meaning of Witchcraft, (El significat de la bruixeria) tots dos en els 50. Aquests dos títols clàssics van inspirar el creixement i desenvolupament de moltes tradicions de la bruixeria moderna al Regne Unit, Europa i els Estats Units.\nGerald Gardner va néixer el 13 de juny de 1884 en una petita ciutat del nord anomenada Blundellsands, prop de Liverpool, Anglaterra. Provinent de descendència escocesa i d'una bona família, el seu pare va ser comerciant i jutge de pau. El seu avi tenia reputació de haver-se casat amb una bruixa i ell al•legava que alguns membres de la seva família distant tenien dons psíquics.\nGardner es creia descendent de Grisell Gardner, que va ser cremada per bruixeria a Newburgh a 1610. Dels seus ancestres, molts van arribar a ser alcaldes de Liverpool, i un d'ells "Alan Gardner", un comandant naval, va ser distingit amb un títol de noblesa com a comandant en cap de l'Armada de Canal i va ajudar a impedir la invasió de Napoleó de 1807.\nGardner va ser el segon de tres fills, però va mantenir distància amb els seus dos germans ja que patia bastant pels seus episodis d'asma. Com a resultat, els seus pares li van contractar una mainadera, Josephine "Com" McCombie, per criar-lo per separat.\nCom va persuadir els seus pares de permetre dur a Gardner de viatge durant els mesos hivernals, per ajudar a alleujar la seva condició. Viatjant a través d'Europa, el noi, era deixat sol freqüentment al seu propi albir i s'acontentava amb llegir i estudiar matèries acadèmiques com Història i Arqueologia.\nPosteriorment, en la seva joventut, la seva mainadera es va casar i va anar a viure amb el seu marit a Ceilan. Gardner se’n va anar amb ella i va començar a treballar en una plantació de te. Després es va mudar a Borneo i finalment, es va establir a Malàisia.\nUn cop allà, Gardner va quedar fascinat amb la cultura local i les seves creences màgiques i religioses. També tenia un profund interès en totes les coses ocultes i va ser atret particularment pels rituals amb ganivets i dagues, especialment, el "Kris" malai (una daga amb el tall ondulat).\nGardner es va guanyar renom en els cercles acadèmics amb la seva pionera investigació de les civilitzacions primitives de Malàisia. També es va guanyar respecte com a autor, i té algunes publicacions en el diari de la branca malaia de la Reial Societat Asiàtica.\nVa escriure el seu primer llibre sobre la història i folklore del Kris malai i d'altres armes dels indígenes de Malàisia Keris and other Malay Weapons, (Keris i altres Armes Malaiaes) Singapur, 1936.\nDes de 1923 fins al seu retir el 1936, Gardner va treballar com a auxiliar civil per al govern britànic, primer com a inspector dels camps de goma, i després com a oficial i inspector dels establiments d'opi. Gardner va fer considerable diners en els seus tractes amb la goma, la qual cosa li permetia tenir temps per a la seva passatemps favorit, l'arqueologia. En una de les seves expedicions va proclamar haver trobat el lloc d'una antiga ciutat de Singapur.\nEl 1927 va conèixer i es va casar amb una dona anglesa anomenada Donna.\nGarnerd i la seva esposa a la llança de duana en el riu Johore a Malàisia.\nDesprés del seu retir a Malàisia, el 1936, Gardner i la seva esposa van tornar a Anglaterra i es van assentar en l'àrea de New Forrest, a Hampshire. Va continuar amb el seu interès en l'arqueologia i va ocupar molt del seu temps a viatjan arreu d'Europa i Àsia Menor.\nA Xipre, va trobar llocs que deia haver somiat i en els que estava convençut d'haver estat en les seves vides passades.\nEl 1939 va escriure i publicar el seu segon llibre, A Godder Arrive, el qual es basava en Xipre i en la deessa Afrodita a l'any 1450 aC\nEn aquells moment, la Segona Guerra Mundial estava a la cantonada i Gardner, ansiós de poder servir al seu país i al rei, va dirigir els seus pensaments cap a la defensa civil. Va escriure una carta publicada al Daily Telegraph indicant el següent: "Com es decreta a la Carta Magna, cada anglès nascut lliure està obligat a prendre les armes en defensa de si mateix i del seu patrimoni".\nPosteriorment va suggerir que la població civil havia de ser armada i entrenada en cas d'una invasió.\nEl seu escrit va aparèixer a la portada del Frankfurter Zeitung, provocant la furia i l’enuig contra l'home que havia fet tal suggeriment "medieval". Poc després d'això, el famós "Guardià de la Llar" va arribar a ser conegut com el "Defensor Local dels Voluntaris".\nGardner va començar a investigar llavors, sobre la història de New Forrest, un dels boscos més antics d'Anglaterra. Aviat va trobar que el folklore local s’ocupava de la fetilleria i es va embolicar en la seva recerca.\nA través dels seus veïns, va ser informat d'un grup local ocultista anomenat Comasons, una fraternitat que es deia a si mateixa "La Companyia de Crotona". Va ser fundada per la Sra. Besant-Scott, la filla d'Annie Besant, teosofista i fundadora del moviment femení Co-Masonry. (L'ordre estava afiliada a la Grant Orient de França, i per això no estava reconeguda per la Gran Lògia Maçònica d'Anglaterra).\nHavien construït petit teatre comunitari anomenat El Primer Teatre Rosacreu a Anglaterra i l'usaven per a reunir-se. Gardner es va unir a ells i els va ajudar a muntar algunes obres amb temes ocultistes i espirituals.\nDins de la companyia, un altre grup secret operava, un membre del qual es va comunicar amb Gardner, dient-li que l'havia conegut en una vida passada i descrivint els llocs on ell havia estat a Xipre.\nPoc després, el van incloure en el seu grup privat, considerant-se un grup hereditari de bruixots que practicaven la Tradició que havia estat passada transmesa fina a arribar a ells des de segles enrere.\nEl grup es reunia a New Forest on li va ser presentat a Mrs Dorothy Clutterbuck. La Vella Dorothy, com era coneguda afectuosament, va acceptar a Gardner per a la seva iniciació i al setembre de 1939, a casa, va ser iniciat en l'Antiga Religió.\nA la confraria o coven de la Vella Dorothy, creien que eren els últims romanents d'un clan descendent directament d'un dels famosos Covens fundats per Old George Pickingill, uns 40 anys enrere.\nA l'any següent, 1940, mentre treballava amb el seu coven, Gardner va dir que havia ajudat i pres part en l'ara famós Coven Rites, dirigit contra l'Alt Comandament Nazi, i la invasió de les forces de Hitler. Ara sabem que això no és cert. Els Coven Rites en contra de Hitler van ser orquestrades per Cecil Williamson, la fundadora del Centre per a la Investigació de la Bruixeria i va ser realitzat per Aleister Crowley, el famós ocultista. És més probable i possible pensar que ells van realitzar una mena de ritu propi.\nJust després del final de la guerra, Gardner va conèixer a Arnold Crowther, un ventriloquista i mag professional, i tots dos van formar una amistat que duraria anys. Va ser després de la guerra, el 1946, quan Gardner va conèixer a Cecil Williamson. Es van trobar a la famosa Atlantis Bookshop de Londres, on Gardner donava una xerrada informal.\nHavia estat ansiós per conèixer Williamson per estendre la seva xarxa de contactes ocults. Es va reunir sovint després de la primera trobada, però la seva relació es va tornar tensa i acabarien malament. Williamson descriu a Gardner com un "home vanitós i egocèntric, garrepa amb els seus diners i majorment interessat en mostrar-se en les seves activitats voyeurísticas i nudistes, que en aprendre alguna cosa sobre la veritable fetilleria".\nEl 1947, el seu amic Arnold Crowther, el va presentar a Aleister Crowley. La seu breu associació seria després motiu de controvèrsia sobre l'autenticitat del Book of Shadows (Llibre de les Ombres) original de Gardner. Crowley havia al•legat ser membre dels Covens originals d'Old George Pickingill, a New Forest, i Gardner va estar interessat especialment en els rituals utilitzats per aquest coven, per incrementar el volum dels rituals fragmentats usats per ell mateix. Gardner li va demanar a Crowley que escrivís tot el que recordés i que ho implementés amb altres materials màgics.\nCrowley estava llavors força feble i a pocs mesos de la seva mort, però va accedir a la petició de Gardner. I no només això, sinó que el va fer membre honorari de la Ordo Templi Orientis (OTO), una ordre màgica basada en el sexe i el tantrisme, en aquells moments sota el seu lideratge, i li va permetre operar a seva pròpia lògia. Crowley era també conegut de Cecil Wiliamson.\nMentrestant, Gardner s'havia mudat de New Forest, a Bricketts Wood, als afores de St Albans. Havia comprat una casa de camp en els terrenys d'un club nudista, des d’on va arrancar la seva pròpia lògia. Sense tenir cotxe o saber-lo utilitzar, Gardner va convèncer Williamson de dur-lo a la casa d'Crowley per a unes consultes. Williamson després va dir haver participat com a observadora en algunes de les activitats de la lògia de Gardner.\nL'altar, segons va dir, es va fer en una vella taula rasa amb una coberta de metall, i era usat per a realitzar el Gran Ritu (un ritus que incloïa interaccions sexuals). La lògia, segons deia ell, havia més homes que dones amb prop d'un 80 a 20 per cent de diferència, pel fet que moltes de les dones que ingressaven a la lògia, no afavorien els ritus sexuals. En algun moment, Gardner va haver d'anar a Londres a buscar una prostituta perquè prengués el lloc de la Gran Sacerdotessa i practiqués la còpula.\nConforme va anar passant el temps, Gardner, va acumular un vast coneixement en Folklore, Bruixeria i Màgia, i va col•leccionar molts artefactes i materials sobre procediments màgics i màgia cerimonial. Així com va voler escriure i transmetre el seu coneixement, també va evitar de fer-ho massa públic.\nLa Bruixeria anava encara contra de la llei a Anglaterra i va ser encoratjat per la Vella Dorothy a mantenir el secret i no escriure. Posteriorment, sense agradar-li gens, li va permetre escriure en forma de ficció. El resultat va ser una novel•la fosca anomenada High Magic's Aid, publicada el 1949 per Michael Houghton, mésconegut com Michael Juste, el propietari d'Atlantis Bookshop a Londres. El llibre contenia les idees bàsiques del que després es coneixeria com Wicca Gardneriana.\nEl 1951, hi va haver un ressorgiment de l’interès mostrat per l'Antiga Religió, amb la derogació de les últimes lleis antiquades sobre la bruixeria que encara mantenia Anglaterra. Gardner era ara lliure de fer públic el seu coven a New Forest, i va començar a establir-lo per si mateix. Aquest canvi en les lleis també li va fer possible a Cecil Williamson obrir el famós Museu de Màgia i Bruixeria (formalment anomenat Centre de Folklore) a Castletown, a la Illa de Man. Després d'una disputa amb els seus conl•laboradors econòmics, Gardner va estar en seriosos problemes financers. Williamson, el va fer director del Museu, pel la qual cosa va ser conegut com el "Bruixot Resident".\nGardner davant d'una mostra de material en el Museu de la Màgia i la bruixeria\nA través de la seva associació amb el museu, Gardner va arribar a ser conegut per la major part dels cercles ocultistes de l'època. La seva reputació com una autoritat líder en la bruixeria es va estendre. Un any després, el 1952, amb els seus problemes financers resolts, Gardner va comprar a Williamson l'edifici del museu juntament amb les seves vitrines.\nLa col lecció d'artefactes i materials de Gardner no era tan extensa com la Williamson,i es va adonar que no tenia prou objectes per omplir les vitrines. Així que li va demanar que li prestés alguns dels seus talismans i amulets. Ja en aquells dies cansada, si no és que estava obertament disgustada amb Gardner, Williamson va acceptar a contracor, però va prendre la precaució de fer motlles i impressions de cada article. Gardner va reobrir el museu i el va gestionar sol.\nEl moli de les bruixes, seu del museu de Castetown\nEl 1953, va conèixer a Doreen Valiente i la va iniciar dins del seu coven. Doreen va demostrar ser la seva millor col•laboració. Va ser ella qui el va ajudar a reescriure i expandir el seu existent Llibre de les Ombres. Col•laborant junts, ella va embellir els nombrosos textos i rituals que havia recollit Gardner i que deia havien estat transmesos a ell pel Coven New Forest. Doreen, també va polir molt del material d'Aleister Crowley i va posar més èmfasi en el tema de la Deessa. Així que va ser que Doreen i Gardner van establir una nova forma de practicar el que avui en dia es coneix com la tradició líder en el moviment wicca, la Wicca Gardneriana.\nEl 1954, Gardner va escriure i publicar el seu primer llibre seriós sobre el tema de la Bruixeria, Witchcraft Today. En ell, defensava la teoria de l'antropòloga Margaret A. Murray, que argumentava que la bruixeria moderna és el que va sobreviure d'una religió Pagana organitzada, que havia existit abans de la cacera de bruixes.\nMurray també va escriure un llibre. Aquest va ser un èxit immediat i, a causa d'això, confraries noves es van escampar per tota Anglaterra, totes practicant els seus preceptes. La tradició gardneriana havia nascut.\nGardner aviat es va convertir en una celebritat en els mitjans i va atreure la seva atenció. Li encantava ser el centre d’interès i va fer nombroses aparicions públiques, conegut per la premsa com "El Cap Britànic de la Bruixeria". No obstant això, no tota la publicitat va ser benèfica.\nGardner era un entusiasta naturista i la seva afició per la nuesa ritual va ser incorporada a la nova tradició. Això va causar conflictes amb altres bruixes hereditàries que van argumentar haver treballat sempre vestides. Molts també creien que ell s'havia equivocat fent tan públic, el que sempre havien considerat un secret. Pensaven que massa publicitat podria resultar danyí per a la pràctica.\nAviat va ser difícil treballar amb Gardner. El seu egoisme i la cerca de publicitat va posar a prova la paciència dels membres del seu confraria, fins i tot la de Valiente, ja llavors, la seva Gran Sacerdotessa. Les esquerdes van començar a aparèixer en el seu coven. El també va insistir a usar el que ell deia ser les lleis de la Pràctica "antiga", que li atorgaven domini del Déu sobre la Deessa. La revolta final va ocórrer quan va declarar que la Gran Sacerdotessa havia de retirar-se quan ell la considerés massa vella. El 1957, Doreen Valiente i altres membres havien tingut prou d’evangeli segons Gardner i el van deixar per prendre camins separats. Impàvid davant d'això, Gardner va continuar escrivint i va publicar el seu últim llibre The Meaning of Witchcraft, el 1959.\nAl maig de l'any següent, 1960, Gardner va ser convidat a una festa de jardí en el Palau de Buckingham, això en reconeixement del seu distingit servei social l’Orient.\nUnes setmanes després, el 6 de juny, va iniciar a Patricia Dawson en el seu coven i ella ho va fer amb el seu vell amic Arnold Crowther. El 8 de novembre, Patricia i Arnold es van casar en una unió privada, oficiada per Gardner, seguida al dia següent d'una cerimònia civil.\nAquest mateix any la seva devota esposa Donna va morir. Mentre que ella mai va prendre part en la pràctica o en les seves activitats, va romandre sent la seva lleial companya durant 33 anys. Gardner estava devastat i va començar a patir una vegada més la seva afecció infantil de l'asma.\nEl 1962, va començar a escriure amb un anglès que estava als EUA Raymond Buckland. Buckland seria després responsable d'introduir la tradició gardneriana als Estats Units. El va conèixer a Perth, Escòcia, el 1963, a la casa de la llavors Gran Sacerdotessa de Gardner, Monique Wilson (Lady Olwen). Monique va iniciar a Buckland en la pràctica, poc després que Gardner s'anés i vacances al Líban els mesos d'hivern.\nGardner mai veuria l'impacte de la seva tradició a Amèrica. Tornant amb vaixell de les seves vacances, va patir d'un atac cardíac que va resultar fatal. El 12 de febrer de 1964, va morir a la cafeteria del vaixell. Al dia següent va ser enterrat a la platja de Tunis i el seu funeral celebrat només pel Capità del vaixell en què viatjava.\nEn el seu testament Gardner va llegar el museu de Castletown a la Gran Sacerdotessa, Monique Wilson, juntament amb tots els seus artefactes, les seves eines personals, quaderns i els drets dels seus llibres. Monique i el seu marit van continuar amb la tasca del museu i a organitzar trobades setmanals del coven a la vella finca de Gardner, però només per poc temps.\nImmediatament que van poder van tancar el museu i van vendre tot el seu contingut a l’organizació Ripley del Estats Units. Aquests van dispersar moltes peces entre els seus diversos museus i altres van ser venuts a col•leccions privades. Molts dels mecenes de Gardner es van consternar i s’enfadaren per aquest fet de manaera que Monique va ser substituïda com a Gran Sacerdotessa.\nAltres beneficiaris de Gardner van ser Patricia i Arnold Crwother (els seus antics amics) i Jack L. Bracelin, l'autor de la seva biografia escrita el 1960, titulada Gerald Gardner: Witch (Gerald Gardner: bruxot).\nGeorge Knowles. Extret de: Controverscial.Com, 2001\nEtiquetes de comentaris: Anglaterra, personatges, rituals, wicca\nMisteris del "Triangle del Silenci"\nUna novel·la sobre dips i ovnis a Tivissa\nOvni a Tivissa l'any 1976\nHumanoide en un cotxe a Tivissa\nExposició ‘Viatge al més enllà' sobre el llibre de...\nTivissa, terra de misteris: aterratges OVNI, huma...\nTivissa a "Alter Guia"\nEls efectes de les malediccions, causes psicològiq...\nLa mort beu tequila i fuma marihuana a Mèxic\nHomenatge a Mariló Casals\nEl misteri de Tivissa\nEls fantasmes del Parador de Cardona\nTivissa: Canvi de dimensió\nContacte OVNI a Tivissa\nLa Vanguardia entrevista a Sol Blanco Soler\nUn fantasma a l'Hospital de la Santa Creu de Barce...\nJure Grando, el vampir de Kringa


CONTROL D'ACCESSOS - RodriSeguretat\nInici > SERVEIS> CONTROL D'ACCESSOS\nACCESSOS A GRANS INSTAL.LACIONS\nRodriSeguretat controlem l’accés de portes mitjançant sistemes de control d’accés en línia. On pots veure qui accedeix a una porta en temps real mitjançant un pc .\nIdeal per a hotels, zones de màxima seguretat, activitats amb alt intrusisme industrial etc ...\nCONTROLS D'ACCÉS AUTONOMS\nAquests equips són molt útils per a portes de despatxos, control en sales d’ordinadors, etc ..., poden ser tant per biometria ( empremta dactilar ) o per tacte de proximitat.\nEls torns i barreres solen anar associades a un control d’accés i són ideals per limitar un accés des de l’exterior, poden ser manuals, motoritzats, amb caiguda de braç per emergència. En cada cas a RodriSeguretat busquem el proveïdor i el producte que s’ajusti més a les necessitats del client i la seva instal·lació.


Concurs Literari « Voluntariat per la llengua a Osona\nEl joc de l’amor\nSi teniu ganes d’escriure una novel·la en Lectura Fàcil o en teniu alguna d’escrita i us agradaria veure-la publicada, podeu participar en el Premi de Novel·la Curta de Lectura Fàcil que convoca l’Associació Lectura Fàcil, amb la col·laboració del Consorci per a la Normalització Lingüística i l’Escola d’Escriptura de l’Ateneu Barcelonès, i el suport de l’Institut Català de les Indústries Culturals de la Generalitat de Catalunya.\nL’objectiu d’aquest premi és buscar nous autors en Lectura Fàcil que apropin la literatura, la cultura i el coneixement a tothom, i alhora contribuir a la inclusió social de persones amb dificultats lectores.\nEl guanyador, que es donarà a conèixer durant l’entrega de Premis de Bones Pràctiques en Lectura Fàcil, al desembre, rebrà una dotació econòmica de 500 euros i veurà publicada la seva obra.\nLa data límit d’entrega de les obres és el 7 de novembre. S’han d’enviar a la seu de l’Associació Lectura Fàcil (c. Ribera, 8 pral. 08003-Barcelona). Podeu trobar més informació i les bases del concurs a www.lecturafacil.net.\nDescomptes a museus de Girona\n“Parlem tu i jo. Viatgem pel món”\necarreras: Gràcies Xevi, tots hi sortim guanyant!\necarreras: Al contrari…, quina sort que tens que el podràs tornar a omplir amb descompte! A gaudir-ho!\nXevi Cortacans: És un paler i un deure col.laborar amb iniciatives com aquesta. Gràcies per la confiança! I gràcies...\nJordi: I jo que vaig omplir el dipòsit a aquesta gasolinera ahir mateix…. quina mala sort que tinc!\necarreras: Gràcies Marta!


NOSALTRES – MES QUE PEDRA\nLa pedra en sec a les teves mans\nQuè és Més Que Pedra?\nSom una associació creada el 2013 amb l’objectiu de divulgar l’ofici i la tècnica de la pedra en sec, transmetre aquest coneixement i compartir la cura d’aquest llegat comú a través d’accions de conservació en espais d’ús públic i amb participació de la gent.\nSom una iniciativa independent formada per gent diversa, tant professionals de la pedra com persones de diferents disciplines (arqueologia, geologia, ensenyament, etc.) interessades per la pedra en sec i amb ganes i il·lusió de fer coses i compartir-les.\nCerquem vies d’acció col·lectiva per a la conservació dels paisatges de la pedra en sec i fomentar la participació de segments cada vegada més amplis de la societat.\nLa defensa i preservació del patrimoni\nDes dels inicis hem realitzat una trentena d’accions entre cursos i tallers de pedra en sec per a públic en general, tallers per a joves, jornades de voluntariat, xerrades i tallers a centres educatius i estades internacionals. (Veure pestanya Àrees)\nA través de les quotes dels socis i sòcies, amb acords amb ajuntaments i a través de convocatòries d’ajuts.\n609 88 90 04 /652 20 04 59


Un directiu de la Federació Catalana de Futbol va cobrar un sou il·legal durant quatre anys Un directiu de la Federació Catalana de Futbol va cobrar un sou il·legal durant quatre anys – Món Esport\nUn directiu de la Federació Catalana de Futbol va cobrar un sou il·legal durant quatre anys\nL'esposa de José Miguel Calle, a més, va percebre més de 75.000 euros de la Federació durant els mateixos quatre exercicis\nJosé Miguel Calle, director de la Lliga Catalana de Futbol Sala.\nRedacció Octubre 22, 2016 10:00 am\nL’actual director de la Lliga Catalana de Futbol Sala, José Miguel Calle, va estar cobrant irregularment un sou a la Federació Catalana de Futbol durant quatre anys consecutius. Així ho certifiquen els documents als quals ha tingut accés El Món, uns impresos distribuïts internament per la Seguretat Social i que van servir per posar ordre en una federació submergida en el caos i plenament acomodada a les maniobres d’alguns dels seus dirigents.\nEntre els anys 2013 i 2014 van succeir-se una seqüència de fets greus a la Federació Catalana de Futbol que van passar desapercebuts de portes enfora. L’organisme del futbol català es va veure immers en una crisi laboral preocupant que va afectar l’economia de l’entitat i que va provocar la necessitat urgent de trobar noves vies de finançament. El carnet del Federat, un document pels esportistes que ha anat augmentant el seu preu amb el pas dels anys, va ser utilitzat per eixugar una multa força elevada imposada per la Seguretat Social, després de trobar a l’estructura de l’ens federatiu una sèrie d’irregularitats de les quals aquest diari n’ha rebut bona part d’informació.\nDesprés de gairebé dos anys d’inspecció de treball -iniciada el 2013 i acabada el 2014-, la Seguretat Social va descobrir que José Miguel Calle, actual director de la LCFS, havia percebut 89.327 euros durant els anys 2010, 2011, 2012 i 2013 disposant de diversos càrrecs dins l’entitat, alguns dels quals no preveuen remuneració segons els propis Estatuts de l’FCF i el Decret 58/2010, de les entitats esportives de Catalunya.\nEls documents de la Seguretat Social, a més, confirmen que Calle cobrava un sou “sense estar donat d’alta en el Règim General en la data de cobrament de les quantitats”. De fet, l’exentrenador del Miró Martorell no podia haver cobrat cap factura, ni tenir relació laboral amb l’entitat catalana pel fet d’estar rebent, per aquelles dates, la prestació d’atur corresponent a l’Expedient de Regulació d’Ocupació (ERO) realitzat a la seva anterior empresa, Montaje de Automoción del Vallès S.L.\nEl 2010, en època encara de Jordi Casals, Calle va ingressar 21.120 euros de la Federació Catalana de Futbol com a responsable del Comitè d’Entrenadors de futbol sala. Tot i això, el mateix José Miguel Calle va ser nomenat directiu de l’ens federatiu el dia 28 d’octubre del 2010, amb la qual els dos càrrec passaven a ser incompatibles per llei. Segons el decret 55/2010, “el càrrec de directiu d’una entitat esportiva és incompatible amb la prestació de serveis professionals sota relació laboral, civil o mercantil a la mateixa entitat esportiva”. Calle va dimitir juntament amb 15 directius (Andreu Subies entre ells) el 29 de desembre del 2010, però això no li va impedir seguir essent el responsable del Comitè d’Entrenadors fins el nomenament de Subies com a nou president de l’FCF, l’11 d’abril del 2011.\nA partir d’aquell moment, i amb Subies al capdavant de la Catalana, Calle va ser nomenat President del Comitè Tècnic de Futbol Sala, un comitè que va evolucionar i es va professionalitzar el juliol del mateix any sota el nom de Lliga Catalana de Futbol Sala, evidentment, amb Calle com a president i màxim responsable. Amb aquest nou nomenament, el tècnic va entrar de ple dret com a membre de la junta directiva de l’FCF, tal i com diu l’article 27è 3. dels propis Estatus i com demostra l’informe d’auditoria emès l’any 2015.\nArticle 27è dels Estatuts de la Federació Catalana de Futbol. |\nDurant tots aquells anys, però, José Miguel Calle va percebre els 89.327 euros sota el mateix concepte. Tot i el canvi de càrrecs (responsable del Comitè d’Entrenadors de Futbol Sala, directiu, president del Comitè Tècnic de Futbol Sala i president de la Lliga Catalana de Futbol Sala), l’entrenador va cobrar sempre sota les funcions de “Coordinador de Futbol Sala”, tal i com demostra la documentació de la Seguretat Social, i sense ser donat d’alta de la SS fins poc després de la inspecció.\nDocument d’inspecció de la Seguretat Social a la Federació Catalana de Futbol. |\nUn cop passada la inspecció, on la Federació Catalana de Futbol va acabar abonant una xifra propera al milió d’euros per les irregularitats, José Miguel Calle va ser contractat legalment per la federació, canviant el nom de president de la Lliga Catalana de Futbol Sala pel de Director d’aquest organisme.\nLa seva esposa, més de 75.000 euros\nDurant aquells mateixos quatre anys, on Calle va estar cobrant irregularment, la seva esposa també va percebre una sucosa xifra procedent de la Federació Catalana de Futbol. També sota relació “laboral”, sense estar contractada i sense estar donada d’alta a la Seguretat Social, Mónica Zapata Guerrero va embutxacar-se 77.540 euros en concepte de “Professora” de l’Escola d’Entrenadors, un càrrec mai exercit. Segons han declarat diversos treballadors de l’FCF a El Món, Zapata “no ha estat, realment, professora a l’Escola d’Entrenadors, mai ha realitzat cap sessió formativa”, amb la qual cosa es tractaria d’una treballadora fantasma. De fet, un cop realitzada la inspecció de treball, Mónica Zapata no va ser contractada per la Catalana i va deixar de cobrar.\nDocument d’inspecció de treball a la Federació Catalana de Futbol. |\nCristiano Ronaldo, sortint de l’Audiència Provincial de Madrid\nLa llum recuperada pels científics de l’IAC permet veure amb més claredat el Camp Ultra-Profund del Hubble\nXavi Hernández, en una imatge d’arxiu.