Marina Garcés: "Atrevim-nos a no saber"\nMarina Garcés (Barcelona, 1973) acaba de publicar una defensa radical dels mestres, de l’escola i de l’aprendre. Tanmateix, ‘Escola d’aprenents‘ (Gutenberg) no és un llibre dogmàtic. Obre mons nous, gira el punt de vista, canvia la mirada. Fa un parell d’anys a CRÍTIC, sabent que estava (re)pensant sobre la polèmica qüestió de l’educació, li vam encarregar que fes un article sobre el tema, “Guerra de cervells”, que acabava així: “No pensis com jo: pensa amb mi. No visquis com jo: viu amb mi”. Podria ser un embrió del seu concepte d’aprendre. Amb ella hem après coses en totes les converses, als articles i als llibres. Aquests són els últims, però cap no entra a l’examen, perquè no hi haurà exàmens: ‘Fora de classe. Textos de filosofia de guerrilla’ (Arcàdia, 2016), ‘Nova il·lustració radical’ (Anagrama, 2017) o ‘Ciutat Princesa’ (Gutenberg, 2018). Actualment dirigeix el màster universitari de Filosofia per als Reptes Contemporanis de la UOC.\nMarina Garcés: “Atrevim-nos a no saber”\nDius al llibre que les crisis educatives apareixen quan “hi ha crisis de món, crisis civilitzatòries en què es mostren els conflictes, els desitjos, els límits i les possibilitats de cada societat i de cada temps històric”. Tan en crisi ens veus?\nMediàticament, s’està explicant com una suma de crisis: l’econòmica del 2008, l’ambiental ara, abans i després i la crisi sanitària actual… Però, per mi, tot forma part d’una mateixa crisi de món, és a dir, una crisi d’imaginari. Han esclatat els horitzons compartits: els de lluita, de sentit, de futur. En conseqüència, d’una banda, hi ha un esclat social, de desigualtats i d’aïllaments; de l’altra, patim la privatització dels mons. Això fa temps que passa, i la pandèmia ha afegit patiment sumant aïllaments i privatitzacions.\nI, aquí enmig, hi ha la crisi de l’educació?\nSí. I, aleshores, apareixen preguntes com: què hem d’aprendre dels altres quan els mons de cadascun estan cada cop més privatitzats? Què fem a l’escola quan no sabem des d’on ni per què compartim determinats coneixements? En síntesi, què fem a l’escola quan el món està en crisi?\n“‘Com educar?’ és una pregunta vertical i unidireccional. Prefereixo ‘Com volem ser educats?'”\nConcreta’m una mica més, si us plau, de què va aquesta crisi educativa?\nAixò que anomenem problemes del sistema educatiu, des de l’escola primària fins a la universitat o la formació professional, s’han de posar dins una mirada més àmplia sobre l’aprenentatge com a substrat del vincle social. És, per tant, un altre sentit de l’educació, que abraça el sistema educatiu però també relacions d’aprenentatge afectives, íntimes, familiars o de veïnatge. Les relacions d’aprenentatge són la base de les relacions socials. Aleshores, què passa quan mirem el que està passant avui no només a les escoles sinó a la societat entesa com un conjunt de relacions on aprenem els uns dels altres? Aprenem a l’escola, però també aprenem, coses bones i coses dolentes, als mitjans de comunicació, a Internet, a la indústria cultural o amb les relacions socials. Som aprenents els uns dels altres en tot moment. Per tant, cal canviar la pregunta “Com educar?”, que és una pregunta vertical, unidireccional, per la pregunta “Com volem ser educats?”. No és un problema només pedagògic ni de sistema.\nD’acord, doncs, com volem ser educats?\nAquest és el gir que proposa el llibre. Podem girar el punt de vista sobre com educar. La pregunta filosòfica seria: des d’on mirem els problemes de l’educació? Un pot mirar-ho des del punt de vista del professor o des de relacions compartides, col·lectives i recíproques. Aquest és el punt de vista de l’aprenent, que no és l’estudiant, que no és el nen o la nena, sinó que som tots, en tant que aprenem els uns dels altres. La pregunta, aleshores, ja no és tècnica, no és professional, no és legislativa, sinó que és una pregunta ètica i política. L’aprenent no és ni client ni víctima del sistema educatiu, sinó un subjecte polític.\nQuè és, doncs, per a tu l’escola dels aprenents?\nL’escola d’aprenents no és l’escola existent. És una figura de la imaginació, una contrautopia que ens permet llegir, d’una manera crítica i amb uns altres ulls, els problemes, els límits, els desafiaments i els desitjos de les escoles i de les relacions d’aprenentatge en tot el seu continu. L’escola d’aprenents és una eina crítica per analitzar l’educació actual des dels ulls de l’aprenent i alhora per imaginar altres mètodes pedagògics i altres maneres d’entendre’ns per aliar-nos i compartir aprenentatges.\n“No lamento la pèrdua d’autoritat del mestre; però hi ha un antiautoritarisme molt neoliberal”\nParles d’autoritat i d’aliança entre iguals. Això és possible a les escoles i als instituts actuals, amb les condicions a les aules, les ràtios, la diferència generacional entre mestres i alumnes? Com evitarem les jerarquies i la necessitat d’autoritat a classe, que tu mateixa defineixes com un “invent que violenta totes les relacions naturals”?\nEl que tenim en aquest moment és molt confús. Des dels anys cinquanta es diu que hi ha una deriva cap a la pèrdua d’autoritat del mestre. Hannah Arendt ja parlava de la pèrdua d’autoritat d’aquelles figures que gaudien de la legitimitat no basada en el poder sinó en el coneixement i l’experiència; però també és veritat que les pedagogies crítiques i l’educació popular, de les quals jo em reclamo, han contribuït a l’antiautoritarisme. Jo no lamento la pèrdua d’autoritat del mestre ni del pare; però sovint el discurs antiautoritari s’ha convertit en una pràctica neoliberal. Aquesta crisi, però, no ens deixa veure que potser el mestre ha perdut autoritat, però el sistema educatiu continua sent molt autoritari. Hi ha un règim burocraticogerencial, de control, que travessa mestres i estudiants, i ha convertit l’educació en una màquina de produir resultats. Encara surten als diaris els rànquings del rendiment dels estudiants en matemàtiques de l’Organització per la Cooperació i el Desenvolupament Econòmic (OCDE)! De quin rendiment parlem? De quines matemàtiques? Quins índexs té l’OCDE?\n“El mestre, com sap molt, també sap no saber”\nQuin paper t’agradaria que tinguessin els mestres a l’escola d’aprenents?\nSe’ls ha convertit en entrenadors, en acompanyants i en controladors. S’ha desqualificat el mestre: li diuen “tu no cal que sàpigues res” perquè l’alumne ha d’aprendre a buscar-ho tot a la xarxa. El meu llibre és una defensa radical dels mestres. Per mi, mestres, educadors socials o ensenyants en general són aquella figura que encarna l’aprenentatge en tot moment. Mestre és aquell que t’ensenya amb la seva pràctica, amb la seva vida o amb el que t’explica que tots tenim una relació amb el que sabem i el que no sabem. Per tant, el mestre sap coses i pot ensenyar coses… i alhora, i inseparablement, ens mostra tot allò que no sabem. El mestre és el que obre un buit, el que deixa un espai. El que traça una trajectòria possible o fa una pregunta per descobrir. El mestre és el que ens permet ser en aquest llindar entre el saber i el no saber. Això és el que ens fa lliures. El mestre fa de l’accés al coneixement la possibilitat d’un atreviment: l’atrevir-nos a no saber junts. El mestre, com sap, també sap no saber. I ens ensenya a no ser éssers passius, clients consumidors i, alhora, dominats per la por de la incertesa i de no saber.\nAl llibre parles del “gran emmagatzematge extern” en detriment de la nostra memòria interna, que no només emmagatzema, sinó que és bàsica per crear. Justament estudis basats en neurociències recomanen estimular la memòria o no deixar d’escriure a mà perquè activa parts del cervell que no activen altres activitats. És reaccionari tornar a l’escriptura a mà o a estimular la memòria davant la revolució digital?\nA veure, la cal·ligrafia és molt important! La memòria és molt important! Hi ha arguments de tipus conservador per preservar aquestes metodologies de tota la vida, i a mi no m’hi trobaran aquí. Però és que, com dius, la neurologia ha demostrat que l’escriptura a mà ajuda el nostre cervell a elaborar sentit i comprensió d’allò que estem escrivint, llegint o dibuixant. Molt millor que ordinadors o telèfons mòbils. Condemnar la memòria el que fa és escindir el contingut, la dada, el bit, de l’elaboració que en fem. La memòria no és arxiu, sinó elaboració de sentit. No recordes les coses en brut: recordes les coses viscudes. El cervell no és un disc dur: és una relació constant que va elaborant el sentit, conscient o inconscient, d’allò que vivim. Volem subjectes viscuts i amb capacitat d’imaginació? O volem terminals de la gran base de dades de la humanitat?\n“No crec en el mite de l’escola com a salvació de tots els mals. L’escola sola no pot res”\nHi ha un mite de l’escola: les pel·lícules de cinema social francès o nord-americanes ambientades en escoles de la banlieue o dels suburbis presenten sempre un professor, normalment home i blanc, que arriba a una escola pobra i amb alumnes negres o procedents de la immigració, i els dona eines per alliberar-se, transformar-se i créixer. L’esquerra sempre ha confiat en l’escola com a instrument per transformar la societat. Tu ho veus tan així?\nTot projecte de transformació social comporta un nou projecte educatiu. No hi ha cap moviment revolucionari que no porti unes pràctiques educatives noves per fer la revolució des de baix. El meu llibre creu, de totes totes, que l’educació és una pràctica emancipadora; però no podem confiar en la mitologia que un professor il·luminat arriba a un barri pobre, salvarà els nens del seu destí de misèria i ho canviarà tot gràcies a les seves classes. És un mite messiànic com tants d’altres de la nostra cultura. Això és molt lluny del que jo entenc per una pràctica de transformació social. Ha de ser col·lectiva, i no individual; s’inscriu en una societat i els seus conflictes; no és un abans i un després, sinó processos lents.\nEm sembla interessant la crítica que fas de l’escola com a solucionadora d’altres problemes, com si hagués de salvar els alumnes, i amb ells la societat, de la segregació, les classes socials, la manca d’ascensor social… Dius que l’escola no fa màgia. No creus que pugui canviar les coses?\nLa proposta d’aliança d’aprenents té com a objectiu poder pensar per un mateix i amb els altres, i pot ser tot un programa de canvi educatiu. Jo, però, m’allunyo del mite de l’escola com a salvació de tots els mals. L’escola sola no pot res. L’escola ha de remar dins d’una societat.\nA veure, et faig la mateixa pregunta, però des d’un altre punt de vista. No és el punt de vista del professor messiànic, sinó de l’alumnat de famílies de classe obrera. Els nostres pares, obrers i normalment sense estudis universitaris, sempre havien confiat en l’educació com a vector d’ascensor social per als fills: “Fill, estudia tu que pots, que jo no vaig poder, i seràs alguna cosa de profit”. Molts fills de la classe obrera d’aquest país no hauríem pogut créixer culturalment i tenir un cert benestar econòmic sense el nostre pas per l’escola (i la universitat) pública, i sense que alguns professors ens ajudessin molt.\nAquest és el relat de les darreres dècades que s’ha imposat aquí, i peca del mateix problema: quina va ser la causa d’aquest canvi? Segurament, si fem més complexa l’anàlisi, hi havia més coses a banda d’una escola de més qualitat i més democràtica. Moltes famílies obreres accedien a unes millors condicions de vida, de consum, de feina i de relacions socials diferents d’aquelles en les quals havien crescut. Molts nens ja no s’havien de posar a treballar als 12, 13 o 14 anys. L’ascensor social l’estava fent l’escola perquè l’estava fent tota la societat gràcies a les lluites de les classes treballadores i populars. Ara, però, no està passant, amb algunes excepcions heroiques i individuals. Ara som en una fase de desmantellament dels serveis públics i en un mercat laboral precaritzat i desestructurat. I aquest escenari general col·loca en un altre lloc l’escola.\nTu, de fet, dius al llibre: “Qui no encaixa en el sistema educatiu és expulsat o refusat”. És fort.\nPerò es fa servir, es fa servir aquesta expressió. No me l’invento jo. Fins i tot el Bauman va escriure un dels seus últims llibres sobre això.\nEl pedagog Ken Robinson diu que l’escola s’ha convertit en una mena de procés industrial per convertir nens i nenes creatius en ciutadans obedients, consumidors, que formin part del sistema de producció capitalista que hi ha fora. Tots, tallats per un mateix patró, ja que l’escola iguala, per bé o per mal, a través d’exàmens, competències i notes.\nAl llibre parlo de com l’escola actual es troba entre l’obediència i la creativitat. Ja no som a la fàbrica del segle XIX o XX en la qual a tots ens modelen amb un mateix patró. Ara hi ha una combinació entre ordres rígides (l’escola segueix tenint un horari, un règim de càstigs, un pla educatiu concret per a tots…) i un sistema flexible. El neoliberalisme ja no és el rígid capitalisme industrial, de la societat disciplinària foucaultiana. Necessita la nostra adhesió, invenció, subjectivitat, emocions, la crida constant a la creativitat, a no deixar de moure’ns… Som, doncs, dins un règim que demana una creativitat rendible. No una creativitat que perd, que es perd, i que ho capgira tot. És un ordre disruptiu: ens demana obediència, el bon alumne que arriba a l’hora, però també demana ser espavilat, trobar projectes a fer i tenir interessos i desitjos. Fins i tot, això passa al món de l’empresa. Però, ja et dic, que a alguns alumnes potser ja els aniria bé que els diguessin què han de llegir, perquè potser no tenen mil interessos i no troben el seu tema. Sempre els hi demanen als nens, i als treballadors, que busquin el seu tema, que busquin el seu interès, la seva passió.\nLa relació èxit-fracàs no depèn només ja de ser molt obedient. Sinó d’haver sigut capaç d’haver generat aquest jo i el teu potencial d’invenció dins d’un sistema que premia que aquest moviment sigui rendible. Hi ha una nova relació entre l’obediència i la capacitat d’adaptació al canvi constant: una obligació de ser creatius, inventius i actius.


Ciència i medi ambient 18/11/2019\nQuin objectiu té i quants dies durarà: us resolem sis dubtes sobre el procés de cessió de dades\nL'ús del telèfon mòbil a les aules ha generat certa polèmica en els últims anys. ARA\nBarcelonaL’Institut Nacional d’Estadística (INE) pagarà mig milió d’euros a les tres principals companyies de telefonia mòbil d’Espanya (Telefónica, Orange i Vodafone) a canvi que li cedeixin les dades d’ubicació dels telèfons mòbils de tots els seus abonats durant vuit dies. L’organisme rebrà les dades de manera agrupada i anònima, de manera que, assegura, li serà impossible determinar quins aparells eren a cada lloc en cada moment, ni tampoc qui n’és el titular. Us resolem sis dubtes sobre el rastreig.\nL’INE rastrejarà la ubicació dels mòbils espanyols durant vuit dies\n1. Per què vol l'INE les dades d'ubicació?\nL’objectiu és analitzar la mobilitat dels ciutadans, tant en dies feiners com festius i en diferents èpoques de l’any.\n2. Quins dies farà el rastreig?\nL’estudi es desenvoluparà en diversos moments: del dilluns 18 al dijous 21 de novembre, el diumenge 24 del mateix mes, el dia de Nadal i dos dies de l’estiu que ve: el dilluns 20 de juliol i el dissabte 15 d’agost, que és festiu.\n3. Quina informació podrà extreure l'INE?\nSegons el diari El País, que va avançar la informació, per analitzar les dades l’INE dividirà el territori espanyol en 3.500 “cel·les”, en cadascuna de les quals hi haurà, com a mínim, 5.000 persones. Durant els dies en què es dugui a terme l’estudi s’observarà a quines cel·les són els telèfons entre la mitjanit i les 6 del matí, una dada que s’agafarà com a referència per determinar el lloc de residència de cada usuari. A continuació, entre les 9 h i les 18 h s’analitzaran els desplaçaments entre cel·les, que permetran deduir on treballen o estudien les persones que viuen a cada part del territori. L’informe preveu utilitzar altres dades complementàries per determinar quins usuaris treballen de nit.\nTota aquesta informació hauria de servir per esbrinar, per exemple, quantes persones treballen al mateix barri on viuen, d’on procedeix la gent que treballa en un lloc determinat o on van de vacances els veïns d’una zona o una altra. Això, al seu torn, pot ser útil per millorar el disseny de les infraestructures de transport o altres serveis públics.\n4. És la primera vegada que les operadores cedeixen dades a tercers?\nL’anunci d’aquest estudi va generar polèmica i les xarxes es van omplir d’usuaris indignats amb el fet que l’INE pretengui rastrejar la seva ubicació. En realitat, però, la cessió de dades de les telecos a tercers (sempre de manera anònima i agregada, excepte en cas d’ordre judicial o de l’aplicació de la Llei de Seguretat Nacional) és una pràctica habitual.\nLes operadores acumulen necessàriament dades sobre localització, perquè el servei de telecomunicacions ho requereix: han de saber a quina antena està connectat cada client en tot moment per saber on enviar-li les trucades (o els missatges, o els bits de la connexió de dades). Per explotar comercialment els grans volums de dades que acumulen en la seva activitat, les companyies van obrir fa anys una línia de negoci complementària consistent en vendre aquesta informació, ja sigui amb divisions pròpies o a través de distribuïdors especialitzats en big data. Habitualment, els clients d’aquests serveis són empreses, entitats o organismes oficials que volen saber els patrons de desplaçament de col·lectius d’interès. Per exemple, una cadena de botigues que vol saber el trànsit de vianants en un carrer determinat per decidir si hi obre o no un nou local.\nL’única novetat en aquest cas, doncs, és l’ampli abast de la mesura, ja que afecta, en principi, tots els clients de les tres principals companyies espanyoles. L’única telecod’àmbit estatal que en queda al marge és el grup MásMóvil, que inclou marques com Yoigo i Pepephone.\n5. Com podem esquivar el rastreig?\nEn realitat, però, fins i tot alguns clients de les operadores incloses a l’estudi poden evitar que les seves dades arribin a l’INE. Vodafone recordava a través del seu compte oficial de Twitter que la seva aplicació ofereix l’opció de desactivar la cessió de dades a tercers. Orange també ofereix aquesta possibilitat. A més, les companyies virtuals que fan servir les xarxes de les tres grans telecos també queden fora de l’estudi. En aquest sentit, la catalana Parlem feia gala a Twitter d’haver-se “negat” a participar a la investigació de l’INE i de mantenir “estàlvies” les dades dels seus clients. De fet, però, Parlem està allotjada a la xarxa de MásMóvil, l’única de les quatre grans telecos que no ha sigut contractada per l’INE.\nAls usuaris que no tinguin l’opció de desactivar el permís de cessió de dades (o que no se’n refiïn) i que tot i així vulguin quedar al marge de l’estudi només els queda l’opció d’apagar el telèfon o deixar-lo a casa. Desactivar el GPS de l’aparell, en canvi, no serviria de res, ja que les dades que les companyies oferiran a l’INE no provenen d’aquesta font, sinó de la triangulació que fan les mateixes companyies entre les seves antenes.\n6. És legal?\nDavant la inquietud que genera l’estudi, l’Agència Espanyola de Protecció de Dades va explicar que ha demanat a l’Institut d’Estadística “informació sobre els protocols establerts amb les operadores per a la utilització de les dades dels telèfons mòbils”. En qualsevol cas, l’ús de dades personals per a finalitats estadístiques, sempre que s’utilitzin de manera agregada i anònima, està emparat pel reglament general de protecció de dades de la Unió Europea, que va entrar en vigor l’any passat.\nD’altra banda, cal tenir en compte que, amb la generalització de l’internet de les coses, el nombre de targetes SIM rastrejables es multiplicarà per deu els pròxims anys.\nINE estadística operadores\nEl macrobotelló es desplaça a la platja del Bogatell amb noves agressions tot i els controls\nQuè cuino aquesta setmana? 10 receptes saludables amb pasta


Altaveu de so portàtil compacte (NOMAD8CD – IBIZA SOUND) | Servei Educatiu del Bages\nAltaveu de so portàtil compacte (NOMAD8CD – IBIZA SOUND)\nConté: Altaveu de so portàtil compacte de 8″ amb rodes i nansa extensible, funda negra, 2 micròfons de mà sense fils, transformador d’alimentació, cable d’alimentació, comandament a distància, fotocòpia del manual d’usuari i bossa (per guardar els micròfons, el comandament, el transfromador i la fotocòpia del manual).\nAquest altaveu compacte de 100 W porta un reproductor CD i lector USB de MP3, pantalla LCD (permet veure les pistes i l’estat del MP3), 2 entrades de micro tipus Jack, 2 entrades estèreo tipus RCA, controls d’equalització, volum, efecte eco iregulació del volum dels micròfons sense cables.\nLa bateria de l’altaveu dura com a màxim 4 hores. Pot anar endollada al corrent 220 V.\nEs necessita per a cada micròfon sense fil una pila de 9 V tipus 6F, i per al comandament 2 piles de 1,5 V tipus AAA.\nCada micròfon porta etiquetes de diferent color a sota de la tapa de la pila.


#I3 – Educacio360\nL’I3# (Itineraris Individuals Inclusius) és una acció emmarcada dins el projecte de medi obert de Tarda Jove a Lloret de Mar. El projecte dona una atenció individualitzada als participants que són seleccionats a través del treball en medi obert dels educadors de Tarda Jove o bé derivats de Serveis Socials (SBAS). Fins a dia d’avui s’oferia al participant la possibilitat de fer l’esport o l’activitat d’oci que més li agradi, vinculant-la a un pla de treball, redactat conjuntament amb el jove on s’acorden un seguit d’objectius a assolir i el qual es va treballant a partir de tutoritzacions periòdiques individuals. A part d’aquest treball amb el jove, també es fa un treball amb la seva família i es fomenta la implicació dels diferents agents comunitaris. Aquesta implicació fins ara es limitava a la implicació de l’entitat esportiva o de lleure on es realitzava l’activitat en el seguiment del jove participant. Sovint aquesta depenent de la major o menor implicació dels seus referents. Per contra no hi havia cap vinculació amb l’institut del jove ni d’altres agents educatius.\nLes sessions de capacitació a les que hem participat ens han servit per tal d’incorporar la mirada global i inclusiva pròpia de l’educació 360. Hem revisat l’acció educativa duta a terme i repensat formules per tal d’optimitzar-la. Durant els anys d’implementació del projecte hem detectat que la majoria dels participants tenien una dificultat evident en el seguiment de les tasques acadèmiques i per tant en l’assoliment de l’èxit educatiu. Amb aquest rerefons vam plantejar-nos com podíem contribuir a revertir aquesta situació des del nostre projecte. Durant el procés ens vam trobar amb dos possibles objectius a desenvolupar. D’una banda la opció de buscar fórmules per tal d’ampliar el nombre de participants, de l’altre apuntalar el projecte i optimitzar el seu funcionament abans de plantejar-nos un increment dels participants. Aquesta última és la que finalment vam escollir afrontant el repte de donar resposta a la necessitat de millorar les competències educatives dels joves, treballant per la igualtat d’oportunitats i l’equitat connectant temps i espais educatius.\nL’equip impulsor hem estat els educadors del projecte i les seves coordinadores. Quatre professionals que estem en contacte directe amb el projecte i coneixedors del territori i els seus agents educatius. Al llarg del procés hem incorporat un representant de cada institut així com membres de les entitats esportives participants del projecte. Les trobades amb aquests agents les hem fet per separat i els hem vist bàsicament per validar el prototip del canvas. Per tal de desenvolpuar la proposta haurem de sistematitzar aquestes trobades. Fins ara han servit per tal d’explicar la proposta i valorar-ne la idoneïtat i la manera com posar-la en funcionament així com per recollir aportacions que hem acabat incorporant.\nLa participació a la Crida ens ha facilitat poder aprofundir en metodologies innovadores i reafirmar-nos en la tasca que estem duent a terme. Hem incorporat una mirada global i inclusiva que vol tenir en compta la visió de tots els actors de la comunitat educativa local. Cal destacar que arrel d’haver compartit experiències amb els altres projectes participants o escoltant les que s’han presentat al llarg del procés ens han reafirmat les debilitats pròpies del nostre territori. Podem dir que a Lloret de Mar no hi ha una tradició consolidada de treball en xarxa. En moltes ocasions és la motivació de les persones que lideren els projectes o les entitats amb les que col·laborem les que fan possible un veritable treball en xarxa. Per tant el repte ha estat doble, doncs hem de fer pedagogia amb els agents del territori vers la idea de la comunitat que educa alhora que repensar el projecte sota la premissa dels criteris de la Crida. En aquesta línia ens hem centrat en aprofundir en la idea de la corresponsabilització. Fins ara, sobretot pel que fa a algunes famílies i les entitats, tot i establir un seguiment del jove a tres bandes, sovint percebíem que la corresponsabilització es limitava al fet d’establir un pagament compartit entre la secció de Benestar i Família, l’entitat d’Esport i la família del jove.\nPer els motius exposats hem cregut prioritari fer un pas més enllà i treballar per aconseguir que la corresponsabilització es centri en el fet de compartir una mirada capacitadora de tots els agents implicats amb el jove com a protagonista. Per tal de fer-ho possible, era essencial incorporar l’Institut en aquest procés. Fer que el projecte #I3 no fos un bolet més en mig del paisatge educatiu de la població sinó que passi a ser un model d’iniciativa que connecta el temps lectiu i el no lectiu amb l’èxit educatiu, l’equitat i el treball per la igualtat d’oportunitats com a objectius finals. El que podria semblar una senzilla iniciativa d’acompanyament acadèmic fora de l’horari lectiu pren un altre dimensió si s’aconsegueix connectar els agents que intervenen amb el jove des de l’àmbit formal, el no formal i les famílies.\nHem cregut adient confiar la tasca del reforç acadèmic a la figura dels voluntaris universitaris. A través de la realització d’un conveni amb la UdG els joves universitaris del municipi podran rebre crèdits de lliure elecció a canvi d’acompanyar els joves de l’I3#amb els grups de reforç. Per tant la nostra tasca com a educadors del projecte serà la de continuar fent el seguiment dels joves i fer de pont entre famílies, instituts, voluntaris i entitats participants.\nCreiem important destacar que participar del procés ens ha reafirmat vers el compromís per la lluita contra les desigualtats. Tal i com vam poder ratificar a les sessions de capacitació, és durant el temps no lectiu quan les desigualtats es fan més evidents. En aquest sentit creiem que les aportacions realitzades a l’I3# van en la línia de l’educació a temps complet i vol donar una resposta comunitària a una necessitat flagrant.\nPer últim volem deixar constància del privilegi que ens ha suposat ser un dels 30 projectes finalistes. Convidem a d’altres agents i projectes a participar-hi en futures edicions tant per l’aprenentatge que suposa, com per l’oportunitat de repensar i revisar el projecte . Per nosaltres ha estat un procés molt enriquidor que ens ha servit per redefinir la nostra relació amb la xarxa educativa local i passar a ser agent local proactiu vers la filosofia de l’educació 360º.


Temps de revoltes: El vot útil de la CUP\nEl vot útil de la CUP\nD'ençà que l'Assemblea Nacional de Molins de Rei on la CUP va optar, per àmplia majoria, de presentar-se a les properes eleccions al Parlament del Principat, que tot sovint llegeixo per internet gent molt molesta amb aquesta decisió.\nAquests opinadors fan referència tot sovint al vot útil i a la necessitat de fer un front tots els partits independentistes per tal de superar aquest atzucac en que s'ha convertit avui l'Estat Espanyol. No se quina mena de front comú pot fer un partit d'esquerres amb partits socialdemocrates i de dretes i tinc la sensació que, els mateixos que tan insisteixen sobre la qüestió, es barallarien entre ells a l'hora de determinar quins partits hi haurien de pertànyer i quins no.\nEstà clar que hi haurà un dia en que tots els partits independentistes que obtinguin representació parlamentària s'hauran de ficar d'acord per fer una determinada votació, però fins aquell moment i un cop finalitzada, cada partit defensarà un projecte de país concret que farà que aquest país lliure que tots anhelem prengui una o altra forma. I jo, personalment, vull que els que defensin aquest model de país siguin els diputats de la CUP i no aquells que l'únic que aspiren a fer és canviar el nom d'un estat pel d'un altre sense cap més altra ambició.\nPerquè jo quan voto la CUP no voto només una bandera amb un estel i quatre barres. Voto un projecte polític que pretén anar molt més enllà. Voto un partit que no demana crèdits als bancs i que per tant, el dia de demà, si s'ha de passar comptes amb alguna entitat financera se que no li tremolarà la mà. Perquè quan voto a la CUP voto a un partit que té un codi ètic que comparteixo, com per exemple que el seus càrrecs electes en cap cas cobrin més de 2,5 cops el salari mínim. Un gest poc important en les seves conseqüències, però simbòlicament molt representatiu. Voto per un partit que té una democràcia interna d'una radicalitat de vegades desconcertant si voleu, però que fa que tothom hagi de passar comptes regularment davant d'assemblees obertes i és, per tant, d'una transparència sense precedents. Voto per un partit que es preocupa per aquells que no tenen veu, com els immigrants sense papers o les persones en situació de sense llar, tot sovint tractats com éssers humans de segona o directament ignorats i oblidats. Voto per un partit que creu en el sector públic, i això és molt important quan el que estem votant són els seus gestor. Quan voto CUP se que voto per un partit que es preocupa de recollir el malestar del carrer i de transformar-lo conjuntament amb els moviments socials en propostes constructives que il·lusionin a la gent.\nPerquè la CUP no actua per interessos electoralistes sinó que allò que la mou són els seus valors i els seus principis. Si jo votés una altra opció política no estaria votant tot això, llavors, quina utilitat tindria el meu vot? Per mi, l'únic vot útil és aquell que defensa totes aquestes coses i tantes d'altres que em deixo. No hi ha per a mi cap altre vot útil. Ho sento. Ni front nacional ni front d'esquerres. De que em serveix el meu vot si aquest corona de diputat algú que no defensarà els meus interessos nacionals o de classe? De que em serveix un diputat que farà exactament el mateix que els 135 diputats del Parlament porten fent des de la mort del dictador? Jo el que vull és una altra forma de fer i d'entendre la política i, a dia d'avui, qui millor representa aquests valors i qui està en més bona posició per tirar-los endavant és la CUP, així que per a mi la CUP és l'únic vot útil.\nPublicat per Ruben Cobo a 13:59\nroger zobl 22 d’octubre de 2012 a les 15:02\nOs votarán, teniu un rollu mes autentic y no infectat, amb preocupacions socials de debó, de moment. Lo altre ja el coneguem, el ciudatá es cada vegada menys important y cada vegada més castigat. Usat del tot, acaban tirantlo a la cuneta ... no es més que una mercadería a cambi de interessus de especuladors, explotadors,bancs, de moltes empreses, polítics y partits. Actualment está més de moda que mai: la ética es que un ser humá sigui explotat per un altre, sense cap tipus de ética, escrúpuls ni moral, impune i amb la ley del seu costat. No calía tanta historia ni tanta gent lluitadora sacrificada per els demés per arrivar a aixós.\nEls donarem un vot de confianza, no serán pitxor que els d'ara (no referit a la revista).


Independentisme també al País Basc | Reusdigital.cat diari de Reus. Notícies i actualitat del Camp de Tarragona\n18 d'Abril de 2017, per Sebastià Barrufet\nEl govern espanyol no fa cap valoració de l'entrega d'armament d'ETA ni sobre la seva integritat "fins que no hagi sigut analitzat per les autoritats i la justícia franceses". En un comunicat l'executiu espanyol manté que l'entrega d'armes és "conseqüència de la seva derrota definitiva", assegura que "no canviarà la seva posició" i que espera l'anunci de la seva "dissolució definitiva" i desaparició "per comptes de muntar operacions mediàtiques per dissimular la seva derrota i intentar treure'n un rèdit polític".\nEl ministre de l'interior espanyol, Juan Ignacio Zoido, ha comparegut públicament per llegir el comunicat oficial. L'actuació d'aquest dissabte, ha dit, és fruït de la "derrota definitiva" d'ETA, amb les "armes de la llei, la unitat política i la cooperació internacional així com per l'eficàcia i entrega dels cossos i forces de seguretat de l'Estat".El govern espanyol reitera que "els terroristes no poden esperar cap tracte de favor del govern i molt menys impunitat als seus delictes". Recorda que ETA està "operativament derrotada, sense futur i amb els seus dirigents a la presó". En aquest sentit, espera la dissolució definitiva de la banda, "demanar perdó a les víctimes i desaparèixer".\nEn un acte a Baiona, l'organització Artesans per la Pau i verificadors internacionals ratifiquen l'entrega de les localitzacions de vuit amagatalls. ETA ha entregat un llistat amb vuit amagatalls d’armes i explosius (altres fonts parlaven inicialment de 12) al País Basc francès. Els ‘zulos’ estarien repartits per diferents localitzacions del departament dels Pirineus Atlàntics (64), especialment a la zona d’Iparralde, i dins d’ells hi hauria centenars de fusells d’assalt, subfusells, armes curtes i quilos d’explosius, segons ha avançat el diari ‘Le Monde’. La policia francesa ja té les coordenades dels indrets on els etarres encara mantenien el seu arsenal.\nEn l’acte a Baiona, el president de la CIV, Ram Manikkalingam, ha certificat aquest dissabte el desarmament: “Avui vivim una dia històric. ETA ha complert amb el seu compromís”. I ha continuat: “Les autoritats franceses s'encarregaran ara de recollir l'armament, la CVI ja ha complert amb el seu paper”. Tot i que Manikkalingam no ha entrat a valorar fins a quin punt el govern Rajoy ha complert també amb el compromís de la pau, algunes veus, fins i tot la socialista basca Idoia Mendía, han lamentat que la Moncloa no tingui cap intenció d’apropar els presos a les seves famílies i vulgui mantenir-los dispersats per l’Estat.\nDesprés de l’acte de dissabte a Baiona, el següent pas lògic i obligat que ha de fer i farà ETA és la dissolució. No sembla que calgui esperar gaire temps; possiblement es podria produir després de l’estiu si la situació dels presos es va solucionant. Ara és el torn dels representants polítics, institucionals i socials bascos. Ells seran els que hauran de consensuar i després traslladar al govern espanyol la necessitat de resoldre les conseqüències d’un conflicte que ha causat tant de dolor i patiment. I de resoldre qüestions pendents, com el reconeixement real de totes les víctimes i propiciar una nova política penitenciària per als 341 presos, dels quals 259 són en presons espanyoles. ETA, amb el desarmament i la seva posterior dissolució, deixarà el PP sense el principal argument que ha esgrimit fins ara per no moure peça.\nMariano Rajoy sap que amb la desaparició d’ETA el tauler basc canvia, i no tindrà cap altre remei que encarar el problema no en termes policials sinó en termes polítics, perquè, més enllà d’ETA, el conflicte històric que existeix al País Basc és un problema polític d’encaix a l’estat espanyol. Si es nega a acceptar la realitat, per molt que el PNB l’ajudi a guanyar temps, al final els sobiranistes bascos li obriran un nou front que se sumarà al que ja ha obert l’independentisme català.\nRajoy no vol saber res de la política dialogada, només s’enroca en una lectura interessada de la constitució española. No pensó que el poble basc ho faci tot massa diferent del català, per això pensó que al regne d’espanya creixeran els independentistas.\nRenovació del govern de Puigdemont\nEl franquisme perdura\nEls perills d'un RUI\nBaix Camp 18 d'Abril de 2017\nPues nada se le pide perdón a ETA, por los asesinatos que realizaron, por el atentado de hipercor en los que murieron inocentes y se les da una paga perpetua a los asesinos para que no les falte de nada.


Harry Potter en català -> Fanfictions -> Herois de barri - Mai ho hauria dit dels miralls trencats\nHerois de barri - Mai ho hauria dit dels miralls trencats\nEnviat el dia 22/12/2009 a les 12:17:54\nÚltima modificació 22/12/2009 a les 12:17:54\nMai ho hauria dit dels miralls trencats\nHolaaa! ja ha acabat el curs per fii! ara ja tindré temps per la fanfic, aquí us deixo un capítol molt interessant que espero que us agradi i que comenteu moltissim! Us desitjo a tots bon nadal i feliç any 2010!!! :) :)\nEns trobàvem al gran camp de quidditch de l'escola acompanyats dels de primer de Griffindor i d'Slytherin. La professora Hook ens havia col·locat a tots davant d'una escombra. Ara només havíem de volar.\n- Nois, a mi això de les altures no em va massa...- va murmurar l'Olga.\n- Com que no? És el millor esport que hi ha!- va fer en James.\n- No està malament.- es va arronsar d'espatlles en Lyle.\n- A mi sempre m'han agradat els esports.- va comentar la Laura.\nDesprés d'explicar com havien de fer anar l'escombrar, la professora va bufar el xiulet per donar la senyal d'enlairar-se.\n- Ai mare... soc massa jove per morir.- va fer l'Olga encara a terra damunt de la seva escombrar.\n- Va nois! Us espero aquí dalt!\nLa Laura va alçar la vista i va veure en James volant damunt seu tan panxo.\n- Que vinc!\nLa Laura es va enlairar amb una mica més de dificultat que en James.\nNomés una mica eh. Penseu que jo vaig entrar a l'equip amb només...\n- Pots no avançar-te als fets?\nÉs la meva història, m'avanço el que vull!\n- Però llavors no té gràcia... I, per cert, vas caure tres vegades de l'escombra avanç d'aconseguir volar...\nMoltes gràcies per l'aclariment, Olga.\nA partir d'ara quedat calladeta, vols? Ara seguim amb la classe de vol.\nLa Laura, després de tres intents, va aconseguir enlairar-se. Es va col·locar al costat d'en James i es van posar a donar voltes pel camp com ho havia manat la professora Hook. Quan en portaven més de tres, es van aturar.\n- Encara no ho heu aconseguit?- va riure en James.\n- Perquè no segueixes fent voltes i calles?!- va dir emprenyada l'Olga mentre la seva escombra tremolava lleugerament.- Crec que m'han donat una escombrar que no funciona...- va fer analitzant-la.\n- I tu Lyle? Molta màgia i poc esport?\n- No, estava esperant a l'Olga.\n- Per mi pots fer...\nNo va caldre res més, un lleuger cop al terra i es va enlairar amb elegància, com tot el que feia.\n- Perquè tot li surt bé?- va dir en James entre dents.- Una carrera?- li va proposar.\nI els dos nois van sortir disparats. La Laura va baixar i es va col·locar al costat de l'Olga.\n- Com és que no et funciona?\nLa noia es mirava l'escombra intentant trobar algun fallo tècnic, però semblava que estes tot en ordre. La Laura la va intentar ajudar.\nNo era la única, ni molt menys, que no havia aconseguit volar. Bona part de Griffindor ja estava corrent per l'aire, però també se n'havien quedat, i d'Slytherin n'hi havia ben bé la meitat a terra, entre ells en Malfoy. La Laura va riure per sota el nas. No acostumava a tenir enemics, no li agradava criticar a la gent ni ficar-se amb ningú, però aquell noi tenia escrit a la cara "Sóc un idiota", i no ho podia evitar.\nAl cap d'una estona, l'Olga va aconseguir aixecar l'escombra uns metres de terra fins que al final de la classe ja volaven juntes amunt i avall sense cap problema.\n- Això és molt divertit!- deia l'Olga.- Estic volaaaaaaant!!\nLa Laura va riure.\nDesprés de la classe de vol es van dirigir a DCFM. Va ser una classe tranquil·la on els hi van explicar el temari que farien i poca cosa més. Llavors van anar a dinar.\n- Quina gana que tinc!- va fer la Laura.\n- Sí, però no m'agrada que ens tinguin en aquella taula, semblem marginats socials.\n- Jo, mentre hi hagi menjar.- va insistir la Laura.\n- Jo estic d'acord amb en Lyle.- va dir l'Olga.\nAltre vegada, els tres amics se la van mirar sense entendre.\n- Com dius?- va fer en Lyle.\n- Si, home!- va dir.- En que els professors ja deuen estar pensant alguna solució a lo de Heborough.\n- Es pot saber quan he dit jo això?- va preguntar el noi mentre seien a la taula.\n- Ara mateix! Quan en James ha dit que ens tenien marginats tu has respòs això.\n- No, jo he dit que esperava que hi hagués menjar.- va fer la Laura.\n- No! Us ho juro que ho he sentit!- es va desesperar la noia.\n- Olga, de debò, fas coses molt rares...\n- Però... Però... Lyle si us plau! Ho has dit!\n- No he dit res... però ho he pensat.- va fer en veu més baixa.\nLa Laura, en James i en Lyle es van quedar mirant a la noia que semblava espantada.\n- Li acabes de llegir el pensament?- va fer en James.\n- No crec...\n- Fem una prova!- va proposar la Laura.- Si endevines el que estic pensant, serà que és veritat!\n- Però és impossible que...\n- Shhht!- va Laura va empetitir els ulls.- digues què penso...\nL'Olga va sospirar. Llavors es va quedar mirant a la noia concentrada. Llavors va fer.\n- Que després toca Herbologia?\n- Exacte! Era això!\n- Espereu!- va fer en James.- Jo, ara jo. Què estic pensant?\n- Ningú pot tenir una cicatriu en forma de llamp! Quina bestièsa...\nEls tres nois es van mirar.\n- Mare meva, Olga! Llegeixes el pensament!\n- Ostres...- va fer de cop obrint molt els ulls.- És veritat! Què faig? Com...? Però és...! Aaii... estic confosa...- va sospirar.\n- Com mola...- va fer en Lyle.\n- Per cert, el meu pare té una cicatriu en forma de llamp.- va aclarar en James.\n- No és possible.- va fer l'Olga.\n- Que et dic que no!\n- Prou! Estem en una cosa molt més important!- va fer en Lyle.- Olga, llegeixes el pensament.\n- T'has pres alguna poció o alguna cosa per l'estil?\nA partir d'aquí van començar a pensar coses, teories per trobar una explicació perquè, per molt màgic que fos el món on vivien, allò no era normal.\nDesprés de dinar, encara capficats en el tema, es van dirigir a classe. Herbologia la portava el professor Neville, que va resultar ser amic d'en James i molt bon professor. Quan van acabar les classes van decidir anar a fer un vol pels jardins i seguir parlant del súper poder de l'Olga, i no van arribar a cap conclusió. Bé, de fet n'havien arribat a unes quantes, però sense credibilitat possible, com per exemple, que la noia havia caigut en una marmita plena d'una poció desconeguda que li havia proporcionat aquells poders.\nDesprés de la gran passejada van decidir anar a la seva sala comuna, si és que se'n podia dir així. Van pujar fins el segon pis (van tardar com més de mitja hora, encara no dominaven les escales movedisses).\n- Tornem a la marginació social!- es va queixar en James.\n- Al menys tenim sala comuna.\n- Només faltaria!\n- Ei nois!- va fer en Lyle.- Què hi ha per aquí?\nLa Laura, l'Olga i en James es van quedar mirant cap a on senyalava el seu amic. Era un passadís estret en el qual no s'hi havien fixat mai.\n- No ho sé... però no hi ha gaire llum, i tampoc tinc curiositat.- va dir l'Olga disposada a seguir recta fins a la porta que conduïa a la seva sala comuna.\n- Va, no teniu curiositat?\n- Jo sí!- va dir de seguida en James.- Va anem!\nLa Laura i l'Olga es van mirar sense massa ganes, però tot i així, els van seguir.\nEra un passadís, com ja hem dit, estret i fosc. De seguida van arribar al final d'aquest i es van trobar amb un rebedor llarg, en el qual hi havia, en una banda, una tauleta i un gerro amb flors a sobre i a l'altre banda un mirall de cos sencer mig trancat.\n- Molt bé, ara que ja heu vist que no hi ha res i que estem perdent el temps, anem a la sala comuna.- va proposar l'Olga.\n- Perquè serveix aquest passadís si no hi ha res?- va fer la Laura analitzant las parets.\n- Potser abans si que hi havia alguna cosa que ara han tret...- va dir en James.\n- No crec.- va contestar en Lyle des de l'altra banda.- Aquest mirall és diferent.\nTots es van acostar al mirall trencat i el van observar.\n- Què li passa?- va fer l'Olga sense veure-hi res diferent.\n- Mira això.\nVan mirar la part de dalt del marc, i havia una H gravada.\n- H... de què deu ser?\n- I què importa?- va queixar-se l'Olga.\n- Curiositat, és que tu no en tens d'això?\n- Jo el que tinc és ganes d'anar a descansar després del primer dia de curs.- va fer, fulminant en James amb la mirada.\n- Nois... crec que hi ha una altre cosa.- va dir la Laura que es mirava el mirall amb una expressió que no feia gaire bona espina.\n- Laura... què li passa?- va preguntar en Lyle.\n- No reflexa...\n- Com que no?- va riure l'Olga.- Com vols que...?\n- Mira.- la va agafar i la va col·locar just davant del mirall sense deixar-li acabar la pregunta.\n- Ostres...- va murmurar.\nEn James va empènyer la noia i s'hi va posar ell.\n- Com pot ser?\n- A veure?- i en Lyle es va posar davant del mirall. Però res.\n- Val.... això és molt estrany.- va xiuxiuejar en James.\n- A mi no m'ho sembla.- va dir l'Olga.\n- Vull dir, - va prosseguir.- que ja no sé què em falta per veure, estem en un castell on es donen classes de màgia! Tot és màgic aquí! Tot és possible, no?\n- Home, no tot.\n- Sí, ja. Com que tens súper poders ja et penses que qualsevol cosa és molt normal.\n- No té res a veure..- va fer ella.\n- Nois, si us plau!- va fer la Laura, cansada.- Intentem esbrinar d'on surt aquest mirall.\n- Deixa'm mirar un altre cop la H.\nEn Lyle es ca mirar la lletra de a prop analitzant fins l'últim detall, mentre que l'Olga intentava que el seu reflexa es veiés.\n- No sembla res estrany.- va dir en Lyle deixant-ho estar.\n- Tampoc tenim tants coneixements com per saber per a què serveix o què és...- va dir la Laura.\n- No crec que sigui un article de broma dels bruixots bassons...- va dir l'Olga.\nEs van quedar tots callats.\n- Està bé, qui ho ha pensat això?\n- Ell.- va dir la noia assenyalant en James.\nLa Laura anava a dir alguna cosa però una veu els va glaçar a tots.\n- Benvinguda, senyoreta Ivanov, ja l'esperàvem.\nL'Olga va mirar el mirall d'on semblava sortir la veu. I es va veure reflectida en ell.\n- Oh.- va ser l'única cosa que va saber dir.\n- Mostri'm el que sap fer.- va dir la veure suau i profunda de dona.\n- No...no, no sé a què es refereix...\n- Per poder entrar, m'ha de mostrar el que sap fer.- va aclarir la veu.\n- Però si no sé fer res...\n- Estàs de conya?- va dir la Laura.- I el teu poder de llegir ments què?\n- Però com se suposa que ho he de demostrar...\n- El poder està a la teva ment, ho tens tot allà. L'únic que has d'aprendre és a controlar-lo.\n- Però vostè ha dit que m'esperaven... perquè no em deixa entrar, llavors?\n- Imagini's vostè que m'equivoco, seria un desastre! Encara que no acostumo a equivocar-me...\n- Vols seguir i deixar de fer-te la guai?!- va dir una veu masculina també des del mirall.\n- Perquè no calles? Estic treballant!\n- Que hi ha més gent allà?- va preguntar l'Olga.\n- Emm... d'això, si. Algú hi ha....\n- Vaja!- van exclamar els quatre amics.\n- A veure, hauran d'aprendre a controlar els seus poders i després podran entrar.\n- Emm... jo i qui més?\n- Vostè i els seus amics!\n- Quins amics? És que jo en tinc molts sap.- va fer l'Olga.\nEls tres joves que estaven allà la van fulminar amb la mirada.\n- Els amics que l'acompanyen ara, senyoreta.\n- Nosaltres també tenim poders!?- va saltar en James.- Pregunta-li quins poders tenim!- va fer tot emocionat.\n- Quins poders tenen, ells?\n- Això ho han de descobrir ells sols, nosaltres no sabem res.\nEls quatre amics es van mirar. Com se suposava que havien de reaccionar a tota aquella informació de cop?\nDurant els pròxims dies van estar investigant què podia ser el seu poder. Cada dia anaven a parlar amb el mirall, que cada cop era més simpàtic i divertit. Va arribar un dia que fins i tot ens vam començar a tractar de tu a tu. Bé, de fet nosaltres a ella, perquè insistia a tractar-nos de vostè, encara que nosaltres ho odiéssim. I així anava passant el temps, fins que es van trobar que el primer emes de curs ja havia passat.\nLlegit 991 vegades\nMarta Potter Weasley 272 comentaris 22/12/2009 a les 14:35:44\n#20894 Tinc 3 fanfictions i un total de 23 capítols\nAra m'ho llegeixo\nClara_Weasley 133 comentaris 22/12/2009 a les 14:44:46\n#20895 Encara no he escrit cap fanfiction\nSúper poders! M'imagino que el del Lyle será algo relacionat amb què és molt bon bruixot o alguna cosa així, no?\nI el mirall? És una persona o què és? Un món paral·lel?\nGemma Evans 51 comentaris 22/12/2009 a les 14:49:32\n#20896 Encara no he escrit cap fanfiction\noooooooh! mancanta! :D:D\nel mirall sera cm una mena dentrada a una residencia o algu axi?? mmmm.... magrada mol axo de llegi els pensamens! avera qe poden fe els altres!\nnathalilupin 181 comentaris 22/12/2009 a les 19:42:49\n#20902 Tinc 3 fanfictions i un total de 27 capítols\nFantastic, tenen superpoders això no m'ho esperava xDxD.\nEl que tinc curiositat és per saber què és el mirall.\nCotinua aviat que mola molt.\nmyre_ginny 93 comentaris 22/12/2009 a les 19:56:17\n#20903 Encara no he escrit cap fanfiction\neeii!! ma agradat moool!\nel mirall es l'entrada a la seva sala comunaa, no?? superpodeerss!! genial, j tin ganes d saber k faran els altres ^^\nanna_lovegood 206 comentaris 22/12/2009 a les 22:11:36\n#20906 Tinc 3 fanfictions i un total de 26 capítols\nuo! Lelegeix el pensament! i els altres que faràn?\nMola molt el capitol, m'ha agradat molt, sobretot la "intervenció" de l'Olga xd\nPobrissons estan marginats xd\nCapitol genial, espero el seguent amb moltes ganes :D\nLaura*Malfoy 233 comentaris 22/12/2009 a les 22:12:27\n#20907 Tinc 1 fanfictions i un total de 16 capítols\nOOh!! Comentaris, comentariss ^^\nVeig que en general el que us intriga son dos punts:\n- què és el mirall?\n- Quins poders tindran els altres?\ndoncs accepto propostes, ja els tinc pensats, es clar, però m'agradaria saber quins poders us imagineu per cadescú! Seria divertit :P\nDoncs, moltes gracies per comentaar!\nMarta Potter Weasley 272 comentaris 23/12/2009 a les 00:02:11\n#20908 Tinc 3 fanfictions i un total de 23 capítols\nA l'iguaal!! Que guai! M'encanta aquesta fic, tot lo dels poders em motiva moltíssim, afegit amb HP!!! serà la bomba, segur!\nPer cert, no he pogut comentar-te fins ara, perdó.. xD\nPer cert, jo crec que (potser és una paranoia molt grossa, però molaria!) el mirall és l'entrada a la seva residència, i no hi havia anat ningú encara a Heborough (o si i estan a l'altra banda del mirall) perquè per estar-hi has de tenir super poders.\nTinc moltes ganes de seguir llegint, continua abiat! Tinc ganes de saber els poders de cadascú.\nLaura*Malfoy 233 comentaris 23/12/2009 a les 12:18:35\n#20910 Tinc 1 fanfictions i un total de 16 capítols\nMarta Potter Weasley, te esborrat el comentari perque, de fet, ho havies encertat tot xd, es nota que mires herois i es nota que jo tmbe pel ke veig jeje! bé, de fet, havies encertat tots els poders excepte un! que no et dire quin pk et quedis amb les ganes! :P Moltes gracies per comentaar! :)\nmarta_ginny Moderador/a 1036 comentaris 23/12/2009 a les 16:04:00\n#20911 Tinc 9 fanfictions i un total de 161 capítols\nNo tinc gaire temps, per tant... aquí van les suposicions:\nA veure... el James volarà. L'Olga ja se sap. En Lyle per mi que els té tots... i la Laura... espera, que em vaig a revisar els capítols anteriors i t'ho dic.\nivi_potter 512 comentaris 23/12/2009 a les 23:33:58\n#20916 Tinc 1 fanfictions i un total de 8 capítols\nm'ha agradat moltíssim tinc ganes que continuïs aviat!\nPorcupintí-na 235 comentaris 24/12/2009 a les 00:57:03\n#20918 Tinc 1 fanfictions i un total de 16 capítols\nJa ho sabia, jooo hahhaaxdd\nA veure, l'Olga llegeix els pensaments, la Laura,mmmmm nosé, hahha i els altres dos tampoc xdd ja sortirà, no?? haha\n_llunàtica 88 comentaris 24/12/2009 a les 15:25:38\n#20921 Tinc 1 fanfictions i un total de 16 capítols\nGenial, de debò!\nQue guai, això del mirall. I per això l'Olga deia coses rares haha\nBuf, continua aviat, siusplau!\nBON NADAL I FELIÇ 2010!(; (que raro que es veu escrit! i dit també, de fetxD)\nTooru 240 comentaris 24/12/2009 a les 16:22:15\n#20922 Encara no he escrit cap fanfiction\nEl James te el poder de volar, algun te que tindre el poder de vore el futur o el pasat (esta pot ser Laura), un altre el de velocitat i un altre el de traspasar coses. Val pot ser no, pero per intentar. xD\nL'espill pot ser un lloc on els de la residencia poden desenvolupar els seus poders? I alli els ensenyen coses?\nPd: Bon nadal i feliç 2010!


Àlvar Garcia Trabanca, merescut Premi Solidaritat 2011 | Altermon_Consciència pel canvi\nÀlvar Garcia Trabanca, merescut Premi Solidaritat 2011\n07/02/2012 in Derechos humanos, Movimientos sociales, Optimismo/Esperanza, Solidaridad/Denuncia social, Tributos\nLa revista Carrer, editada per la Favb, reconeguda amb la menció especial Mitjans de Comunicació\nEl Premi Solidaritat, guardó que atorga l’Institut de Drets Humans de Catalunya des de 1987 en reconeixement a persones i entitats destacades per la seva lluita a favor dels drets humans, ha reconegut enguany, entre les 18 candidatures presentades, a l’Àlvar García Trabanca, històric sindicalista i lluitador social sabadellenc amb una llarga trajectòria en defensa dels drets humans des de diferents vessants. Extremeny d’origen i sabadellenc d’adopció, l’Alvar (Olivenza, 1931) va ser un gran impulsor dels drets sindicals durant la dictadura a més de donar empenta a un bon nombre d’entitats socials. Un lluitador incansable i desinteressat, a qui ni la presó ni les pressions externes, l’han fet desistir mai de la defensa pels drets de les persones. A més, un cop retirat de la vida professional, l’Àlvar s’ha mantingut dedicat per complet a projectes solidaris, de cooperació i d’ajuda social.\nEl Premi va ser lliurat ahir en un Parlament de Catalunya ple a vessar per tota una legió d’amics i companys que no van voler desaprofitar l’ocasió d’acompanyar l’Àlvar en el que va ser un merescut acte públic de reconeixement. L’Àlvar, que si hagués nascut a l’Índia podria haver estat considerat sense problema com un “Mahatma” (ànima gran), és una d’aquelles persones que, lluny dels focus mediàtics d’atenció i sense cap necessitat de protagonisme, et reconcilien amb el gènere humà per la seva senzillesa, bondat, honestedat i vocació incansable d’ajut i servei als més desafavorits.\nSegons la meva opinió, molt poca gent –i el company Àlvar n’és un exemple-, és capaç de fusionar la rauxa i determinació necessàries per impulsar lluites socials, i al mateix temps, exhibir un cordial somriure que no pot ser fruït de la casualitat, sinó sens dubte d’un conscient treball encaminat a conquerir una fita no menys important, l’autèntica compassió i pau interior. El seu discurs va ser emotiu i admirable, doncs a part de repassar la seva dilatada trajectòria de lluites, implicacions i reivindicacions, va tenir paraules de record i solidaritat per tots els sense veu que pateixen amb especial gravetat els actuals temps difícils que estem vivint; immigrants, regularitzats i sense papers; el col·lectiu de desnonats i sense sostre; les víctimes de la violència de gènere; els aturats i, en general, tots aquells i aquelles colpejats amb més cruesa per la crisi… I com no, també va voler ressaltar i donar tot el seu suport a l’exemplar germen d’esperança que ha significat el moviment del 15-M. Tot plegat, per aplaudir infinitament i treure’s el barret.\nL’altra protagonista de la vetllada va ser la revista La Veu del Carrer, de la Federació d’Associacions de Veïns i Veïnes de Barcelona, que va rebre la menció especial Mitjans de Comunicació en reconeixement d’una sòlida trajectòria de 20 anys en la que, número rere número, ha mantingut intacte el seu compromís de mirada crítica i des dels barris a la cara menys amable de la ciutat, solidaritzant-se amb les veus i realitats més desafavorides.\nEls seus codirectors, Andrés Naya, Marc Andreu i Jordi Bonet, van rebre una placa commemorativa i van saber estar a l’alçada de les paraules de l’Àlvar amb un discurs reivindicatiu i compromès que va servir per reafirmar la necessària tasca d’incomodar els estaments de poder que realitza incansablement aquesta sòlida publicació bimestral.\nLa nostra enhorabona a aquests dos grans exemples de Solidaritat!\nEntrevista a Àlvar García: “No hi ha res més important a la vida que ser una persona lliure”\n“Premian la revista vecinal barcelonesa Carrer”\nDiscurs Àlvar García\nNota de premsa del Parlament de Catalunya\n« Colabora con la “Guía para vestir sin esclavitud”\nEl verdadero significado… »


Liudmila Ulítskaia - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nLiudmila Ievguénievna Ulítskaia (en rus: Людмила Евгеньевна Улицкая, nascuda el 21 de febrer del 1943) és una novel·lista russa contemporània aclamada per la crítica, i escriptora de contes. Va néixer a la ciutat de Davlekanovo a Baixkíria i es va criar a Moscou, on es va llicenciar en genètica a la Universitat Estatal de Moscou.\n21 febrer 1943 (77 anys)\nDavlekanovo (Unió de Repúbliques Socialistes Soviètiques)\nFacultat de Biologia de la Universitat de Moscou (–1968)\nEscriptora, guionista, traductora, escriptora de literatura infantil i activista pels drets humans\n(1998) Sonechka (en)\n(2020) premi Siegfried Lenz\n(2014) Premi austríac de literatura europea\n(2011) Premi Simone de Beauvoir\n(2008) Premi Alexander Men\n(2007) Bolshaya Kniga Award (en)\n(2001) Premi Booker Rus\n(1996) Premi Médicis estranger\nVa néixer durant l'evacuació en plena guerra contra l'Alemanya nazi. Després la seva família va tornar a Moscou, ciutat en la qual Ulítskaia acabà la secundària i va estudiar biologia a la Universitat Lomonóssov. Va treballar a l'Institut de Genètica General de l'Acadèmia de Ciències de l'URSS, d'on va ser acomiadada de la feina per haver reproduït Samizdat. A partir d'aquest moment va treballar al Teatre Musical Jueu, va escriure reportatges i peces de teatre juvenils i va traduir poesia del mongol.\nVa començar a publicar en els anys 1980, però va aconseguir la fama amb els seus guions de cinema per a les pel·lícules Les germanes de la llibertat (Сестрички Либерти, 1990) i Una dona per a tots (Женщина для всех, 1991). La seva primera novel·la, Sónietxka (Сонечка), publicada en Novi Mir el 1992, gairebé immediatament es va fer molt popular, i va ser finalista del Premi Booker rus. Avui les seves obres són molt admirades pel públic en general i per la crítica a Rússia i molts altres països. Des de llavors Ulítskaia ha publicat més de 10 novel·les i diverses col·leccions de contes. La seva prosa psicològica s'assembla a la de Txèkhov.\nUna sèrie de temes relacionats entre si dominen les seves obres: la necessitat de la tolerància religiosa i ètnica, el problema de la intelligentsia en la cultura soviètica, qüestions de gènere i de família, la vida quotidiana com a tema literari, i noves imatges del cos (el cos sexual, el cos dels discapacitats, etc.). El 2006 va publicar Daniel Stein, traductor (Даниэль Штайн, переводчик), una novel·la que tracta de l'Holocaust i la necessitat de reconciliació entre el judaisme, el cristianisme i l'islam.\nLes obres d'Ulítskaia han estat traduïdes a molts idiomes, entre d'altres al català, i ha rebut diversos premis literaris internacionals i russos, entre aquests el Booker rus pel Cas Kukotski (Казус Кукоцког, 2001). Ulítskaia va ser la primera dona a ser guardonada amb aquest premi. Publica regularment comentaris sobre problemes socials i participa activament en els projectes filantròpics de més accés a la literatura.\nLiudmila Ulítskaia actualment resideix a Moscou.\nPremi Penne (1997, Itàlia)\nPremi Médicis a la millor obra estrangera (1998, França)\nPremi Giuseppe Acerbi (1998, Itàlia) per la seva novel·la Sonetxka\nPremi Booker rus (2002, Rússia) per la novel·la El cas Kukotski\nCavallera de l'Orde de les Palmes Acadèmiques (2003, França)\nPremi a la Novel·la de l'Any (2004, Rússia) per la novel·la Sincerament vostre, Xúrik\nMillor escriptora del Premi Ivanuixka de l'Any (2004, Rússia)\nCavallera de l'Orde de les Arts i les Lletres (2004, França)\nPremi Nacional de Literatura per Sincerament vostre, Xúrik (2005, Xina)\nPremi Penne (2006, Itàlia) per la novel·la El cas Kukotski\nPremi Nacional Olímpia de l'Acadèmia Russa de negocis (2007, Rússia)\nNational Literary Prize Llibre Gran (2007, Rússia) per la novel·la Daniel Stein, traductor\nPremi Literari Grinzane Cavour (2008, Itàlia) per la seva novel·la Sincerament vostre, Xúrik\nNominada al Premi Booker Internacional (2009, Anglaterra)\nPremi Literari de la revista Ziamia en la nominació "Globe" (2010) pels "Diàlegs" de Mikhaïl Khodorkovsky i Liudmila Ulitskoi, publicat al número 10 (octubre) de Ziamia el 2009.\nPremi Simone de Beauvoir (2011, França)\nPremi Pak Kyong-ni Prize (2012, Corea del Sud)\nSincerament vostre, Xúrik. Volum 160 de Biblioteca Mínima. Quaderns Crema, 2006. ISBN 9788477274544.\nSònietxka. Volum 38 de La Meridiana, La Magrana, 2000. ISBN 84-8264-244-8.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Liudmila Ulítskaia\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Liudmila_Ulítskaia&oldid=24439322»\nDarrera modificació: 8 ago 2020 a les 01:39\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 8 ago 2020 a les 01:39.


ELOGI DE L’EXPERIÈNCIA – Festa Major del Poblenou\nTemps de Festa Major. Temps de celebrar, gaudir de la vida i de les nos- tres tradicions, i connectar i compartir amb els veïns. Des de l’Eix Co- mercial de Poblenou volem aprofitar les festes per reivindicar un factor: el plaer de viure una experiència! En temps d’alienació digital, en temps d’Amazons, Aliexpres i Paypals, i en què la compravenda s’ha reduït al tractament de codis binaris, és tot un honor per a nosaltres reivindicar el plaer de l’experiència. D’anar al teu comerç de confiança i gaudir de l’experiència de la compra autèntica, genuïna, singular. Com nosaltres. Com el nostre barri.\nLa societat canvia a una velocitat de vertigen i un dels reptes del petit comerç és adaptar-se a cada nova tendència sense perdre la identitat. Perquè la proximitat és el nostre gran valor: que puguis saludar l’Isidro, a la Pepi o a la Mari; xerrar, compartir vivències i inquietuds, riures i confidències… i així tornar a sentir-nos especials. Som especials! I fer del dia a dia, de la quotidianitat de les petites coses -ja sigui comprar formatge, tallar-nos el cabell, o preparar la declaració de la renda- una experiència plaent i memorable. Aquesta és la nostra raó de ser com a petits comerciants: el tracte proper i amable, de persona a persona. Un factor que Google mai podrà igualar per molts doodles que es tregui de la màniga. Quin goig poder mirar als ulls al teu comerciant de confiança i no a una pantalla de liti!\nPensem en altres termes. Pensem en l’impacte positiu al medi ambient que aporta el comerç de barri. Per què agafar el cotxe i desplaçar-se a una gran superfície si puc anar caminant a les botigues del meu barri? Per què quedar-me a casa esperant a un missatger que treballa en condi- cions més que qüestionables, si puc sortir al carrer i viure la bellesa i sin- gularitat de Poblenou, i deixar-me sorprendre per l’oferta de centenars de botiguers que reivindiquen de forma serena i natural, el valor de la confiança, l’amabilitat i la simpatia. Una raó més per separar-nos de les maleïdes pantalletes!\nContinuem pensant… Valorem el comerç local com a plataforma d’em- prenedoria de noves idees i conceptes de negoci. Si donem un tomb pel cor de l’Eix Comercial de Poblenou, podem captar aquesta realitat. Aquí conviuen negocis tradicionals amb models de restauració i serveis in- novadors. Pensem en aquests termes quan comprem al barri! D’aquesta manera no només afavorim l’economia local, també donem suport de manera directa a l’energia de centenars d’emprenedors que fan del seu negoci la seva vida. No hem d’oblidar que el petit comerç de Barcelona té un grau d’ocupació del 86,3% i els eixos comercials de proximitat de la Fundació Barcelona Comerç són un valor clau per assegurar el perfil distintiu dels barris i de la ciutat de Barcelona. Visca la singularitat i la personalització dels barris! I més a Poblenou!\nUna altra cosa heu de tenir present. Quan compreu en una botiga de l’Eix Comercial de Poblenou també recolzeu altres valors: l’associaci- onisme, el cooperativisme, la democràcia. Posar en comú les idees i els interessos de més de 150 associats és un gran repte, que duem a terme amb energia i determinació. Perquè els comerciants de l’Eix volem ser un dels factors distintius del barri, un barri complex però a la vegada excitant, que uneix tradició i modernitat, i que passa per ser un dels ra- cons més bonics i singulars d’una Barcelona que es troba en lluita per no perdre la seva identitat. Nosaltres lluitarem fins al final per defensar la identitat i els valors que sempre han caracteritzat el Poblenou. I ho farem humilment des de la nostra posició de botiguers al servei de tots els veïns i veïnes.\nUs desitgem que visqueu una gran Festa Major i que gaudiu de la màgia d’aquest indret tan extraordinari en el que tenim la sort de viure i treba- llar. Visca el Poblenou i visca el comerç de proximitat!


Jornada "Oralitat i memòria" al Museu de Cervera — Ajuntament de Cervera\nJornada "Oralitat i memòria" al Museu de Cervera\nJornada "Oralitat i memòria" al Museu de Cervera El Museu de Cervera organitza la 15a edició de les Jornades "Reviure el Patrimoni", que en aquesta ocasió, amb el títol "Oralitat i memòria", es dediquen a l'art d'explicar històries. https://www.cervera.cat/actualitat/noticies/jornada-oralitat-i-memoria-al-museu-de-cervera https://www.cervera.cat/actualitat/noticies/jornada-oralitat-i-memoria-al-museu-de-cervera/@@download/image/cartell Oralitat i memòria.jpg\nEl Museu de Cervera organitza la 15a edició de les Jornades "Reviure el Patrimoni", que en aquesta ocasió, amb el títol "Oralitat i memòria", es dediquen a l'art d'explicar històries.\nLa pandèmia ens ha obligat a trobar noves fórmules en la narració oral, fent ben palesa la necessitat que tenim de comunicar-nos i explicar-nos històries. Volem continuar debatent sobre la seva importància i conèixer altres projectes que hi hagin posat el focus.\nL’edició d’enguany de les jornades es realitzarà el dijous 25 de novembre, al matí, a l'Auditori Municipal de Cervera. Consulteu la programació en aquest enllaç.\nLa jornada és gratuïta, però cal formalitzar la inscripció.\nDes del Museu de Cervera us animem a seguir la jornada de manera presencial a l'Auditori, fet que ens permetrà experimentar de nou el contacte directe amb les conferències i la taula d'experiències dels ponents i narradors participants.\nCom a cloenda, a més, gaudirem d'una sessió de la narradora Patrícia Mcgill.\nSi no podeu desplaçar-vos, també la podeu seguir en streaming al canal de Youtube del Museu. En aquest cas també cal formalitzar la inscripció.\nInformació aportada per Museu de Cervera.


Kourtney Kardashian portava un bikini a la neu - Kourtney Kardashian\nEl vestit de neu de Kourtney Kardashian consta d’un bikini i un barret de vaquer\nTot i que la majoria de tothom s’agrupa abans de sortir a temperatures baix de zero, els Kardashians tenen una llarga història de fer el contrari. Kim Kardashian va lluir per primera vegada un 'furkini' a la neu durant un viatge a Utah el 2015 i, des de llavors, altres membres de la família KarJenner han estat posant fora en minúsculs bikinis pel bé d'una icònica foto d'Instagram.\nMantenint viva la tradició familiar, Kourtney es va despullar a la neu, sense vestir-se només amb un banyador de plata, un barret de vaquer blanc i botes a joc.\n'Com és el vostre Aspen?' la germana gran de Kardashian va subtítol descaradament una presentació de diapositives d’imatges del seu conjunt preparat per a l’hivern. En una foto, es va llançar una llarga samarreta blanca per proporcionar més calidesa, però la va mantenir descomprimida a la part davantera, assegurant-se que el seu bikini encara era visible.\nA principis d’aquesta setmana, Kourtney portava el mateix vestit de bany a l’interior, posant sobre una cornisa que separava la banyera d’hidromassatge i la piscina.\nSegons un recent abocament de fotografies a la graella de Kourt, sembla com si estigués en vacances de primavera amb els seus tres fills: Mason, 11 anys, Penèlope, 8 anys i Reign, 6 anys, a Aspen, Colorado. 'Bons conillets d'esquí', va escriure al costat de diverses instantànies de l'escapada plena de neu de la família.\nEns devem disculpes al marit Peloton\nL’únic producte de cura de la pell que necessiteu per superar els 40 anys\nHi ha una raó per la qual sempre et vols disfressar de personatges de Winona Ryder per Halloween\nSi us encanten les manicures en gel i acrílic, els compradors diuen que necessiteu aquest kit d’enfortiment d’ungles de 29 dòlars\nLes vuit tendències de tall de cabell del 2021, segons els millors estilistes\nWillow Smith, de 18 anys, s’assembla a la seva mare Jada en aquest retrocés costat a costat\nDownton Abbey acaba amb nous romanços, nous nadons, noves empreses i vells coneguts\nAquesta marca comercial té més de 300 abrics i jaquetes d'hivern per menys de 80 dòlars\nElon Musk i Grimes debuten en parella, però com es van conèixer?


Dissabte, 10 abril de 2021\nMulticine: Casas de cristal\nQuan Carrie Dawson descobreix que la seva veïna és la causant que la seva mare hagi perdut la seva reputació i el seu lloc de treball, decideix emprendre la seva particular venjança. Rere l'aparença de família perfecta, no triga a descobrir el secret millor guardat de la dona que va arruïnar la vida de la seva mare.\nMulticine: Lucha por tu vida\nQuan la Meredith descobreix que el seu exmarit pretén matar-la, ha de triar entre dues opcions: acollir-se a un programa de protecció de dones maltractades i canviar d'identitat o matar-lo abans.\nMulticine: Zoe, alerta de secuestro\nLa Jennifer, una adolescent de 16 anys, dona a llum una petita que anomena Zoe. La seva vida de mare adolescent no és el que esperava: el xicot no està interessat a ser pare i fuig de la situació tot i haver-li promès que es faria càrrec de les dues. A més, la mare no vol criar un altre nen. Quan algú segreta la petita, l'amor maternal de la Jennifer és posat a prova.\nEl Willie, el Joe i l'Al, amics de tota la vida, decideixen rebutjar la jubilació i desviar-se del bon camí per primer cop a la vida quan els seus fons de pensions es converteixen en fum com a conseqüència d'una crisi empresarial. Desesperats per pagar les factures i continuar endavant amb els seus éssers estimats, tots tres ho arrisquen tot quan s'embarquen en un atracament temerari al mateix banc que es va quedar amb els seus diners.\nPel·lícula: Luna de miel mortal\nDurant la lluna de mel, una parella coneix un grup de passatgers estrangers amb qui comparteix substàncies estupefaents. Al dia següent, la núvia descobreix que el seu marit ha desaparegut.\nPel·lícula: Dulces mentiras\nLa rutina de Gage Sullivan es veu interrompuda per l'assetjament d'un desconegut. La jove demana ajuda a un guardaespatlles i canvia d'identitat. Malgrat això, sembla que res no pot aturar el psicòpata.


ACOLLIDA I ALLOTJAMENT\n<Centre de dia per a nens i nenes de la barriada de l’Alto de la Virgen a Medellín (COLÒMBIA)>\n<Residència permanent per a nens a l’àrea de Gorai, a la perifèria de Mumbai (ÍNDIA)>\n<Projecte de suport integral a fills i filles de mares solteres o vídues de diversos slums de Mumbai (ÍNDIA)>\n<Projecte de construcció d'un centre de preescolar al barri de Sam-Sam, Dakar (SENEGAL)>\n<Taller de costura per a adolescents de l’slum de Dindoshi, Mumbai (ÍNDIA)>\n<Programa de beques de batxillerat per a adolescents de l’slum de Jogeshwari, Mumbai (ÍNDIA). ACABAT SATISFACTÒRIAMENT>\n<Beques de batxillerat i universitat per a adolescents de la barriada de l’Alto de la Virgen a Medellín (COLÒMBIA)>\n<Beques per a alumnes de secundària del col·legi de Thiaroye, Dakar (SENEGAL)>\n<Continuïtat en la construcció d’obra civil de la tercera fase del col·legi de Thiaroye, Dakar (SENEGAL). ACABAT SATISFACTÒRIAMENT>\n<Programa de reforç escolar "Estrellitas al Futuro" a la barriada del Alto de la Virgen, Medellín (COLÒMBIA)>\n<Programa de beques per a infants de 3 a 9 anys amb necessitats educatives especials a Salt (GIRONA).>\n<Programa d’educació emocional personalitzada al centre obert Martí-Codolar del barri d’Horta (BARCELONA).>\n<Programa de nutrició, combinat amb la promoció de la escolarització, a l’slum de Ganeshnagar, Mumbai (ÍNDIA)>\n<Programa trianual 2014-2016 de nutrició infantil per a bebè de menys de 3 anys a Ciutat Meridiana - Nou Barris (BARCELONA). ACABAT SATISFACTÒRIAMIENT>\n<Programa de nutrició infantil per a infants de 3 a 12 anys al Casal d’estiu de Ciutat Meridiana- Nou Barris (BARCELONA). ACABAT SATISFACTÒRIAMENT>\nATENCIÓ SANITÀRIA I A NENS AMB DISCAPACITAT\n<Projecte de cirugia especialitzada per a nens i nenes de països en vies de desenvolupament a l’Hospital infantil de Sant Joan de Déu de (BARCELONA)>\n<Projecte de rehabilitació de nens i nenes discapacitats físics i psíquics dels slums d’Andheri East, Mumbai (ÍNDIA)>\n<Projecte de cirugia individual reconstructiva amb nens i nenes amb discapacitat física i psíquica dels slums d’Andheri East (ÍNDIA). ACABAT SATISFACTÒRIAMENT>\n<Ambulatori mèdic a l’slum de Dindoshi, Mumbai (ÍNDIA)>\n<Projecte “Ambulatori mòbil”. Ambulància d’assistència sanitària als slums de Mira Road, Mumbai (ÍNDIA)>\nProjecte de construcció d’un centre de preescolar al barri de Sam-Sam, Dakar (SENEGAL).\nPROiNFANTS ha engegat al curs 2019 un nou projecte per construir una escola infantil per a nens i nenes de 3 a 6 anys del barri de Sam-Sam 3, una de les zones més pobres de l’extraradi de la capital de Senegal. Al nou centre hi accediran 180 nens i nenes procedents de famílies vulnerables, n’hi ha molts que es passen el dia al carrer. El projecte, també inclou formació i servei d’acompanyament a les mares, per fomentar la seva autonomia econòmica, ja que les dones tenen més dificultats per accedir als estudis i trobar feina.\nCentre de dia per a nens i nenes de la barriada de l’Alto de la Virgen a Medellín (COLÒMBIA).\nEn aquest centre de dia situat a l’assentament urbà Alto de la Virgen de la perifèria de Medellín-Colòmbia, PROiNFANTS acull diàriament prop de 50 nens i nenes de 3 a 8 anys, per allotjar-los i mantenir-los durant el dia, impartint-los una formació transitòria per accedir a l’escola pública. El centre està gestionat per la nostra contrapart, la Fundación Educativa Calasanz, que actua com a Obra Social de l’Escola Pia, en col·laboració amb l’associació de pares i voluntaris Alma Atá , dirigint i actuant en aquest conflictiu assentament irregular, també denominat “de desplazados” per la migració forçosa a causa de la guerrilla.\nResidència permanent per a nens a l’àrea de Gorai, a la perifèria de Mumbai (ÍNDIA).\nPROiNFANTS promou, manté i finança la residència permanent Dilkhush, gestionada per les Sisters of Charity of St. Anne, amb una capacitat de 50 nens entre els 6 i els 16 anys, que allotja les 24 hores aquest col·lectiu infantil, majoritàriament orfes. Aquest centre, situat en un lloc molt tranquil, està prop de l’escola concertada Saint Joseph, on els beneficiaris van diàriament a seguir la seva formació regular. PROiNFANTS finança íntegrament l’estada, alimentació, vestit, educació i material escolar dels nois, que així troben una “llar” on residir. Són nens abandonats, originalment street children que en el seu moment malvivien en les plataformes ferroviàries, o que venen de famílies profundament desestructurades, molt per sota del llindar de la pobresa, dels immensos slums del cinturó perifèric de Mumbai.\nProjecte de suport integral a fills i filles de mares solteres o vídues de diversos slums de Mumbai (ÍNDIA).\nGràcies a l’alta especialització de la nostra contrapart Ashadeep, PROiNFANTS ha pogut significar-se també en l’atenció preferent de gènere, a través del projecte d’acollida integral a un grup de fills i, majoritàriament, filles de mares solteres o vídues. Las dones d’aquesta condició en les barriades d’Andheri East a Mumbai no estan solament aïllades, sinó que sovint estan repudiades socialment. Aquest projecte acull, vesteix, alimenta i finança l’educació dels seus fills i filles, de manera que les mares poden contribuir, mitjançant la seva dedicació laboral, al manteniment de la seva “llar”. Aquest projecte creat inicialment com homenatge “In memoriam” a la nostra col·laboradora Maria Lluïsa Farré, i acabat al 2015, serà finançat i consolidat per PROiNFANTS a partir del 2016. (Veure: Un exemple de fons commemoratiu ).\nTaller de costura per a adolescents de l’slum de Dindoshi, Mumbai (ÍNDIA).\nDe la mà de la contrapart de PROiNFANTS, Ashadeep Association, financem una experiència professional per a 30 noies adolescents, del mateix slum de Dindoshi, a Mumbai, que, cinc matins o tardes a la setmana, van a rebre un curs bàsic de formació professional en tall i confecció. En una sala del centre de dia s’han col·locat 15 màquines de cosir manuals i tot el material necessari per impartir-los una formació, un cop acabada la seva escolarització bàsica, i així qualificar-les per optar a un ofici i assolir una certa sostenibilitat en el seu propi barri.\nPrograma de beques de batxillerat per a adolescents de l’slum de Jogeshwari, Mumbai (ÍNDIA). ACABAT SATISFACTÒRIAMENT.\nEn col·laboració amb la contrapart Macarism Group, PROiNFANTS beca dos grups de nois i noies adolescents, sense cap poder adquisitiu, de l’slum de Jogeshwari, a Mumbai. Després de l’educació obligatòria, les nostres beques cobreixen les despeses de la matrícula, l’equipament, els menjars i el desplaçament en el tram d’escolarització voluntària que, en escoles concertades, els permet obtenir el batxillerat; altrament es veurien obligats a buscar tota mena d’oficis per subsistir en els slums.\nBeques de batxillerat i universitat per a adolescents de la barriada de l’Alto de la Virgen a Medellín (COLÒMBIA).\nAquest projecte, que porta el nom de “Becas para un futuro mejor”, té com a objectiu assegurar que els nens i nenes becats, procedents del mateix Alto de la Virgen, completin el batxillerat i s’incorporin a fer estudis superiors (de tecnologia o de professionalització), evitant les “desercions escolars” freqüents en aquest entorn. Als deu estudiants receptors de la beca se’ls subvencionen els estudis i la manutenció. Està gestionat per la Fundación Educativa Calasanz, contrapart de PROiNFANTS.\nBeques per a alumnes de secundària del col·legi de Thiaroye, Dakar (SENEGAL).\nDe la mà d’Éducation Solidaire, la nostra contrapart al Senegal, aquest és un programa de beques de secundària per a uns quaranta alumnes del col·legi situat a la barriada de Thiaroye, als afores de Dakar. Es tracta d’un barri suburbial "d’al·luvió", especialment degradat i mancat de qualsevol infraestructura educativa pública. L’import de la beca, cofinançada per PROiNFANTS, inclou matrícula, llibres, material escolar complet i uniformes.\nContinuïtat en la construcció d’obra civil de la tercera fase del col·legi de Thiaroye, Dakar (SENEGAL). ACABAT SATISFACTÒRIAMENT\nPROiNFANTS des del 2010 està contribuint a finançar l'ampliació del col·legi, aquest 2018 finalitzarà el projecte amb la construcció d’un tercer bloc on hi haurà 8 aules més de secundària i 6 de batxillerat. Està previst que l’obra es completi al 2019.\nPrograma de reforç escolar "Estrellitas al Futuro" a la barriada del Alto de la Virgen, Medellín (COLÒMBIA).\nL’any 2017, PROINFANTS amplia la seva participació en el projecte de suport per a la continuïtat educativa, cofinançant-lo majoritàriament amb la seva contrapart "Fundación Educativa Calasanz" de Medellín. Aquest projecte va dirigit a 34 nens/es i joves de l’escola pública; 15 de primària i 19 de batxillerat.\nAquest col·lectiu prové íntegrament de l’assentament irregular de l’"Alto de la Virgen", barriada extrema de la Comuna 13 de Medellín, i ha estat seleccionada per la nostra contrapart entre els alumnes de l’antic centre de dia, que durant 8 anys hem cofinançat, per a proporcionar-los un programa especial de reforç, monitoratge i acompanyament personal regular que, un grup de voluntaris qualificats, els hi impartiran setmanalment al col·legi Calasanz al peu de la Comuna.\nAquest projecte també preveu activitats de grup de suport amb els seus familiars més propers, visites ocasionals a centres culturals i la participació en actes d’interès col·lectiu.\nL’objectiu del programa "estrellitas al futuro" és múltiple: evitar que els alumnes abandonin l’escola pública, un fet molt corrent en aquesta zona, esmenar les seves carències i motivar i vincular el grup per tal que acabin el seu cicle educatiu i puguin aspirar al següent programa de PROINFANTS de formació professional o universitària: "becas para un futuro mejor".\nTres cops a l’any s’efectua una valoració acadèmica dels participants i a final de curs es fa un informe individual per avaluar la continuïtat de cada alumne en el projecte.\nPrograma de beques per a infants de 3 a 9 anys amb necessitats educatives especials a Salt (GIRONA).\nEn col·laboració amb la Fundació Servei Solidari, PROiNFANTS beca a l’Escola Pia de Salt, des de 2017, 8 infants de 3 a 9 anys en situació de vulnerabilitat, que no poden fer front a la quota escolar, o amb problemes d’aprenentatge. Des de 2013 la nostra contrapart té al seu càrrec els barracons existents a la perifèria de Salt per a responsabilitzar-se del parvulari i l’educació primària amb un projecte innovador i compromès que fomenta la interculturalitat i treballa per reduir la segregació escolar entre els alumnes autòctons i els immigrats. Actualment se’n beneficien 85 famílies.\nPrograma d'educació emocional personalitzada al centre obert Martí-Codolar del barri d’Horta (BARCELONA).\nDe la mà de la Fundació Magone, PROiNFANTS finança, des de 2017, un projecte pioner d’educació emocional personalitzada al centre obert Martí-Codolar, al barri barceloní d’Horta. Destinat a 30 nens, nenes i adolescents de 5 a 18 anys, el programa ofereix tallers i acompanyament psicològic personalitzat a alumnes que presenten conductes de desmotivació i fracàs escolar, agressivitat o de risc d’autolesionar-se. Es treballa tant amb els nens/es i adolescents com amb les seves famílies i amb els educadors/es, en la detecció i diagnòstic de la situació, la prevenció i el tractament.\nPrograma de nutrició, combinat amb la promoció de la escolarització, a l’slum de Ganeshnagar, Mumbai (ÍNDIA).\nEn una experiència pionera, la nostra contrapart, Sisters of Charity of St. Anne, està portant a terme, gràcies a la contribució de PROiNFANTS, un projecte de promoció de l’educació i escolarització a l’entrada de l’immens slum de Ganeshnagar, a Mumbai. Allí, a les 8 de cada matí, 100 nens i nenes de 6 a 14 anys van a la nostra cabina a recollir una ració alimentària diària –consistent en 150 ml. de llet, dos ous i un sac d’arròs–, a canvi que les seves famílies es comprometin a portar-los a l’escola pública, certificant-ho amb una firma diària, acreditativa de la presència escolar, en la cartilla anual que els proporcionem.\nPrograma trianual 2014-2016 de nutrició infantil per a bebè de menys de 3 anys a Ciutat Meridiana (Nou Barris) - BARCELONA. ACABAT SATISFACTÒRIAMENT.\nEl projecte trianual de nutrició infantil es dóna per finalitzat perquè la nostra contrapart Petit Sol considera que, per part de l’Administració local i d’altres entitats col·laboradores, s’han adequat suficientment els suports necessaris per a aquest col·lectiu i segment d’edat i per tant, ja rebrà l’atenció que li cal.\nPrograma de nutrició infantil per a infants de 3 a 12 anys al Casal d’estiu de Ciutat Meridiana- Nou Barris (BARCELONA). ACABAT SATISFACTÒRIAMENT.\nPROiNFANTS ha ampliat al 2015 la seva contribució en projectes de nutrició infantil al mateix districte de Barcelona, amb motiu del Casal d’estiu que cada any al mes d’agost promou la nostra contrapart l’Associació La Indomable. Amb el nostre cofinançament el Casal dóna suport alimentari complet diàriament a 45 nens i nenes que hi assisteixen, amb un programa d’activitats formatives i lúdiques dirigit a col·lectius molt desfavorits i en exclusió del barri.\nProjecte de cirugia especialitzada per a nens i nenes de països en vies de desenvolupament a l’Hospital infantil de Sant Joan de Déu (BARCELONA).\nPROiNFANTS inicia l’any 2020 un acord de col·laboració amb l’ Hospital matern- infantil de Sant Joan de Déu de Barcelona. Es tracta d’un programa sanitari de cirugia especialitzada que beneficiarà a un nen o nena provinent d’un país en via de desenvolupament, i que permetrà resoldre una malaltia greu curable i no accessible, per manca de recursos econòmics.\nEl comitè mèdic del programa accepta el cas de l’infant que ha estat proposat des del seu país d’origen, i realitza els tràmits i la logística perquè el pacient vingui a Barcelona. Un cop a l’Hospital Sant Joan de Déu, se li proporcionen les proves mèdiques, cirugia necessàries i les cures de recuperació, retornant ja recuperat/da al seu país natal. PROiNFANTS cofinança una part molt rellevant del cost del projecte.\nProjecte de rehabilitació de nens i nenes discapacitats físics i psíquics dels slums d’Andheri East, Mumbai (ÍNDIA).\nPROiNFANTS també ha abordat el problema de la pobresa infantil, donant suport a un projecte singular d’atenció a nens i adolescents en situació de forta dependència per la seva minusvalidesa, pertanyents a grups marcats per la misèria estructural de diversos slums de Mumbai. La nostra contrapart executora, Mumbai Cheshire Home, és una experta organització índia de proximitat altament especialitzada, que en les seves instal·lacions els proporciona setmanalment sessions de fisioteràpia i rehabilitació funcional, així com classes de reforç escolar adequades a les seves capacitats. També promou reunions reduïdes de treball comunitari amb les famílies, que així intercanvien experiències personals i reben formació col·lectiva segons les diverses dependències.\nOcasionalment, PROiNFANTS es fa càrrec d’intervencions quirúrgiques específiques. El 2014 es va dur a terme una cirurgia reconstructiva, amb excel·lents resultats, per rehabilitar funcionalment un nen de 4 anys, de l’slum de Jogeshwari (W), amb una paràlisi cerebral amb hemiplegia esquerra de naixement que l’havia incapacitat per moure’s i utilitzar el braç esquerre.\nProjecte de cirugia individual reconstructiva amb nens i nenes amb discapacitat física i psíquica dels slums d’Andheri East (ÍNDIA). ACABAT SATISFACTÒRIAMENT.\nDe la mà de la mateixa contrapart a Mumbai, PROiNFANTS ha iniciat a l’any 2015 un projecte sanitari infantil individualitzat, tot donant suport integral a quatre intervencions quirúrgiques que preveuen resoldre deficiències funcionals greus de nens i nenes en situació de forta dependència per la seva minusvalidesa, no solucionable pels tractaments de fisioteràpia i rehabilitació funcional ordinaris que Mumbai Cheshire Home, duu a terme amb el projecte anterior. Es tracta de desbloquejar a través de la cirugia, atròfies musculars i articulars, que poden millorar la mobilitat i qualitat de vida dels infants. Degut als positius resultats obtinguts el primer any, PROiNFANTS donarà continuïtat a aquest projecte incorporant nous grups de beneficiaris a l’any 2016 i successius.\nAmbulatori mèdic a l’slum de Dindoshi, Mumbai (ÍNDIA).\nPROiNFANTS també dóna testimoni del seu interès en la recuperació infantil als slums de Mumbai amb la seva aportació a un programa sanitari gratuït. La nostra contrapart Ashadeep ha instal·lat, amb la nostra contribució, i el reforça cada any, un servei d’atenció infantil i adulta per als habitants propers al seu centre de dia a l’slum de Dindoshi. Allà, un petit equip mèdic, format per un doctor contractat a aquest efecte i una assistent social, atén tot tipus d’infeccions i malalties ordinàries derivades de la falta d’higiene i de la malnutrició, entre altres causes, proporcionant medicines, de forma gratuïta, als beneficiaris.\nProjecte “Ambulatori mòbil”. Ambulància d’assistència sanitària als slums de Mira Road, Mumbai (ÍNDIA).\nDos professionals de la salut, una infermera i una assistenta, recorren diàriament, amb una camioneta medicalitzada, diversos slums de l’àrea de Mira Road per tal d’assistir aquests col·lectius oblidats i prevenir el màxim de malalties, conscienciant els seus residents sobre aspectes elementals de salut. Es tracta d’assentaments absolutament precaris i marginals, amb condicions sanitàries totalment inexistents. Es proporciona assistència immediata a les persones amb problemes primaris de salut (infeccions, diarrees, ferides, etc.) –o bé es mira de traslladar-les a un centre hospitalari si la situació ho requereix–, subministrant medicaments gratuïts i també impartint coneixements sobre salut, higiene i prevenció. Aquest projecte és a càrrec de la nostra contrapart Sisters of Charity of St. Anne.


Cleries veu "impossible" complir la llei de la dependència en els terminis establerts\nEl Govern no assumirà el pagament de prestacions als dependents moderats. Primer vol resoldre la situació dels grans dependents i dels severs\n3 min. Barcelona 15/02/2011 21:21\nJoan Serra / Anna Brullet\n260x366 Cleries i l'exconsellera Capdevila abans de la compareixença del conseller al Parlament / FRANCESC MELCIÓN Cleries i l'exconsellera Capdevila abans de la compareixença del conseller al Parlament / FRANCESC MELCIÓN\nAjustar-se el cinturó comportarà molts sacrificis, també en polítiques socials. El conseller de Benestar Social i Família, Josep Lluís Cleries, ha admès avui en la seva compareixença al Parlament, que serà “impossible” complir el calendari de la llei de la dependència. El conseller ha assegurat que el Govern no assumirà el pagament de prestacions als dependents moderats (unes 31.000 persones que a partir de l'1 de gener podien accedir per llei a ajudes econòmiques i serveis) fins que no hagi resolt l'atenció als grans dependents i dependents severs.\n“Plantarem cara a Madrid i reclamarem que s'ajorni l'entrada en vigor del grau moderat de dependència", ha dit el conseller. Sense nous recursos, la Generalitat veu inviable ampliar la cobertura. La primera oportunitat per plantejar aquesta mesura de força es pot verbalitzar en la reunió bilateral de la conselleria amb el ministeri, programada pel proper 3 de març.\nEl conseller ha posat xifres al lament. El seu departament ha fet públic que 54.627 de les 330.607 sol·licituds per accedir als ajuts encara no han estat ateses: alguns esperen que es faci la valoració del seu grau de dependència (27.086) mentre que la resta estan pendents que s'apliqui el pla individual d'atenció (PIA), que determina el servei o l'aportació econòmica més adequada (27.541). Cleries n'ha culpat directament la gestió del tripartit, a qui ha atribuït situacions “greus”, com les viscudes per 17.374 persones amb dret a la prestació que han mort sense poder gaudir dels ajuts. El conseller ha assegurat que la Generalitat pagarà als hereus d'aquestes persones la prestació que els correspon en funció de la data de defunció.\nAmb la voluntat de fer evident el canvi d'etapa, Cleries ha verbalitzat l'aposta per crear un sistema català de l'autonomia personal que actualitzi l'actual model d'atenció a la dependència. Però el canvi de paradigma també serà difícil de concretar si l'Estat no assegura la part que li correspon de la factura. El titular de Benestar Social i Família ha detallat les mesures que pensa introduir. S'ha compromès a pagar la prestació o oferir el servei als dependents en el termini d'un mes després de l'elaboració del PIA. El Govern hi posarà especial èmfasi a Barcelona, on ha detectat els incompliments més flagrants dels terminis.\nCleries ha aprofitat la compareixença parlamentària per marcar distàncies amb el govern tripartit, crític com havia estat amb la seva predecessora, Carme Capdevila. El conseller ha anunciat que el seu departament mantindrà l'execució del programa unificat d'ajudes (PUA) per atendre els beneficiaris d'aquesta subvenció que podien quedar desprotegits mentre no se'ls assignava una altra prestació (la de la llei de la dependència, per exemple). Cleries ha subratllat que el govern sortint havia enviat 5.400 cartes i resolucions extingint aquest ajut a partir del 31 desembre.


Zephyr Creates | Nosaltres\n“Zephyr [eng]: una suau i delicada brisa.\nNo molesta ni despentina, pero regala un instant de frescor en un càlid dia d’estiu.”\nZephyr és un estudi de disseny gràfic ubicat a Barcelona, fundat per en Roger Sellabona i la Liliana Aristizábal. Ens especialitzem en la identitat de marca, la direcció d’art i el disseny de comunicació visual. Ens encanta el color, els layouts nets i la bona tipografia. Aquesta és l’esència de qui som. Definim la nostra feina com un procés en perspectiva que arriba a la seva máxima expressió a través de la simplicitat de la seva execució. Busquem construir i il·luminar les marques transformant idees en comunicació gràfica que conecti conceptes sòlids amb els nostres principals valors: creativitat, estètica i funcionalitat. Tenim cura de cada pas en el procés de disseny treballant al costat dels nostres clients, grans o petits, a través de relacions one-to-one.\nConfiem en el nostre talent, experiència i energia per a gaudir de cadascuna de les nostres col·laboracions.\nPer tot això, som Zephyr.\nUna apassionada de la música, el diseny i la vida saludable. Graduada en publicitat i amb un background professional com a productora fotogràfica a Colombia, es trasllada a Barcelona per a enfocar-se en el disseny gràfic i formar-se en la direcció d’art. Destacant en el branding i el disseny editorial, es nutreix de la seva precisió i equilibri visual per treballar cada projecte amb l’enfocament que requereix.\nUn barceloní entusiasta dels superherois, la música i la imatge. Amb una experiència laboral i formativa basada en la creativitat i la publicitat, enfoca la seva trajectòria cap a a direcció d’art i el disseny gràfic. Gràcies a aquesta primera etapa, aporta en els projectes visuals una perspectiva creativa i estratègica que acosta el disseny al objectiu de negoci de cadascun dels clients.