Les rajoles del carrer Major de Berga que falten es posaran a partir de l'abril - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nLes rajoles del carrer Major de Berga que falten es posaran a partir de l'abril\nFa un mes que van començar els treballs per canalitzar la portada dels cables de corrent elèctric a dos edificis\nredacció 14.03.2018 | 08:04\nA l´esquerra, tapament provisional de ciment de la rasa, ahir D.C.\nEls 40 metres lineals de les característiques rajoles del carrer Major Berga que falten s'hi col·locaran a partir del mes d'abril, segons fonts consultades per aquests diari. Fa aproximadament un mes que van començar els treballs per canalitzar la portada dels cables de corrent elèctric a dos edificis de l'espai a l'alçada del número 22.\nTanmateix, un cop canalitzats els serveis, les rases s'han hagut de tancar, provisionalment, amb ciment mentre s'espera que els impulsors rebin les rajoles de l'empresa, que les subministra sota comanda i amb pagament previ. Les fonts esmentades han explicat que ja les han demanat i que preveuen que els arribin pels volts de la Setmana Santa.\nEn obrir la rasa, els promotors van guardar les rajoles que reprodueixen comparses de la Patum. I quan rebin la comanda que han fet de la resta de rajoles amb relleu però sense les figures patumaires, les col·locaran per deixar-ho completament acabat.


S'ha de suspendre el Mobile? | NacióDigital\nL'empresa organitzadora del congrés decidirà divendres si cancel·la el saló pel coronavirus, després que Facebook també hagi renunciat a participar-hi\nper Andreu Merino , 11 de febrer de 2020 a les 20:27 |\nL'edició del 2019 del Mobile World Congress | Jose M. Gutiérrez\nJa són més de 20 les empreses -les darreres, Deutsche Telekom i Nokia, i poc abans, Rakuten, Intel, McAfee, Facebook i Cisco Systems- que han anunciat la seva absència al Mobile World Congress de Barcelona per por del coronavirus. El saló està programat del 24 al 27 de febrer a Barcelona, però les desercions de les companyies i els dubtes sobre les possibilitats de contagi de la malaltia l'han deixat en suspens. No serà fins aquest divendres que GSMA, l'empresa organitzadora del certamen, decidirà si el celebra o el cancel·la.\nEl degoteig de baixes pel Mobile continua mentre l'Organització Mundial de la Salut (OMS) ha decidit canviar el nom de coronavirus de Wuhan pel de Covid-19, una nomenclatura justificada per no estigmatitzar la regió que pateix el principal focus. Ho ha fet el mateix dia que s'ha sabut que el període d'incubació del virus pot ser de 24 dies i no de 14, segons un estudi fet per 37 investigadors xinesos. El Covid-19 ja ha provocat més de 1.000 morts i 43.000 contagis.\nPossibilitat de contagi\nLes empreses que seran baixa al Mobile han justificat la seva decisió per "precaució", però quines són realment les possibilitats de contagi? "El risc zero no existeix", va assegurar el cap de medicina preventiva i epidemiologia de l'Hospital Clínic, Antoni Trilla, en una roda de premsa convocada el 7 de febrer pel departament de Salut, en ple degoteig d'anuncis d'absència.\n«Covid-19»: el coronavirus de Wuhan ja té nom\nL'Organització Mundial de la Salut (OMS) defensa que la denominació no vol fer referència "a una localització específica, un animal o un grup de persones" per evitar estigmatitzacions\nTrilla també va assegurar que en cas que es detectessin casos durant el Mobile, Catalunya estava "preparada" per enfrontar-s'hi. En la mateixa línia s'ha expressat aquest dimarts el Govern, després de la reunió del consell executiu. La portaveu, Meritxell Budó, ha volgut enviar un missatge de "prudència i tranquil·litat". També el govern espanyol, que ha insistit que no hi ha elements de risc "afegits" per a què les multinacionals cancel·lin ara la seva presència al Mobile.\nBudó ha assegurat que la Generalitat està seguint els consells de les autoritats mundials de salut i ha insistit que no està "damunt la taula" un ajornament del congrés, tot i que la decisió final és en mans de GSMA. El vicepresident, Pere Aragonès, ha assegurat que és "plenament segur" participar-hi, mentre que l'alcaldessa de Barcelona, Ada Colau, també va fer una crida a celebrar el certamen amb "tranquil·litat". En aquesta línia, la Moncloa, que com el Govern està en contacte amb els organitzadors, ha demanat "confiança" a les companyies per evitar suspendre el congrés.\nAltres veus del món científic, però, discrepen sobre la tranquil·litat transmesa pel Govern. El prestigiós metge i investigador Oriol Mitjà ha recomanat cancel·lar l'esdeveniment, amb l'argument que la transmissió del virus és difícil de comprovar. "Amb només tres infeccions hi ha una probabilitat del 50% que hi hagi un brot", assegura. Mitjà també defensa que els controls a l'aeroport no serviran per detectar tots els passatgers infectats i apunta que entorns "confinats"- com el del saló- són "ideals" per a la transmissió de virus respiratoris.\nL'investigador també es pregunta si en cas d'epidèmia les despeses sanitàries les assumiria el GSMA o el sistema català de Salut i demana a l'Ajuntament de Barcelona que prioritzi la seguretat dels ciutadans per davant dels beneficis econòmics relacionats amb el Mobile.\nEn risc l'impacte econòmic de 492 milions\nEn la presentació de l'edició d'enguany, el Mobile va xifrar en 492 milions d'euros l'impacte econòmic del certamen a Barcelona. També preveu crear 14.100 llocs de treball temporal. Unes feines que en edicions anteriors han estat al centre de la polèmica per la seva precarietat.\nEl degoteig d'absència, però, fa rebaixar aquestes expectatives. La por pel coronavirus ha provocat que la superfície d'estands es buidi un 10%, l'equivalent a 12.000 metres quadrats. Els sectors més afectats per una hipotètica suspensió del Mobile serien el de l'hostaleria i la restauració. Aquesta és una de les conclusions de l'informe encarregat per l'Ajuntament a la consultora Deloitte, que xifra en 4.000 milions l'impacte del saló a la ciutat des del 2006.\nReforçar la precaució\nEntre la suspensió i el manteniment del certamen tal com està previst, hi ha una possible tercera via que ja s'han fet seva empreses com Xiaomi. La companyia xinesa ha confirmat la seva assistència al Mobile, amb la garantia que tots els treballadors i alts executius que viatgin de la Xina hauran estat fora del país com a mínim 14 dies abans de l'inici del congrés i no tindran símptomes. A més, garanteix que l'estand i tots els productes exhibits "es desinfectaran amb freqüència", així com que el personal del mateix serà de les oficines locals d'Europa.\nEl departament de Salut també ha anunciat un reforç de la prevenció, augmentant els punts d'higiene a les tres seus del saló i fent més visibles els punts d'atenció sanitària. També s'ha recomanat als assistents no donar-se la mà.\nAltres esdeveniments afectats\nEl Mobile no és l'únic esdeveniment que s'ha de celebrar a Europa afectat pel coronavirus. Els organitzadors de les setmanes de la moda a Milà i París ja han anunciat baixes de visitants i dissenyadors xinesos, el mateix que ha passat al certamen de Nova York. Altres grans esdeveniments, com la fira d'at contemporani Art Basel de Hong Kong, també s'han cancel·lat.\nEl Mobile es desinfla amb més d'una trentena de baixes, l'última la de Rakuten\nEl Govern transmet als cònsols que Catalunya està preparada per al coronavirus\nBarcelona, Societat, Barcelona, Mobile World Congress, Mobile, MWC 2020, GSMA, coronavirus, Facebook\nEL CORONAVIRUS NO JUSTIFICA ESTAS EMPRESAS NO VENGAN A BARCELONA , HAY INTERESES OCULTOS EN NO VENIR A BARCELONA\nPer Josep Pagès i Canaleta de Cardedeu UN CATALÀ EMPRENYAT el 12 de febrer de 2020 a les 07:47\nLUIS , És verdad " EL CORONAVIRUS " És la EXCUSA BARATA y TONTA Que ponen SERIA JUSTUFICABRE No benir a BARCELONA Si hubieran ya emfermos del CORONAVIRUS .COSA NO ES EL CASO ..Detras de que no vengan estas empresas se esconde algo mas que no sabemo .. YA QUES MUY RARO Todo esto ..\nPer Anònim el 12 de febrer de 2020 a les 06:56\n¿A QUIÉN INTERESA QUE SE SUSPENDA?\nPer Luis María Martinez Garate el 11 de febrer de 2020 a les 21:11\nCreo que el famoso coronavirus es un pretexto, bastante fútil, para que Barcelona se quede sin un evento de gran envergadura y que genera importantes beneficios a al "cap i casal", De todo tipo, incluso económicos. Hasta Ada Colau tuvo que hacer marcha atrás (en el buen sentido, ¡ojo!) y completar la tarea.


Festa Major de les Escoles 2019 | Servei Educatiu Sarrià-Sant Gervasi\nPla d’educació digital de Catalunya 2020-2\nFesta Major de les Escoles 2019\nL’11 d’octubre de 2019, torna la festa major de Sarrià a les escoles. Una vegada més les energies d’uns i d’altres s’aplegaran per encomanar-nos l’alegria dels costums populars.\nAquesta festa és una activitat educativa que forma part del Programa d’activitats de la Festa Major del Roser de Sarrià i està organitzada, conjuntament, pel professorat de música i d’educació física de les escoles que hi participen. El Districte de Sarrià-Sant Gervasi hi col·labora donant el suport necessari, conjuntament, amb la Guàrdia Urbana i el Centre Cívic de Sarrià. El CRP de Sarrià-Sant Gervasi hi col·labora coordinant el programa d’actuacions.\nHi participen aproximadament 1700 nens i nenes procedents d’escoles públiques, concertades i d’educació especial de Sarrià. Aquesta activitat requereix d’un treball previ d’aprenentatge de les actuacions i danses a cada escola, de la cercavila format per itineraris confluents i una festa final conjunta.\nDurant el trajecte els nens i nenes, al ritme de timbals i gralles, fan diferents actuacions i ballen danses populars i tradicionals de Festa Major, acompanyats per un seguici de gegants, cap-grossos i diables.\nUn cop a la pista del Casal s’inicien les actuacions conjuntes de totes les escoles\nCentres participants: Escola Dolors Monserdà-Santapau, Escola Orlandai, IE Costa i Llobera, C Santa Dorotea i l’Escola Tàber i Pedralbes.\nTambé deixem aquí l’enllaç que fa referència a la participació de Fòrum de Cultura Popular on es va presentar la ponència Trenta anys de Festa Major a les escoles de Sarrià. Una vivència compartida i una mostra de les danses.\nTambé podeu consultar aquest mapa interactiu on hi trobareu el següent codi de senyals:\nPins de color magenta: imatges antigues de la Festa Major de les Escoles\nPins de color blau: imatges dels darrers temps\nPins de Color negra, ubicació de les balles de la Guàrdia Urbana\nPodeu tenir accés al mapa des del vostre dispositiu mòbil amb el següent codi QR\nActualitat Dinamització, Portada curs 19-20, Dinamització 0


Mitologia Catalana: de setembre 2014\nSabeu quin és el tipus de personatge mitològic que es manté més viu en la memòria dels catalans? Les bruixes? Els follets? Els dimonis? Les fades?\nEn les nostres tradicions, en tenim una de tan viva que fins i tot ens oblidem que forma part del nostre univers mitològic: els gegants.\nNo hi ha festa major sense una cercavila de gegants, només a Catalunya hi ha unes 500 colles geganteres i uns 3.500 gegants, però també n’hi ha al País Valencià i a les Illes. En canvi, fora dels Països Catalans, enlloc del món no hi ha una tradició gegantera tan viva i extensa com aquí. De fet, els primers gegants d’Europa dels que es té constància són de la Barcelona del 1424, els bíblics David i Goliat.\nRei Salomó i reina de Sabà, finals s. XIX, Barcelona\nEls gegants són de tipologia força variada. Molts representen personatges històrics, però també n’hi ha d’animals, reals o imaginaris, i de personatges recollits de les nostres llegendes.\nEntre la gent de l’Edat mitjana era força comuna la creença en l’existència, en temps més antics, de races d’homes gegants, els únics éssers tan forçuts com per ser capaços d’alçar les enormes pedres dels talaiots de Mallorca, dels megàlits de Menorca, dels nuraghi de Sardenya o de les muralles romanes, fetes amb grans pedres.\nD’aquests tipus de construccions amb pedres enormes en diem construccions ciclòpies, fent referència a un tipus de gegant d’origen grec anomenat ciclop, que tenien un sol ull al front i un dels seus àpats preferits era la carn humana. Ves a saber si aquests éssers eren els vestigis de creences encara més antigues en déus als qui s’oferien sacrificis humans.\nPolifem. Fotograma del film Ulisse (1955)\nEl ciclop més conegut és el que va trobar Ulisses quan tornava de Troia i va desembarcar a l’illa dels Ciclops. Amb els dotze companys, van entrar en una gran cova i, com que anaven afamats, es van afartar de formatges de cabra i d’ovella que hi van trobar, fins que va arribar l’amo de la cova amb el seu ramat, el ciclop Polifem, que va tancar l’entrada amb una gran roca i, a continuació, es va cruspir dos dels homes. L’astut Ulisses el va emborratxar i, mentre dormia la mona, li va clavar una esmolada estaca a l’únic ull, deixant-lo cec.\nEn la mitologia d’Irlanda, els primers pobladors de l’illa són una raça de semidéus, els Tuatha Dé Danann, que temps després s’han d’enfrontar amb els invasors fomorians, un poble de gegants capitanejats pel rei Balor, amb un sol ull a la cara i un altre darrere, ull que projectava un raig mortal, és a dir, que només mirant-te ja et podia matar.\nSegons una profecia, Balor seria mort per un seu nét i, per impedir que tingués descendència, va tancar la seva filla Ethlin en una torre de cristall. Però amb les arts màgiques de la druida Birog, el príncep Cian dels Tuatha va aconseguir penetrar a la torre i a Ethlin, que donà a llum tres nois.\nPer aturar la profecia, Balor els llançà al mar, però de nou intervingué la druida Birog que en pogué salvar un, Lug, que fou criat amb els Tuatha. Ja de gran, en una batalla, Lug matà el seu avi Balor, que morí amb aquell ull atòmic obert, el raig del qual va fer un gran forat a la terra. Al cap del temps, aquell forat s’omplí d’aigua, formant el Loch na Sul, el “Llac de l’ull”, al comtat de Sligo.\nMés a prop, el personatge més popular de la mitologia de Cantàbria és l’Ojàncanu, un gegant d’un sol ull a qui han acabat carregant-li ser el causant de tots els mals: embossar fonts, trencar ponts, tombar arbres, robar o matar el bestiar o raptar les joves pastores. Els ojàncanus són salvatges i ferotges i habiten en les cavorques més amagades de les muntanyes. Els més vells expliquen que se’ls pot veure caminant enmig de la neu en les nits de lluna plena de gener.\nA Catalunya, d’aquesta mena de gegants amb un ull que mengen humans en diem els ogres. Com els ciclops grecs i els ojàncanus càntabres, viuen en coves i solen ser pastors.\nEls més coneguts són el gegant de la Quera, al Moianès, l’ogre de Rocallaura, a l’Urgell i, en el límit del nostre país amb el Pirineu aragonès, l’Aneto.\nTots tres segueixen un guió similar al d’Ulisses i Polifem: comencen amb un viatger o pastor que s’arrecera en una cova per guardar-se del mal temps i, al cap de poc, compareix l’ogre, que no el deixa sortir i se’l vol menjar. Allà on hi trobem algunes variacions és en com deixen cec l’ogre i com s’ho fan per escapar-se.\nEl gegant de la Quera atrapa una colla de viatgers i se’n fa un a la brasa per sopar. Un cop adormit, els altres li cremen l’ull amb una brasa de la foguera i, a continuació, la història és ben bé la mateixa que la d’Ulisses: l’endemà, quan el gegant deixa sortir el ramat a pasturar, els va palpant un per un perquè no se li escapin els viatgers, però aquests s’arrapen sota el ventre de les ovelles i així poden sortir.\nIl·lustració a Arxiu de Tradicions Populars\nL’ogre de Rocallaura entra a la cova de cal Siscard, on s’havia aixoplugat el vell Dalmau amb el seu ramat. Per fer-lo content, el pastor el convida a dinar, mata un xai i li rosteix, però mentre li prepara, sent a l’ogre que diu:\n–Ara un moltó em menjaré,\ni després al Dalmau em cruspiré.\nEn Dalmau aprofita un moment de distracció del gegant per clavar-li un ferro roent a l’ull i, per escapar-se, es posa la pell de l’animal sacrificat pel damunt i surt de quatre grapes com si fos un xai.\nPer últim, tenim l’Aneto, una gran muntanya que antigament fou un ogre. En aquest cas, després de deixar-lo cec, el pastor fuig, però tot i cec, Aneto el persegueix. I com s’ho fa si no hi veu?\n(del póster Éssers mitològics dels PPCC)\nQui ha vist o llegit El senyor dels anells sap que quan el hobbit Frodo es posa l’anell, la seva presència és detectada pel gran ull del maligne Sauron, des de la torre de Mordor.\nDoncs l’ogre Aneto també posseïa un valuós anell màgic. En sentir que el pastor se li escapava li llençà l’anell, que el pastor agafà immediatament i arrencà a córrer. Però en posar-se’l, el dit se li va inflar i l’anell el forçava a cantar sense pausa. Guiat per la veu, Aneto l’encalçava amb les seves passes gegantines i a cada gambada el tenia més a prop. Com que no es podia treure l’anell, l’últim recurs va ser tallar-se el dit i llençar-lo al riu; Aneto hi va anar al darrere i es va ofegar.\nVet aquí el que totes aquestes històries d’ogres ens venen a ensenyar: quan no pots vèncer per la força a un enemic molt més fort que tu, utilitza el teu enginy per sortir-ne victoriós.\nPublicat per Dani Rangil a 20:55 2 comentaris:


«Sacco i Vanzetti, ahir i avui», per Noelia Sastre\nestelnegre | 21 Agost, 2007 06:30\nAniversari de la mort dels dos bocs expiatoris més cèlebres\nEls analistes hi veuen paral·lelismes amb l'actualitat\nDijous es compleixen 80 anys de l'execució a la cadira elèctrica de Nicola Sacco i Bartolomeo Vanzetti, "un bon sabater i un pobre venedor ambulant de peix", com ells mateixos es van definir en una entrevista amb The New York World durant el judici que va elevar a la categoria de mites aquests dos humils immigrants anarquistes italians, acusats injustament de robar i matar el pagador d'una fàbrica i el seu escorta a Braintree (Massachusetts), el 1920.\nVuit dècades després d'aquell 23 d'agost de 1927, en què va culminar un cas que va despertar una onada d'antiamericanisme a tot el món --amb manifestacions des de Marràqueix a Sidney--, els EUA repassen una de les pàgines més negres de la seva història amb un nou llibre, Sacco i Vanzetti: els homes, els assassinats i el judici a la humanitat, de Bruce Watson.\nLa premsa nord-americana recorda com, en plena edat del jazz, les coses no eren tan diferents d'aquest començament del segle XXI. "Ara, com llavors, una decisió americana ha escandalitzat el món", escriu The Boston Globe, el diari de la ciutat que va veure morir els anarquistes.\nLa diferència és que, als bojos anys 20, només es van necessitar dues morts, i no milers en una guerra, per encendre l'opinió pública. "Però hi ha un denominador comú entre llavors i la nostra era: el cas de Sacco i Vanzetti va cremar pel combustible del terrorisme i com a resultat de la fòbia a la immigració", es llegeix al Globe. "La seva execució encara ressona com un lúgubre acord, i tot i així pocs americans saben per què van ser arrestats i què va passar al judici", diu el rotatiu The New York Times.\nLa condemna, amb insuficients proves, va treure mig planeta al carrer. Per molts, l'execució va ser deguda a la seva doble condició d'anarquistes i immigrants pobres. Ells van defensar la seva innocència, però en el judici es van maquillar les proves i es va dir que la nit de l'arrest anaven armats fins a les dents.\nLa pressió internacional no hi va poder fer res. Sacco i Vanzetti van ser executats al crit de "¡Visca l'anarquia!". Mig segle després, en el 50è aniversari de la seva mort, el país va revisar el cas, va demanar disculpes als descendents i els va exonerar simbòlicament en una ordre firmada pel llavors governador de Massachusetts, Michael Dukakis.\nLa seva execució va simbolitzar la por del Govern dels EUA al comunisme --necessitaven demostrar que aquelles idees serien durament castigades-- i la xenofòbia de la societat. Un any abans dels assassinats, el 1919, un grup anarquista va orquestrar "el cop més important en la història dels EUA", enviant 30 bombes a poderoses figures com John Rockefeller o J. P. Morgan. El cop va fallar, però va sacsejar el país amb una guerra de classes que recordava Rússia.\nI aquests dos soldats anarquistes hi eren, observant els esdeveniments. "El 1920, el ciutadà mitjà s'enfrontava a una nació que no reconeixia en un món desconegut. I sota la Prohibició, ni tan sols podia demanar una cervesa per riure's dels canvis. Tenint en compte aquesta incertesa, ser cap de turc era natural", escriu el periodista Watson sobre els dos bocs expiatoris més famosos de tots els temps.\nNoelia Sastre (Nova York)\n(El Periódico de Catalunya, 21-08-07)\nLaura Riera i Diego Sánchez han tingut un fill\nestelnegre | 20 Agost, 2007 12:08\nEls presos polítics Laura Riera i Diego Sánchez han tingut un fill\nEl 24 d'agost de 2001 Laura Riera va ser segrestada i empresonada per l'Estat. El dissabte 18 d'agost va néixer en Dídac, fent 3.6 quilos i sense cap complicació, fill de la presa llibertària i veïna de Terrassa, Llaura Riera. Avui es troba a l'Hospital Penitenciari de Terrassa, on ha nascut son fill.\nL'Ateneu Llibertari Estel Negre vol felicitar els pares pel naixement i desitjar la llibertat dels pares el més aviat possible.\nContrainformació | Enllaç permanent | Comentaris (8) | Retroenllaços (0)\nestelnegre | 18 Agost, 2007 21:16\nL'execució del reporter manresà Josep Maria Planes\nUn article publicat per Josep Maria Planes l'1 de maig de 1936 en què atribuïa a la CNT-FAI l'autoria material de l'assassinat dels independentistes Josep I Miquel Badia va tenir una enorme repercussió en una Barcelona molt convulsa. Al cap de quatre mesos, en plena guerra civil, el cos de l'articulista jeia sobre un toll de sang a la Rabassada i es convertia en la primera víctima mortal del periodisme català. Un episodi tan tràgic com amagat durant dècades.\nMigdia del 25 d'agost del 1936, dimarts calorós a la ciutat de Barcelona. El dibuixant, periodista i escriptor Avel·lí Artís-Gener, més conegut com a Tísner, rep una trucada de Ramon Peypoch, secretari del partit Acció Catalana. Ha d'afrontar un dels encàrrecs més durs de la seva vida: anar al dipòsit de cadàvers de l'Hospital Clínic per comprovar si entre la filera de cadàvers es troba el cos del periodista Josep M. Planes, company i amic d'Artís-Gener. Fa moltes hores que ningú no sap res de la situació de Planes, amenaçat de mort des de fa setmanes per membres radicals de la Federació Anarquista Ibèrica (FAI). Quan Tísner es dirigeix cap a la porta del carrer Còrsega, vol pensar que tot plegat només és una falsa alarma... però no les té totes.\nHi va vestit de milicià, per dissimular davant les patrulles anarquistes que fan guàrdia a la porta del centre. I és que la vida de Tísner també està amenaçada en una Barcelona controlada pels incontrolats. Mentre baixa els graons, algú li recorda que la passada matinada s'han trobat molts cossos sense vida a la carretera de la Rabassada. Quan arriba a la fúnebre sala queda horroritzat:\n"S'ha d'haver viscut una cosa tan dantesca per creure-la", explicarà seixanta anys després. Davant seu hi ha uns quants cadàvers. Un d'ells du un elegant vestit de color blau marí amb unes ratlletes blanques i una camisa de seda de color blau. Tísner s'hi acosta. "Vaig ajupir-me, me'l vaig mirar, i era ell inconfusiblement. Li havien rebentat el parietal esquerre a trets, li havien buidat el cervell. Al rostre li havia quedat un inconegut rictus de terror". Amb la mà tremolosa, li penja a la solapa de l'americana una etiqueta amb un nom: Josep Maria Planes. És la sentència que havien vaticinat aquells a qui Planes s'havia enfrontat des de la primera pàgina de La Publicitat en els darrers anys.\nJosep M. Planes, que va néixer a Manresa l'any 1907, havia arribat a Barcelona a mitjan anys vint. Escrivia cròniques esportives i crítiques teatrals, i també reportatges de societat al setmanari Mirador, però va ser amb l'arribada de la República quan es va fer un nom dins el món periodístic català. El 1930 dirigia el magazine Imatges, una revista d'alta qualitat literària i gràfica, inspirada en el Vu francès. l el 1931 havia entrat a la nòmina de redactors del diari La Publicitat, capçalera fidel als postulats del republicanisme catalanista del partit Acció Catalana. Aquell mateix any, el seu llibre Nits de Barcelona triomfava a la capital catalana. En aquesta obra, Planes es presenta com un brillant examinador d'una època en què es produeix l'eclosió de nous fenòmens i modes urbanes, l'esport, el jazz, el music-hall... Per arribar a tots els estrats socials, Planes no dubta a baixar al Barri Xinès o a pujar al Ritz. Tango, transvestits, cocaïna, femmes fatals, literats, polítics... ballen, beuen, riuen i ploren durant les nits d'una Barcelona que vol superar la dictadura de Primo de Rivera i la monarquia.\nEl mestre i mentor de Planes és Josep M. de Sagarra, que el presenta arreu com un reporter modern, europeu i cosmopolita. Ben aviat, el manresà es guanya la confiança i admiració dels companys de professió, és escoltat a les tertúlies de la terrassa de l'hotel Colon, de l'Ateneu Barcelonès i de l'Excelsior. Planes evidencia una nova manera de narrar la realitat, fugint de l'articulisme clàssic per cultivar un gènere proper al reportatge novel·lat, amb bones dosis d'humor, llenguatge directe i reflexió personal.\nLa personalitat de Planes es fa explícita en un setmanari que existirà mentre visqui la República: El Be Negre. Planes n'és el director i té col·laboradors de prestigi com Rossend Llates, Josep M. de Sagarra, Àngel Ferran, Just Cabot..., a la vegada que aposta per joves dibuixants com Joaquim Muntanyola, Francesc Fontanals, Avel·lí Artís-Gener (Tísner), Valentí Castanys, Feliu Elias (Apa) o Romà Bonet (Bon). A la segona planta de l'Ateneu, els diumenges a la nit es confecciona una publicació que fa sàtira del feixisme i de l'anarquisme, de l'Església i del radicalisme lerrouxista, del carlisme i de l'esquerra republicana, de l'alcalde Aiguader i del president Companys. Ningú no s'escaparà del comentari viu i desvergonyit. Però no tothom acceptarà la broma de la mateixa manera. El setmanari viurà dures sancions, llargues èpoques de censura i més d'una agressió, com la dels escamots d'Estat Català, que el 1933 no dubten a assaltar i fer malbé la impremta on es produeix la revista. O els carlistes, que es volen endur Planes a "fer un tomb" per Horta.\nEl 4 d'abril del 1934, Planes firma el primer article de la sèrie de reportatges "Els gàngsters de Barcelona" al diari La Publicitat. Per a molts és la millor mostra del periodisme d'investigació que es va fer a Catalunya abans de la guerra. Planes disposa de la col·laboració de confidents de tot tipus: "La matèria del reportatge que portàvem entre mans ens obligà aquells dies a entrar en relació directa amb alguns personatges del medi criminal". Tot i que el periodista pretén fer de reporter i no pas de policia i promet no utilitzar "trucs de periodisme teatral", la seva ideologia el porta a titllar la FAI d"'organització grotesca". Amb tot, insisteix que "no és veritat que la CNT i la FAI siguin unes associacions de gàngsters. En canvi, és veritat que els gàngsters han treballat per la FAI i la CNT". Aquesta sèrie de vuit reportatges són molt comentats a la ciutat. El manresà, cada vegada més compromès amb el periodisme de denúncia, continuarà publicant vint-i-dos articles nous sobre l'organització del comunisme llibertari a Catalunya i a Espanya. Ho fa, en paraules seves, perquè tothom entengui "els fets de cada dia, que obeeixen sempre al ritme obscur i misteriós de la fatalitat històrica". La feina de Planes és periodística, però el públic se sent atret pel seu caràcter literari.\nI el reporter els complau, no solament narrant allò que sap, sinó també amb la metodologia emprada: "Jo donava paraula d'honor que em deia Josep Maria Planes, que era redactor de La Publicitat i que havia d'escriure un reportatge sobre els atracaments. Paraula d'honor que només publicaria les informacions per a les quals l'informador m'autoritzés. Paraula d'honor que no citaria, ni de prop ni de lluny, llur procedència. [ ... ] Paraula d'honor que els anava a trobar directament a ells, perquè ja que es tractava d'un reportatge sobre els atracaments, preferia conèixer el criteri dels atracadors que no pas el de la policia, que segurament seria parcial".\nArran dels fets d'octubre del 1934, quan el Govern de la Generalitat, amb el president Lluís Companys al capdavant, és empresonat, El Be Negre és clausurat tres setmanes. Amb tot, la suspensió més traumàtica no arribarà fins el setembre del 1935, quan Planes és acusat d'un delicte de desobediència civil en no portar les proves a censura. El Be Negre no tornarà a publicar-se fins a la darreria de\ngener del 1936 i Planes marxa a París i a Berlín, com a corresponsal de La Publicitat. A la capital alemanya, el periodista català contempla de prop l'apogeu del nazisme: "M'ha calgut anar a Berlín per veure com la gent aplaudia l'activitat eixordadora d'un canó antiaeri, per veure ovacionar un tanc monstruós que agafava tot el llenç i semblava que anava a esclafar el públic, per veure com els picaments de mans ofegaven el petar de les metralladores. [ ... ] Tot plegat tenia l'aire d'una broma sinistra", escriu.\nDe nou a Catalunya i amb el triomf de les esquerres a les eleccions del mes de febrer del 1936, Planes reprèn la lluita personal contra el radicalisme anarquista. Però el 28 d'abril es produeix un fet clau: Miquel Badia, cap de les Joventuts d'Estat Català i abans responsable dels serveis de la policia de la Generalitat, és abatut a trets a la confluència dels carrers Muntaner i Diputació. També mor el seu germà Josep, que l'acompanyava. Miquel Badia havia dut a terme unes intenses operacions per impedir tant les vagues de la CNT com per eradicar el pistolerisme urbà, raó per la qual, els grups anarcosindicalistes, sobretot la FAI, l'havien amenaçat de mort, qüestió que Planes recorda l'endemà dels fets. Al cap d'unes hores, però, des de les pàgines de Solidaridad Obrera, Planes rep la primera advertència: "Sabemos quien es José Planes. Recordamos que en el mismo diana publicó una serie de reporiaies sobre los anarquistas. La descripcion que hacia de las actividades y de los centros anarquistas eran propias de un alineado". Queda clar que la CNT-FAI no havia oblidat els articles del 1934.\nA banda del manresà, Tísner, des de les pàgines de La Rambla, també inicia investigacions per aclarir el doble assassinat. La tensió va en augment. Per apaivagar els ànims, el director de La Publicitat, Carles Capdevila, envia Planes a cobrir la Volta Ciclista a Catalunya d'aquell estiu. Però quan torna, la guerra dialèctica augmenta de to perquè l'1 de juliol Tísner havia publicat els noms dels presumptes assassins dels Badia. Planes ho corrobora i augmenta la informació amb més dades. El 7 de juliol, la Solidaridad Obrera els exigeix una rectificació, sota pena de "obligarlos a enmudecer". L'amenaça és clara. El dia 9, Planes contesta: "Jo signo els meus escrits. Tinc, per tant, dret a saber qui es fa responsable de l'amenaça de la qual sóc objecte". L'aixecament militar i l'inici de la revolució del 19 de juliol del 1936 precipita els esdeveniments.\nEpitafi tràgic i... Profètic\nAquell mateix dia, Planes publica el seu darrer article, "Nit de vetlla", tot un presagi del seu futur i el del país: "Altra vegada el país tenyit de sang. Ningú no pot preveure què sortirà d'aquesta terrible convulsió. La insensatesa de la reacció, irremissiblement abocada a la derrota, pot provocar, aquesta vegada, un daltabaix sense precedents en la història d'Espanya". En contra de la seva voluntat, amics i companys de Planes només el poden convèncer perquè s'aparti de la redacció del diari una temporada.\nPerò la tarda del 24 d'agost del 1936, una patrulla de milicians anarquistes descobreix el parador de Josep M. Planes, que roman amagat en un pis al carrer Muntaner, davant la plaça d'Adrià. S'explica que el periodista sortia sovint al balcó per fumar una cigarreta i algú l'hauria denunciat pensant, pel seu rostre esblanqueït, que es podia tractar d'un capellà amagat. En localitzar-lo, el grup de milicians només li concedeix dos minuts per canviar-se. A la porta, els espera un auto amb el motor encès que farà el camí cap a la Rabassada.\nAl cap de dos dies, alguns familiars i amics donen l'últim adéu a Planes al cementiri de Sants. Als vint-i-nou anys moria un dels periodistes amb més futur de la Catalunya republicana, lliure i pròspera, on va conèixer la mort de la manera més cruenta. Les seves darreres paraules publicades el 19 de juliol donen fe del seu compromís: "El qui en aquestes hores greus no estigui d'una manera decidida al costat de la Generalitat, és un traïdor. Un traïdor al qual li exigirem comptes. Ara més que mai: Visca Catalunya! Visca la República!".\n(Sàpiens, 58 / agost 2007)\n«Anterior 1 2 3 ... 435 436 437 438 439 440 441 442 443 444 445 ... 475 476 477 Següent»


Viva la roja (i la rojigualda)! - Xavier Serrahima: el racó de la paraula\nUn dels més grans intel·lectuals dels darrers cinquanta anys, el peruà-espanyol Mario Vargas Llosa declarà, des del cimal de la seva doble nacionalitat, que el gran càncer de les societats avançades era el nacionalisme. Ell, ferm defensor del cosmopolitisme i de la universalitat, afirmà que la Catalunya que ell havia conegut en temps de la dictadura, oberta i integradora, havia esdevingut provinciana en convertir-se en nacionalista. Per contra, l’estat espanyol, alliberat de la xacra nacionalista, havia alçat el vol.\nCom sempre, el Nobel de literatura tenia raó: el regne d’Espanya no és ni ha estat mai nacionalista! En primer lloc, perquè a la seva immaculada Constitució, el terme “nació” no hi apareix; ni, molt menys encara, per a oposar-lo a la resta de “nacions” que composen l’estat. En segon lloc, perquè les institucions espanyoles mai no empren el terme nació per a res: denominacions com el debat sobre el estado de la nación o Radio Nacional española són inimaginables.\nEn tercer, i molt més important, quan no definitiu, perquè no hi ha ni una sola disposició legal que imposi la presència dels símbols nacionals espanyols —bandera, himne i idioma, principalment— per damunt dels dels territoris que el composen.\nL’article segon —“La Constitució es fonamenta en la indissoluble unitat de la Nació espanyola, pàtria comuna i indivisible de tots els espanyols”— o el tercer, punt 1, —“El castellà és la llengua espanyola oficial de l’Estat. Tots els espanyols tenen el deure de conèixer-la i el dret d’usar-la.”— de la Constitució no existeixen.\nEls de la LLEI 39/1981, de 28 d’octubre, per la qual es regula l’ús de la bandera d’Espanya i el d’altres banderes i ensenyes —”Article sisè. U. Quan s’utilitzi la bandera d’Espanya, aquesta ha d’ocupar sempre un lloc destacat, visible i d’honor. Dos. Si juntament s’utilitzen altres banderes, la bandera d’Espanya ha d’ocupar un lloc preeminent i de màxim honor i les restants no poden ser més grans.”— són impensables.\nPer si n’hi havia algun dubte, la celebració de la recent Eurocopa de futbol ho ha posat novament de manifest. Per més que hi participava la selecció espanyola —o, més aviat, la selecció de futbolistes mercenaris del Regne d’Espanya i de les seves solidàries colònies— no hem vist ni un sol símbol nacional identificant-los.\nConscients tant de la superioritat moral del cosmopolitisme com del lamentable estigma provincià del nacionalisme —i, amb major raó, de la seva exhibició— que predicava Vargas Llosa, els símbols nacionals espanyols no s’han fet servir per a res ni han tingut cap mena de visibilitat. I, menys encara, els més nacionalista —i, per tant, execrable— de tots els símbols nacionals: la bandera. Qui ha vist, des de fa quinze dies, que algun espanyol fes onejar la rojigualda com a símbol d’exaltació nacional?\nUniversalistes com són, mai no se’ls hauria acudit fer com els catalans i catalanes, que som tan primitius i acomplexats que amaguem les nostres misèries i privacions sota la nostra senyera, en comptes de pensar en el bé comú universal o interplanetari! Si n’hem d’aprendre, nosaltres, dels espanyols…, si n’hem d’aprendre!\nPer començar, ja seria hora que aprenguéssim que si volem deixar d’ésser nacionalistes —si volem una selecció catalana de futbol, per exemple— el primer (i únic) que ens cal és convertir la nostra nació en Estat. O el que és el mateix: l’estatut (i el pacte fiscal) que ens cal és el de Portugal!\nEns hi posem, amic Mas?\ndilluns, 2 de juliol del mmxii\nParlem-ne\tTags:actualitat, article premsa, Artur Mas, Catalunya, debat, diàleg, fòrum d’opinió, i tu què hi dius, opinió, Parlem-ne, pensament, Política\nPrevious Post: M’agradaria, Amanda Mikhalopulu\nNext Post: Tu i jo, Niccolò Ammaniti\nComment (1) on “Viva la roja (i la rojigualda)!”\nPep Vivó ha dit:\n2 de juliol de 2012 a les 4:30 PM\nt’he donat les gràcies per avançat quan he rebut el teu correu convidant-me a llegir el teu “racó de la paraula”. M’he quedat curt, et dono les gràcies en superlatiu, quanta raó tens !!!!\nL’esquizofrènia de la selecció “nacional” de la nostra nació veïna és total. I a sobre, si els intel·lectuals opinen d’aquesta manera del seu suposat cosmopolitalisme, quan els seus ciutadans només demostren ser anteriors als ideals de l’any 1975, anem ben arreglats.\nMoltes gràcies un altre cop per fer-me veure l’opinió del senyor Vargas Llosa sobre l’Estat Català.\nEns queda molt per fer i tot és possible,


Èxit de públic en la tercera edició de la fira 'Fora Estocs'\nEls organitzadors ja pensen en la propera edició\nEls organitzadors ja pensen en la propera edició d'hivern després de la bona acollida de dissabte\nLa fira Fora Estocs, que es va celebrar dissabte a la plaça de la Vila, va ser un èxit d'afluència de públic. Així ho confirma l'associació Tot Centre, encarregada d'organitzar l'esdeveniment. La iniciativa comptava amb el suport de l'Ajuntament de Vilanova i la Geltrú i la Generalitat de Catalunya.\nAl llarg de tot el dia, tot i la calor que va fer al llarg del matí, el públic es va apropar a la plaça de la Vila per comprar i remenar entre les diferents parades que s'ubicaven a la plaça.\nAbans de començar la fira ja havia gent a la plaça comprant en aquelles parades que estaven muntades. Durant tot el dissabte visitants i curiosos van desplaçar-se a la Fira que, en alguns moments, fins i tot, va veure com es formaven cues en algunes de les carpes. I a l'hora de tancar encara hi havia força gent comprant.\nCoincidint amb la campanya Posa'l a 26ºC que porta a terme l'Ajuntament de Vilanova i la Geltrú, durant tota la jornada els comerciants van col·laborar amb la iniciativa repartint vanos entre el públic assistent.\nEls professionals que van participar en aquesta tercera edició del Fora Estocs es mostren satisfets amb els resultats de vendes, ja que van poder liquidar una gran part del gènere de la temporada d'estiu.\nCom a novetats d'enguany cal dir que hi va haver un 40% més de carpes en comparació a l'estiu passat, cosa que va suposar un augment de l'oferta comercial als visitants, els quals van destacar la qualitat dels productes exposats i les marques ofertades. També com a novetat d'aquesta edició es van posar banderoles a cada carpa amb el logo de cada establiment per tal que fos més fàcil i ràpid la identificació de les botigues.\nL'èxit d'aquesta tercera edició consolida la fira com un referent comercial de la comarca. Ara, des de Tot Centre ja es comença a treballar en l'edició d'hivern amb una voluntat de millora i superació.


És un subsidi diari que cobreix la pèrdua de rendes del treballador produïda per una malaltia comuna o un accident no laboral, una malaltia professional o un accident laboral, i els períodes d'observació per una malaltia professional.\nEls treballadors, inclosos en qualsevol règim de la Seguretat Social, sempre que compleixin determinats requisits.\nEls treballadors del règim especial de treballadors autònoms (RETA) inclosos al sistema especial de treballadors agraris que hagin optat per incloure aquesta prestació.\nMalaltia comuna: Estar afiliats i en situació d'alta o assimilada a l'alta i tenir cobert un període de cotització de 180 dies en els 5 anys anteriors.\nAccident de treball o no i malaltia professional: No s'exigeixen cotitzacions prèvies.\nSegons l'opció que hagi triat l'empresari per a la seva cobertura, el reconeixement i el pagament correspondrà:\nMalaltia comuna i accident no laboral: 60% de la base reguladora des del 4t dia de la baixa fins al 20è inclusivament i el 75% des del dia 21è i posteriors.\nMalaltia professional o accident de treball: 75% de la base reguladora des de l'endemà de la baixa en el treball.\nEn general, el pagament el fa efectiu l'empresa com a pagament delegat amb la mateixa periodicitat que els salaris.\nEn els casos d'una malaltia comuna o d'un accident no laboral, el pagament entre el 4t i el 15è dia de la baixa és a càrrec de l'empresari, i a partir del 16è la responsabilitat de pagament és de l'INSS o de la mútua.\nL'entitat gestora o la mútua competent fa el pagament directament. A més, podrà ser sol·licitat mitjançant la sol·licitud de pagament directe.\nEls comunicats mèdics de baixa, confirmació de la baixa i alta.\nFins que no s'aprovin els nous models de comunicats mèdics d'incapacitat temporal, mantindran la seva validesa els vigents actualment, segons la disposició transitòria 1a del RD 625/2014, de 18 de juliol.\nDocuments que acreditin la identitat del treballador.\nDocuments relatius a la cotització.\nActuació fraudulenta per obtenir o conservar la prestació, treballar per compte propi o d'altri i rebutjar o abandonar el tractament prescrit.\nS'extingeix si s'esgota el termini màxim establert, si el treballador rep l'alta mèdica amb declaració d'incapacitat permanent o sense, si passa a ser pensionista de jubilació, si no es presenta als reconeixements establerts pels metges de l'INSS o de la mútua i per defunció.\nMalaltia o accident: 365 dies prorrogables amb 180 dies més si durant aquest temps es preveu la curació.\nPeríodes d'observació de la malaltia professional: sis mesos prorrogables per sis més.\nMés informació sobre durada\nAtur / Incapacitat temporal\nIncapacitat temporal / Atur\nEl treballador no té dret al subsidi durant les situacions de vaga o tancament patronal.\nProcediment de determinació de la contingència causant de la incapacitat\nInclusió/baixa beneficiaris a la targeta sanitària


Entrevista Susana Finquelievich: «Vivim en ciutats repletes de bits invisibles» | Karma Peiró\n« Encara hi som a temps\nLa resistència »\n03/11/2016 per Karma\n– Com som els ciutadans d’avui?\n– Tecnodependents. Ens passa cada cop que hi ha una millora tecnològica. Però no és greu. Ningú va protestar quan va arribar l’electricitat, i ara ningú en pot prescindir. Som tecnodependents i podem comunicar-nos, relacionar-nos d’una altra manera. A l’Argentina hi ha una mena de Tinder, una xarxa social, per a persones grans, per socialitzar. No hem canviat tant en el fons, les passions són les mateixes.\n– I els hàbits?\n– Alguns sí que canvien, com estar enganxat al mòbil i fer-lo servir per a tot. La connectivitat contínua. Però també hi ha més comunicació cara a cara, encara que es digui el contrari. És cert que ens estalviem d’anar al banc, que ja no quedem per a petites coses, però les idees i la inspiració sorgeixen en el presencial.\n– Tenim la percepció de ser tan tecnodependents?\n– No, malgrat que constantment fem esforços per adaptar-nos a tecnologies més innovadores. El gran canvi es produeix quan es passa, per primer cop, de l’analògic al digital. Ens canvia el cap. Després d’això, totes les revolucions tecnològiques que han de venir ens resultaran més fàcils.\n– Què li sembla el concepte de sobirania tecnològica que promou l’Ajuntament de Barcelona?\n– Em sembla admirable, perquè sense sobirania tecnològica no tens res, ni identitat. I no és gens utòpic pensar que es pot aconseguir. Per començar s’ha de ser propietari de la infraestructura, com ja ha passat a Sant Luís, a l’Argentina. Connectar a tota població de més de 20 habitants amb wifi. I tenir la gestió de les comunicacions i les canonades tecnològiques. Menem va vendre la telefonia, és a dir, el ‘sistema nerviós’ del país. Un error. No es pot deixar en mans privades el sistema nerviós del país, i has de protegir les dades dels ciutadans. No comerciar amb el big data que reculls com administració o govern.\n“Vivim en la connectivitat contínua. Però també hi ha més comunicació cara a cara” Foto: Adrià Costa\n– Sovint es manifesta temor pels robots o sistemes d’intel·ligència artificial amb els quals conviurem. És justificat?\n– No s’han de confondre els cíborgs amb els robots. La ciutat ja està repleta de bits invisibles i de cíborgs. No parlo únicament de les persones que s’implanten algun mecanisme cibernètic al cos per perfeccionar-lo. Les nostres ments, actuant en xarxa i en temps real, ja ens converteixen en cíborgs. A banda vivim en ciutats on els serveis urbans són gestionats per tecnologia, traiem els diners dels caixers, les targetes de crèdit ens rastregen i cada pas que fem deixa empremta.\n– Perdrem llocs de treball amb l’arribada dels robots?\n– Aquesta és una de les principals preocupacions. Els nord-americans han fet estudis que conclouen que els treballadors de tasques molt rutinàries, com les administratives, els perdran. En canvi, en els nivells de gerència, no. Passarà com a la revolució industrial. També sorgiran noves professions, però fins que es formi la gent, es perdrà una generació. Potser no una generació sencera, probablement el més petit dels germans d’una família entrarà en aquest nou cicle.\n– Cotitzaran també a la Seguretat Social?\n– És el gran debat ara. Si ho fan, quina part cotitzaran? La substitució de l’home o l’estat jurídic del robot? La intel·ligència artificial es pot combinar amb la humana, no ve per si sola, la controlem nosaltres.\n– El futurista Ray Kurzweil diu que les màquines ens controlaran..\n– La tecnologia és una continuïtat narcisista de l’ésser humà. Fixa’t en els robots, els dissenyem amb forma humanoide. S’ha de veure d’on surt la intel·ligència artificial, si de la cibernètica o de la biotecnologia. En algun laboratori del món deu haver-hi científics que estiguin desenvolupant una intel·ligència biològica no humana. De la mateixa manera que fa anys es van clonar animals.\n– Com creu que evolucionarà l’espècie humana amb la tecnologia?\n– L’Homo Sapiens té 200 mil anys, i no hem canviat gaire. Hem controlat la natalitat, tenim la inseminació artificial, més mescla racial, som més alts, etc. Però es donarà una potenciació de la intel·ligència, com a la pel·lícula Lucie. Yuval Harari tracta d’aquest tema en el seu darrer llibre Homo Deus. També s’ha d’estudiar què passarà en països avançats i perifèrics.\n– Què passarà?\n– No ho sé. Però sé el que passa ara. Per exemple, Barcelona és una ciutat evolucionada que combina la part històrica amb la moderna, no únicament pels recursos sinó per la consciència social i cívica que tenen els seus habitants. A l’Argentina s’està destruint el sistema de ciència i tecnologia, el govern de Macri ens ha retallat un 32% del pressupost mentre la inflació ha pujat un 30%. Què passarà amb els països predestinats a ser proveïdors de matèries primeres i no de coneixement pel designi de les grans potències? La producció del nou coneixement de ciència i tecnologia a qui li toca?\n“Sense sobirania tecnologia no tens res, ni identitat” Foto: Adrià Costa\n– Des de l’arribada d’Internet, hem inventat conceptes per entendre els canvis. Hem passat de la ‘societat de la informació’ a la ‘societat del coneixement’ ja?\n– Estem en transició de la primera a la segona. Algun dia arribarem a la ‘societat de la saviesa’ (riu). Moltes vegades es diu que tenim sobreinformació, però ja hem adquirit habilitats per discriminar el que ens interessa i el que no.\n– Vam tenir ‘e-government’ però ara anem cap al ‘govern obert’…\n– Tant de bo s’arribi al govern obert! Primer s’han de posar les dades a disposició del ciutadà. Però, quines? S’ha d’interrogar el ciutadà. I a més corrupció, més opacitat, més tancament dels governs. És interessant seguir la relació entre govern obert i corrupció, perquè avui dia n’hi ha tanta per tot arreu que poso en dubte el terme.\n– De les’ ciutats digitals’ a les ‘smart cities’\n– València i Marsella van ser de les primeres Digital Cities però després de la súper campanya, tot es va quedar en pàgines webs, sense interacció amb els ciutadans. El concepte smart city no m’agrada, és una traducció absurda de l’anglès. Prefereixo parlar de ciutats connectades. Una ciutat pot ser ‘intel·ligent’ sense tecnologia, perquè cuidi el medi ambient, el benestar dels ciutadans. A l’Argentina intentem posar a disposició del ciutadà moltes apps: per estacionar, per veure quan arriba el bus, etc. I d’això se’n diu ciutat intel·ligent. Però la intel·ligència mereix més respecte, si us plau!\n– Les etiquetes que serveixen per definir la innovació estan buides?\n– Són màrqueting tecnològic pur. Les grans firmes ho saben molt bé. L’any passat vaig estar a Bolívia, que promou una ciutat intel·ligent, però cap ciutadà ha estat consultat per saber què voldria en aquell lloc on té casa seva, i hi viu.\n– La participació ciutadana és la gran assignatura pendent de tots els governs..\n– Mai es donen oportunitats al ciutadà de participar-hi en les decisions polítiques. Això passa a l’Amèrica Llatina. La UNESCO està plantejant el programa Information For All Program (IFAP), per formar al ciutadà per aconseguir el govern obert. Si l’obstacle és la corrupció, què i com podem actuar els ciutadans? Has d’explicar que la informació pública és un dret i com reclamar-lo. Això també és un procés. Però no s’està fent.\n– Com veu les ciutats d’aquí a deu anys?\n– Farem servir més els cotxes elèctrics, el sharing ens farà oblidar la propietat de les coses, les llogarem o intercanviarem. Veurem més iniciatives d’economia compartida, que no dependrà de grans empreses sinó d’iniciatives col·laboratives. El que es coneix com a economia col·laborativa, una altra etiqueta que el màrqueting de les grans empreses com Über o Airb&b ja ha desvirtuat. Però no ens deslliurarem del màrqueting tecnològic. No podem oblidar que vivim en societats capitalistes. El capitalisme té llarga vida. Com evolucionaran aquestes societats? Ho determinarà més la política que la tecnologia.\nArxivat a Entrevistes, NacióDigital.cat, Ntrevistes | Etiquetat Argentina, ciutats, CONICET, cyborgs, I-Polis, Internet, Susana Finquelievich, tecnologies, TIC | Feu un comentari


Clay Aiken - Gent\nConcursant de cantants / espectacles de talent Data de naixement: 30 de novembre de 1978 Lloc de naixement: Chapel Hill, Carolina del Nord\nNom al naixement: Clayton Holmes Grissom\nEl cantant Clay Aiken va quedar segon a Ruben Studdard en l'edició del 2003 del programa de talent de TV Idol americà (organitzat per Ryan Seacrest). La sèrie de televisió Fox va comptar amb les actuacions de 36 cantants desconeguts, amb espectadors domèstics l'oportunitat de votar els concursants fora del programa cada setmana. La innocència nerd i la potent veu d'Aiken van ser un èxit particular entre les espectadores femenines i gairebé va superar Studdard en la votació final: va perdre per 134.000 vots dels 24 milions de vots. (Aiken era magre i Studdard tenia uns 350 quilos robustos, cosa que els donava un atractiu de Laurel i Hardy.) El primer àlbum d'Aiken, Mesura d’un home , es va vendre més d’un milió de còpies després del seu llançament a l’octubre del 2003 i de sobte va ser una estrella del pop. L’any següent va publicar un disc de cançons de Nadal i el seu tercer disc, Mil maneres diferents , va ser alliberat el setembre del 2006. El 2013 va anunciar la seva candidatura al segon districte del Congrés de Carolina del Nord i, al maig del 2014, Aiken va guanyar les primàries demòcrates.\nAiken era un nen quan la seva mare i el seu pare (Vernon Grissom) es van separar; més tard va prendre el cognom de soltera de la seva mare com a cognom legal? Perseguit pels rumors sobre la seva sexualitat, Aiken va abordar el tema el 2006, encara que només fos per dir que no era cosa de ningú? Fox TV va informar originalment que Aiken havia perdut contra Studdard per només 1340 vots, però més tard va corregir la xifra a 134.000? L'Aiken-Studdard Idol americà final es va emetre el 21 de maig de 2003? Altres guanyadors de Idol americà inclouen Kelly Clarkson del 2002, Fantasia Barrino del 2004 i Carrie Underwood del 2005 Els jutges del programa són Paula Abdul, Randy Jackson i Simon Cowell.\nParaules Fàcilment Confoses O Mal Utilitzades Pandemonium De Pell De Porc: Super Bowl Xxxiii Pel·lícules Espacials Top 50 De La Classificació Mundial De Futbol De La Temporada 1999-2000 De La Fifa: Top 50 De La Classificació Mundial De La Fifa: 1999 Els Descendents De Christian Bounty, Pitcairn Island I Fletcher Christian\nforma amb 5 costats\npunt de congelació en centígrads\nmapa de les ciutats de jersey del sud\nmapa d'Àfrica \_\nmapa modern d'Europa\nmapa etiquetat d'Àfrica


Despeses escolars en cas de separació / divorci — Gles Advocats\nGles Advocats / Actualitat / Despeses escolars en cas de separació / divorci\nDespeses escolars en cas de separació / divorci\nDarrers dies de vacances d’estiu per a molts de vosaltres, i el nou curs escolar a punt de començar. Cada any són molts els pares i mares, separats o divorciats, que ens fan la mateixa pregunta: qui s’ha de fer càrrec de les despeses dels llibres i diferent material escolar que necessiten els fills? Són considerades despeses extraordinàries?\nPer regla general, les despeses escolars es consideren despeses ordinàries, i per tant incloses a la pensió d’aliments. Només es consideren com a extraordinàries, i per tant s’han de pagar per meitats, en cas d’establir-se expressament al conveni regulador o Sentència.\nSom especialistes en Dret de Família, tens dubtes? Contacta’ns!


Un dels molts sectors que d'un dia per l'altre van veure truncada tota la seva activitat és el dels clubs esportius. Per això, ara que comença la famosa "desescalada" ens fixem en un dels clubs més importants del Maresme, que ja treballa per poder reobrir, tot i que encara sense una data clara de reobertura.\n"Des del Centre, malgrat tenir la instal·lació tancada al públic, ja ens estem preparant per a tornar-la a obrir quan ens sigui permès, que esperem que sigui ben aviat. És així com els operaris de manteniment han tornat a la instal·lació per a millorar i adequar tots els canvis que la nova normativa d'usos ens obliga, a fi i efecte de poder obrir el club amb totes les garanties que ens siguin requerides, cobertes", informen els responsables del Centre.\nEn principi aquesta reobertura està prevista, si no hi ha cap canvi, amb l'arribada de la Fase 2, cosa que en principi podria ser l'1 o el 8 de juny, depenent del ritme en què la zona sanitària Metropolitana canviï de fase. De moment, han mantingut el contacte amb els socis i esportistes a través de classes i entrenaments online que esperen que –amb totes les mesures de seguretat necessàries– puguin passar de "virtuals a reals" com abans millor.\nAl Centre Natació estan acabant de realitzar diverses tasques necessàries com ara:\n- Compra del material necessari per a la desinfecció i protecció d'espais i persones.\n- Hipercloració de l'aigua sanitària de les piscines.\n- Retirada de la graderia a fi i efecte de deixar espai per a la col·locació de les "tumbones".\n- Retirada, al matí i col·locació a la tarda de la manta tèrmica per aconseguir la temperatura òptima de l'aigua.\nEl president Joan Gros, explicant la preocupació dels clubs esportius per no poder obrir les piscines\nAngoixa dels clubs esportius catalans per la seva supervivència davant el tancament per la #COVID19. Des del @cnmataro expliquen a @MatAudiovisual la importància de reobrir la piscina mentre des de la @UFECcat demanen un pla d’ajuts als clubs pic.twitter.com/pw7aeM2zDI\n— La Xarxa Notícies (@xarxanoticies) May 15, 2020


Reciclatge de tinker / Upcycling - Idees per a manualitats amb deixalles i residus - Roba de nadó de ganxetLlegir Més\nPrincipal Roba de nadó de ganxetReciclatge de tinker / Upcycling - Idees per a manualitats amb deixalles i residus\nReciclatge de tinker / Upcycling - Idees per a manualitats amb deixalles i residus\nReciclatge amb rotllos de paper higiènic\nArtesania amb taps\nPot i ampolla d'ampolla\nAugment de cartrons d’ou\nL’actualització del ciclisme, com a continuació del reciclatge, significa fer coses antigues que són realment destinades a les escombraries. Aquí tenim idees creatives per a l'elaboració manual, perfectes per als aficionats al bricolatge i al bricolatge. És així com el reciclatge de l’artesania esdevé un èxit, ja sigui amb rotllos antics de paper higiènic, cartrons d’ou o ampolles de plàstic.\nTambé es pregunten sobre els molts munts de residus de plàstic i paper i es pregunten una vegada i una altra, si no ho podeu fer millor "> Idees fantàstiques\nMalauradament, els rotllos de paper higiènic no es poden evitar realment. Els petits tubs de cartró s’acumulen amb el pas del temps. Però de vegades val la pena recollir les petites coses, tal com els cartrons es fan rodons del paper de cuina.\nSimplement, creeu corones de cartró a partir dels tubs petits, que podeu enganxar al cap amb una banda de goma. Les corones són perfectes per al carnaval o la propera festa temàtica.\nA qui li agradi crear ordre, definitivament li agradarà la caixa de llapis feta de diversos tubs. Es simplement enganxades a una caixa de cartró més gran en sentit lateral i s'acaba el porta-bolígraf.\nEls tubs petits també són molt bons com a envasos de regal d’última hora. Per descomptat, només podeu incloure-hi trifles, com joies, dolços o vals. Però els petits paquets són sens dubte un atractiu.\nSi voleu saber amb detall i exactament què heu de fer exactament amb els corrons de cartró, feu clic aquí: Instruccions: elaboració amb rotllos de paper higiènic\nUna altra idea decorativa per als rotllos de cartró és aquest noble disseny de flors. Amb una mica de pintura d’or i plata, podeu crear un gran atractiu per a tots els aparadors en un instant. Les instruccions es poden trobar aquí: Confecció de cartrons florals de cartró\nEl suro és un dels materials que val la pena recollir i no només llençar. Sobretot després de festes i festes majors, pot ser que s’hagin acumulat alguns taps. Tot seguit, podeu començar a elaborar-vos.\nConsell: abans de tallar i treballar els taps, heu de coure’ls en aigua durant poc temps. Això fa que el material sigui més suau.\nAmb taps podeu fer tot tipus de coses. Si necessiteu titulars de cartes per a una festa, per exemple, els taps són ideals.\nEl suro es pot tallar i fins i tot tallar fàcilment. Això també us ajudarà amb aquest segell de material super bricolatge.\nEls taps de les ampolles són tan perfectes com els anells: són lleugers però grans, de manera que es poden pescar perfectament a la butxaca.\nO podeu condimentar la decoració de la taula amb coques de suro o un gerro per a flors de plàstic o seques.\nL’ús més típic del suro és com a pissarra. Per exemple, es poden desglossar i muntar junts en un de nou. O agafeu els taps petits de l’ampolla i els enganxeu en un marc. Voila!\nLes instruccions detallades per a les idees de reciclatge del suro es poden trobar aquí: Elaboració amb suro\nDe la mateixa manera, es poden fabricar amb ampolles de vidre o de plàstic antigues sense comprometre grans creacions de bricolatge. Amb la tècnica de decoupage podeu embellir tots els materials, com aquestes ampolles decorades amb flors o la caixa de bolígraf.\nCom funciona exactament, trobareu aquí: Instruccions sobre tecnologia de tovallons\nEls cartrons buits dels ous solen ser tan llargs com el rotllo del paper higiènic. Però són almenys tan pràctics. La caixa es pot transformar en caixes de colors amb una mica de pintura: aquesta és la versió més senzilla.\nEn cas contrari, podeu fer una llanterna escumosa de dos paquets de 10, perfecte per a la desfilada de la llanterna al novembre. El paper de traça enganxat permet que la llum brilli de meravella.\nCom ja s’ha dit, una caixa no s’ha convertit en cap cas. Pinteu i enganxeu el cartró d’ous amb voluntat de colors i adorns i teniu una bonica caixa de joies.\nEls petits ous de les caixes fan un tall impressionant com a caps de flors. Aquests filats en un fil converteixen una meravellosa flor mòbil per a la primavera.\nA continuació s’explica com fer-ho pas a pas: Guia de bricolatge per a cartrons d’ou\ntauler de DIY-clau\nTeniu moltes i inútils claus situades a casa vostra "> Construir un tauler de teclat de bricolatge\nLlàmpada del cub\nEls aparadors són idees populars per fer manualitats de bricolatge, ja que gairebé no en podeu fer una làmpada. Així com d’una vella galleda de plàstic. Una mica de tela i pasta i ja la galleda brilla en una nova esplendor. Com es mostra aquí com funciona: Instruccions - Llàmpada\nCopyright Roba de nadó de ganxet: Reciclatge de tinker / Upcycling - Idees per a manualitats amb deixalles i residus - Roba de nadó de ganxetLlegir Més


Inventen un supermercat que funciona com un caixer automàtic\nSeleccionar el producte en una pantalla tàctil, introduir els diners com qui paga la zona blava i recullir el tiquet i la compra. Així de senzill i així de ràpid és comprar en el supermercat automàtic que han inventat dos germans de Barcelona. La seva botiga funciona sense dependents, a través d'un sistema robotitzat que porta el producte des del magatezem al terminal, on el pot retirar el consumidor. Funciona com un caixer automàtic, però en lloc de diners, el comprador pot escollir entre 200 productes de menjar i per a la llar.\n15/08/2005 - 00.00 Actualitzat 15/08/2005 - 14.39\nEs tracta d'un supermercat sense intermediaris, sense botiguers. A dins, una cadena robotitzada tria els articles i, amb una cinta transportadora, els condueix cap a l'exterior. Si es compren més de dos productes, la màquina dispensa, fins i tot, les bosses de plàstic necessàries. S'anomana "A totes hores" i els seus creadors són dos germans de Barcelona que ara intenten patentar l'invent. L'un, enginyer informàtic, ha posat a punt el sistema, i l'altre és el que s'encarrega de les compres i de mantenir els estocs. Així, l'empresa només té un treballador. La mecanització ha arribat, doncs, al petit comerç.\nPer què el mòbil només et durarà dos anys\nMas, Ortega, Rigau i Homs, condemnats a tornar 4,9 milions d'euros pel 9N\nLa millor extraescolar: jugar. Un dret oblidat\nFems davant la porta dels jutjats de Figueras (ACN)\nEls CDRs aboquen fem a les portes de set jutjats\nArtur Mas votant amb la seva dona a la consulta del 9N (ACN)\nEl jutge del Suprem Andrés Martínez Arrieta, el març del 2018 durant la vista pel recurs d'Urdangarin sobre el cas Nóos (ACN)\nAndrés Martínez Arrieta presidirà el tribunal que jutjarà el procés independentista\nEl jutge del Suprem, Manuel Marchena, en una imatge recent (EFE)\nEl conservador Marchena deixarà la presidència del tribunal que jutjarà el procés\nPedro Sánchez: "L'important és reivindicar el valor de la convivència"\nEls Mossos van confirmar les intencions del veí de Terrassa a través de converses en un xat\nEl govern anuncia que la setmana que ve explicarà als grups el nou pressupost de la Generalitat


La Segona Perifèria: El Pla Blanes\nHistòries del Pla BEl Pla BExtensions del Pla BEl dvd del Equipo A i el dvd del Pla B *****El Pla BlanesEspéreme aquí o váyase a la estación de Blanes y coja el primer tren.Bolaño, La literatura nazi en Americapowered by ODEOA Perfect Day, Lou Reed & The Velvet UndergroundTransformer, 1972[Ojo Fisgón], Bogotà-BarcelonaSerà el termòmetre que senyalarà els màxims de cultisme tolerables en una persona raonable i seriosa. Bogotá és una ciutat andina, muntanyosa. La seva gent són reservats i silenciosos. Pensen i després parlen, per tant allò que han de dir computa el doble. Va descobrir l'obra de B a la facultat. Agitarà la cella cada vegada que en la vetllada s'arribi a nivells d'adulació perniciosos. No sempre obeiré les seves celles i m'abocaré alegrement al pecat, amb la perniciosa col·laboració del senyor Jaume.Joan Planells, BlanesSimpàtic i savi ex-pastisser de Blanes. La feia petar amb B sempre que podia. Ens explica que B li va donar a llegir Literatura nazi en América, per 'viam què tal. I fins ara. No pot amagar que li agrada recordar batalletes de B. Va veure com les cendres del seu amic sobrevolaven el Mediterrani, en un dia molt trist. Intento convèncer als meus amics que el silenci institucional i la ignorància municipal és el millor escenari per perpetrar Plans B, i predico la paràbola d'Ocata. Però qui és aquest Jaume, que m'escolta amb tanta atenció?Jaume Puig i la seva companya Fina, BlanesEn Jaume és el nostre home a Blanes. Ell i la Fina ens vénen a trobar al passeig de Blanes, i seiem just davant d'una oficina bancària que conec. La cerveseta i la mar al davant, l'infern bancari al darrere. Malgrat no tenir compte obert en aquella institució bancària, J em posa al corrent de la vida i miracles d'alguns ex-companys, cosa que em porta a pensar que aquest poble és, efectivament, un poble [frase reactiva o picant, no caiguin en la trampa de contestar]. Cap dels presents té temps per perdre i ignorem el fet que no ens coneixem de res i xerrem amb naturalitat de diversos temes que ens ocupen, com ara el sexe i el futbol. Parlem de sexe i futbol tota l'estona, sense parar, d'una manera compulsiva. La cella del Ojo fisgón tremola cada cert temps. En Jaume pateix perquè la cel·lula gironina del Pla B no ha respost a la crida. Malament rai. Però a la taula del Bernat, qui no hi és no hi es comptat. Després apareix el senyor Jaume Pujades amb una còpia del dBd. Uhm. Però aquest Jaume ja l'havies explicat, no? No, aquest és un altre Jaume. En Pujades.Jaume Pujades. Blanes.L'any 2003 Pujades estudiava comunicació audiovisual i havia de fer un treball sobre qualsevol cosa, per la facultat. Feia poc que s'havia llegit Los detectives salvajes i en ple deliri post-traumàtic decideix traslladar l'estructura narrativa del llibre a l'àmbit del documental pràcticament domèstic. Pues vale. Agafa, aconsegueix el telèfon de B, queden, hola qué tal, i B li dóna una sèrie de noms i li diu que s'espavili. Pujades recorda o apunta els noms i els llocs en una llibreta. I va a buscar a amics i col·legues de B pel poble, alguns en un bar que molts relacionen directament amb el bar solitari d'una ciutat costanera fantasma fora de temporada, on Bolaño rep les sinistres instruccions de Romero, en Estrella distante. Pujades troba uns quants personatges i fa un documental. Un urbanu que juga quinze hores seguides amb B i un ordenador espectrum; els amos del bar on anaven a parar el millor de cada família, inclòs l'urbanu abans esmentat; el propietari d'un local de lloguer de vídeos que Bolaño va escollir per a riure's del seu èxit plegats; i etcètera. El senyor Pujades no pot amagar que és fill del seu temps i aplica també tècniques de premsa groga, com ara la càmera oculta, amb fins totalment legítims, per estructurar narrativament el seu documental. Entre personatge i personatge, el realitzador camina al costat d'una imatge espectral, mal enfocada, de la que només es veuen els peus i a vegades aquell rostre conegut, i un abric llarg i negre. Mesos més tard, Bolaño mor. Quan B camina al costat de J, la imatge es torna muda, mai sentim la veu de l'escriptor: és la imatge espectral que ens acompanya a veure els seus amics.Pujades diu que va aprovar l'assignatura en qüestió. No li ha donat mai massa importància al vídeo. Però jo sí. El passarem a l'Orinal, com hi ha món, i el poble jutjarà si val o no la pena. Ojo fisgón, et tremola la cella.Cristina F. Blanes.Arriba encara més tard. Somrient, amb dos simpàtics clotets a les galtes, irradia joventut i alegria. Habita l'estudi on B escrivia. Però d'estudi res. Tampoc és cutre, com deien les males veus. Un senyor pis, habitable i habitat per dues persones en aquest moment. Jo no sóc qui, però crec que la C és la millor persona per viure en aquest estudi. Ha decidit que el primer que vegi el visitant quan entra sigui la seva col·lecció, gairebé completa, de Bolaños. És com un avís: Eh, aquí hi escrivia aquest tio. Respecteu aquesta casa. Al menjador hi ha penjat un retrat de Bolaño. Fumem uns cigarrets i després anem a casa d'en Jaume i la Fina, on veiem el dBd d'en Pujades que abans he comentat, ens fotem una ampolla de cava, mirem el mar, i, i, i després, de sobte, en Jaume ens regala uns instants de...powered by ODEOGloria, Van Morrison...que he decidit no explicar ni ara ni mai. En Jaume ens explica o ens ensenya coses que són patrimoni de la vila de Blanes i els seus habitants, secrets que romandran per sempre en el seu Passeig de Mar, o al Carrer del Lloro, o en el verb d'aquell que un dia va parlar amb B, etcètera: No ens pertany a nosaltres, en cap cas. Ah, suspiro, ara que ja he acabat aquesta cosa, i em tiro enrere i creuo els braços agafant-me del clatell. Hauré fet justícia, amb aquesta croniquilla, a l'amabilitat dels amics del Pla B que habiten a Blanes?Espero que sí. Per a ells va dedicat aquest escrit.Quinina. Publicat per\nComparteix: | | | | | | 8 comentaris:\nEstimar Subal,Va ser un plaer parlar , de sexe i futbol , amb vostè i amb tots els altres amics.Aquest matí he tingut que donar explicacions a un home enfurismat que volia saber si un paquet de tabac aparegut a casa seva, d'una marca que ni ell ni la seva parella cremen, era realment un homenatge al fumador empedreït B. Li he confirmat que era un homenatge involuntari. Que podia estar completament tranquil. I que pertanyia a un tipus que un dia els planta al menjador d'un desconegut i un altre els llença al riu. Finalment ha entès que per un fumador és així d'important el tabac i que no era el mateix que oblidar una agulla de corbata, posem pel cas.Moltes gràcies per la dedicatòria d'aquest post. Ha fet vostè justícia. Només esperem l'alba de la nostra execució.Salut amic.\nVostè sí que és qui, Quinina, i té més raó que un sant!\n-un viatge productiu i un gran pas pel plaB!-(a l'estudi hi van trobar una mítica nevera que en B mai havia conseguit obrir?)- res d'adulació, potser invocació...endavant amb el pograma!\nUauuuuuuHo rellegiré demà.De totes maneres, gallina de piel Subal...Més que mai, reverència!!I petons si vols, va!\nCom a cap del comando gironí, permeteu-me el descàrrec: dissabte al vespre els expedicionaris no teníem ni un cèntim per apropar-nos a Blanes. Ja ho veia a venir però sempre tens aquell d'allò que et fa creure fins a l'últim minut que alguna conxorxa astral t'acabarà afavorint. Debades.(És un secret: a l'escrit que en breus instants penjaré, l'opció E és la correcta)\n7, 8 , 9 .... i 10! Ja està ja he comptat. Mira Bohemi. Vas quedar amb mi (per mail) que vindries a dinar a Blanes, tu i dos persones més. No et conec , ni t'havia convidat i encara menys t'ho havia demanat. Però tu vas dir que volies venir i que serieu tres persones. Et vaig facilitar el meu mòbil, cosa que tu no vas fer. Vaig encarregar taula per tots (inclosos vosaltres tres) El diumenge tots els comensals i els del restaurant vam estar esperant si venieu fins que ens van advertir que tancaven la cuina. El mínim que podies fer era trucar i avisar que no venieu. M'assabento que no veniu al dinar tres dies després casualment pel teu comentari aquí. I encara en plan hi hi hi.Ara ja no és un secret: tu tens el peu petit.\nAmics i amigues, moltes gràcies pels seus comentaris. I senyors Puig i Bohemi, no s'enfadin, home. No ens fem mala sangs, que som massa pocs. Senyor Puig, va ser una etllada per recordar llargament, molt inspiradora. Això és el que finalment computa.Procurin ser feliços i tal.\nSr. Jaume Puig: lamento sincerament haver-lo molestat. No he escrit pas en plan hi hi hi. El que he dit és la veritat, per inversemblant que li pugui semblar. (Parlo per mí i pel segon personatge, no pas pel tercer, el de la revista).I sí, si no tens saldo al mòbil hi ha cabines. No era la meva intenció de causar cap molèstia. Però, cregui'm, que tot va anar com he explicat més amunt. No tenir un duro és una molèstia que hem de suportar tot sovint.


Rep de manera àgil - i directa des del mercat - informació sobre la viabilitat del teu producte o servei.\nL'antena/delegació de l'IVACE al país i sobre la base dels criteris acordats amb l'empresa, fa una anàlisi d'inici dels factors fonamentals per a la introducció amb èxit de l'empresa en el mercat: oferta, demanda, canals de distribució, aspectes tècnics, etc.\nEs confecciona un informe breu amb la informació obtinguda, realitzant a més una videoconferència amb la delegació d'IVACE corresponent, en la qual es poden resoldre dubtes i estableixen passos a donar.\nDuració: tres setmanes\n- Empresa xicoteta fins a 50 empleats 100,00 €\n- Empresa mitjana de 51 a 250 empleats 125,00 €\n- Empresa gran més de 250 empleats 150,00 €\nCONFECCIÓ DE LLISTATS\nFacilitem les dades dels contactes que t'interessen per a comercialitzar el teu producte o servei des del propi mercat.\nL'antena/delegació d'IVACE en l'exterior identifica i selecciona possibles contactes d'interés sobre la base del perfil sol·licitat per l'empresa i comprova en cada cas que les dades de contacte estiguen actualitzats, recollint aquestes dades en un informe.\nDuració: Al voltant de tres setmanes.\nCERCA DE CANAL DE DISTRIBUCIÓ\nEt fem la primera labor de contacte amb els actors que identifiquem per a la comercialització del teu producte o servei en el mercat.\nL'antena/delegació d'IVACE al país, i d'acord amb el que s'estableix amb l'empresa interessada, les característiques del producte o servei i el mercat, realitza una identificació i selecció dels canals de comercialització per a l'empresa i de possibles distribuïdors, importadors, socis o agents.\nEs duu a terme la presentació inicial de l'oferta de l'empresa a aquells candidats que millor s'ajusten el perfil definit, realitzant un primer contacte i recollint tota la informació que facilite el seguiment per part de l'empresa.\nDuració: Al voltant de 4 a 6 setmanes.\n- Empresa xicoteta fins a 50 empleats 365,00 €\n- Empresa mitjana de 51 a 250 empleats 450,00 €\n- Empresa gran més de 250 empleats 500,00 €\nCERCA DE CANAL ECOMMERCE / MARKETPLACE\nT'ajudem a introduir els teus productes en els Marketplaces més adequats des del propi mercat d'interés.\nL'antena/delegació d'IVACE, analitza el canal de venda en línia en el mercat objecte d'estudi, identificant les diferents alternatives de mercats electrònics, així com els punts clau a considerar perquè l'empresa puga estructurar l'estratègia de comercialització en línia més adequada, integrant-la en el seu pla d'internacionalització\n- Empresa xicoteta fins a 50 empleats: 365,00 €\n- Empresa mitjana de 51 a 250 empleats: 450,00 €\n- Empresa gran més de 250 empleats: 500,00 €\nVIATGE DE PROSPECCIÓ VIRTUAL / PRESENCIAL\nEt preparem una agenda de reunions en format presencial i/o virtual i t'acompanyem en el que necessites\nL'antena delegació d'IVACE preparara una agenda de treball i realitza l'acompanyament en viatge individual a un mercat, amb l'objectiu que l'empresa aprofite al màxim el seu desplaçament i puga visitar i conéixer in situ als contactes inclosos per l'antena/delegació en la seua agenda.\nEn l'AGENDA VIRTUAL el procediment és el mateix només que, al no haver-hi desplaçament de l'empresa a destí, les reunions es mantindran de manera virtual a través de la plataforma seleccionada per IVACE.\nEn tots dos casos, l'antena/delegació d'IVACE busca i selecciona els contactes sobre la base del perfil especificat prèviament per l'empresa.\nLa duració més habitual d'una agenda és de 2 o 3 dies de treball efectius en destí.\n- Empresa xicoteta fins a 50 empleats 250,00 €\n- Empresa mitjana de 51 a 250 empleats 375,00 €\nASSISTÈNCIA EN FIRES\nEt prestem suport des del país quan vages a assistir a una fira en la preparació i execució de l'esdeveniment.\nA través del SERVEI D'ASSISTÈNCIA EN FIRA l'antena/delegació d'IVACE en l'exterior prepara i fa costat a una empresa abans, durant i posteriorment a la seua participació en una fira en l'exterior.\nL'objectiu d'aquest servei és aconseguir que l'empresa rendibilitze al màxim la seua participació com a expositor en aquest esdeveniment.\nDuració: per determinar\nASSISTÈNCIA PERSONALITZADA EN DESTÍ\nT'aportem assessorament i suport directe en cas que necessites altres gestions al país per la teua implantació, homologació de producte, etc.\nAcompanyament i suport en destí a l'empresa, per part de l'antena/delegació IVACE corresponent, en gestions i accions d'internacionalització, puntuals o dilatades en el temps.\nEl pla de treball concret s'establirà cas a cas, en funció de les necessitats plantejades per l'empresa, podent abastar diferents temes com a homologacions o certificacions al país, etiquetatge, gestió de mostres, localització de determinada informació, etc.\nLa duració i el cost s'establiran d'acord amb les necessitats de l'empresa\nPreus per a una assistència continuada:\nPreus per a una assistència puntual\nESTUDI ESTRATÈGIC DE MERCAT\nEt preparem un informe detallat dels aspectes fonamentals per a l'elaboració de la teua estratègia d'entrada en el mercat.\nL'antena/delegació d'IVACE, prepara un Informe detallat i complet sobre la situació de l'empresa i el seu producte/servei en el mercat de destí, que l'ajude a reflexionar sobre el seu futur en el mateix i aplicar accions estratègiques.\nLa fi d'aquest servei és facilitar la informació personalitzada necessària sobre un determinat mercat amb l'objectiu que l'empresa:\n- analitze les possibilitats de comercialització dels seus productes/serveis\n- decidisca la forma i estratègia de penetració en un mercat\nDuració: Per mesos, a determinar.\nEt preparem reunions amb importadors o distribuïdors d'altres països, que hem seleccionat per a tu.\nCompradors estrangers, localitzats des de la XARXA EXTERIOR d'IVACE, oferiran la seua demanda a través de la web d'IVACE i les empreses valencianes interessades tindran la possibilitat sol·licitar entrevistes a fi de presentar el seu producte a l'importador /distribuïdor mitjançant videoconferència.\nDuració i cost a determinar en cada cas.


La primera mentida – Fes Ta Festa – La cultura popular a la ràdio i a internet\n28 setembre 2012Els minuts de l'Aguilà\nAcabo d’arribar a casa, venim de l’hospital. Estem bé, estem bé… (ei, que no sempre es va aquests llocs perquè t’has esllomat o perquè et curin un mal més dolent que la tinya. No, gràcies. Aquesta mena de trofeus… no ens cal a ningú).\nRes, que amb la Montserrat hem anat allà a la planta dels nadons, a la maternitat, la nursery… (que sento que diuen ara), perquè la filla ens han condecorat amb un nou títol heràldic! Res, que ja us ho diré, que tornem a ser avis per 3a vegada!\nAh, i que ha estat? Doncs, mal de queixal! Bé, és un dir… ha estat una neneta que es dirà: Martina. Es troba bé; la mare, no tant. Allò que es diu: “que sigui una hora ben curta” se li ha fet a la pobra mossa: “una hora massa llarga”. Ves, que la baldufa en qüestió no acabava de treure el nas… es veu que devia estar còmoda a la panxa i poca pressa tenia per sortir.\nAra, és curiós com som tots plegat però, una vegada t’has interessat per saber si és nen o nena; si la partera i la criatura es troben bé, quin nom li posen, quan pesa… la pregunta final, la del milió d’euros és: A quí s’assembla?\nLes respostes al respecte acostumen a ser de llibre. Sents dir de tot: té, té la fisonomia del pare; els ulls, els ulls… són pastats als de la mare; les orelles… oh, bufones com les dels germanets.\nDiguem que, quan les interpretacions o semblances facials són pròximes al nucli dur familiar, aquestes les realitzem amb aires suaus de tendresa. (Prou et guardaràs de vocalitzar en veu alta que l’infantó té una tirada al butanero, al carter, al lampista… davant del banyut del pare). Com a molt despectiu, optarem a dir que té les galtes de l’avi Isidro de torn, el pèl malgirbat de la padrina Dolores, el front dels de cal Tusquella, la nàpia dels de cal Jordana… i, en dir –ho, evitarem (per si les mosques) que hi hagi al davant algun descendent de la branca afectada en sentenciar la despectiva valoració. Ara bé, el que sí que esdevé ben cert és que, encara que el bebès acabats de nàixer siguin tots lletjonets de mena, no ho direm mai. És la primera mentida.


Wael Jallouz jugarà cedit al Mainvilliers-Chartres\nEl FC Barcelona ha arribat a un acord amb el Füchse Berlín per donar per finalitzada la cessió actual, i ha acordat amb el conjunt francès que el lateral tunisià jugui cedit a l’actual líder de la Proligue fins al 30 de juny del 2020\nEl Barça Lassa d’handbol ha arribat a un acord amb el Füchse Berlín per donar per finalitzada la cessió del jugador Wael Jallouz, acordada inicialment fins a la fi d’aquesta temporada. Al mateix temps, el Club ha arribat a un altre acord amb el Mainvilliers-Chartres per a la cessió del lateral tunisià fins al 30 de juny del 2020. Cal recordar que Jallouz té contracte amb el FC Barcelona fins a la fi de la temporada 2020/21.\nJallouz va arribar al Barça a l’estiu del 2014 procedent del THW Kiel, i després d’unes primeres temporades a un alt nivell, els problemes físics van frenar la seva progressió, i el Club va decidir cedir-lo al Füchse Berlín. A la Bundesliga, però, no ha tingut el protagonisme esperat, i en la segona part de la temporada jugarà a França.\nUn cop finalitzat el Mundial, en què Jallouz i Tunísia han aconseguit la 12a posició, el lateral esquerre disputarà el segon tram del curs i tota la temporada vinent al Mainvilliers-Chartres, l’actual líder de la Proligue (Segona Divisió francesa).


Assignació de 405 abonaments a socis en llista d’espera\nConsulta els temes tractats per la Junta Directiva del FC Barcelona, reunida aquest dimarts en sessió ordinària al Camp Nou\nLa Junta Directiva del FC Barcelona, reunida avui en sessió ordinària al Camp Nou, ha tractat sobre les qüestions següents:\nLa Junta Directiva ha aprovat l’assignació de 405 abonaments impagats als socis inscrits a la llista d’espera. Aquests abonaments seran vàlids a partir de la temporada 2019/20, i aquells socis que no es presentin o renunciïn a les localitats proposades, causaran baixa a la llista d’espera. Un cop es completi el procés, s’actualitzarà la nova numeració de la llista d’espera, que es podrà consultar al lloc web del Club.\nDes de la temporada 2011/12 s’han assignat un total de 2.766 localitats. Aquesta xifra representa el total de les baixes per impagament en el decurs d’aquestes vuit temporades, així com les baixes generades per l’actualització del cens de socis de la temporada 2014/15, que, excepcionalment, va generar un total de 1.038 abonaments disponibles.\nResum d’abonaments assignats per temporada:\nFelicitació a l’equip d’hoquei\nLa Junta Directiva vol expressar la seva felicitació al primer equip d’hoquei patins per la consecució de la Copa Intercontinental, la cinquena de la història del Club, després de superar el Porto a la final disputada al mes passat a l’Argentina.\nRelleu a la banqueta del primer equip de futbol femení\nLa Junta desitja sort i encert a Lluís Cortés, nou entrenador del primer equip de futbol femení. Així mateix, agraeix l’aportació de Fran Sánchez en aquesta darrera etapa al Club, des de l’estiu del 2017.\nExecució de l’opció de compra de Paulinho\nLa Junta Directiva ha estat informada que el Guangzhou Evergrande ja ha fet efectiva la clàusula d’opció de compra del jugador Paulinho, en compliment de l’acord subscrit al juliol passat, després d’un període de cessió. La Junta ha expressat la seva satisfacció pel resultat final d’aquesta operació, que ha estat molt beneficiosa per a totes les parts.\nRatificació de Ramon Térmens com a síndic de les penyes\nLa Junta Directiva ha ratificat el nomenament de Ramon Térmens Navarro com a síndic de les penyes per un període de quatre anys. Ramon Térmens va ser escollit en el darrer plenari del Consell de Penyes, celebrat el 22 de desembre passat.\nD’acord amb el que estableix l’article 20 del reglament de penyes, el càrrec de síndic de penyes ha de recaure en un penyista nomenat pel Consell de Penyes i ratificat pel FC Barcelona. El síndic exerceix com a mediador entre les diferents penyes oficials i federacions i la seva funció és procurar que s’apliquin la normativa vigent, els estatuts i el reglament de penyes.\nAprovació de la creació de Barça Studios\nLa Junta Directiva ha aprovat la posada en marxa a partir de l’1 de juliol de Barça Studios, el nou projecte estratègic del Club per a l’impuls del futur centre de creació, producció i distribució de tots els continguts audiovisuals del Club, inclòs Barça TV. Aquest projecte aspira a generar un nou segell de prestigi i qualitat en les produccions blaugrana, tant als mitjans propis com en les col·laboracions externes.


FEDAIA trasllada a la conselleria de drets socials la necessitat d'una aposta decidida en l'atenció a la infància i l'adolescència en situació de vulnerabilitat a través d'un increment dels pressupostos - FEDAIA\nInici » FEDAIA trasllada a la conselleria de drets socials la necessitat d’una aposta decidida en l’atenció a la infància i l’adolescència en situació de vulnerabilitat a través d’un increment dels pressupostos\nFEDAIA trasllada a la conselleria de drets socials la necessitat d'una aposta decidida en l'atenció a la infància i l'adolescència en situació de vulnerabilitat a través d'un increment dels pressupostos\nEn una reunió mantinguda aquesta tarda entre representants de FEDAIA amb la consellera, Violant Cervera i el secretari d’infància, adolescència i joventut, Alexis Serra, hi hagut coincidència en la situació d’emergència que viuen aquests col·lectius.\nFEDAIA ha entregat un document amb els principals reptes a assolir en els pròxims mesos que inclouen, entre d’altres, la implementació del Pla de Millora del Sistema d’Atenció a la Infància i una aposta per la prevenció.\nLa consellera de Drets Socials, Violant Cervera, i el secretari d’infància, adolescència i Joventut, Alexis Serra, han rebut avui una delegació de la FEDAIA i han coincidit que cal una aposta decidida per fer polítiques socials destinades a la atenció a la infància i l’adolescència en situació de risc o de vulnerabilitat.\nEn la reunió mantinguda aquesta tarda, els responsables del departament han escoltat les demandes del sector. Des de la FEDAIA s’ha fet arribar la necessitat d’augmentar les partides pressupostàries, de cara a l’any que ve, a les polítiques per a la igualtat d’oportunitats per a la infància i l’adolescència i a apostar per la prevenció, especialment amb el desplegament territorial del Model SIS, així com la potenciació de models de treball orientats a una atenció menys institucionalitzada.\nTambé ha traslladat la necessitat d’aplicar, com abans millor, el Pla de Millora del Sistema d’Atenció a la Infància, l’Adolescència, la Joventut i les seves Famílies que fa uns mesos va presentar el departament. En aquest punt, es coincidia en que calia una priorització de les accions, una planificació del desplegament, així com una assignació de recursos.\nEn el document entregat a la conselleria, també consta que les entitats que es dediquen a l’atenció a la infància i l’adolescència en situació de risc d’exclusió social volen una actualització de l a cartera de serveis socials, amb el reconeixement i la incorporació de serveis que fa anys que s’estan duent a terme.\nFEDAIA també ha preguntat per les possibilitats que tenen les entitats que acompanyen la infància i joventut en situació de risc d’exclusió social per accedir als fons Next Generation de recuperació econòmica de la Unió Europea que atorga el govern espanyol i les comunitats autònomes.


Eduard Ibáñez, director de JP Barcelona (17/01/2011)\nL’escàndol pels abusos sexuals a infants comesos per sacerdots en diferents països catòlics no sembla de moment que hagi servit, almenys al nostre país, per situar en el debat públic la problemàtica general dels abusos a menors.\nEduard Ibáñez, director de JP Barcelona / 17/01/2011\nEn efecte, els casos relatius a sacerdots són només una ínfima part d’una realitat molt estesa a escala mundial, que és d’avui i de sempre, la qual té lloc en totes les capes socials i es dóna precisament amb més virulència en l’àmbit familiar.\nSegons el pediatra Jordi Pou, el millor especialista a Catalunya en aquesta problemàtica (en una xerrada el passat dia 10 de gener organitzada per Justícia i Pau i Cristianisme i Justícia sobre aquest tema), alguns informes publicats tant a Espanya com en altres països del nostre entorn xifren entre el 17% i el 19% la població que ha estat víctima en la infància d’aquesta agressió, en una o altra forma (i fins i tot xifres molt superiors quan s’inclou el voyeurisme com a forma d’abús).\nSi aquestes xifres són certes, ens trobaríem davant d’un dels fenòmens més greus d’agressió a la infància, amb l’agreujant de trobar-se ocult, la qual cosa impedeix el seu tractament i el coneixement dels seu impacte psicosocial.\nEn aquest sentit, el Dr. Pou va parlar de “problema de salut pública”, en referir-se a l’extensió del fenomen i a les greus conseqüències físiques, psíquiques i socials que comporta per als infants afectats, que requereixen un tractament mèdic i psicològic específic.\nAquest reconegut pediatre, amb una llarga experiència en aquesta matèria, és el responsable d’un equip mèdic especialitzat i multidisciplinar de tractament d’aquesta problemàtica a l’Hospital de Sant Joan de Déu (per cert, una institució catòlica) que, paradoxalment, és l’única unitat especialitzada que existeix a Catalunya (i pràcticament a tota Espanya) en aquesta matèria.\nEl Dr. Pou va destacar que es tracta d’una patologia de la qual solament aflora una petita part dels casos i que la major incidència sol donar-se en els ambients familiars, cosa que el fa més difícil de detectar. El perfil de l’agressor és gairebé sempre un home, pare, parella de la mare, avi o amic de la família, que s’aprofita de la confiança per cometre el seu abús.\nSegons el Dr. Pou, el diagnòstic és molt difícil, degut a la manca de maduresa de la víctima, les pressions que rep sovint de l’agressor, l’ambigüitat dels símptomes i la manca de formació del personal mèdic en general. Per això va demanar una major atenció social a aquesta problemàtica i va proposar la creació d’equips especialitzats multidisciplinars itinerants, dirigits per un jutge o fiscal, capacitats per al diagnòstic i el tractament (seguint el model d’altres països), així com més recerca, programes de formació de pares i identificació de famílies de risc, així com una major coordinació de totes les institucions implicades per millorar la prevenció, el diagnòstic i tractament.\nTotes aquestes consideracions haurien de portar, doncs, a un renovat esforç social i institucional, tant dels estaments polítics, autoritats sanitàries, educatives, judicials i de la societat en general a fi d’estudiar més profundament les dimensions d’aquest problema, les seves causes, els seus efectes en la persona i en la societat, així com per millorar la seva prevenció, detecció, tractament i la protecció dels afectats, objectius que van molt més enllà de la simple repressió penal, així com avançar cap a una millor educació sexual i afectiva, que ajudi a viure la sexualitat de forma humana i responsable.


El govern francès tem un cap de setmana "amb violència" davant la nova manifestació dels Armilles Grogues\nRedacció 06/12/2018 - 16.36 Actualitzat 09/12/2018 - 11.28\nEmmanuel Macron ha acabat cedint del tot. Per intentar frenar la violència, el seu govern ha retirat definitivament la taxa als carburants, que ha encès el país.\nL'executiu francès no ha arribat ni a debatre la suspensió de sis mesos de la taxa per poder negociar amb els Armilles Grogues, com es va anunciar dimarts, sinó que l'Elisi ja ha anunciat que la suprimeix.\nTambé s'han aprovat altres mesures destinades a apaivagar els ànims dels ciutadans, com la congelació dels preus del gas i l'electricitat. Però amb això no s'han evitat crítiques.\nEls Armilles Grogues mantenen la protesta de dissabte i l'oposició d'esquerres -inclòs el Partit Socialista- ja ha anunciat una moció de censura.\nL'esquerra no té majoria, però la moció evidencia fins a quin punt la protesta social està afectant Macron. Un altre cap de setmana d'incidents violents seria catastròfic per al president francès, segons un sondeig de finals de novembre, amb una popularitat en caiguda lliure que havia baixat al 18%.\nDe fet, l'executiu tem que aquest sigui un cap de setmana violent arreu de França, començant per la manifestació que s'ha convocat a París. La ministra del govern Jacqueline Gourault assegura que hi podria haver grups que promoguin la violència.\n"El primer ministre i el ministre de l'Interior han fet una crida a aquells que no tinguin obligacions a París, que es quedin a casa perquè sabem, ens han informat que més enllà dels Armilles Grogues hi ha grupuscles amagats que volen que la violència s'instal·li al nostre país."\nEl primer ministre, Édouard Phillipe, ha dit al Senat que reforçarà el desplegament de 65.000 efectius arreu del país. La policia de París fins i tot ha demanat als comerciants dels Camps Elisis que no obrin dissabte.\nSerà el tercer dissabte consecutiu que els Armilles Grogues ocupen la zona. L'últim dissabte va ser molt conflictiu, amb 236 ferits i centenars de detinguts a tot el país.\nEls grans sindicats francesos, reunits d'urgència aquest dijous, han condemnat "tota forma de violència", malgrat que consideren "legítima" la còlera dels Armilles Grogues. Reclamen que es concreti el diàleg que ha obert el govern amb "molt de retard".\nPreveient un escenari de protestes violentes, s'ha cancel·lat el partit d'aquest cap de setmana entre el Saint-Étienne i l'Olímpic de Marsella, i el París Saint-Germain i el Montpeller.\nMacron suspèn la pujada dels carburants per guanyar temps davant els Armilles Grogues


jo també tinc un blog: petits plaers filològics\nPublicat per Alba a 23:19\nT'ho estàs passant 'pipa', eh??!!!\n26 d’octubre de 2010 a les 1:30\nSi mai em trobo un turista barrufant ja sabré qui és la culpable! Jo aprofitaria per ensenyar-los algun modisme ben particular del teu poble, una d'aquelles paraules que gairebé han desaparegut. És una bona manera de ressucitar-les.\n26 d’octubre de 2010 a les 6:37\nBromes a part, la veritat és que és una injecció d'optimisme lingüístic!\n26 d’octubre de 2010 a les 9:00\nquin goig gent que mai no "donaran, prendran, tiraran"! :D potser el futur de la nostra llengua està lluny, t'ho barrufes?\n26 d’octubre de 2010 a les 9:51


Parc Natural del Garraf | Consorci de Turisme del Baix Llobregat\nInici › Parc Natural del Garraf\nEl Garraf blanc és un paisatge rocós amb nombroses cavitats subterrànies formades per l'acció de l'aigua sobre les roques calcàries. El seu relleu suau presenta a les fondalades rieres seques, penya-segats, dolines i rasclers. Aquest paisatge està dominat per la màquia litoral de garric i margalló amb matolls olorosos i la palma o margalló amb aire exòtic i fulles elegants.\nEl Garraf vermell presenta un gran contrast respecte del dominat per les roques calcàries. Aquest paisatge canvia visiblement d'una vessant a l'altre de la muntanya. Al Garraf vermell hi trobem conglomerats, gresos i argiles, que es van formar fa uns 213 milions d'anys i que presenten una erosió espectacular on es formen arcs naturals. Al seu damunt hi ha un alzinar esclarissat amb pi blanc i amb un sotabosc frondós on hi dominen els brucs i el marfull.\nL’excursió s’inicia amb l’audiovisual del Parc Natural del Garraf al Centre d’informació de La Pleta i continua amb la descoberta de la geologia i la vegetació del Massís del Garraf a través d’un itinerari.


El comerç de Sitges fa un primer balanç positiu de la The Sitges Shopping Night 2016\nLa regidoria de Promoció Econòmica de l’Ajuntament de Sitges i les associacions de comerciants es reuniran en els propers dies per fer el balanç definitiu i definir accions de promoció futures.\nProp d’un centenar de comerços i establiments han participat aquest divendres en la tercera edició de la The Sitges Shopping Night que enguany ha estat dedicada a la dècada dels anys 80. Les associacions de comerciants i l’Ajuntament de Sitges van preparar activitats i promocions especials que van permetre gaudir a centenars de persones d’una nit lúdica i festiva. La cita va donar el tret de sortida a les set de la tarda des del Cap de la Vila, des d’on va arrencar un cercavila a càrrec de la companyia de Dansa DanceArtFactory.\nENLLAÇ A LA GALERIA DE FOTOS DE LA SITGES SHOPPING NIGHT 2016\nLa regidoria de Promoció Econòmica i les associacions de comerciants es reuniran properament per fer un balanç de l’evolució de les tres edicions de la Shopping Night i analitzar els aspectes positius i decidir accions de millora. També treballaran per elaborar un pla d’accions de dinamització comercial.\nLa regidora de Promoció Econòmica, Aurora Carbonell, ha fet també un primer balanç positiu i ha assegurat “que la nit va complir amb el seu objectiu de promoció del comerç”. La regidora remarca també que “després de tres anys amb la The Sitges Shopping Night, ara cal fer un pas endavant i analitzar conjuntament amb el sector quines són les actuacions que es poden implementar per dinamitzar el teixit comercial”.\nLa The Sitges Shopping Night va comptar amb la participació de diferents establiments ubicats als principals carrers de Sitges, com Jesús, Sant Francesc, Àngel Vidal, Parellades, Marquès de Montroig, Sant Pau, Sant Pere, Illa de Cuba, Passeig de la Ribera, carrer Nou i carrer Major, entre d’altres.\nLes persones que van realitzar alguna compra a Sitges durant la Shopping Night van participar en el sorteig d’un important lot de productes dels diferents comerços adherits a l’esdeveniment. El sorteig es va realitzar el mateix 15 de juliol, a les 24.30 hores, al Cap de la Vila i el guanyador va ser Màxim Pujol.


La Selva TV - El Consell d'Infants de Riells proposa crear una nova festa al municipi\nEl Consell d'Infants de Riells proposa crear una nova festa al municipi\nAquest dilluns Riells i Viabrea ha celebrat a la sala de plens de l'Ajuntament l'acte final del Consell d'Infants Municipal. Durant tot el curs els alumnes de 5é i 6é de primària de l'Escola El Bruc han participat d'aquesta iniciativa.\nEn total s'han celebrat cinc sessions amb tots els membres de la classe durant les hores de tutoria i cinc sessions més entre els nou representants dels quatre cursos.\nEls i les alumnes han centrat les seves propostes en treballar un seguit de festes que es celebren durant l'any a Riells i Viabrea.\nDurant l'acte una representant del Consell d'Infants ha fet entrega de la memòria treballada durant el curs a Josep Maria Bagot, alcalde de Riells i Viabrea. De les diferents propostes presentades en destaca la creació d'una nova festa al municipi, la de la nit de Halloween.\nL'acte també ha servit per donar a conèixer el logotip guanyador que representarà el Consell d'Infants el curs vinent. Entre totes les propostes que es van presentar es van escollir quatre dibuixos que s'han sotmès a votació popular mitjançant un procediment de votació ciutadana. Des de l'Ajuntament es valora positivament el Consell d'Infants.\nL'acte ha finalitzat amb una foto de grup amb regidors i regidores de l'Ajuntament i els membres del Consell d'Infants per tot seguit donar pas al berenar.