Marató de poesia a Nova York - Miracle Sala i Farré\nMarató de poesia a Nova York\nFa una setmana corria pels carrers de Nova York a 8 km. per hora. La velocitat no tenia cap importància. Estava fent la meva primera marató (potser l’única, no m’atreveixo a assegurar-ho). La tardor ensenyava la seva cara més dolça: els vents s’havien retirat i els contorns es perfilaven damunt la pell d’un dia perfecte.\nGrafitti de Lorca fet pel Niño de las Pinturas al Soho\nSegurament a les entranyes dels gratacels hi nien històries i sensacions terribles, com les que lamentava Lorca en els seus poemes (Poeta en Nueva York). De tant en tant, sobrevé la consciència que et trobes en una terra on les armes poden aparèixer en el gest de treure una cartera. Com li va passar a Amadou Diallo, venedor ambulant del Bronx, assassinat per la policia novaiorquesa amb 41 trets, fet denunciat i immortalitzat en una gran cançó del Boss (American Skin).\nEl 4 de novembre, però, va ser un diumenge assolellat i feliç. A partir que vam sentir “la veu” entonant la sintonia inaugural (New York, New York) a un cap del pont Verrazano, vam començar a córrer, amb la meva germana Xesca, pels carrers dels cinc districtes d’aquesta metròpoli universal: Brooklyn, Queens, Bronx, Harlem i Manhattan. La marató de Nova York és una festa, una celebració de l’esport, però també de la música, del paisatge, de la gent. Grups de rock, blues, salsa, rap, gospel, jazz, etc. amenitzaven la cursa. Més de dos milions d’espectadors, segons la premsa, s’afegien a l’animació, amb cartells que es dirigien a tots els participants o als seus familiars i amics (nosaltres també hi teníem els nostres, que ens esperaven enmig del recorregut amb una estelada i cartells esperonadors).\n“Correu millor que el nostre govern”, vaig llegir en una pancarta de Brooklyn. A part dels avituallaments d’aigua i begudes isotòniques (26, un per cada milla: la marató té una distància de 26,2 milles o 42, 195 km.), el públic més variat del món ens convidava a grills de taronja, mandarina, plàtans, mocadors… amb crits de “You got it” (ja ho tens, això), o bé cartrons alçats on es llegien missatges com “Si piques aquí no et faltarà la força”. I nosaltres, pam, pam! Amb música, xivarri, gresca, molta companyia… filmant, fotografiant, meravellant-nos de la geometria dibuixada al cel pels gegants de metall que són els edificis de Manhattan, vam arribar finalment a Central Park. L’ambient en majúscules ens havia fet oblidar el cansament de les cames. Allà ens esperaven les medalles i els ponxos blaus reservats a qui acaba la cursa. Érem felices de camuflar-nos enmig d’aquella marea.\nFelices també de constatar que, malgrat tots els seus defectes, Estats Units i en concret la seva ciutat més emblemàtica formen un dels mosaics culturals més acolorits del planeta. Que, tot i les polítiques volgudament reaccionàries del govern estatal, Nova York continua sent un espai d’acollida, tal com projecta el poema “El nou colós” d’Emma Lazarus, dedicat a l’Estàtua de la Llibertat (1883).\nMural sobre l’Estàtua de la Llibertat a la High Line\nUna poderosa dona amb una torxa la flama de la qual\nés el llampec empresonat, i el seu nom:\nMare dels Desterrats. Des del far de la seva mà\nbrilla la benvinguda per a tot el món.\nAquesta entrada s'ha publicat en Categoría Blog 1 el 11 de Novembre de 2018 per admin.\n← Epitafi de la por (1 d’octubre, 1r aniversari) L’era dels records →\n5 pensaments a “Marató de poesia a Nova York”\nIsabel Sala 11 de Novembre de 2018 a les 13:58\nUna experiència inoblidable també per l’altra part. Gràcies per compartir-ho.\nAda 11 de Novembre de 2018 a les 16:16\nUauuuu Miracle ets una capsa de sorpreses! A mi m’encantaria correr una marató però de 10km no passo! Felicitats i enhorabona que no ho pot dir tothom, eh!! Muas\nCar 11 de Novembre de 2018 a les 22:27\nMolt xulo i emocionant des de la banda del públic. Moltes felicitats. I gràcies per deixar-me acompanyar-vos.\nGran article, Miracle\nRosa Planas 11 de Novembre de 2018 a les 23:01\nEs una molt bonica experiència en una ciutat única.\nMariàngels 24 de Desembre de 2018 a les 15:43\nUna experiència única que recordaràs tota la vida… Felicitats a les dues per assolir el repte!\nRespon a Isabel Sala Cancel·la les respostes\nPRESENTACIONS AGENDA LITERÀRIA 2020\nA Girona. Exposició RETRATS D’ESCRIPTORS, originals de M. Rosa Sala dels retrats que apareixen a l’AGENDA LITERÀRIA i altres. Horari: 17-19 h., mesos de novembre i desembre. A la Llibreria 22 (C/ Hortes, 22).\nENCARREGA LA TEVA AGENDA!\nTaller “Escriptura i literatura catalana”: 23-24 de novembre 19 d'Octubre de 2019\nHaikus a Farrera 24 de Juliol de 2019\nLa força de les lectores (i alguns lectors) 3 de Juliol de 2019\nNova agenda literària 19 de Juny de 2019\nDesfem els noms 7 de Març de 2019\nL’era dels records 24 de Desembre de 2018


Una nova mirada sobre les "Islas Canarias"\nEl pla estratègic de màrqueting de "Turismo Islas Canarias" vol potenciar la presència del destí en els principals mercats europeus. Però, com podem activar una estratègia de difusió de continguts en 6 mercats i en 5 idiomes diferents?\nLa nostra solució per a Turismo de Canarias ha estat organitzar un equip de comunicació operatiu en 6 països amb capacitat per a idear, crear i difondre stories sobre el destí coordinat des del Hub de continguts de Barcelona.\n“La comunicació multipaís és possible amb planificació, coordinació i digitalització dels processos.”\nAquest equip, en el qual participen activament 12 consultors de comunicació d'Irlanda, Regne Unit, Alemanya, Itàlia, França i Holanda, detecta oportunitats d'interès en els mitjans i ofereix una resposta personalitzada a cadascun d'ells.\nA més, hem creat un calendari editorial amb orientació internacional on es detecten les dates més destacades de l'agenda mediàtica i es planifica la creació de stories editorials i gràfiques sota un enfocament Brand Journalism.\nPer a això, utilitzem eines col·laboratives digitals que permeten un control a temps real del procés de creació dels continguts per part de l'editor i del client.\nEn 12 mesos d'activitat hem elaborat 150 stories i post editorials sobre les "Islas Canarias" amb un impacte generat de 337 esments només en el primer trimestre d'activitat.\nPer a consultes sobre nous negocis, posa’t en contacte amb hola@interprofit.es\nEn virtut de les obligacions establertes per la Llei 34/2002, de Serveis de la Societat de la informació i Comerç Electrònic: El prestador de serveis propietari d'aquesta pàgina Web és INTERPROFIT amb C.I.F. B60248127 i amb domicili en Carrer Tuset, 5 4º2ª, 08006, Barcelona. L'adreça electrònica de contacte és: interprofit@interprofit.es.\nPer a l'exercici dels drets de drets d'accés, supressió, rectificació, oposició, portabilitat o limitació, podran dirigir-se en qualsevol moment a l'esmentada entitat mitjançant correu electrònic a l'adreça interprofit@interprofit.es.\nHola! Som una agència de comunicació i som aquí per ajudar la teva marca a generar confiança per mitjà de continguts, esdeveniments i nous formats digitals.\nRebranding per a La Jijonenca\nNaulover amb el Barça femení


Barcelona - Banco de Sabadell\nResultats de "Barcelona"\nExpat Breakfast: comprar o llogar a Barcelona?\nBarcelona Expats. Banc Sabadell t'acompanya\nEsquivar la mediocritat, per Xavier Marcet. Sabadell Forum\nXavier Marcet, consultor en estratègia, innovació i emprenedoria, ens dóna les claus en aquesta sessió Sabadell Forum per a ser productius, eficients i innovadors en el nostre dia a dia professional i tenir així una carrera d'èxit.\nL'essència Sabadell Forum\nDescobreix en aquest vídeo alguns dels protagonistes que han passat per Sabadell Fòrum\nPerspectives de les bosses per al tercer trimestre de 2019\nEl trencament de negociacions comercials entre la Xina i els Estats Units ha suposat un alt en el camí per a les Borses, després d'un inici d'any molt positiu. Els dubtes sobre el comerç mundial i una estacionalitat més complicada per a les borses durant els mesos d'estiu limiten el potencial a curt termini. D'altra banda l'actuació dels bancs centrals i l'abundant liquiditat continuarà sent un suport que beneficiaria especialment a les borses emergents. En aquest entorn, caldria esperar un millor comportament dels sectors defensius i accions de qualitat.\nJuliol: perspectives d'inversió per als mercats financieros\nEls mercats reben amb bon to la confirmació sobre que es reprendran els estímuls monetaris per part dels bancs centrals, amb possibilitat de rebaixes dels tipus d'interès i nous programes de compres d'actius, l'objectiu dels quals és mitigar els possibles efectes de les tensions comercials sobre l'economia. Les bosses han recuperat nivells mentre que els tipus d'interès han aconseguit mínims històrics, com és el cas del deute espanyol a deu anys. Els nous estímuls seran un element de suport per als mercats, atès que… Gabriel Noguera, de la direcció d'Estratègia de Clients, presenta en aquest vídeo les perspectives d'inversió per al mes de juliol de 2019. Podrà seguir informat de l'actualitat dels mercats financers en la web “Sabadell Inversor.com”.


El tractament amb Tocilizumab en pacients trasplantats de ronyó redueix la mortalitat per COVID-19 | Hospital Clínic Barcelona\nTemes de Salut 29 de juliol de 2020 2020-07-29\nEn un estudi retrospectiu en 80 pacients trasplantats renals amb la COVID-19, el tractament amb tocilizumab demostra un descens d'un dels marcadors d'inflamació (la proteïna PCR) i s'associa amb una major supervivència.\nEls pacients amb malaltia renal crònica avançada, i especialment aquells que requereixen tractament renal substitutiu, com el trasplantament renal o la diàlisi, són susceptibles a agafar infeccions i la COVID-19 no ha estat una excepció. Per tractar a aquells que presenten distrès respiratori a causa de la COVID-19 s'ha vist que el Tocilizumab pot ser efectiu.\nLa majoria dels pacients amb malaltia renal crònica i que, a més, requereixen de tractament renal substitutiu (TRS) són pacients especialment susceptibles de contraure diferents infeccions. Aquestes persones solen presentar múltiples malalties alhora, i el seu sistema immunitari és força més fràgil que el d'una persona sana. Per aquests motius, durant la pandèmia per SARS-CoV-2 és important avaluar a aquests grups de pacients específics per poder dissenyar protocols per al seu control i tractament.\nAmb aquest propòsit la Societat Espanyola de Nefrologia (SEN) va obrir el març passat un registre per a pacients que reben tractament renal substitutiu (TRS). En només tres setmanes es van registrar un total de 868 pacients en TRS amb infecció per de SARS-CoV-2 confirmada per PCR. Els pacients en TRS infectats procedeixen majoritàriament de les tres regions més afectades per la COVID-19 a Espanya com: Madrid (36%), Catalunya (18%) i Castella-la Manxa (12%). Els pacients que reben TRS més afectats per la COVID-19 són els que es tracten amb hemodiàlisi (63%), seguits dels pacients trasplantats renals i, en menor freqüència, els pacients en diàlisi peritoneal. Un de cada tres pacients havia tingut contacte amb algun altre infectat per COVID-19.\nVuit de cada deu pacients en tractament renal substitutiu que es van infectar per COVID-19 van requerir ingrés hospitalari, dels quals el 8% va haver de ser ingressat en una Unitat de Cures Intensives. El 23% dels pacients afectats van morir. Els principals factors de risc associats a una major mortalitat eren l'edat avançada, el desenvolupament de pneumònia i el tractament renal substitutiu amb hemodiàlisi.\nEl registre de la SEN ha permès que es duguin a terme posteriors sub-estudis, entre els quals destaca l'anàlisi de 80 pacients trasplantats renals i infectats per COVID-19 que van presentar la síndrome de distrès respiratori agut. En aquest estudi, que compta amb la participació de el Servei de Nefrologia i Trasplantament Renal de l'Hospital Clínic de Barcelona, els pacients van rebre tractament amb tocilizumab, un potent fàrmac antiinflamatori indicat en el tractament de malalties cròniques com l'artritis reumatoide. S'estudien aquest tipus de tractaments antiinflamatoris perquè, en els casos greus de COVID-19, pot produir-se una tempesta de molècules que afavoreixen la inflamació (citocines), pel que la seva bloqueig s'ha considerat una potencial diana terapèutica.\nEls resultats han evidenciat que els pacients trasplantats renals amb destret respiratori agut van presentar una elevada mortalitat (32,5%). Entre ells, els que tenien edat molt avançada i els que presentaven marcadors elevats d'inflamació de forma persistent van ser els que van tenir una major mortalitat. Per contra, el descens d'un dels marcadors d'inflamació (la proteïna PCR), després de l'administració de tocilizumab es va associar amb una major supervivència. Tocilizumab podria, per tant, ser efectiu per controlar la tempesta de citocines en pacients trasplantats renals amb COVID-19, però es requereixen més estudis per comprovar-ho.\nLa realització d'aquest tipus d'estudis és fonamental per conèixer el risc específic de diferents grups de pacients i establir, així, mecanismes de protecció davant possibles rebrots. Així com per poder dur a terme les estratègies terapèutiques i de seguiment més adequades en cada cas.\nAutor: Dr. Miquel Blasco, Servei de Nefrologia i Trasplantament Renal; Institut Clínic de Nefrologia i Urologia


Cobra reial - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEspècie Ophiophagus hannah\nLa cobra reial (Ophiophagus hannah) és una espècie de serp de la família Elapidae. És la serp verinosa més gran que existeix, podent assolir i fins i tot superar els cinc metres de longitud. Viu al Sud-est asiàtic.\nLa seva dieta consisteix bàsicament en altres ofidis. Fins i tot el seu propi nom, "Ophiophagus" significa literalment "menjadora de serps".\nÉs l'única serp que realitza la posta d'ous dins d'una espècie de niu, que la mare elabora arrossegant herbes i branques petites amb la seva cua. Poc abans de l'eclosió dels ous, la mare abandona la zona (que des de l'època de la posada ha defensat amb una agressivitat increïble), suposadament per sostreure's a la temptació de menjar-se les cries.\nMalgrat no tenir un verí excessivament virulent (amb una toxicitat inferior a la majoria de les seves "parentes" del gènere Najas), poden inocular-ne grans quantitats quan mossega, la qual cosa la fa una de les serps més letals.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Cobra reial\nluna.html ADW BioLib EOL GBIF IN ITIS NCBI Species+\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Cobra_reial&oldid=30284837»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 6 juny 2022 a les 16:13.


Compromís anuncia les línies principals de la seua intervenció en el debat de l'estat de la ciutat\nEnric Nomdedéu ha explicat algunes línies bàsiques de Compromís en eixos com ara la gestió econòmica, l'urbanisme o el foment de l'ocupació\nEl portaveu de Compromís per Castelló a l'Ajuntament, Enric Nomdedéu, ha explicat que “en el debat d'avui, hem plantejat les nostres línies bàsiques del nostre model de ciutat. Un model obert i participatiu, social i just, molt allunyat del que gestiona el PP”.\nEnric Nomdedéu ha comentat que “pel que fa a la gestió pressupostària, plantegem un model de base zero, és a dir, un model on cada any s'hagen de justificar les raons per les quals s'inclou cada partida de cada departament. D'aquesta manera, s'evita arrossegar durant anys, com passa ara, programes, partides, conceptes, que venen de molt lluny, sense que realment es realitzen. A més a més, entenem que cal fer autoavaluació dels beneficis socials i ciutadans de cada inversió, per tal de justificar els diners públics gastats”.\nEl portaveu de Compromís per Castelló ha destactat també “en l'àrea d'urbanisme ens preocupen, i molt, les sentència per incompliment del PGOU en contra de l'interés general i a favor del particular. És cert que no tenim PGOU i que açò és molt greu, però entenem que més greu encara és que des dels tribunals s'assenyale a l'equip de govern com a un govern que va en contra de l'interés general. Aquest model de ciutat d'esquena a la ciutadania no pot estar més lluny del de Compromís”.\nFinalment, Enric Nomdedéu també ha apuntat que “pel que fa ocupació, anem a començar un calendari de reunions amb entitats, associacions i particulars, tot un procés d'aportacions i debat, per tal de configurar, a partir d'un esborrany que ja hem elaborat, un seguit de propostes que òbriguen noves perspectives de creació i foment de l'ocupació”.


Quasi 100 persones identificades en una tarda a Reus per la policia | Diari La República Checa\nMossos d’Esquadra, Policia Nacional i Guàrdia Urbana de Reus identifiquen a 96 persones i en detenen a tres al barri Horts de Simó. Els tres cossos policials van dur a terme un dispositiu conjunt el passat dissabte. La Policia Nacional va participar-hi per realitzar un control específic d’infraccions a la Llei d’Estrangeria.\nEl primer detingut va ser un home de 22 anys, veí de Reus i de nacionalitat marroquina, el qual se l’investiga per un presumpte robatori amb violència. Els investigadors van determinar que el passat dia 7 d’octubre, quan circulava damunt d’un patinet, el detingut va fer caure a terra una persona per tal de robar-li un cadena d’or del coll causant-li diverses lesions. El mateix dia de la detenció, el jutjat en funcions de guàrdia de Reus en va decretar el seu ingrés a presó.\nPel que fa als altres detinguts, dos homes de 20 i 58 anys, de nacionalitat colombiana i marroquina, veïns de Vila-seca i Reus respectivament, a ambdós els constava una ordre judicial de detenció.\nEntre altres accions policials hi va haver 7 actes per tinença de drogues, 2 més per possessió d’armes prohibides, 10 denúncies per a titulars de vehicles sense ITV o assegurança, una intervenció de bitllets falsos que va donar inici a una investigació, 4 denúncies per no portar mascareta i la recuperació de dos patinets que constaven com a sostrets.\nAquest tipus d’operatius pretenen donar resposta a la inquietud de veïns i comerciants de la zona pel que fa a actes incívics i delictius, augmentant d’aquesta forma la sensació de seguretat.\npreviousLa policia denuncia 15 persones negacionistes al Vendrell\nnextDetingut per provocar un incendi a Tivissa


La Universitat d'Alacant celebra la seua primera Trobada de Dades Obertes. Actualitat Universitària\nAmb l'objectiu de fomentar la transparència, facilitar la reutilització de la informació pública i impulsar l'emprenedoria dels mediadors de la informació\nHi participaran experts del sector públic i privat, i es presentaran les propostes del concurs d'aplicacions\nLa Universitat d'Alacant celebra dimarts pròxim, dia 28 d'abril, la seua primera Trobada de Dades Obertes. L'objectiu, segons explica el director del Secretariat de Tecnologies de la Informació, Andrés Fuster, «és divulgar el concepte d'obertura de dades i de reutilització de la informació del sector públic a través d'una sèrie de xarrades temàtiques entre les quals s'inclouen aspectes interessants com portals de dades obertes i reutilització, dades obertes en universitats, dades obertes de recerca, legislació relativa a l’obertura de dades i reutilització, etc».\nAquesta trobada, que tindrà lloc en la sala multimèdia de l'edifici del Rectorat i Serveis Generals, servirà també per a presentar la nova versió del Portal de Dades Obertes de la Universitat d'Alacant, així com la seua interfície per a reutilitzadors. «Per aquest motiu es comptarà amb la participació d'empreses, acceleradores i emprenedors que ens mostren els seus casos d'èxit en la reutilització de dades obertes», puntualitza el vicerector de Tecnologies de la Informació, Francisco Maciá, de qui depèn la iniciativa.\nUn dels aspectes més nous de la trobada és, a més de la seua multidisciplinarietat, el caràcter interactiu que presenta, ja que les persones que hagen aportat propostes al concurs d'aplicacions «podran exposar els seus projectes i mostrar els seus prototips funcionals, tant en una xarrada curta com durant la pausa del cafè», assegura Fuster. L'objectiu, explica «és que la trobada siga també un fòrum de trobada per a emprenedors i inversors TIC».\nLa inauguració de la trobada, que es desenvoluparà a la sala multimèdia de l'edifici del Rectorat i Serveis Generals, està prevista per a les 9.00 hores i hi participaran el rector de la UA, Manuel Palomar, i el vicerector de Tecnologies de la Informació, Francisco Maciá.\nLa jornada culminarà amb una taula redona en la qual s'abordarà la reutilització d'informació del sector públic, en la qual intervindran José Vicente Ballester, gerent d'Operacions en Levante de Cast-Info, Javier Cantoral, de l'Observatorio Gasto Público, Ignacio Casals, responsable d’R+D+I, d'Aigües d'Alacant, María José García, cap de la Unitat de Gestió de Dades i Planificació documental de la Diputació d'Alacant, Inmaculada González, experta en protecció de dades i sòcia de Bomhard IP, i Victoria Majadas, gerent de negoci en la regió mediterrània de Cellnex Telecom. La taula estarà dirigida pel professor de la UA, Jose Jacobo Zubcoff ( @jose_zubcoff )\nEl Concurs d'Aplicacions\nLa trobada acabarà a les 19.30 hores amb el lliurament de premis del I Concurs d'Aplicacions de Dades Obertes de la Universitat d'Alacant. En línia amb la filosofia del projecte, els premis, que es van convocar el passat mes de novembre, sorgeixen per a motivar l'emprenedoria a través de la creació d'aplicacions que poden desenvolupar-se a partir de la informació disponible en el Portal de Dades Obertes. El concurs està dotat de 2.000 euros per a l'aplicació guanyadora i dos accèssits de 500 euros cadascun, a més d'un premi del públic, les deliberacions del qual es podran seguir en directe a través de les xarxes socials.


El ministre Huerta va defraudar a Hisenda - El triangle\nEl titular de Cultura i Esport va ser multat amb 365.938 euros pels exercicis fiscals del 2006 al 2008\nEl ministre de Cultura i Esport, Màxim Huerta, va defraudar 218.322 euros a Hisenda en els exercicis dels anys 2006, 2007 i 2008, segons revela El Confidencial.\nEn el període en què el ministre Huerta va treballar com a col·laborador d’El programa de Ana Rosa, a Telecinco, va facturar un total de 798.521 euros a través d’Almaximo Profesionales de la Imagen SL.\nAmb aquesta societat, de la qual Huerta era únic accionista i administrador des de gener de 2006, i que va liquidar al final del 2016, va facturar 207.920 euros el 2006, 287.095 euros el 2007 i 303.506 euros el 2008.\nSegons dues sentències del Tribunal Superior de Justícia de Madrid (TSJM) emeses el maig de 2017, en els tres anys investigats Huerta s’havia deduït com a despeses per activitat artística injustificada fins a 148.702 euros, la qual cosa li va implicar el pagament d’una liquidació total de 365.938 euros pels tres exercicis, inclosos un recàrrec del 50% de multa i els interessos de demora.\nEl frau original va ser de 218.322 euros. Prenent com a mitjana la pujada de l’IPC d’abril de 2007 fins a abril passat, la xifra actualitzada del frau equivaldria a 253.253 euros.\nEl president del govern central, Pedro Sánchez, vol que el cas Huerta s’aclareixi immediatament, segons avança Público. Tot apunta que l’actual ministre de Cultura i Esport podria deixar el càrrec en les pròximes hores.\nPrevPluja de milions per a patronals i sindicats


Joan Reñé, a la comissió sobre els fets pels quals està imputat\nL'expresident de la Diputació de Lleida formarà part d'una comissió sobre els fets pels quals està imputat\nERC i la CUP consideren que el fet que Joan Reñé estigui en aquesta comissió la desvirtua\nLleida 13 de de març del 2019. 14:43\nL’expresident de la Diputació de Lleida Joan Reñé formarà part de la comissió informativa creada per la institució sobre el 'cas Boreas', en el qual Reñé està investigat juntament amb 23 persones més per suposades irregularitats en l’adjudicació d’obra pública.\nAixí ho va decidir el grup del PDECat a la diputació en una reunió celebrada dilluns a la nit, després que Reñé hagués sol·licitat formar-ne part durant el ple en el qual es va aprovar la creació de la comissió informativa. Desd’ERC, que ha impulsat la comissió, han criticat la decisió del PDECat i la consideren "una clara demostració que la comissió no tingui cap utilitat". La comissió es constituirà i es reunirà per primera vegada el pròxim dilluns.\nLa imputació en el 'cas Boreas' va portar Reñé a dimitir com a president de la Diputació de Lleida el mes d’octubre passat.\nLa comissió estarà integrada per set diputats del PDECat, uns dels quals serà Reñé, tres d’ERC, un del PSC, un d’Unitat d’Aran (UA), un de Ciutadans, un de la CUP i un del PPC.\nEn l’última sessió plenària, la presidenta de la diputació lleidatana, Rosa Maria Perelló, va assenyalar que, segons el seu parer, Reñé, que va ser detingut el 2 d’octubre del 2018 per aquest cas, no hauria de formar part de la comissió però va manifestar que la decisió la prendria el grup del PDECat de forma "consensuada". Perelló també va deixar clar que la comissió no "podrà investigar res" i es limitarà a analitzar "qüestions administratives" sobre el cas a fi d’"aportar d’informació a tots els diputats que formin part i per extensió els grups".\nEl portaveu del grup d’ERC, Jaume Gilabert, va criticar la decisió del PDECat i va considerar que, amb la presència de l’expresident, la comissió "neix viciada des del primer dia". Gilabert va qualificar la decisió del PDECat de "clara demostració que aquesta comissió no tindrà cap utilitat".\nPer la seva part, la CUP ha considerat aquest dimecres que aquesta comissió és una mostra de "poca serietat" per part de l’equip de govern de la institució, a part d’una "broma" i una "presa de pèl". Els anticapitalistes han posat en dubte que l’expresident de la diputació "detalli amb tots els ets i uts les pràctiques irregulars suposadament realitzades sota la seva presidència".\nReñé està sent investigat pels presumptes delictes de corrupció i enriquiment personal pel presumpte pagament de comissions a CDC a canvi d’adjudicació d’obra pública. Segons la jutge que instrueix el cas, es tracta d’una causa "complexa" i, per això, l’ha dividit en sis parts, la principal relacionada amb adjudicacions d’obra pública.\nPDECat Diputacions Província de Lleida Corrupció


Colau afirma que els serveis socials havien contactat amb les víctimes mortals de l'incendi\nPublicat 30/11/2021 10:36CET\nL'alcaldessa de Barcelona, Ada Colau, ha explicat que els serveis socials de la ciutat havien contactat amb la família de quatre persones que han mort en l'incendi d'aquest dimarts en un local ocupat de la plaça Tetuan: "Vivien en condicions absolutes de precarietat".\n"No era un perfil de família que s'adrecés a demanar ajuts a l'administració, és l'administració la que va a buscar la família alertada per veïns i veïnes", ha afirmat en unes declaracions als mitjans a la plaça Tetuan.\nEls serveis socials els van oferir ajuts per a aliments, atenció sanitària i seguiment de l'escolarització del nen de 3 anys, un dels dos menors que han mort en l'incendi.\nColau ha detallat que el local on vivien era una antiga oficina bancària, propietat d'una entitat que se'n va anar de la ciutat i "es va desentendre" de l'espai, i que els Mossos d'Esquadra hi havien anat diverses vegades per problemes de convivència.\nL'alcaldessa ha lamentat la mort de les quatre víctimes de l'incendi: "És una notícia terrible, no hi ha paraules per descriure-la".


Altres consideracions sobre el virus | Nació Solsona\nAltres consideracions sobre el virus\nper Pere Ortis , 26 de març de 2020 a les 20:25 |\nLa saviesa indica que enmig del rodament de cap que porta l’assetjament d’aquest virus que ens flagel·la, mantinguem la sang freda, que no ens en deixem aplanar, i esbrinem amb calma quins és el bé que aquest assot ens reporta. Que fóra suïcida a nivell mundial que perdéssim el control de la nostra emoció, de la nostra apreciació serena del mal real que ens cossa, o que els menystinguéssim enterrant cap i ulls dintre l’arena per no veure’l, com fa l’estruç davant l’amenaça d’un perill de mort. La decisió de Trump de no fer-ne tant de cas, de no donar tanta importància a la sort dels qui ja són vellets, tractant d’evitar els altres mals paral·lels que pot sofrir la comunitat nord-americana, pot ser un encert, com pot ser una falta d’humanitat i el desbarrar d’un enteniment atabalat i dràstic, cec i arrauxat.\nAquí, entre nosaltres, ens han demanat solidaritat amb la comunitat de Madrid, que és la més castigada d’Espanya. I és clar que sí. Són germans nostres peninsulars que, d’acord amb la història i les més recents experiències, poca solidaritat i comprensió han demostrat envers els catalans i Catalunya, però deixem-ho de banda, passem pel damunt de tot ressentiment i assistim-los tant com puguem, sense deixar enrere casa nostra, que la caritat ben ordenada comença per casa. Un bé patent i a la vista d’aquest assot és que ens aplana un camp magnífic per a ser bons germans, bons cristians, vèncer mals records i tenir el cor ample i sensible. Hem de ser com diu que és l’arbre carregat de fruits madurs que rep un cop i deixa anar sobre el groller una pluja de fruits saborosos.\nTreballem, doncs, amb el cap i amb el cor amb la generositat heroica de la mare que rep cops del fill i se’n venja estimant-lo i peixant-lo. I tampoc del que fem n’hem de fer una exhibició coram populo, perquè sigui dit de nosaltres. El treball més lloable i meritori és aquell que és fet en l’anonimat i esperant-ne el pagament de part de Déu i no dels homes; que la teva mà esquerra no sàpiga què fa la mà dreta, mai més ben dit. Que, esperem-nos, ja veurem com paguen els homes. Però la bona obra i l’atenció de què siguem capaços ja són en si una paga, resta escrit en el còmput general, secret, de la humanitat, i a més a més en l’atmosfera del cel i en el llibre de la vida dels pobles.\nI, com diem, mai deixant de banda casa nostra. Amb gràcia i seny podem ajudar-nos tot ajudant, sense dividir la nostra efectivitat o perjudicant-nos. I encara que en rebéssim algun perjudici, fins aquest mateix perjudici vindrà per un bé o altre que ens el trobarem a les mans sense adonar-nos-en.\nI no n’esperem cap canvi pel que fa a les idees polítiques que els nostres germans abriguen respecte als nostres drets humans. Aquest impossible, aquest canvi, no crec que pugui ser objecte de cap possible miracle. És un camp negat al sentit comú i a la lògica natural, a la lògica universal.\nPerò ni aquest atzucac ens ha de deturar. Ni que el nostre President amb tota la humilitat es cansi de demanar-los que confinin Catalunya i en bloquin totes les vies d’accés. Els fa l’efecte que és un abús intolerable de poder, de part del nostre capdavanter, i hi volen veure l’espantall de la independència que els té sempre amb en un aguait nerviós, turmentós i malfiat. L’Honorable senyor Torra opina que aleshores l’acció a Catalunya sobre el virus pot ser més localitzada i efectiva, sense l’accés de transeünts que puguin ser possibles portadors del virus i neutralitzar la feina que hi sigui feta. No ha de comportar cap rompiment de la submissió a Madrid. De tota manera la Generalitat té la competència de la salut pública. I encara que no la tingués, puix que no hi ha ningú en aquest món que a Catalunya li pugui venir amb retallades respecte als seus drets i al seu legítim comandament de la vida dels seus ciutadans. Però, insistim, deixem això de moment de banda, pro bono pacis i pel bé de tots i en allò que puguem i ells necessitin, ajudem-los. Estem en un estat crític, excepcional, i tots hi hem de posar un esforça en la línia que sigui més efectiva per sortir-ne sans i estalvis ─llevat d’aquells pobrets que ja n’han estat víctimes, de l’’assot, potser que víctimes propiciatòries de les dureses i encegaments que el mal profund causi en les mentalitats dels qui manen. Siguem-hi i no ens cansem de ser bons germans i d’ajudar en tot el que puguem.


Baltic Sea Festival | Cròniques\nOrango, Dmitri Xostakóvitx\nSimfonia núm. 4, Dmitri Xostakóvitx\nPiano concerto no 1–5, Serguei Prokofiev\nSimfonia núm. 2 “Resurrecció”, Gustav Mahler\nOrquestres: The Finnish Radio Symphony Orchestra, Mikaeli Chamber Choir, Gustaf Sjökvist’s Chamber Choir, The Mariinsky Orchestra, Swedish Radio Symphony Orchestra, Swedish Radio Choir, St Jacobs Chamber Choir\nSolistes: Soloists from the Mariinsky Theatre, Olli Mustonen\nAlexei Volodin, Behzod Abduraimov, Kate Royal, Christianne Stotjin\nDirectors: Esa-Pekka Salonen, Valery Gergiev, Daniel Harding\nArtistes com August Strindberg, Selma Lagerlöf, Igmar Bergman, Hugo Alfvén, Eric Ericson, Otte Sköld, i una llista molt més llarga, han aconseguit, basant-se en la confiança i l’autonomia personal, que la societat sueca se l’hagi considerat com un element clau en la construcció de la col·lectivitat escandinava, la més avançada d’Europa.\nQuan es viatge a Estocolm, un no es pot perdre el Moderna Museet, els jardins i els pavellons del Drottingholms Slottsteater (1766), que conserva trenta escenografies del segle XVIII, el Kungliga Operan, així com l’Ajuntament, en la sala daurada del qual es lliuren els Premis Nobel; com tampoc es pot deixar de passejar pel barri vell medieval, el Gamla Stan.\nEnguany, Sonograma Magazine ha estat convidada al Baltic Festival Sea, fundat el 2003 pel director Michael Týden de la Berwaldhallen – la seu de la Sveriges Ràdio- Esa-Pekka Salonen, director d’orquestra i compositor i Valery Gergiev, director del Teatre Mariinski de Sant Petersburg.\nEl festival es va crear per afavorir un millor futur a la regió del Mar Bàltic. Van prendre aquesta decisió perquè pensen que la música estimula l’aprenentatge basat en la solució de problemes. Així són els suecs, intel·ligents de mena.\nVàrem escoltar tres autors, Xostakovitx, Prokofiev i Mahler, la música dels quals va ser interpretada per tres orquestres d’una innegable reputació: The Finnish Radio Symphony Orchestra, amb Esa-Peka Salonen; The Mariinsky Orchestra, amb Valery Gergiev i The Swedish Radio Symphony Orchestra amb Daniel Harding.\nEl nivell dels solistes del Teatre Mariinski va ser altíssim; els onze cantants, amb el relat intercalat del narrador (anem a riure’ns de la història de la mona i de l’home), van oferir una versió amb un fort sentit melòdic. A l’escenari hi havia dues pantalles de vídeo; la narració visual conjuntava rítmicament amb la música i, val la pena dir que la imatge va afegir una mica de més ironia.\nLa precisió i l’audàcia de la The Finnish Radio Symphony Orchestra van ser els elements essencials d’una colpidora actuació, sobretot, en la complexa estructura compositiva de la Simfonia núm.4.\nL’afició de Salonen per les textures clares és molt evident; només amb el seu enginy, la seva força, i amb la seva altíssima competència va aconseguir que l’orquestra finlandesa brindés una extraordinària versió de la Quarta.\nEsa-Peka Salonen és un director impressionant. Les seves aportacions a la direcció orquestral, seran, sens dubte, motiu d’interès per a les noves generacions de directors. El darrer moviment de la simfonia va se sublim.\nOlli Mustonen, Alexei Volodin, Behzod Abduraimov, tres pianistes excepcionals formats sota la brillant tècnica de l’escola pianística russa, van ser els artífexs d’una inusitada marató musical: van interpretar els cinc concerts per a piano i orquestra de Serguei Prokofiev.\nLa producció concertística de Prokofiev balanceja entre l’avantguarda i el neoclassicisme. De fet, els seus concerts per a piano, virtuosos des de la primera fins a l’última nota, van ser decisius i determinants per a la reputació del compositor rus.\nVal a dir que escoltar els cinc concerts seguits va ser el súmmum de l’elegància, i serà , amb el temps, una experiència inesborrable.\nEls dos primers concerts, interpretats per Olli Mustonen i Alexei Volodin respectivament, escrits el 1911 i revisats pel mateix compositor el 1923, són un testimoni fefaent del llenguatge de Prokofiev. El ritme frenètic i el dolç lirisme formen una intensa combinació de dos elements que, no per ser oposats, manifesten una bellesa ferotge.\nPodríem dir que el tercer concert és una obra de consolidació. Percudir l’estat anímic a través del piano, és l’element clau que apareix, amb tota la seva nuesa, al llarg del concert.\nQuan arribà el torn del Concert núm. 4, interpretat per la mà esquerra d’Alexei Volodin, semblava que el món esdevindria definitivament el paradís. Que res seria més important que escoltar la interpretació de Volodin. Prokofiev va dedicar el seu concert al famós Paul Wittgesnstein, germà del filòsof; malauradament no el va voler interpretar mai perquè va dir que no l’entenia. Llàstima!\nNascut el 1990 a Taixkent, Uzbekistan, el jove pianista Behzod Abduraimov va interpretar el cinquè concert per a piano i orquestra de Prokofiev. La seva tècnica digital supera amb gran soltesa els reptes que suposen els models rítmics obsessius. Les mans Abduraimov seguien amb precisió i facilitat els moviments reiteratius dels procediments pianístics de Prokofiev.\nRemarquem que en aquest concert, el compositor rus va voler incloure algunes novetats, i de pas, el diferenciaria dels altres quatre. En efecte, en aquesta obra, l’autor es va allunyar definitivament dels cànons tradicionals de l’escola pianística russa.\nEra difícil imaginar-se que en aquella Viena de finals del segle XIX, plena de luxe, s’hi amagava una decadència galopant. Quan Gustav Mahler va arribar a Viena el 1897, regnava l’emperador Francesc Josep I d’Àustria, i la burgesia jueva era l’encarregada de protegir l’art i els artistes. Gràcies a les gestions de l’eminent historiador de música vienès Guido Adler, l’home que va mantenir una fonda relació personal amb Mahler, es van començar a programar les simfonies de Gustav Mahler, a les sales de concert de Viena.\nDos anys abans, el mateix compositor havia estrenat a Berlín la Simfonia núm.2 en do menor, una simfonia magistral de recolliment espiritual,un plany, un ritu, “la resurrecció”.\nEls tres primers moviments estan vinculats a temes que apareixen en diferents moments, amb diferent instrumentació, amb diferents ritmes, i amb instruments dins i fora de l’escenari. L’estrèpit mahlerià, el de les angoixes apocalíptiques, s’aquieten amb l’entrada del cor. Les veus del St Jacobs Chamber Choir i del Swedish Radio Choir van comunicar amb fermesa el valor lògic i estètic del llenguatge de Gustav Mahler.\nEl director anglès Daniel Harding, que és el principal director convidat de la LSO, així com director musical de l’Orquestra Simfònica de la Ràdio Sueca, concep la música de Mahler provocant extrems en la velocitat i en la dinàmica. Ho pot fer perquè els músics de l’orquestra sueca són disciplinats i molt atents als moviments del director. Cal reconèixer que l’ampli horitzó intel·lectual de Harding l’ha dut a dirigir amb gran competència la complexa simfonia de Mahler.\nPer una banda, la soprano Kate Royal, amb la seva veu rica i càlida, va donar un toc de sublimitat a la simfonia. Per l’altra, Urlicht, en la veu de la mezzosoprano holandesa Christianne Stotjin, ras i curt, va enamorar el públic. Les dues veus solistes van sorgir d’un espai comunicatiu, ajustat a la perfecció pel cor, per garantir el teixit sonor sense cap ruptura: una sensació profunda de plenitud.\nAixò no va ser tot. La potència i el foc creador de la Swedish Radio Symphony Orchestra, en el darrer moviment, va encendre l’ovació agraïda de la fervorosa audiència. Sí, l’afició n’està orgullosa i els fa costat.\nNo resulta estrany que Mahler s’acomiadés del públic vienès (el novembre de 1907) amb la Segona Simfonia. Marxava, marxava alliberat cap a Nova York.\n2 octubre, 2014\tper Carme Miró\ta Baltic Sea Festival, Festivals Compartir aquest article\nSegüent: La Traviata Anterior: Anne-Sophie Mutter Articles relacionats\nCartes des de Bayreuth ( i 5) 2 agost, 2014\tCartes des de Bayreuth Només em queda un segell. Aquesta serà, doncs, la darrera carta ... Siegfried 19 agost, 2014\tSiegfried, Richard Wagner Intèrprets:Lance Ryan, Burkhard Ulrich, Wolfgang Koch, Oleg Bryjak, Sorin Coliban, Nadine Weissmann, ... Das Rheingold 18 agost, 2014\tDas Rheingold, Richard Wagner Intèrprets: Wolfgang Koch, Markus Eiche,Lothar Odinius, Norbert Ernst, Claudia Mahnke, Elisabet ... Deixa un comentari Cancel·la les respostes\tL'adreça electrònica no es publicarà. Els camps necessaris estan marcats amb *Comentari Nom * Correu electrònic * Lloc web Revista Sonograma MagazineISSN 1989-1938


La força de les persones. L'empoderament.\nMª del Mar Prohens | 11/05/2013 | Seccions: Al Dia, Viu +\nVaig assistir a la conferència que donaren a Palma, Ada Colau de la Plataforma d’Afectats per les Hipoteques de Barcelona i Àngela Pons de PAH-Mallorca. Una de les conferències més emocionants i estimulants dels darrers temps. I no tan sols per la claredat del discurs de totes dues, la legitimitat de les demandes que porten allà on poden, la força que transmeten, com s’han organitzat i la reflexió sense concessions que fan, sinó també per totes les persones que hi havia, les que parlaren amb valentia del que vivien, les que demanaren i proposaren idees… El temps es va fer massa curt. Però el millor: totes les persones que darrera aquesta iniciativa s’han mobilitzat, han reclamat, posat en evidència, col·laborat, ajudat, i hi han donat temps i ganes per dur endavant una idea de justícia que pareix que s’ha perdut.\nMentre Ada Colau parlava podies veure la immensa quantitat de gent devora ella, primer a Barcelona i després a altres comunitats fent el mateix: exigint per totes les vies possibles el que és innegable. Amb certeses, fets objectius i demostrables. Amb accions diàries i constants. Amb organització i acceptació de tota persona afectada o preparada per donar un cop de mà.\nUn dels fets més durs d’escoltar és que les persones que començaren a assistir a la PAH per informar-se, no arribaven indignades o enfadades sinó destrossades anímicament, avergonyides, quasi amagades “perquè els veïns no sabessin que no havien pogut pagar ca seva”, deprimides i indefenses. La PAH es va haver de replantejar com abordava aquest fet ja que així la gent no tenia forces per lluitar. I decidiren fer les reunions informatives col·lectives, així cada un podia sentir que no era l’únic en aquesta situació ni estava tot sol, tampoc que allò era culpa seva necessàriament.\nLa PAH ha aconseguit empoderar realment les persones que en un moment donat veren com el terra conegut que trepitjaven desapareixia quedant penjats d’un fil, en shock, perplexes.\nL’empoderament és un concepte que s’ha anat sentint cada cop més als àmbits socials, de cooperació, ajuda mútua i igualtat. I crec que cada cop s’utilitzarà més ja que els temps ho demanen a crits.\nOrigen i definició\nL’origen del concepte i de la filosofia que ve al darrera tenen probablement el seu origen en les teories sobre l’educació popular de Paulo Freire, als anys 60 a Brasil. L’educació era potenciar les persones -en aquell moment els camperols pobres i sense possibilitat de formació del seu país- i les seves capacitats d’una forma integral, amb respecte per allò que els era propi i donant-los les eines perquè fossin autònoms i lliures, a més d’aprendre a llegir i escriure. Era un enfocament participatiu i pel desenvolupament humà ample. Les persones havien de ser manco vulnerables fent ús de les seves pròpies capacitats i com a part d’un grup social.\nPerò és a l’àmbit de la igualtat de la dona, on neix la paraula i on s’han desenvolupat més els continguts teòrics sobre l’empoderament. És durant els anys 80 on l’activisme feminista acull el concepte designant el procés pel que les dones passen a tenir accés progressivament al control de recursos materials i simbòlics, major consciència i control de les seves capacitats i del que volen, tant de forma individual com amb accions col·lectives. Accions que han d’aconseguir modificar els processos i les estructures que col·loquen a la dona en posicions subordinades, sense cap control ni decisió pròpia.\nA la IV Conferència Mundial sobre les Dones a Beijing (Pekin, 1995) el terme “empoderament” s’adoptà per referir-se a l’augment de la participació de les dones en el procés de presa de decisions i l’accés al poder. D’acord amb la Plataforma d’Acció de Pekin, l’empoderament de les dones està vinculat necessàriament a tres eixos: els drets humans, salut sexual i reproducció i educació.\nEl concepte, finalment, és aplicable a tots els tipus de col·lectius vulnerables o exclosos, però també ha ampliat el camp d’aplicació als estudis sobre el desenvolupament, el treball sociocomunitari i la cooperació pel desenvolupament. Les agències de desenvolupament, Nacions Unides o el Banc Mundial han acabat adoptant el terme, però amb un significat un poc diferent: per ells fa referència al foment de les capacitats individuals per ser més autònoms i independents, dependre manco de la provisió de l’estat i fomentar l’esperit emprenedor. També a millorar l’accés als mercats i a les estructures polítiques a fi de poder participar-hi, però sense el qüestionament dels mateixos.\nCom hem vist, la possibilitat de qüestionar i remoure estructures que dificultin l’accés a determinats grups socials a bens, serveis o decisions, és clau en l’empoderament. En Friedman (1992) assenyalà que aquest estava relacionat amb tres tipus de poder:\n1. El psicològic, entès com consciència i us de les potencialitats i capacitats individuals.\n2. El social, entès com l’accés a la base de la riquesa productiva.\n3. El polític, o accés dels individus al procés de presa de decisions, sobretot les que afectaran al propi futur.\nTornem a la lluita per la igualtat de gènere -encara que si hi posam al seu lloc el grup d’afectats per les hipoteques trobareu que també té sentit. Les dones, en aquest cas, han interioritzat durant molts anys els discursos del poder, culturals i ideològics que impliquen submissió i quedar al marge de tot allò que també les afectava en primera persona, havent de confiar en el que els homes feien en nom seu. Per tant la dimensió psicològica, la conscienciació és el primer pas, però tan important com la dimensió col·lectiva, ja que és així com es té més possibilitats d’èxit defensant els drets, allò que es vol, el lloc que es vol tenir com individu i com a grup.\nÉs important veure que sovint la reunió entorn un projecte molt concret (el dret al vot, un pou d’aigua pel poble, hipoteques mal explicades…) pot donar lloc a un procés col·lectiu i personal d’empoderament, que donarà peu a canvis més enllà de l’objectiu que es persegueix. Això estan provocant les PAH més enllà de donar informació, acompanyar les persones en els tràmits necessaris i ajudar a resoldre un desnonament p.e.; estan evidenciant les estructures econòmiques i de poder a les que estam sotmesos, cada cop més i de forma més opaca, i de com una acció conjunta té força per qüestionar-les per la via de la confiança en els drets que tenim com a persones.\nQue cal en un procés d’empoderament:\nLa presa de consciència sobre l’estat en que s’està i l’augment de la confiança en un mateix: “el propi poder”.\nLa organització autònoma per poder decidir què i com es vol: “el poder amb”.\nLa mobilització per identificar interessos, transformar relacions, estructures, institucions que limiten i mantenen la subordinació: “poder per”.\nTenim la reflexió servida.\nEtiquetes: empoderament, Psicologia


Els Mossos intensifiquen les protestes i es manifestaran a tots els actes on assisteixin Mas o Puig\nEls sindicats de Mossos d'Esquadra asseguren que a partir d'avui es manifestaran a tots els actes públics on assisteixin el president, Artur Mas, o el conseller d'Interior, Felip Puig.\nRedacció 16/01/2012 - 11.38 Actualitzat 16/01/2012 - 14.07\nEl primer acte de protesta es fa aquest matí a Sabadell, al Complex Central Egara, on Felip Puig fa entrega de diplomes als nous caporals dels Mossos.\nEls sindicats de Mossos d'Esquadra asseguren que les retallades al cos fan minvar la "seguretat ciutadana", i per aquest motiu es concentraran, a tots els actes públics on assisteixin el president de la Generalitat o el conseller d'Interior, un màxim de dinou persones per evitar haver de demanar permisos per poder-se manifestar.\nQuart dia de protestes amb polèmica per la llengua\nEls agents decideixen intensificar unes protestes que van encetar divendres passat quan un grup d'agents es va tancar a la comissaria de la plaça Espanya de Barcelona. A la tarda la protesta es va estendre a altres localitats catalanes com ara Pineda de Mar o Sant Feliu de Llobregat.\nA més de tancades i mobilitzacions, els Mossos van decidir també parlar en castellà com a mesura de pressió contra les retallades, una iniciativa força criticada entre l'opinió pública i que va fer treure fum a les xarxes socials.\nL'expresident català Jordi Pujol va retreure els agents que amb aquesta iniciativa estaven fent mal al català. Les crítiques rebudes han forçat els Mossos a fer marxa enrere amb aquest tipus de protesta, però aquest dilluns han explicat que es manifestaran a tots els actes on assisteixin Mas o Puig. El conseller d'Interior ja va ser rebut amb xiulets aquest cap de setmana.\nEls sindicats dels Mossos xifren en un 25% la pèrdua del seu poder adquisitiu amb les retallades que pretén aplicar el govern de la Generalitat. El pla d'ajustament suposa també l'augment d'hores de treball i l'eliminació de convocatòries d'accés al cos policial.\nPuig agraeix als Mossos que el rebin amb xiulets i no símbols espanyols\nPujol diu que els Mossos fan mal a Catalunya\nEls Mossos parlen en castellà com a mesura de pressió\nEls Mossos abandonen la protesta de parlar en castellà després de la polèmica


Rutes prehistòriques: de març 2019\nDòlmens a Coll de Nargó II\nNova ruta a Coll de Nargó. Avui, tal i com vam fer ahir, emprenem la carretera L-511, fins a trobar a l'esquerra el desviament cap a Gavarra, que agafem. Als 3.2 quilòmetres, veiem a la dreta un camí sorrenc que surt a la dreta; allà, deixem el cotxe ben arraconat a la carretera. A peu, continuem pel camí que baixa vers la vall vorejant un nou turó. Al poc, veiem unes runes d'un corral o quelcom així al costat del camí i, pocs metres després d'ell, trobem la cista del Corral del Bossa.\nD'aquesta cista no en podem dir gaire, ja que ha estat recentment trobada per en Jordi Pasques, creiem que a principis del 2012. Només podem dir el que visualment veiem, que es tracta d'una cista que conserva bona part del seu túmul i que resten al seu lloc original els dos laterals de la cambra mortuòria. Desconeixem si ja ha rebut alguna intervenció; segurament, si l'ha rebut, aparegui descrita a la següent edició de l'Interpontes.\nTornem al cotxe i continuem amb la mateixa direcció i, a poc més d'1 quilòmetre, veiem una nova entrada sorrenca a la nostra dreta, que ens torna a deixar al cim aplanat del turonet adjacent a la carretera. A peu, ens endinsem al bosc que ens queda més al sud, cercant i trobant la cista del Coll de Conseu.\nNovament parlem d'un nou megàlit a l'Alt Urgell, del qual no hem trobat informació, només una petita descripció, la qual diu; que les dues lloses que resten de l'antic sepulcre, una lateral i la capçalera, són de roca calcària local.\nEl dolmen, descobert per Jordi Pasques l'any 2007, és de tipus cista i conserva una obra tumular de 8 metres de diàmetre.\nDe nou al cotxe, ens dirigim a visitar l'últim sepulcre del dia, però n'hi ha més...ja anirem actualitzant.\nEmprenem la carretera en la mateixa direcció uns 600 metres, fins a veure les runes d'un nou corral pocs metres a la dreta de la carretera. Aquesta edificació està bastida en part de l'obra tumular del següent sepulcre. Es troba, mirant-lo des de l'asfaltat, a la part esquerra posterior de la moderna edificació.\nD'aquesta cista sí que es tenia constància d'antic, tot i que no ha rebut cap treball arqueològic "oficial", però, sí que ha estat objecte de furtives excavacions. La Generalitat el col•loca temporalment vers el Neolític final, i utilitzat fins a l'edat del Bronze, del 2500 a.n.e. fins al 650 a.n.e..\nDel sepulcre, només en resten quatre petites lloses laterals, tot i que com els mateixos arqueòlegs de la Generalitat diuen, la baixa, però densa vegetació no deixa visualitzar gaire més. Del túmul, no es documenten mides, tot i que s'esmenta, com jo vaig veure, que és diametralment petit, tot i que la impressió que jo vaig tenir en visitar-lo és que a la contra sí que em va semblar prou elevat, pel poc diàmetre que té. S'hi hauria de fer una neteja i cata per a saber més d'aquest sepulcre.\nBé, acabem la ruta aquí, però l'allargarem de seguida que puguem, ja que sabem de l'existència de més cistes de l'estil tot anat cap a Gavarra, i perquè no, podem trobar-ne de noves, tot i que amb els nens, és prou improbable. Cal recordar que aquesta zona no està del tot estudiada, i hi ha molta muntanya.\nCorral del Bossa: UTM(ETRS89): 31T, 351564, 4666988\nCista del Coll de Conseu: UTM(ETRS89): 31T, 351728, 4665889\nFossa del Corral del Coll de Gavarra: UTM(ETRS89): 31T, 351701, 4665440\nDòlmens a Coll de Nargó I\nRuta dolmènica molt fàcil a Coll de Nargó, on podrem veure tres megàlits de tipus cista megalítica.\nPer arribar-hi, és ben fàcil: hem de sortir de Coll de Nargó per la carretera d'Isona, la L-511, i seguir-la uns 13.8 quilòmetres, on trobarem una pista que surt a mà dreta, just després d'un cartell senyalitzador a Valldarques a l'esquerra... curiós nom, almenys per a nosaltres. La pista és prou assequible per qualsevol cotxe... nosaltres anem amb un Peugeot 308 i vam arribar a peu de sepulcre. El primer dels dos que veurem, la Cista del Coll de Fau II o Cal Colau o Fossa de la Serra Freda es troba tot seguint la pista uns 850 metres. Aquí trobem un escampat a mà dreta i, a la fi de l'escampat i a uns 30 metres de la pista, trobem, entre els arbres existents, la citada sepultura.\nFou bastit vers el Neolític final, cap el 2500 a.n.e., i es tracta d'una cista megalítica que consta d'un túmul de 10 metres de diàmetre, avui en dia prou aplanat i malmès a causa dels pins i les plantes arbustives que hi ha envoltant el megàlit, tot i que encara es pot veure.\nEl 1927, mossèn Serra Vilaró l'excavà i el dibuixà en planta, fet que ens ha ajudat a poder determinar quin era el Coll de Fau I i quin el II (perquè quina tela tu!!). La coberta resta desapareguda d'antic.\nD'aquesta excavació, es documenten diversos trossos informes de ceràmica a mà, un fragment d'un ganivet de sílex blanc, un braçalet de bronze (fet que determina la seva reutilització en aquesta edat) i una dena de collaret. Aquest material resta dipositat al Museu Diocesà de Solsona.\nDibuix extret de la revista Ampurias\nEl 1950, el que el va estudiar fou en Lluís Pericot, incloent-lo a la seva Tesis Doctoral, i, el 1988, Albert Villaró i Xavier Campillo l'inclouen com el seu germà "de Fau", a l'inventari dels megàlits de l'Alt Urgell... que al final no es va publicar.\nTornem al cotxe i seguim la pista uns 360 metres, fins on, tot fent una corba a la nostra esquerra, veiem un túmul molt ben conservat, just al seu vèrtex.\nAquí teniu la Cista del Coll de Fau I o Serrat del Guixó.\nAquest fou bastit, com el seu germà, cap el Neolític final, vers el 2500 a.n.e., i utilitzat fins a l'edat del Bronze, cap el 650 a.n.e.\nÉs una cista de forma rectangular de 2 metres de longitud per 1.80 d'amplada, que conserva una alçada de fins a 1.05 metres, però a la que li manca la coberta. Consta d'un túmul d'uns onze metres de diàmetre, i és orientada, com molts megàlits, en direcció est-oest.\nNo hem trobat cap excavació associada al megàlit, pel que pot ser molt bé que no s'hagi excavat mai. Més que res, perquè els documents als que hem pogut accedir parlen dels dos sepulcres de Coll de Fau, però només es documenten resultats d'excavació del número II.\nTornem a la carretera i la seguim vers la nostra dreta, avançant 6.3 quilòmetres, fins a trobar un desviament a mà dreta direcció Els Prats, Montanissell i Sallent. 770 metres més tard, topem amb una bifurcació per la que anirem a la nostra dreta, seguint-la poc més de 500 metres fins a trobar una altra pista que surt a la nostra esquerra i que va quasi en paral·lel a la que estàvem fent. Seguint-la uns 270 metres, aturem el cotxe en una entrada d'un camp conreat que hi ha.\nA peu, en dirigim a uns arbres que hi ha al cim del turó, per dir-ho d'alguna manera, que queda uns 25 metres al nord, entre ells cerquem i trobem el dolmen de Setcomelles.\nAquest megàlit és inèdit, o gairebé... existeix un document del mossèn J. Serra Vilaró de l'any 1927 que diu que hi ha un megàlit per aquelles terres. A l'actualitat, no se'n coneix cap més per aquella contrada exacta, tot i que per què no, n'hi pot haver més a la zona, encara no trobats (no m'estranyaria gens). Tot i això, el mossèn no hi va anar.\nEl varen retrobar Núria Armentano, Josep Gallart, Xavier Jordana, Joan López i Assumpció Malgosa l'any 2004. No ha estat encara excavat, tot i que denota un clar espoli del sepulcre, ja d'antic. La coberta i algunes lloses del megàlit o són soterrades o bé han desaparegut, però és evident la falta d'algunes pedres.\nEl que sí que podem dir és que, segons Gerard Remolins Zamora, Albert Fàbrega Enfedaque i Jordi Pasques Canut, es tracta d'un dolmen simple, tipus cista, pel que el podríem datar, com als seus companys de Fau, segons la seva morfologia.\nPer avui, ja n'hi ha prou, però tornarem, hi ha tanta muntanya inexplorada! Aviam si acabem com els amics Manolo Lara i la seva dona, la Fina Ranchal, que en van trobar un, no fa gaire, per la contrada... l'anomenat Bony de les Bigues.\nColl de Fau II o Cal Colau: UTM(ETRS89): 31T, 353293, 4669069\nColl de Fau I o Serrat del Guixó: UTM(ETRS89): 31T, 353527, 4668909\nSetcomelles: UTM(ETRS89): 31T, 351005, 4672540\nPublicat per Marc Bernal Mañós a 20:47 Cap comentari:\nMenhirs i inscultures a La Jonquera III i Capmany II\nA 2 de maig del 20015, ens dirigim cap a l'Alt Empordà per a completar la ruta Dòlmens, menhirs i cromlech de La Jonquera I, Agullana I i Capmany I. Avui, anem amb el Truk, el Pau i la Núria, i farem de nou la ruta dels Estanys de la Jonquera, visitant els menhirs que no vam veure durant la nostra primera visita.\nFou descobert el 23 de Novembre del 1986 per Enric Carreras i Josep Tarrús, que el varen trobar en la posició actual. Segons ells, es tracta d'una més que possible estela construïda en granit en un entorn de pissarra, pel que en el seu moment deuria de ser traslladada a la ubicació actual.\nEs tracta d'un bloc granític d'uns 2.50 metres de longitud per 1.55 d'amplada, i 66 centímetres de gruix, del que no hi ha informació de cap troballa relacionada, pel que es fa difícil atorgar-li una datació. Tot i això, donada la seva situació tan a prop del Mas Baleta, i segons les restes de vasos campaniformes que s'hi han trobat, es pot associar una cronologia contemporània als jaciments d'aquest mas, és a dir, entre el Neolític final i el Calcolític inicial, vers la primera meitat del III mil·lenni a.n.e.\nInserim la planimetria que publiquen els seus descobridors a l'article "Nous monuments megalítics a l'Alt Empordà i el Rosselló entre 1999-2015".\nExtret de l'article "Nous monuments megalítics a l'Alt Empordà i el Rosselló entre 1999-2015"\nAquest menhir tipus frare, com indica J. Tarrús a la seva tesi, té unes dimensions de 2,40 metres d'alçada per 1,30 d'amplada i 0,75 de gruix. No ha estat mai excavat ni s'hi han trobat restes relacionades al seu voltant, però, per la seva tipologia i l'entorn on es troba, es data cap el final del IV mil·lenni o III mil·lenni.\nInserim la planimetria del megàlit segons Josep Tarrús.\nExtret del llibre "Poblats, dòlmens i menhirs"\nDesprés de visitar els menhirs i dòlmens dels Estanys, dinem per la zona i tornem cap el cotxe. Ens arribem fins el càmping Les Pedres (als afores de Capmany i que el 2021 es diu càmping l'Albera), on aparquem, i enfilem el camí marcat en groc cap a la Pedra dels Sacrificis. Passada aquesta, després d'uns 700 metres, un corriol a la dreta de la pista ens duu, en pocs metres, a l'anomenat "menhir" Vidal.\nAquest suposat menhir sembla que no és tal, sinó una roca amb gravats. Deu el seu nom a Lluís Maria Vidal, que el va trobar l'any 1914 i el va classificar com a menhir, tot i que reconeixia que tenia una forma diferent als altres. Al seu estudi, descriu els quatre símbols gravats com de tipologia ibera.\nDibuix dels gravats segons L. M. Vidal\nPosteriorment, s'esmenta aquesta roca en dues publicacions més, però sense detallar-ne la seva ubicació, pel que va restar il·localitzable tot i els intents de trobar-la del GESEART. L'any 2002, però, l'Albert Aparicio, veí de Capmany, va veure els gravats a una publicació d'en Josep Tarrús i va parlar amb GESEART per a indicar-los la ubicació, ja que anys abans ell havia trobat aquests gravats a una roca peculiar. L'any 2008, el GESEART va confirmar la retrobada d'aquest "menhir" i la seva tipologia com a roca amb gravats, no pas un menhir.\nPel que fa al roc en si, fa 1.40 metres d'alçada per 1.20 d'amplada i 0.60 de gruix a la base, amb un perímetre de 55 centímetres. Els quatre gravats es troben a la seva part superior i són un cercle, una ferradura, una mena de vuit i una creu. Per la seva tipologia i la proximitat a la pedra dels sacrificis, GESEART els data entre el Neolític mitjà i el Calcolític.\nDe nou a la pista, fem no arriba a 200 metres més i trobem, ara a l'esquerra, el possible menhir de la Pedra Comanera I o del Mas Armet. Personalment, d'aquest tenim dubtes, perquè no li veiem treball aparent, però bé, podria ser un simple roc aixecat humanament.\nNo hem trobat informació arqueològica d'aquesta pedra, però està indicada al camí i a algunes rutes, així que li fem una visita per si les mosques... Té una alçada de 1.60 metres, una amplada de 0.75 metres i un gruix de 40 centímetres.\nTornem a la pista i fem uns 600 metres més per a trobar la Pedra Comanera II. I aquest sí que dic que, per nosaltres, no és res, tant per la seva fisonomia, com pel lloc on es troba, on clarament es veu un aflorament rocós del mateix estil de pedra.\nIgual que la seva germana, no hem trobat informació al respecte, però com està indicada, allà que la fotografiem i mesurem. Fa 1.52 metres d'alçada per 0.66 d'amplada i 0.36 de gruix.\nA dia 02-03-2019 tornem a la zona per a visitar un dolmen descatalogat i un menhir. El jaciment descatalogat és el dolmen Vila, dins el conjunt megalític del Estanys. Fou descatalogat per l'arqueòleg Josep Tarrús, a una de les seves revisions a la zona.\nEl que sí té molta pinta de monument megalític és el proper menhir de Llines o de Les Llines (ho hem trobat identificat de les dues maneres). Es troba al terme municipal de Cantallops i la primera notícia que tenim d'ell és de maig del 2015, on s'esmenta la ratificació com a monòlit prehistòric per part del catedràtic en arqueologia de la Universitat de Santiago, Anton Abel Rodríguez.\nPer arribar-hi, ens situem de nou a Mas Baleta i emprenem direcció nord fins a trobar una pista apta per a automòbils. A la intersecció amb el camí, girem a la dreta. Seguim pel camí fins que aquest s'acaba i de nou girem a la nostra dreta pel nou caminoi. A partir d'aquí, no recordo ben bé com ho vam fer... el més possible és que ens endinséssim pels boscos amb les coordenades en mà. Cal dir, però, que si agafes la segona pista que surt del camí a l'esquerra, com a uns 120 metres de la intersecció, i la segueixes uns 500 metres, trobes un nou camí de tractor a la dreta que duu a un camp de conreu en 50 metres més, on cal endinsar-se cap a la dreta per l'arbustiu i punxegut bosquet. El menhir es troba a 70 metres.\nPerò ho torno a dir, millor anar amb un GPS, ja que el monòlit es troba caigut a una zona repleta de garrics i argelaga, pel que no és fàcil d'albirar.\nDel majestuós monòlit, en podem dir ben poca cosa, ja que no hem pogut trobar informació arqueològica d'ell. Ja el deuen haver estudiat, però creiem que com és "nou" encara no hi ha res publicat. Nosaltres el que veiem és un menhir d'uns 3 metres de llarg, amb una de les seves cares completament treballada.\nTot i això, per l'altra cara està com trencat recentment, cosa que fa perdre la sensació de monòlit prehistòric.\nEl nostre amic Manolo va fer un estudi digne d'esment buscant antigues imatges aèries del lloc i, segons les fotografies, el menhir ja es trobava al lloc actual com a mínim el 1989.\nAgrair al Manuel Lara i la Fina Ranchal la recerca que van fer i que va donar els seus fruits el 17 d'abril del 2017 quan van trobar-lo sense tenir les coordenades. Gràcies per compartir-ho amb nosaltres i per la incansable recerca de monuments prehistòrics, molts d'ells donats per desapareguts o bé inèdits.\nMenhir del Puig de la Llosa: 31T 492855 4694558\nMenhir de Quer Afumat I: 31T 492681 4693501\n"Menhir" Vidal: 31T, 491708, 4691561\nMenhir de Pedra Comanera I o Mas Armet: 31T 491666 4691605\nMenhir de Pedra Comanera II: 31T 491479 4691998\nPedra amb cassoletes del Mas Armet: 31T 491629 4691693\nEstela-menhir de Llines o de les Llines: 31T 494343 4694128


04 de febrer de 2020 - 09: 21\nSi tens calefacció a casa i no et ve de gust estar pendent de el combustible, Gasorba t'ajuda. Et porta a casa el gasoil, fins i tot encara que tinguis un accés complicat. 'Treballen per fer-te la vida fàcil!\nNo perdis temps ni facis desplaçaments per omplir el dipòsit de combustible de la teva calefacció: sense preocupacions ni esforços, Gasorba t'ho porta a casa quan vulguis. Els seus vehicles cisterna arriben a qualsevol lloc, encara que el camí a casa teva sigui difícil: tenen diferents capacitats i mides per accedir sense problemes.\nI si necessites abastir de gasoli A la teva flota de vehicles d'empresa o de gasoil B teva maquinària agrícola, Gasorba també t'ho facilita. Fes ja la teva comanda a www.gasorba.es o al telèfon 965, I despreocupa't. Una tasca menys!


Obres al carrer Barcelona per millorar el paviment i l’enllumenat públic | Ajuntament de Palau-solità i Plegamans\nObres al carrer Barcelona per millorar el paviment i l’enllumenat públic\nL'Ajuntament ha iniciat obres de millora del paviment i l’enllumenat públic de la vorera del carrer Barcelona, entre l’església de Sant Genis i el Camí Reial. “Volem seguir el treball d’accessibilitat que portem fent des de fa 4 anys”, explica la regidora de Via Pública, Carme Sanz.\nLes obres d’aquest carrer es van iniciar el passat 1 de febrer, i està prevista una durada de dues setmanes per a les voreres i tres setmanes per a l’enllumenat. Durant aquest temps es treballarà en la substitució de tota la vorada, l’execució dels guals de vehicles amb peces normalitzades, la canalització de l’enllumenat i la instal·lació de nous fanals.\nSanz afirma que “degut a aquests treballs, s’ha informat al veïnat afectat i s’ha demanat que durant els dies en què fem les obres no aparquin els vehicles a l’interior dels seus habitatges ja que hi haurà moments en què no podrem garantir l’accés”. En aquest sentit, la regidora diu que “des de l’Ajuntament agraïm la col·laboració i comprensió de tots els veïns i veïnes afectats per les obres que fem. Sabem que representen molèsties, però la seva finalització implica una millora en la qualitat de vida al nostre poble”.\nAquesta obra és realitzada per l’empresa Llobet i la Brigada d’Electricistes de l’Ajuntament i té un cost total de 17.784,88 € IVA inclòs. D’aquest import, 10.000 euros estan destinats a les obres de les voreres i la resta són per fer les rases, els peus i els fanals nous.\nObres al carrer Barcelona


Hanting Express Wuxi Dongting Xizhou East Road Wuxi Xina - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nNo. 35-39 Xizhou East Road, Xishan, Wuxi, Xina, 214101 - Veure al mapa\nIdeal tant per a la diversió com per al relax, Hanting Express Wuxi Dongting Xizhou East Road es troba a la zona de Xishan de la ciutat de Wuxi. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Hanting Express Wuxi Dongting Xizhou East Road, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Magatzem d'equipatge, restaurant són només algunes de les comoditats que fan que Hanting Express Wuxi Dongting Xizhou East Road sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, escriptori, telèfon, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Hanting Express Wuxi Dongting Xizhou East Road és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Wuxi.


Segon dia de les convivències de cicle inicial a Cal Petit\nAvui dijous hem continuat amb les activitats programades dels monitors. Hem fet una gimcana dels aliments saludables i després hem continuat fent les activitats de multiaventura. Ens ho estem passant molt i molt bé!!!\nI aquesta nit ens espera la discoteca!!!\nLlegeix més sobre Segon dia de les convivències de cicle inicial a Cal Petit\nPrimer dia de convivències del Cicle Mitjà a Sant Carles de la Ràpita\nEls alumnes i professors de cicle mitjà hem arribat amb moltes ganes al Delta de l’Ebre. Durant el matí ens hem instal•lat a la casa de colònies i ben aviat, després de dinar, ens hem dirigit cap a Amposta per a realitzar l’activitat de piragüisme al riu Ebre. Primer, ens han explicat com s’utilitza la pala per dirigir la piragua i tot seguit cap a l’aigua! En cada una hi anàvem tres de nosaltres!\nDesprés ens hem dirigit cap als Ullals de Baltasar, surgències d’aigua subterrània procedent dels aqüífers de les serralades de Montsià i els Ports.\nLlegeix més sobre Primer dia de convivències del Cicle Mitjà a Sant Carles de la Ràpita


365 contes: 118.- Més enllà\nAl transbordador espacial hi anaven set navegants -encarregats de governar l'aparell- i tres passatgers milionaris interessats en mirar la terra des de l'atalaia privilegiada de l'espai. Tots havien pagat l'astronòmica xifra de dos milions de dòlars. S'havien enlairat de la base de l'Agència Espacial edificada al mig de la gran plana desèrtica i van entrar, en molt poc temps, a l'anomenada atmosfera zero. El vol havia estat plàcid tot i els tremolors de l'arrancada, sempre violenta. Gràcies a la gravetat artificial podien caminar per on volien i contemplar la impressionant imatge de les illes del pacífic entre boires blaves intenses. La satisfacció tenia tot el passatge somrient i ben content.\nDe sobte, les alarmes es van posar en marxa i a les pantalles de totes les dependències es podia llegir clarament la frase PERILL de col·lisió. Tothom s'esglaià i els encarregats del passatge van recomanar, amb certa gravetat a la parla, de retirar-se a les lliteres i lligar-se ben fort els vestits espacials d'emergència. Van posar l'aire comprimit i van tancar tots els compartiments. L'ordinador havia detectat com s'apropava cert objecte de dimensions considerables amb perill d'accident immediat. Allò no anava bé i el capità del “Gran Apol·lo” (així és com es va batejar l'artefacte al coincidir amb la commemoració dels 50 anys del primer viatge espacial amb èxit) va avisar al Control Central: -No tenim potència als motors. Anem sense govern cap a l'infinit i l'ordinador assenyala perill de col·lidir tot i no haver vist res apropant-se a nosaltres.\nEl capità no hi havia de fer res més: el motor no es tornaria a engegar fins al final de l'alarma i no podrien rebre socors doncs la terra era a milers de milles. Per això estava decidit a pitjar el botó per injectar gas anestèsic a l'aire condicionat per sedar tothom i no patir angoixes.\nEstava decidit a fer-ho, i de sobte, tot mirant per la finestreta va observar finalment l'objecte assenyalat com a perillós per l'ordinador: hi havia dos éssers estranys amb les mans esteses fent-los-hi senyals en forma d'enorme rètol: Felicitats pels 50 anys, gent de la terra! Ara, tots a Mart!.\nEra efecte de l'anestèsia o ja eren al més enllà?\nConte amb 365 paraules justes i sense utilitzar la lletra "U".\nEtiquetas: espai, miquel marimon\nMolt bo. I amb un dubte que et queda al final...jo prefereixo pensar que se'n van cap a Mart a conèixer gent nova. Bon relat!\nM'ha agradat!. Però jo crec que no es cosa ni de l'anestèsia ni del més enllà. Si aquí a la Terra hem explotat el turisme fins la sacietat no ens ha d'estranyar que els "marcianus" facin el mateix. :-DD\nMenys mal que no els van tirar el gas i van poder conèixer a altres habitats de l'espai :) (Prefereixo pensar això i no que van morir com Kweila).\nGràcies pel conte Miquel!\nCom m'agradaria conèixer els "marcianus"! Molt bo, Miquel!\nRes d'anestèsia! Tothom sap que hi ha "marcianitus" a Mart. Bo, el conte!\nl'Univers és tan tan gran que no és cap ximpleria pensar que hi ha mons com el nostre...Marcians potser no però es diran d'una altra manera...tan debò l'aparició del marcians sigui com la dels dofins que segueixen els vaixells....Bon relat!\nOstres, Miquel, com t'ho has currat!! :-))\n365 paraules exactes i sense la "U" i, a sobre, un relat d'aquells sorprenents que a mi m'agraden tant!! :-))\nJo estic segura que no és cap efecte de l'anestèssic jeje... ara bé, què o qui són els essers aquells no ho tinc massa clar!! :-))\nHome, ja que ens feliciten, almenys saber ser agraïts, no? Aquests humans, sempre tan creguts i porucs... Bon relat!\nÒndia ! se m'havia passat per alt que no hi ha ni una sola "U" Felicitats!Un surt d'upa els de la nau!\nSegur que a la segona part veurem com el marcians....fan unes cervesetes, amb els milionaris que hi ha a la nau i encara engegaran un negoci d'alcohol per les galaxies....que aquests marciants molt inteligents però no saben que es un bon colocon.\nPiensa en verde....diuen. Molt bo\nMolt bo el relat! m'he quedat amb ganes de saber com continua!!\n26 de septiembre de 2009, 17:24\nPotser més d'un "marciaito" ens espia i no ho sabem..


Publicat per Eloi G.G. a 23:26 2 comentaris:\nPublicat per Eloi G.G. a 23:10 7 comentaris:\nPublicat per Eloi G.G. a 11:18 2 comentaris:\nPublicat per Eloi G.G. a 10:59 Cap comentari:\nPublicat per Eloi G.G. a 21:56 Cap comentari:\nPublicat per Eloi G.G. a 21:04 2 comentaris:\nPublicat per Eloi G.G. a 23:16 4 comentaris:\nPublicat per Eloi G.G. a 11:05 5 comentaris:\nPublicat per Eloi G.G. a 22:07 4 comentaris:\nPublicat per Eloi G.G. a 19:34 10 comentaris:\nPublicat per Eloi G.G. a 19:07 4 comentaris:\nPublicat per Eloi G.G. a 16:47 8 comentaris:\nPublicat per Eloi G.G. a 10:40 7 comentaris:\nPublicat per Eloi G.G. a 8:42 4 comentaris:\nPublicat per Eloi G.G. a 22:32 13 comentaris:\nPublicat per Eloi G.G. a 23:41 8 comentaris:\nPublicat per Eloi G.G. a 18:14 4 comentaris:


Wladimir va ser una de les grans figures de la Rússia Medieval. Fill del Príncep de Kíev Sviatoslav, va arribar a substituir-lo arribant al tron després d’eliminar al seu germà més gran, el qual també havia eliminat a altres germans.\nVa ser mitjançant la cristianització de la seva mare el que el va portar a rebutjar el seu món pagà i ple de crueltats.\nIcona de Sant Wladimir, Sant patró de Sildàvia\nL’ esplendor de la litúrgia celebrada a Santa Sofia de Constantinoble el va portar a reformar la seva vida, convertint-se al cristianisme i va ser el 28 de juliol de l’any 988 que va rebre el Sagrat Sagrament del Baptisme al mateix temps que va rebre com a esposa a una princesa bizantina.\nPortant a terme la seva nova creença cristiana va aconseguir reconvertir als països eslaus limítrofs així com als hongaresos ,els quals van rebre simultàniament el baptisme.\nEl seu mateix baptisme li fa transformar la cruel vida que portava fins al moment.\nDecideix abolir la pena de mort i l’esclavitud per als seus súbdits. Es va dedicar a fusionar els tres clans tribals de les seves terres.\nWladimir es va convertir en el gran Rei que va aconseguir unificar i pacificar les seves terres al mateix temps que els va donar una religió i una espiritualitat.\nEls arxius reials guardats al castell de Kropow i, en particular, l’arxiu III-X que conté Les Cròniques de Rei Muskar I, ens dóna indicacions precises.\nLa festivitat de Sant Wladimir se celebra cada 15 de juliol, data en que va morir..\nEl Príncep Mistlav va rebre el 1130 al Rei Muskar a Kíev. Aquest príncep li va fer descobrir la història del seu gloriós predecessor, Wladimir el Gran.\nTots dos van anar a retre honors davant de la seva tomba i el Rei Muskar va tenir la intuïció de confiar el seu regne a aquest gran Sant. Va demanar al Gran Príncep de Kíev que li confiessin a Sildàvia l’honor de custodiar una relíquia del Sant.\nReliquiari de Sant Vladimir guardat en el Seminari Ortodox de Mont-real a Canadà.\nÉs una còpia fidel del reliquiari guardat a la capella palatina del castell de Kropow.\nAquesta petició li va ser atorgada al Rei Muskar i al seu torn va fer construir a Klow la Catedral de Sant Wladimir. Aquesta relíquia es troba incrustada en un plat de coberts el qual està guardat a la Capella Palatina del Castell de Kropow. Aquesta sala està hermèticament tancada i segellada des de l’intent de cop d’estat que va portar a terme Müstler i la seva Guàrdia d’Acer.\nAquest dia se celebra una recepció institucional al Palau Reial de Klow, així com en els diferents consolats repartits per tot el món, brindant sota el crit de:\n“Visca Sant Wladimir”\nEn aquesta recepció es fa lliurament dels passaports de nacionalitat sildava a tots els convidats que van fer la seva petició al Consolat amb anterioritat.


Per què la nova línia aèria València-Barcelona no és en absolut una alternativa al Corredor Mediterrani | Euram\nInici » Observatori de l'Euram » Observatori de l'Euram » Xarxa de territori i societat » Per què la nova línia aèria València-Barcelona no és en absolut una alternativa al Corredor Mediterrani\nPer què la nova línia aèria València-Barcelona no és en absolut una alternativa al Corredor Mediterrani\n29/03/2017 | Ramon Ferré, enginyer aeronàutic\nEl nou vol València-Barcelona d’Airnostrum no és en absolut una alternativa al Corredor Mediterrani des del punt de vista dels negocis. La infraestructura ferroviària de mercaderies i passatgers té una altra dimensió. La principal mancança que cobriria el Corredor Mediterrani té a veure amb el transport de mercaderies, i ni AirNostrum ni Vueling són companyies de càrrega: en porten però és un volum residual.\nEl nou vol València-Barcelona s’enlaira de València a les 9:05 h. i el trajecte de tornada des de Barcelona surt a les 17 h. Un horari totalment desajustat amb la realitat dels negocis. De Barcelona s’enlaira a les 7:40 h. el vol operat per Airnostrum i la tornada amb Vueling des de València surt a les 18:30 h, amb un horari més racional i orientat als negocis.\nObviament, la connexió amb València és un tema pendent per a Vueling i, per tant, aquest nou vol és convenient.\nL’operació del vol València-Barcelona està alineada amb la nova companyia de llarg recorregut Level, perquè aquests horaris s’ajusten per embarcar i connectar amb la llarga distància que cobrirà des de Barcelona. Hi ha dos factors que hi juguen a favor a l’Euroregió de l’Arc Mediterrani: la temporada de primavera-estiu que comença amb el canvi d’hora i la Setmana Santa.\nAlhora, la possible connexió entre vols d’Airnostrum i de Vueling és una pràctica contrària al model de negoci de la companyia col·laboradora d’Ibèria. En canvi, des del web d’Airnostrum es pot comprar un vol d’Ibèria per al trajecte València-Barcelona al matí i tornar a la tarda amb una altra companyia. Aquesta pràctica no és possible amb un bitllet de Vueling; és una flexibilitat que se li ha sol·licitat repetidament sense èxit.\nLa llarga distància de vols internacionals que cobrirà la nova companyia Level constitueix una gran oportunitat perquè triomfin els 130 vols diaris que arriben a Barcelona des de ciutats com ara Palma, València, Vigo, Milà, París, etc. Els vols de Level que cobriran, per exemple, Barcelona-Los Angeles s’ompliran amb passatgers que vindran d’aquests altres vols domèstics.\nAra bé, la proposta de Level a Barcelona competeix de front amb el ‘hub’ d’Ibèria a Madrid: és una imposició d’IAG (International Airlines Group), el holding espanyol resultat de la fusió entre Iberia i British Airways. El vol València-Barcelona s’hi recolzarà la temporada d’estiu i ja es farà balanç al setembre.\nRamon Ferré, enginyer aeronàutic i membre del Cercle Mallorquí de Negocis.


Commoció per la mort de Jànio Marti | Sitges Blog\nBrowse: Home / Commoció per la mort de Jànio Marti\nadmin / 15 octubre, 2011 / Leave a comment / Jànio Marti\nJoan Antoni Martí Soler, conegut pel seu nom artístic com a “Jànio Martí”, va morir diumenge a Sitges als 71 anys. La mort d’en Jànio ha provocat una enorme commoció tant a Sitges com en el món musical amb el que va estar vinculat durant tota la seva trajectòria artística. Tot i la seva retirada dels escenaris l’any 2005, Jànio Marti es va mantenir sempre involucrat en activitats benèfiques i lligat als esdeveniments més destacats de la seva vila d’acollida com les cantades nadalenques, les caramelles de la Societat Recreativa El Retiro\no el món del teatre i la Festa de la Poesia.\nJànio Marti va néixer a Vilafranca del Penedès l’any 1940, i sense haver tingut cap antecedent\nMarti, considerat un dels grans exponents de les formacions musicals de la segona meitat del Segle XX, va estimar molt Sitges, i especialment la Societat Recreativa El Retiro, on a més d’omplir els escenaris en celebracions de Carnaval i Festa Major, va formar part de la seva junta en els últims 8 anys. Paral·lelament a la tasca com a director de la seva orquestra, en Jànio va tenir una important faceta com a compositor que ha deixat des de sardanes fins a populars melodies com “Sitges Carnaval”. La seva última interpretació pública amb el piano va ser durant la passada Festa Major al Saló d’Or del Palau Maricel coincidint amb la presentació de programa d’actes. Precisament la Festa Major era una de les grans passions d’en Jànio. L’any 2002 va ser nomenat pregoner, fet que li va servir per interpretar al piano les serves versions de les melodies més representatives de la festa.\nL’any 2005 va tancar la seva trajectòria professional de manera oficial. Precisament el 25 de febrer d’aquell mateix any Jànio Marti va rebre diverses distincions com la placa a la Plaça dels Artistes, la Lira d’Or que li va concedir la Societat El Retiro i la gran festa d’homenatge que se celebrà al Hotel Melià amb la participació de nombrosos amics i companys de professió, organitzada per l’entitat de la Lira.\nEl seu comiat, celebrat dilluns a la Parròquia de Sant Bartomeu va reunir centenars de persones que van voler donar-li l’últim adéu. A més dels sitgetans amb qui en Jànio va compartir innombrables moments pel record, el seu comiat va aplegar nombrosos professionals del món de la música entre els que s’hi comptaven molts dels artistes que van passar per diferents etapes de la seva orquestra o altres amics de professió com Joan Manuel Serrat. També hi van ser presents representants dels ajuntaments de Vilafranca del Penedès i Sitges. Com no podia ser d’altra manera, la música, amb la interpretació del Cant dels Ocells i la seva suite de Festa Major van tancar la cerimònia de comiat.\nEtiquetas: 1940, al piano, antecedent, el retiro, exponents, fet, fins, grans, Jànio Marti, joan antoni, junta, melodies, musicals, passions, populars, sitges carnaval, vila, vilafranca del penedes\n← Pla de xoc contra el morrut de les palmeres de Sitges\nEls infants i joves de Sitges coneixen de prop el Festival de cinema fantàstic →


El punt de partida per a la connexió del Tram entre Francesc Macià i les Glòries està pendent d’estudis i s’haurà d’acordar amb l’oposició\n7 min. 17/10/2015 00:00\nÉs una de les patates calentes que des de fa anys han tingut els alcaldes de Barcelona sobre la taula, i ara Ada Colau ha decidit agafar-la sense subterfugis: enllaçar el tramvia per la via més recta, la Diagonal. Com més aviat millor i restant protagonisme al trànsit privat en aquesta avinguda. De fet, el seu equip treballa, com ha pogut saber l’ARA, amb la idea inicial –pendent de debats i estudis– de deixar dos carrils de circulació per sentit i situar el tramvia a la part central de l’avinguda; i canviar la configuració de l’autobús, que podria passar a compartir espai amb el Tram o a circular pels laterals. Amb aquest esquema es mantindria l’amplada de les voreres de la reforma iniciada per l’anterior govern municipal i es guanyaria espai per als vianants i les bicicletes també a la zona central, al costat del tramvia. Seria una nova configuració urbana per a l’avinguda entre la plaça de Francesc Macià i la de Glòries, que és el tram de prop de quatre quilòmetres que actualment separa la xarxa del Trambaix de la del Trambesòs. De moment és només un punt de partida sobre el qual cal treballar.\nPerò perquè el projecte tiri endavant Barcelona en Comú requerirà el suport del Govern –al juliol Mas va donar el vistiplau a l’enllaç– i caldrà trobar aliats polítics dins mateix del consistori. El primer pas és esperar els resultats dels estudis previs que ja s’han encarregat per acabar de dimensionar el projecte i esbossar el dibuix definitiu.\nUn equip format per una cinquantena de tècnics treballa des de l’estiu en l’abordatge dels diferents aspectes relacionats amb la reforma. Des de l’encaix geomètric del tramvia fins a veure com, seguint el compromís del govern, aquest transport podria passar a ser explotat –si més no, en part– per un operador públic, ja que ara l’explotació del tramvia està en mans privades.\nCol·locar el Tram al centre permet –com remarca Ricard Riol, de l'Associació de Promoció del Transport Públic– salvar inconvenients com la possibilitat dels girs, la càrrega i descàrrega o l’accés als pàrquings que s’ha de fer des dels laterals. Ara el procés tot just és al punt inicial i el consistori va informar a finals de setembre –complint al límit el termini de cent dies que Barcelona en Comú s’havia marcat en el seu pla de xoc– que encarregava a l’empresa municipal BIMSA la dotzena d’estudis que han de servir per assegurar la viabilitat tècnica de l’enllaç.\nPer això la regidora de Mobilitat, Mercedes Vidal, apunta que és “precipitat” parlar de dibuixos concrets, tot i deixar clar que l’itinerari serà la Diagonal i que el cotxe perdrà espai. Apunta que cal estudiar quina modificació representarà en la demanda l’entrada en servei del nou tram per valorar el nombre de cotxes per als quals caldrà buscar vies alternatives a la Diagonal.\nDescartar altres itineraris\nEl procés, segons apunten fonts coneixedores del projecte, es vol fer de manera “pulcra” i també intentant seduir els aliats polítics necessaris perquè el tramvia posi fi a la separació que té ara. El primer que es fa és comparar tots els itineraris que durant aquests anys de debat –i de grans declaracions d’amor i odi al reintroduït tramvia– s’han anat posant sobre la taula per demostrar que, com creu el govern, el traçat recte de la Diagonal és el més eficient i permet un guany mediambiental i de qualitat en el transport públic. S’estudia, però, el traçat que va per Urgell i la Gran Via, el que va per Urgell i Provença i, el més costós, el de fer el recorregut per la Diagonal però subterrani. És a dir, en un túnel. Tots se sotmetran a comparació.\nPerò l’equip de Colau no té dubtes que l’enllaç en superfície per la Diagonal és el recorregut més fàcil i cap al qual cal avançar. Els càlculs interns passen per presentar el projecte executiu l’any que ve i poder engegar les obres el 2017, sempre que s’aconsegueixin els suports necessaris. Això ja permetria deixar algun tram en funcionament dins del mandat. Possiblement el que va de la plaça Francesc Macià al passeig de Gràcia, perquè tot i que tècnicament seria més senzill començar per l’altre extrem –on ja hi ha les obres de la plaça de les Glòries– la capacitat de la cotxera a hores d’ara fa més viable allargar el Trambaix.\nLa idea més optimista de deixar tota la connexió feta abans de les pròximes eleccions municipals sembla cada cop més inviable. No obstant això, ara tot està en una situació de fragilitat pel canvi de Govern, ja que la Generalitat ha de ser una part activa del projecte. De fet, en el mateix debat polític municipal CiU i PP ja han deixat clara la seva oposició frontal a la connexió per la via recta, recordant el referèndum frustrat de l’alcalde Hereu.\nUn cop posat el focus a la Diagonal, els tècnics que ja treballen en el projecte tenen clar que el tramvia s’ha de situar a la part central i es dóna per fet que l’ampliació de voreres que va impulsar el govern de Trias entre Francesc Macià i el passeig de Gràcia es podrà aprofitar. De fet, el que hi ha sobre la taula és desplaçar el carril bici del lateral on el va situar l’última reforma i permetre que a cada costat hi hagi dos carrils de circulació de 2,5 metres, de manera que quedaria la gran vorera i a continuació els dos carrils. La part central es podria dedicar en exclusiva al tramvia, la circulació de bicicletes i els vianants. Hi ha diverses opcions a l’hora de plantejar on es col·loca el tramvia dins d’aquesta part central. Es pot plantejar centrat o desplaçat a un dels laterals, i també cal estudiar si es col·loca una andana entre les dues línies. Aquests serien a priori els elements tècnics, però els estudis i les negociacions s’hauran d’acabar de perfilar.\nEl tramvia passaria així a concebre’s com una línia més de la nova xarxa de bus, però caldria garantir que per l’avinguda hi circulen amb condicions els busos que en recorren un tram per girar. Un pas bàsic seran els canvis que s’hauran de fer a la malla de l’Eixample perquè pugui absorbir el nou flux de trànsit. Podrien entrar en joc modificacions com la de canviar el sentit de l’avinguda de Sarrià entre la Diagonal i París i també el tram final d’Urgell.\nEls autobusos, en alerta per l’aposta pel tram\nL’aposta decidida del govern de Barcelona en Comú pel tramvia per la Diagonal ja ha trepitjat els primers ulls de poll. D’una banda, el grup municipal de CiU, que havia fet bandera de la seva oposició al projecte, va retreure al president Mas que –en una reunió amb l’alcaldessa– s’avingués a donar-hi suport, tot i que després el Govern va matisar que no s’havia concretat que l’enllaç es faria per la Diagonal. I, de l’altra, els tres sindicats d’autobusos –CGT, Actub i COS– van convocar dimecres una aturada parcial del servei per pressionar en la negociació del conveni col·lectiu i retreure al govern municipal que s’aposti per un mitjà de transport d’explotació privada com és el tramvia. En concret, els sindicats critiquen que els tramvies que ja circulen per Barcelona “han resultat un negoci excel·lent” per a les multinacionals que l’exploten i detallen que, entre les dues xarxes –Trambaix i Trambesòs–, van declarar el 2014 uns beneficis de més de 19 milions d’euros. A més, algunes de les línies de bus que passen per l’avinguda, com la 7 i la 33, són de les més utilitzades. També l’associació de comerciants Diagonal Centre s’oposa a l’enllaç. Denuncia el possible “efecte barrera” del tramvia a l’avinguda recentment reformada.\nColau confirma que les obres per enllaçar el tramvia començaran el 2017\nLes obres d’enllaç del tramvia per la Diagonal començaran el 2017\nEl govern de Colau xifra en 100 milions la inversió per enllaçar el tramvia\nColau torna a pagar la seva minoria a l’espera del pacte de govern\nColau i Puigdemont pacten la connexió del tramvia i la reactivació de la L9\nCal fer una consulta sobre el tramvia de la Diagonal? El PSC obre la polèmica\nUn descarrilament deixa sense servei tres línies del tramvia\nColau avisa el PSOE que és "irreal" intentar governar Espanya donant l'esquena a Catalunya\nL'oposició s'uneix i deixa sola Colau en la defensa del tramvia per la Diagonal\n175 milions: el cost d’enllaçar el tramvia per la Diagonal\nEls estudis del tramvia avalen l'enllaç per la Diagonal, que perdrà dos carrils\nLa fórmula per encaixar el tramvia\nLa Via Laietana clama a Colau una reforma per deixar de ser "una autopista"\n"Estalinista" o "depredador": Macias porta el tramvia de Colau a terreny hostil\nLa bicicleta guanya protagonisme a Barcelona tot i la davallada del Bicing\nEl RACC avisa que la connexió del tramvia per la Diagonal pot empitjorar la qualitat de l'aire i perjudicar l'autobús\nEl pla del tramvia per la Diagonal, a punt a la tardor


El PSM-ENTESA no es presenta a les eleccions europees (I) | card.cat\nEl Consell de Direcció Política del PSM-ENTESA aprovà que MÉS per Mallorca doni suport a les candidatures encapçalades per ERC i Compromís. L’objectiu del PSM-Entesa: enfortir MÉS per Mallorca per tal d’obtenir els millors resultats l’any 2015 i fer possible el canvi polític.L’acord, pres per àmplia majoria és aquest:\n“El PSM-Entesa acorda no presentar-se a les eleccions europees de maig de 2014. En tal cas el PSM-Entesa proposarà que MÉS per Mallorca doni suport a les candidatures europees encapçalades per ERC i Compromís”.\nPer tant, i tenint en compte que IniciativaVerds tampoc no concorrerà a les properes eleccions al Parlament europeu ni farà campanya activa per cap candidatura, ni la coalició MÉS per Mallorca ni els partits membres ens presentarem a aquestes eleccions.\nLa decisió del CDP del PSM-Entesa s’ha pres després d’un procés de consulta i de deliberació amb les bases del PSM-Entesa i de la coalició MÉS per Mallorca. Com a conseqüència d’aquest procés s’ha constatat, d’una banda, que no hi ha cap candidatura unitària que reuneixi el conjunt de partits i organitzacions del sobiranisme progressista i l’ecologisme polític i l’ecosocialisme d’arreu de l’Estat; i de l’altra, que cap de les candidatures que s’han acabat conformant generaven el consens suficient en el si de la coalició MÉS per Mallorca com perquè aquesta es pogués presentar conjuntament a les eleccions europees.\nDesprés d’analitzar aquestes circumstàncies, el CDP del PSM-Entesa ha prioritzat com a objectiu polític l’enfortiment de la coalició MÉS per Mallorca per tal d’obtenir els millors resultats l’any 2015, a les eleccions al Parlament, al Consell i als ajuntaments, i fer possible el canvi polític al nostre país.\nAra bé, des del PSM-Entesa hem considerat que, a només un any de les properes eleccions municipals i autonòmiques, la prioritat és consolidar el projecte i fer créixer la coalició. En aquests moments, després d’estar impulsant assemblees insulars i locals per constituir MÉS per Mallorca arreu del territori, tindria poc sentit que els partits que en formam part competíssim electoralment.\nA partir d’ara, des del PSM-Entesa i des del conjunt de la coalició MÉS per Mallorca podrem centrar els esforços en mobilitzar les bases, en escoltar la ciutadania, en elaborar la nostra proposta política i, en definitiva, presentar un projecte polític sòlid i de futur, que sigui l’alternativa real al bipartidisme PP-PSOE i que lideri l’any que ve el canvi polític en aquest país.\nAquest article s'ha catalogat com a Política i s'ha etiquetat amb PSM. eleccions europees per Tomàs Martínez. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç.


El Blog de la Josefina: Catalunya és un país que “s'ha fet a partir del diàleg i de l'anar sumant diferències”.... No arribar a un acord sobre el referèndum amb l'Estat seria “decebedor i trist”...\nCatalunya és un país que “s'ha fet a partir del diàleg i de l'anar sumant diferències”.... No arribar a un acord sobre el referèndum amb l'Estat seria “decebedor i trist”...\nEl president de la Generalitat assegura que els últims casos de corrupció demostren que cal “un canvi cultural” basat en la transparència i el rigor\nEl president de la Generalitat, Carles Puigdemont, ha assegurat que si finalment no s'aconsegueix acordar el referèndum amb l'Estat “seria una situació decebedora i trista” perquè Catalunya és un país que “s'ha fet a partir del diàleg i de l'anar sumant diferències”. Per evitar-ho, Puigdemont ha destacat que el Govern convidarà l'executiu espanyol a “seure a parlar fins el darrer moment” perquè quan dues parts confronten opinions “sempre en surt alguna cosa positiva”. Durant la seva intervenció a la Primera Nit de l'Empresari del Prat de Llobregat, Puigdemont, tot i lamentar que fins ara tot el que han rebut és un “no rotund”, ha insistit que el Govern vol ser com els empresaris, “que no tiren la tovallola a la primera dificultat”. Sobre els darrers casos de corrupció, el president de la Generalitat ha apunta que cal “un canvi cultural” basat en la màxima transparència i rigor i un model clar de finançament dels partits i les fundacions.\nCarles Puigdemont ha presidit aquest dijous al vespre la Primera Nit de l'Empresari del Prat de Llobregat que ha comptat, entre d'altres, amb la presència de l'alcalde del municipi, Lluís Tejedor, el director general d'operacions d'Amazon a Espanya, Fred Pattje, i una nodrida representació del món empresarial d'un dels municipis amb més teixit industrial de Catalunya.\nAbans del sopar, i responent a una selecció de preguntes dels assistents, el president de la Generalitat ha insistit que tot i que la negativa del Govern a negociar un referèndum pactat “no invalida el desig de la majoria del poble de Catalunya quan s'ha pogut expressar”, la voluntat inequívoca del Govern és insistir tant com calgui per obrir una ronda de negociacions que permeti, com a mínim, confrontar opinions. Aquí, Puigdemont ha assegurat que, com passa en el món empresarial, quan dues parts s'asseuen parlar sempre en surt alguna cosa positiva i que és això “al que aspira” Catalunya.\nSobre la relació entre empresaris i polítics i els darrers casos de corrupció, Puigdemont, sense citar cap cas en concret, ha reconegut que fins ara “hi ha hagut massa racons en què males pràctiques d'ambdós estaments s'han donat la mà permetent uns abusos i unes perversions que amenacen la credibilitat del sistema”. Un sistema, ha afegit, “que s'hauria de mimar més i no grapejar tant” a partir del prestigi de la majoria honrada d'empresaris i polítics.\nPer reconduir la situació actual, Puigdemont creu que cal “màxima transparència” i un model clar de finançament dels partits polítics i les seves fundacions que fins ara no ha existit. A més, també ha reclamat mitjans independents i el màxim rigor per “entendre les coses tal com són”. “Hi ha gent que s'equivoca i per això no és corrupte, i hi ha gent que fa les coses de manera impecable i està robant”, ha reblat.\nPer últim, el president de la Generalitat ha assenyalat que per lluitar contra la corrupció cal “una justícia independent i amb mitjans” i ha lamentat que l'estat espanyol sigui el tercer país per la cua a la UE en independència del poder judicial. “Quan una economia tant important com l'espanyola està a la cua en credibilitat és que tenim un problema”, ha afegit.\nSuport al “pulmó econòmic” de Catalunya\nEl president de la Generalitat ha assegurat que tant el Prat de Llobregat com el conjunt de la comarca “estan imparables” consolidant-se com el “pulmó econòmic” de Catalunya. Puigdemont ha recordat que Catalunya vol aconseguir que en els pròxims anys el sector industrial representi el 25% del total de l'economia i que en aquest objectiu el Baix Llobregat i municipis com el Prat, que representa el 2% del PIB català, són l'exemple a seguir.