Josep-Ramon Bach: «Quan vius situacions límit, o t'ensorres del tot o en surts triomfant» | NacióSabadell\nJosep-Ramon Bach: «Quan vius situacions límit, o t'ensorres del tot o en surts triomfant»\nEl poeta i dramaturg presenta el seu nou llibre, "En Abstracte"\nper Albert Segura , Sabadell, 11 de desembre de 2016 a les 09:00 |\nJosep-Ramon Bach, autor d'En Abstracte. | JRB\nL'evolució d'una persona es veu en el què fa, en com es comporta i en la seva manera d'entendre la vida. N'és un exemple el poeta i dramaturg Josep-Ramon Bach (Sabadell, 1946), guanyador del Premi Vicent Andrés Estellés de Poesia pel poemari Secreta Dàlia en l'edició dels Premis d'Octubre de 2015. Ara el sabadellenc torna a les llibreries amb la seva darrera obra, En abstracte (Editorial La Breu). N’ha parlat en una entrevista a Nació Sabadell.\n- Quina és la temàtica del llibre?\n- En abstracte comença formalment fent una recerca per fer un sistema diferent que em permetés usar una poesia descriptiva sense caure en el perill de fer prosa retallada. Cada poema consisteix en deu haiku, encadenats. A partir d’aquí puc fer descripció, i m’obliga cada cop a utilitzar la lírica, mai queda una cosa descriptiva, és lírica i poètica. Amb aquest sistema nou no hi ha perill que es faci el que molta gent fa, que es posar línies i prou.\n- Per als profans, què són els haiku?\n- Són versos femenins, plans, i es compleix la fórmula clàssica japonesa de 5, 7, 5. Té una musicalitat molt característica.\n- I quin és el contingut que li ha donat?\n- És un llibre que és una provocació, i a la vegada una petita venjança contra la meva pròpia adolescència, en què tant el feixisme imperant com el nacionalcatolicisme em van fer mal, fins el punt que vaig haver de fer cures en un frenopàtic de Barcelona. Ara tinc 70 anys i veig que tenia ganes de treure tota aquesta mena d’amargor que tens quan creus que t’has portat malament. I el llibre es torna descarat, sempre tornant a la idea primera: és molt líric i no queda de forma poca-solta o feridora, és una forma de fer absolutament poètica.\n- Quants poemes l'integren?\n- Compta amb deu poemes que fan una petita novel·la canalla i que passa per totes les perversions possible, de fet hi represento el caos. Hi ha un component en tot, que tot i que sembli hi ha les ganes de rebentar, t'adones que a darrera hi ha una moral. En el fons sóc un moralista que intento explicar el caos i la perversió que passa en l’època i en la vida de molta gent. Hi ha diferents parts, deu haiku, amb una forma estètica, hi surten temes de l’escola, escatològics, que ara puc explicar perquè tinc certa edat\n- I com hi arriba a aquest plantejament?\n- Per la soledat que sempre ha presidit la meva vida. Es conseqüència d’una manera moralista de veure la vida. Un està sol davant de la realitat. Aquest és un llibre que no és fàcil, amb una intensitat d’imatge poètica que comporta el haiku i que es difícil de llegir, va insistint, i en cada lectura s’hi troben coses noves. La manera de presentar-lo inquieta molt.\n- Deia que havia hagut d’anar al frenopàtic.\n- Sí, a fer cures de son, em vaig sentir desbordat en aquest món. Des d’aquell moment mai he estat una persona dèbil, sóc molt sensible, però ja no em derrota ningú, ni les circumstàncies. Quan vius situacions límit, o t’ensorres del tot o en surts triomfant, poderós. Ja t’espanten poques coses, i això no és negatiu. Tinc un ego de baixa intensitat, però el problema de molts nanos que escriuen, que hi ha més poetes que sardines a la plaça, és no saben què explicar. La meva experiència m’ha donat un coixí important per explicar les coses que explico.\nJosep-Ramon Bach, premiat amb el Vicent Andrés Estellés de Poesia\nCultura, Entrevistes literàries, lectura, Josep-Ramon Bach, En abstracte


El Bloch Gris: juin 2016 Archives\n2016 Sant Joan Despí\nBy JS on 28 juin 2016 18h35 | No Comments\nAquest cop la crònica no puc fer-la gaire. Vaig arribar tard, a segona ronda, i els castells que sí que sí que hi era no els vaig mirar gens. Així que només em puc refiar de les cròniques de la Nancy i dels Margeners --perquè sembla que Cornellà no fa cròniques des de fa temps.\nLa setmana havia estat força estranya pel que fa a assaig: dimarts venia Cornellà a casa nostra, i l'endemà nosaltres a la seva. A més, com ja vaig dir a la crònica anterior, durant el concert de Miquel del Roig vaig pujar a fer un garrotín, davant la inusual absència de cantaires de la colla amfitriona, fet que va provocar que el meu estirabot restés sense resposta. Així que anava saludant alguns castellers de Cornellà, d'altres ja no em volien dir res i d'altres m'amenaçaven de tallar-me un floc de cabells brandant unes estisores.\nL'assaig de dimarts va anar força bé, amb força bones proves per nosaltres; en acabat, vem oferir als forasters birres i pica-pica, cortesia no corresposta l'endemà al poble veí. Dimecres nosaltres érem força pocs i només vem fer dues pinyes. Jo anava fent algunes birres al bar mentre contemplàvem la desfeta lamentable del Barça de bàsquet. En acabat encara m'hi vaig quedar fins que van tancar el local, amb una colla de poc més de 5 cornellanencs i cap altre cargolí.\nAixí que sapiguent com està la colla lila, que va avançant cap al 2de7 i el 4de8 a poc a poc, però va avançant, ens plantàvem diumenge a les set del vespre a Sant Joan Despí, territori suposadament neutral entre Cornellà i Esplugues. Com que jo voltava per Esplugues per temes electorals, al final vaig anar a clapar una estona a casa a la tarda i em vaig adormir: a les set tocades em preparava ràpid i tirava cap a Sant Joan Despí, poc després que es fes el nostre 5de7, o just quan el fèiem, no me'n recordo.\nNosaltres érem segons en l'ordre d'actuació i, segons les dues cròniques citades (Nancy i Margeners), el nostre 5de7 va ser molt tranquil. Just abans Cornellà també n'havia fet un altre, abans: segons quina font, el van fer després d'un intent desmuntat per indecisió de canalla, segons la crònica dels Margeners de Guissona.\nEl tres per sota de segona ronda pel que diuen es va fer sense gaires problemes; jo el que en recordo és que guai. Cornellà havia fet el 4de7 amb agulla: en fi, el que és segur és que ells comencen a fer sense cap problema castells de la gamma alta de set i són a només una passa de distància nostre.\nEn tercera ronda descarregàvem el 4de7 amb vistes, segons diu tothom també i anuncia la Tècnica, al 4de8 més o menys imminent que volem provar tan bon punt el puguem provar, si és aquesta setmana a Sants, millor. I Cornellà va fer el mateix.\nNosaltres vem ser els únics que vem plegar amb un pilar de cinc. Hi va pujar la Marina, que diria que era el primer perquè no em sona gens que n'hagi fet cap més.\nSobre els Margeners, a banda que venien del mid-west català en un cap de setmana de pont i en jornada electoral, un diumenge ni més ni menys que a quarts de vuit del vespre, a més a més aquest any tenen problemes d'assistència. Així que es van haver de conformar amb castells de sis.\nÉs, evidentment, una merda de crònica aigualida: vaig fer tard i vaig passar dels castells. Pel que fa al resultat de les eleccions: putaspanya.\nCastellers d'Esplugues: 2 pd4, 5d7, 3d7ps, 4d7, pd5\nCastellers de Cornellà: 2 pd4, 5d7, 4d7a, 4d7, 2pd4\nMargeners de Guissona: pd4, 3d6a, 4d6, 3d6, pd4\nCrònica "Nancy": http://www.cargolins.cat/content/5d7-3d7ps-i-4d7-sant-joan-desp%C3%AD\nCrònica "Margeners": https://margeners.cat/2016/06/28/actuacio-a-sant-joan-despi-3/\n2016 Aniversari Cornellà\nBy JS on 20 juin 2016 15h53 | No Comments\nEstava mirant 'Ichi the Killer' mentre al damunt dels nostres caps s'abrandava una tempesta que ens feia més remullats. La pel·li adollava els darrers devessalls de sang i el xàfec també s'espolsava les últimes gotes: a les 18.15 pujava a la bici i baixava fins a l'església de Cornellà, on estava a punt de començar la diada d'aniversari dels Castellers de Cornellà, amb Xiquets de Tarragona i Castellers de Sants, els seus padrins. Tot s'ha de dir, Cornellà sempre ha tingut la mà trencada per organitzar diades amb colles maques i en festes importants de les ciutats de la vora, etc.: s'ho curren força.\nVaig entrar a l'església regalimant aigua plujana i veia allà al mig, entre la munió de gent, els bancs i el Cristu, els Castellers de Cornellà, que ja carregaven el 3de7, que de lluny estant em va semblar força quiet i parat. És el segon cop que veig castells dins d'aquesta església; el primer va ser ja fa uns cinc anys amb Minyons de Terrassa i tal, on la mena de càntic que fan per celebrar castells, fent la figa, reverberava força.\nEl lloc era molt sagrat i tota la pesca, però hi feia molta calor i molt d'enrenou i hi estàvem estrets i era més difícil fer-hi birres, perquè el vi del sagrari no que no el van treure. Val a dir que quan havia sortit de casa ja no plovia, i que per tant a dos quarts de set tocats ja no plovia gens i s'obrien clarianes a ponent, per la qual cosa no tenia gaire sentit quedar-s'hi dins. D'aquesta manera van acabar sortint tots plegats perquè els Borinots fessin el primer castell: el 4 de 8 amb agulla.\nPel que diuen porai l'any passat només en van fer un, però no ho semblava gaire perquè el de dissabte, el primer de l'any, no va patir gens. El quatre estava força quadrat, potser una mica estirat per baix, i el pilar feia cara de ser molt solvent i que podria haver resistit el diluvi d'una hora abans.\nI, tot seguit, els Xiquets de Tarragona feien el 3de8, que diuen que potser no era meravellós però que a mi em va semblar fet amb molta tranquil·litat.\nEra l'hora de la segona ronda i venien els Castellers de Cornellà a enllestir la feina que els havia quedat pendent la setmana anterior a Can Vidalet. Així, si fa no fa com l'altre dia, el cinc va pujar molt sòlid i amb bones mides, es va carregar sense problemes i es va descarregar en un pim-pam, sense problemes per dalt. Clap-clap, molt bé!\nEs discutia si els Borinots farien o no farien el 3de9f, però sembla que el xàfec de poc abans va acabar d'ofegar aquesta possibilitat, de manera que va emergir del terra moll un 2de8f que res, va fer la impressió d'indestructibilitat absoluta, una torre infrangible, marmòria, invulnerable, pètria, poctlla. És el mateix castell que van provar els Xiquets de Tarragona tot seguit: va pujar al segon peu, diria, i en general no era una torre tan bonica com la dels Borinots, una mica més bregada.\nI arribava la tercera ronda, que va veure tres castells dels Castellers de Cornellà. El primer 4de7 amb agulla pujava de puta mare, o això semblava, però, aleshores, amb l'enxaneta enfilant els dosos es va cridar "avall" per cap raó aparent. Vaig veure una nena plorant i vaig pensar que era per aquesta raó, però després em van dir que tenien problemes amb la posició d'un baix, i que al capdavall el pilar del mig estava com tort. En repetició el 4 va pujar força més destarotat i es va fer anar avall una mica abans que l'anterior, amb dosos ja a dalt.\nFinalment, en repetició de la repetició, per sortir del seu aniversari amb tres castells van fer el 4de7, que aviam com evoluciona i qui el porta abans a plaça, ells o nosaltres, o totes dues colles alhora en una d'aquestes actuacions que fem junts aquest any. (A més de Sant Joan Despí aquest diumenge, actuarem amb ells per la Trobada del Baix i a la seva Diada del novembre, si no és que tot els va molt rodat i es classifiquen també pel malaurat Concurs.)\nEn tercera ronda els Borinots van portar un 5de8 que, com els altres castells, va ser per emmarcar. La catedral m'agrada especialment, i amb l'església de fons i tan ben parat és una gran cosa de veure. Per la seva banda, els Xiquets van descarregar el 4de8; diuen que la pluja potser els va fer descartar el 4de8 amb agulla.\nEn pilars els Borinots van plantar el de 6: així d'entrada semblava que el Pau, el segon, estava com molt dret, però bé, al cap i a la fi el van fer amb una comoditat aparent força d'allò de treure's la potlla fora. Els Xiquets van fer el vano de 5 i Cornellà, pilars de 4.\nEn acabat hi va haver la clàssica polca d'Ours. Amb una colla de zona tradicional i una altra que es caracteritza per execrar i avorrir fins al moll de l'os aquesta pràctica, habitual en moltes colles del nord i de tot arreu, es va donar el cas que només la van ballar alguns castellers de Cornellà, en una plaça en què la majoria de castellers o s'ho miraven o no en feien cabal.\nI vaig anar a sopar a un bar del cap de la Rambla amb la Raquel. Al cap d'una estona vem passar al Patronat, on tocava un grup narcotitzant que anestesiava la parròquia, i quan van acabar va pujar a l'escenari el típic, mític i mirífic Miquel del Roig, que cada dia que el veig em sembla que fa més cara d'emprenyat. De les vegades que l'he vist, a l'hora dels garrotins s'hi fan cues o hi puja un grapat de gent, i es van picant entre ells amb en Miquel que de vegades hi intercala garrotins seus. Dissabte, tanmateix, només hi va pujar l'Adrià de Borinots i ganapiot, i jo mateix, cargolí i ganapiot. Jo, que no faig mai garrotins, potser me'l podria haver estalviat: vaig ser recompensat amb una petita escridassada i una empenta en baixar de l'escenari. En Jep sempre fent amichs. A primera línia del concert hi havia els quatre cargolins que ens hi havíem plantat i un munt de borinots, a banda d'algú de Cornellà esbarriat per alguna zona lateral, que no van voler respondre.\nAl final va acabar el Miquel del Roig i també se'm van acabar els calés: vaig anar a buscar-ne a la caixa de la rambla, però resulta que la tanquen de nits. Com que tenia la bici a mig camí (a l'Ajuntament) i no tenia diners, vaig decidir tornar cap a Esplugues.\nFeia tres anys que no penjava fotos d'altres diades al Flickr de la colla; això és perquè ja no vaig a tantes diades, perquè si hi vaig no faig fotos i perquè si en faig no les penjo a Flickr perquè ara és "de la colla", no meu.\nD'altra banda, haig de netejar l'objectiu de la càmera. I també sap greu que Cornellà i Borinots mai no facin fotos de les altres colles amb qui actuen, però buènut. A més, els de Cornellà les pengen amb restriccions de drets i ni tan sols les puc inserir en la crònica.\nAmb Cornellà actuarem aquest diumenge i compartirem assaig dimarts i dimecres; amb Borinots actuem a la plaça d'Osca amb Capgrossos d'aquí dues o tres setmanes; amb els Xiquets, ni tan sols recordo haver-hi actuat mai (però potser sí).\n@xiquetstgn 3d8,2d8f,4d8 #castellers\n2016 Can Vidalet\nBy JS on 14 juin 2016 15h58 | No Comments\nLa setmana havia anat bé i anàvem travessant per fi el 2de6 net i el 4de7 net força sovint, i fins i tot les proves amb pinya començaven a fer bona cara, i divendres hi havia força colla i en acabat a la Closca hi havia un munt de gent fent-la petar i semblava que tornem a enfilar el bon camí, després de nombrosos d'entrebancs per motius diversos, etc.\nAmb aquesta trempera arribàvem a la diada de Can Vidalet amb el màxim que podem fer a hores d'ara: 7de7, 3de7 per sota i 5de7. És un repertori que ja havíem dut a plaça per Sant Jordi al Brillas; era el segon 7de7 de la temporada, el tercer 3de7s i el vuitè 5de7. En general són números per sota dels de l'any passat per aquesta època, perquè tot i que de 3 per sota de moment també n'havíem fet tres, i que de 7de7 només en teníem un, per Can Vidalet sumàvem deu 5de7 i, sobretot, un 4de8 carregat i un altre de descarregat. En tot cas, sembla que aquestes dues setmanes després de Vacarisses ens hem refet de les baixes i comencem a tenir a l'abast (una mica llunyans encara) el 4 i el 2 (un castell que no vem provar fins a final de temporada, l'any passat, i blabla).\nD'altra banda, l'any passat, que havíem provat el 4de8 a CanVi, que va quedar només carregat, jo no hi vaig anar, puix que en els moments en què el 4 bunyolejava i s'esbaldregava, jo passejava feliçment per l'Hospitalet de l'Infant.\nDoncs això, tornàvem a Can Vidalet, el barri d'Esplugues que sempre ens rep amb banderetes espanyoles, i ens instal·làvem pel mig de la rambla esperant que fos l'hora de començar. Jo em trobava amb gent del partit a la terrassa del Willis i feia el vermut mentre ens enfaixàvem a ritme mandrós. La nostra taula s'anava omplint mentre enlairàvem els pilars d'inici, com sempre d'allò més intressants.\nEns tocava obrir rondes, un fet inusual per tal com acostumem a tancar-les, però aquest cop érem els amfitrions i no teníem gaire excusa. Començàvem amb el 5de7, on vaig entrar d'agulla a la plena per segon cop consecutiu, fet també insòlit, des d'on vaig veure un tres força tranquil. La Marta, que em feia les fotos, em va confirmar la placidesa del castell, tot i que em va comentar que la torre estava una mica separada del tres. Doncs res, un altre cinc: des del 12 de maig del 2013 que no caiem en aquest castell; des d'aleshores n'hem descarregat 52 de consecutius, amb un únic intent desmuntat el 20 d'octubre d'aquell mateix any abans de tornar-lo a descarregar el mateix dia.\nSembla que en segona ronda ja hi érem tots i provàvem el 3de7 per sota. Em van posar al darrer cordó, fet que vaig aprofitar per fotre el camp de la pinya i pujar a la plaça de dalt per veure'l. Entre el que vaig contemplar i el que em van explicar, el 3 va anar pujant més o menys compassat, tot i que a les dues darreres aixecades hi va haver una remenada important, que es va anar aturant a mesura que es coronava. També podem mirar el vídeo i sortir de dubtes.\nAl vídeo sí que es veu força remenat, però sense perill en cap cas. Deu ser la impressió de veure el castell de fora estant, acostumat a fer-hi de contrafort o agulla.\nDesprés del tres tocava la truita de set. Tot i que també em deien que havia anat bé, també de dins estant, un altre cop d'agulla al quatre, vaig notar desarranjaments, moviments i les merdes típiques d'aquest castell. En tot cas farem cas del que ens diuen i direm que estava molt bé, «un 7de7 de postal, perfecte de mides i que va pujar i baixar sense cap complicació».\nPlegàvem amb el vano de 5, en què un dels pilars de 4 va acabar caient endavant.\nPel que fa a les altres colles, la segona eren els Bandarres, que anaven a mig gas a Can Vidalet i només van fer 4de7, 4de7a i 3de7, uns castells que així ara amb la distància no recordo que tinguessin dificultats especials. Si més no, no ens van plantar el 2de7 als morros. Van plegar amb el pilar de 5.\nI els Castellers de Cornellà --amb totes dues colles actuem moltíssims cops a l'any: enguany, quatre o cinc cops amb cadascuna-- venien amb ganes de fer el 5de7, però una enxaneta o acotxadora es va fer enrere --sembla que ja havia passat a assaig-- i va quedar en intent desmuntat. És una llàstima, perquè el castell semblava molt maco i sòlid.\nDesprés d'això van abaixar el llistó i van repetir l'actuació dels Bandarres, però sense pilar de 5 final. El record, també des de la distància, és que no van patir gaires problemes per descarregar-los. També cal tenir en compte que sempre vaig atabalat entre rondes i no m'hi fixo gaire.\nI vem volar cap al local, a l'altra banda d'Esplugues: de l'Hospitalet a Sant Joan Despí travessant torrents, autopistes i tres o quatre barris sembrats de blocs de pisos afrosos. Necessitaven el meu portàtil per posar la quarta ronda, que els bandarres no es van mirar gaire, i per la sessió de DJ de tot seguit, en què com sempre els bandarres s'hi van posar força.\nJo vaig fer una botifarra amb l'Ignasi de Cornellà, que diria que vem guanyar. Quan vaig tornar a sortir al pati, la qüestió ja anava força etílica. O sigui que em vaig esperar que em tornessin el portàtil i me'n vaig tornar a alguna hora fosca del vespre. No trobàvem el cable de l'ordinador i hi vaig haver de tornar l'endemà per pescar-lo.\nFotos Josep/Marta: https://www.flickr.com/photos/senkreu/albums/72157668807327540\nFotos Manel: https://www.flickr.com/photos/senkreu/albums/72157669203402762\nCastellers d'Esplugues: 3p4 5d7 3d7s 7d7 v5 (p4c)\nCastellers del Poble Sec: 2p4 4d7 4d7a 3d7 p5\nCastellers de Cornellà: 2p4 id5d7 3d7 4d7 4d7a p4\n« mai 2016 | Main Index | Archives | juillet 2016 »\nThis page is an archive of entries from juin 2016 listed from newest to oldest.\nmai 2016 is the previous archive.\njuillet 2016 is the next archive.


Antonio Banderas es converteix en Pablo Picasso | EL CINÈFIL\nActualitatTV 18 de Gener de 2018 Luana Valls 0\nL'actor apareixerà en la ficció 'Genius' de National Geographic\nL’any passat National Geographic va presentar la seva primera sèrie de televisió, sota el títol Genius i que seguia durant 10 episodis la vida d’un dels físics més famosos de la història: Albert Einstein. El director Ron Howard va ser l’encarregat de dirigir el primer episodi que tenia com a protagonistes Geoffrey Rush (Pirates of Caribbean) i a Johnny Flynn, ambdós encarregats de donar vida al geni alemany, precursor de la teoria de la relativitat. El primer en la seva etapa madura i l’altre en la de la seva joventut.\nGenius és una antologia que també representa la primera incursió de National Geographic en el món de la ficció i, la primera temporada va tenir tan bona acollida que ja se n’està preparant una segona. En aquesta ocasió, se seguirà un altre gran personatge de la història dins el camp de la pintura: Pablo Ruíz Picasso. L’escollit per donar vida a l’excèntric artista ha estat Antonio Banderas, que compartirà el personatge amb Alex Ritch. Com en el cas de Rush, Banderas interpretarà les etapes del pintor més avançades i Ritch, les de la seva joventut.\nEstà previst que aquesta segona temporada arribi al llarg d’aquest any, tot i que encara no hi ha una data definida. Per ara, de la mà d’Entertaiment Weekley arriba la primera imatge d’Antonio Banderas, caracteritzat com a Picasso i, les primeres imatges gràcies al canal de Youtube de National Geographic.


Beralmar - Newsletter 11 Setembre 2007\nEntrevista amb Ramón Sarió, Director General de Beralmar\nEn Ramon Sarió és, juntament amb en Cristòfol Caparrós, Director General i principal accionista de BERALMAR des de 1982. Hem volgut conèixer el seu punt de vista sobre qüestions relacionades amb el sector ceràmic i BERALMAR, una empresa que ha experimentat un constant i equilibrat creixement als darrers anys.\nNEWSLETTER BERALMAR: Quines han estat les claus del creixement de Beralmar?\nRAMON SARIÓ: Sens dubte el desenvolupament de nous productes i l’obertura a nous mercats. Fruit de l’especialització de l’Empresa i del esforç del Departament de R+D, s’han generat nous sistemes de combustió que han aportat una millora de productivitat per a molts clients.\nDes de fa molts anys hem apostat per a l’obertura a nous mercats. Aquest es un procés molt lent i costòs, però gratificant al moment de maduració d’un mercat. La nostra política és d’estar present als mercats escollits, que són avui en dia uns 50, conèixer les necessitats dels clients i generar confiança per tal de poder vendre els nostres productes, quan el client ho necessiti.\nNB: Sembla que hi ha un important procés de modernització de les indústries ceràmiques a moltes regions del món. Cóm creu que això pot afectar als proveïdors del sector ceràmic?\nRS: Estem travessant un període de temps en que l’economia funciona bé en moltes àrees del món. En molts països la demanda de maons i teules és alta, i per tant s’han de satisfer la demanda de vivenda acumulada durant molt temps. Aixó comporta que les indústries del sector tinguin la necessitat de incrementar la seva productivitat i generin una demanda de nous equips.\nPerò les indústries ceràmiques no volen només comprar equips, el que necessiten és tenir l’ajut d’uns proveïdors que facin rendible la inversió i es converteixin en proveïdors estratègics per al seu creixement present i futur. Cal un alt grau d’especialització per part dels proveïdors per a poder aportar el valor afegit que se’ns demana.\nNB: La factura energètica cada vegada representa una part més important dels costos de fabricació. Quines solucions pot aportar BERALMAR?\nRS: El marc que es contempla és el d’una energia cara i escassa per molt temps. El que aporta BERALMAR al sector ceràmic es una sèrie de mitjans i actuacions per optimitzar el consum de l’energia utilitzada en l’assecat i cocció i en l’ús d’energies alternatives.\nPer optimitzar el consum apliquem tecnologies per reduir els cicle de cocció, per millorar-ne l’eficiència i per recuperar energia, aplicant cremadors de alta velocitat de flama freda, diversos equips de recirculació d’aire i control del procés.\nLa inquietud per la racionalització de l’ús de l‘energia ens va portar a desenvolupar per exemple el forn model PRESTHERMIC, que es hermètic i ens permet reduïr en més d’un 10% el consum en comparació amb un forn túnel de construcció tradicional, a més d’altres avantatges de qualitat i producció.\nNB: BERALMAR es caracteritza per una gran gama de cremadors per a qualsevol combustible, i sempre s'ha apostat per desenvolupar equips per a combustibles alternatius (biogas, biomassa, etc.). Quin futur veu per a aquests combustibles?\nRS: Avui BERALMAR es el fabricant que disposa de l’oferta més completa de sistemes de combustió del mercat, utilitzant diversos tipus de combustibles, com el gas natural, gas propà, biogas, fuel-oil, gasoil, altres derivats del petroli, carbó mineral, coc de petroli i combustibles sòlids vegetals.\nEl sector necessita altres combustibles per a no dependre tant del gas i del fuel-oil. En els períodes d’energia barata, ningú pensa en combustibles alternatius. No cal que les empreses proveïdores ens esforcem en investigar, donat que l’únic que es valora és el preu del moment. Les administracions no han tingut una política energètica a mig termini i s’ha perdut molt temps.\nCrec en combustibles com el biogàs, no contaminant i econòmic, però és necessari que les administracions del diversos països potenciïn el seu consum, facilitant la instal•lació de digestors. El coque de petroli és un combustible apropiat per a la industria ceràmica, gestionat amb la tecnologia adequada, amb una producció creixent i un preu molt atractiu. Avui ja es consumeix a mig món. Per a poder utilitzar altres combustibles sòlids vegetals, disposem de la tecnologia adequada, la dificultat en tot cas rau en garantir el suministre.\nNB: Finalment, cóm imagina Beralmar a 10 anys vista?\nRS: BERALMAR serà uns proveïdor de referència per a un sector ceràmic que té un gran futur, ja que els maons i teules són i seran materials bàsics per la construcció.\nImagino BERALMAR amb un volum de negoci molt més alt, com a conseqüència de tenir més realitzacions per tot el món i de l’experiència acumulada. En definitiva l’escenari que preveiem és una projecció de l’èxit dels darrers anys.\nTambé penso que l’entorn haurà canviat molt, i pocs o cap del nostres actuals productes s’utilitzaran. Aplicarem noves tecnologies per a generar els nous productes. Sovint pensem que tot està fet i crec que tot està per fer.\n+ info: Beralmar\nBeralmar, present a la Fira CEVISAMA 2008 de València\nCom és habitual, BERALMAR serà present amb stand propi a la la propera edició de la fira CEVISAMA 2008, que es celebrarà a la Fira de València entre el 5 i el 9 de Febrer del 2008.\nCEVISAMA és una fira de materials de construcció en general, i és la que reuneix un major nombre de proveïdors de maquinària per a la indústria ceràmica d’Espanya.\nBERALMAR estarà localitzat al Nivell 1, Pabelló 5, Stand B-53. Preguem als interessats en rebre invitacions per a visitar aquest event que es posin en contacte amb Carme Posas (carme.posas@beralmar.com)\n+ info: CEVISAMAParticipació de BERALMAR a fires\nNOVETATS I REALITZCIONS\nPosta en marxa d'un nou forn tunel a Hongria\nBERALMAR ha posat en marxa amb èxit un nou forn túnel per a la ceràmica hongaresa PÁPATESZÉRI TÉGLAIPARI Kft., situada a la localitat de Pápateszer, al nord-oest del pais.\nEl nou forn, de 76 metres de llarg, és del model PRESTHERMIC. Aquest tipus de forn permet, gràcies al disseny hermètic del seu envoltori metàl•lic, treballar a grans pressions sense pèrdues energètiques, assolint un consum específic significativament inferior al de forns túnel tradicionals.\nEl principal combustible d’aquesta nova instal•lació és el gas natural, que s’utilitzarà per a coure una producció de fins a 260 tn/dia de bloc termoargila i diversos tipus de maons foradats.\nAgraïm des d’aquestes línies la reiterada confiança de PÁPATESZÉRI TÉGLAIPARI Kft. en BERALMAR, confiant haver estat de nou a l’alçada de les expectatives creades.\n+ info: Pápateszéri Téglaipari Kft.Forn PRESTHERMIC\nCremadors de flama freda, avantatges contrastades\nExemple de corva de cocció abans i després de la instal•lació de cremadors de flama freda.\nDesprés de 2 anys comercialitzant els nous cremadors d’alta velocitat de flama freda model FOC20/FF, BERALMAR ha contrastat l’efectivitat d’aquests cremadors allà on es persegueixen els objectius que van conduir al seu desenvolupament.\nEls cremadors de flama freda s’instal•len entre el pre-escalfament i el tir, gràcies a la seva capacitat de funcionar en temperatures entre 400 i 600ºC tot i la gran proporció d’aire que injecten. La seva presència contribueix a igualar temperatures al paquet i proporciona un precalentament menys agressiu, evitant trencadisses i possibilitant un ritme de cocció més alt.\nMés de 20 forns a Espanya ja treballen amb aquest tipus de cremadors, els darrers exemples dels quals són HIJOS DE F. MORATAL (Villalonga, València) i PROINCER (Elx, Alacant).\n+ info: Cremadors de flama freda model FOC20/FF\nSILENSIS, nova marca de material ceràmic d'aïllament acústic\nL’Associació Espanyola de Fabricants de Maons i Teules, HISPALYT, de la qual BERALMAR és associat, ha impulsat la marca SILENSIS, que engloba tots aquells sistemes de construcció amb maons ceràmics que compleixen amb el Codi Tècnic d’Edificació.\nEls sistemes constructius SILENSIS són el resultat de la investigació conjunta entre HISPALYT, l’Institut d’Acústica del CSIC (Centre Superior de Investigacions Científiques) i el Centre Tecnològic LABEIN. Amb els sistemes SILENSIS, les parets separadores entre vivendes assoleixen resultats d’aïllament acústic in situ d’entre 50 i 55 dB.\nHISPALYT ha organitzat un programa de formació per als fabricants associats, paral•lelament a la promoció de la marca SILENSIS mitjançant anuncis televisius i publicitat a estadis de futbol.\nLa impulsió de la marca SILENSIS s’enmarca plenament en l’aposta de la indústria ceràmica espanyola pel valor afegit com a clau del creixement del sector.\n+ info: SILENSISVideo promocional (4’54”)\nNewsletter 11 - Setembre 2007


Pujol, de l’esperança al desencís – El Republicà\nPujol, de l’esperança al desencís\nEl diumenge 8 de gener de 1989, el diari Avui publicava unes declaracions del llavors President de la Generalitat Jordi Pujol, en les que el President confessava que se sentia enganyat per Madrid., denunciant una postura “incomprensiblement negativa” del govern central en el tractament de les qüestions financeres pendents amb Catalunya, creant una inferioritat competitiva. La situació no ha canviat, diguin el que diguin.\nCinc anys després, el mateix Jordi Pujol davant la Sentència del Tribunal Constitucional sobre el català a l’escola i la Ley Wert amb la que es pretenia espanyolitzar els nens catalans, parlava d’una perspectiva preocupant i la proximitat d’un xoc de trens.\nCanviava la política lingüística i la defensa de la immersió lingüística de la Sentència del Tribunal Constitucional de 1994, doncs “la llengua catalana és un component de la identitat, de la consciència de país i i de la personalitat col·lectiva”.\nPujol, en el segon aniversari de la Sentència de l’Estatut , recordava que Catalunya havia intentat canviar la tendència històrica del subdesenvolupament de les terres espanyoles “pobres i socialment retardades” parlant de la possibilitat d’intervenir en la construcció d’Espanya, buscant un millor encaix entre Catalunya i Espanya.\nPerò ben aviat Pujol s’havia adonat que a Catalunya no en podem esperar gaire d’Espanya, en fer-se cada dia més difícil la relació., en veien a més la impossibilitat de una interpretació de la Constitució positiva des de una perspectiva catalana i calia canviar de camí. En el seu discurs, Jordi Pujol encoratjava a demanar més esforç, més risc, més capacitat d’esperança i més voluntat de ser.\nJordi Pujol alertava també de la dificultat d’aconseguir la independència per la radical oposició de l’Estat espanyol i per la reticent actitud de la Unió Europea. La situació veiem que no ha variat, després de la reacció de l’Estat espanyol a la consulta d’Artur Mas i al referèndum català de 2017.\nPujol recomanava “sobreviure com a país, amb personalitat pròpia i amb estructures socials positives en les condicions polítiques i institucionals, econòmiques i financeres que ens imposen”.\nJordi Pujol acabava dient, com Salvador Cardús que “una nació necessita un Estat per poder sobreviure i garantir el progrés dels seus ciutadans”, reconeixen6t l’existència d’un estat d’opinió favorable a la independència. Per Pujol, calia “oferir un horitzó positiu i no resignat al nostra país”.\nEl 17 de setembre de 2001, en una Conferència pronunciada al Col·legi d’Advocats de Madrid recordava que la seva organització política havia sigut autonomista, amb el propòsit de descentralitzar i d’aprofundir la democràcia, concepte poc clar en la època de la democràcia formal.\nVa aclarir en aquesta conferència que CiU “des de 1978 defensava una política d’equilibri territorial en el conjunt d’Espanya·, com va plantejar al Club Siglo XXI el 27 d’abril de 1978, si bé “la política posterior va significar un canvi cap a una bel·ligerància i desacords polítics entre PSOE i CiU”.\nPujol reconeixia finalment que va començar a créixer la decepció amb la percepció de la idea d’una Espanya amb una visió excloent de lo català davant de tota reclamació de més autonomia, el que va fer inevitable el renéixer d’un esperit reivindicatiu i un creixent descontentament, afegint-hi el fre a la presència internacional de Catalunya i la política discriminatòria aplicada als habitants de Catalunya. Els ponts es van trencar.\nFotografia: Convergència Democràtica de Catalunya / CC BY\nEscrit a General Tagged jordi pujol\n← De trampes i tramposos\nPerò volien ser socis? →


Tutories | Escola Tècnica Superior d'Enginyeria - URV\nLa tutoria acadèmica permet a l'estudiant disposar d'un suport continuat per part d'un tutor, per tal de donar resposta als problemes i necessitats relacionats amb la seva vida universitària. Cada alumne disposa d'un tutor des de que comença fins que acaba la carrera.\nEls tutors s'assignen quan l'alumne es matricula per primera vegada a la titulació, tenint en compte l'ensenyament al qual pertanyen. L'assignació de tutors als alumnes és aleatòria.\nCom i quan puc contactar amb el meu tutor?\nPodeu contactar amb el vostre tutor sempre que necessiteu la seva ajuda, preferentment a través de l'espai Moodle E-tutories.\nEll/a prendrà decisions per mi?\nEl tutor no pren cap decisió per vosaltres. Només us ajudarà a enfocar-les amb la seva experiència en casos previs semblants i el seu coneixement de la titulació i la Universitat.\nDe què puc parlar amb el meu tutor?\nDe tot el que vulgueu relacionat amb la vostra activitat com a estudiants de l'ETSE, especialment d'allò que més us inquieta o preocupa, o de les situacions on heu ensopegat. La seva feina és ajudar-vos per tal que supereu els problemes que pugueu trobar en el camí.\nJo tinc molt clar el que vull i puc fer. No necessito tutor.\nAssistir a les tutories no és obligatori, però sempre és interessant escoltar el punt de vista d'una altra persona, que té una experiència més gran i diferent.\nSi tinc problemes específics en una assignatura he d'anar a parlar-ne amb el tutor?\nEl primer pas en aquestes situacions (i, normalment, l'únic necessari) és parlar directament amb el professor d'aquesta assignatura. També us podeu adreçar al vostre Responsable d'Ensenyament. Si, tot i això, continuen els problemes, també podeu parlar amb el tutor.\nEl tutor també em resoldrà els problemes administratius?\nPer als problemes de matrícula, expedient, convocatòries, etc. heu d'adreçar-vos a la Secretaria de l'escola. Ells són els responsables dels tràmits administratius, i, si no poden resoldre el vostre problema, us aconsellaran el camí adequat.\nI si tinc problemes amb algun professor?\nSi us creieu tractats injustament per algun professor (o fins i tot pel vostre propi tutor) podeu adreçar-vos a la direcció de l'escola. El Responsable d'Ensenyament de la titulació us escoltarà i pot fer de mitjancer amb ell.\nTindré el mateix tutor tota la carrera?\nSí. Mentre aquest professor romangui a l'escola, serà el vostre tutor. Haureu tingut molts professors, però el vostre tutor serà el mateix fins que acabeu la carrera.\nAixí, el tutor és com el meu advocat?\nPer defensar els problemes dels estudiants, podeu escollir delegats de Curs i representants a la Junta d'Escola, al Consell de Departament, al Claustre de la URV. Feu una elecció assenyada i tindreu un bon defensor dels vostres punts de vista.\nCal que em reuneixi amb el meu tutor tan sovint com dieu?\nÉs molt recomanable, ja que així us podrà anar seguint durant la vostra vida acadèmica, i hi podeu establir una certa complicitat.\nEl tutor pot resultar pràctic el primer any, però després…\nCertament la figura del tutor és molt útil en l'entrada al món universitari. Dit això, durant la carrera haureu de prendre moltes decisions: mobilitat, pràctiques externes, assignatures optatives, el treball de fi de grau/màster , etc. El tutor serà necessari com mai per donar-vos un cop de mà.


>Cendrer de metall RQS\nPer tots aquells que gaudeixen fumant a casa, els cendrers de metall de RQS són la forma ideal de fer-ho amb estil. Ja sigui en forma de porro o usant una pipa, els cendrers de metall de RQS són perfectes per desfer-te del paper cremat i la cendra.\n€ 2.50 amb IVA\tIn stock\nFumar sol ser una activitat en grup: assegut amb amics, relaxant-te i gaudint d'una bona herba. Si aquest és el teu tipus de pla preferit, els cendrers de metall RQS et permetran gaudir de l'experiència amb estil. En lloc d'usar un cendrer avorrit a la teva habitació, o reciclar qualsevol got o un paquet de tabac buit, utilitza un d'aquests moderns cendrers.\nAmb les seves vores elevades, aquest cendrer no només és estupend per tirar les burilles, també pots utilitzar-ho per aguantar el teu canó durant una sessió de fumada. En estar fabricat en metall, aquest cendrer és molt fàcil de netejar, recuperarà el seu aspecte original en un moment i mai es trencarà. Hi ha gent que prefereix els cendrers de cristall, però són massa fràgils i pots trigar una eternitat a netejar els desperfectes quan es trenquen. Amb el cendrer de metall, la neteja més complicada a la qual t'hauràs d'enfrontar és la típica cendra que et cau al sòl.\nIgual que amb altres accessoris per al fumador, fer-te amb el cendrer adequat per a tu és un aspecte fonamental de l'estil de vida que tu esculls. Amb aquests cendrers de metall de RQS, estaràs un pas més prop de completar la teva experiència cannábica.\nFiltres i papers de fumar de RQS


el mèlich: Mercat medieval (?)\nMercat medieval (?)\nCalafell és una festa\nLes darreres revifalles de la temporada estiuenca. El Mercat medieval serveix a alguns Calafellencs per acabar de salvar la collita comercial.\nEn el cas nostre (Forn Bolet), aquest any ha estat l'estrena. I no ens podem queixar. El nou establiment de la plaça ha tingut un èxit que ha superat totes les expectatives.\nAra ja, per rematar la "faena", com diuen en els toros, hi ha el pont de la Diada. Després, cadascú a casa seva i a recuperar forces per a l'any que ve.\nL'assistència al Mercat medieval cada any bat rècords. És un atractiu que ningú es vol deixar perdre. Els racons del casc antic de la vila reben una invasió de paradetes i de visitants.\nHi ha opinions per a tots els gustos, que aquí no esmentarem. El que sí podem dir és que l'èxit ha estat complert des del primer any, i ja en van dotze.\nUna sugerència, que no una crítica, és que l'Ajuntament davant d'allaus com aquest, hauria d'habilitar uns serveis per a la higiene dels paradistes i visitants. No queda massa bé que en una panaderia o en qualsevol altre establiment, hi hagi cua de gent per anar a fer la toilette i les seves necessitats. No vam privar l'accès a ningú. Ja sabem que l'aigua i el desaigüe no es pot negar, però, si això ho subministrés l'ajuntament, evitaria moltes molèsties. Ja sé que em direu que a canvi hi hem fet negoci. Potser teniu raó. No obstant, jo deixo anar la meva sugerència.\nTambé vaig notar que hi ha molta paradeta alimentària i poca d'artesanal. I l'ambientació escènica molt pobre.\nTambé hi havia taxi medieval\nLa festa dels badocs\nEtiquetas: Calafell Publicado por el Mèlich en dilluns, de setembre 07, 2009\nVaig ser-hi diumenge a la tarda, el cert és que estava "a tope" i l'entorn del castell el vaig trobar molt acollidor per festes d'aquest estil.\nA Santa Oliva fa bastants anys se'n va promoure una i gairebé tot el poble es va mobilitzar i es va gastar molts diners fent-se vestits medievals i col·laborant en el tot el que va ser possible, malauradament la festa només va durar un parell o tres de dies i des de llavors mai més se n'ha sabut res. A dia d'avui els armaris de molts santolivencs estan plens de vestits medievals que, en molts casos degut al tallatge han quedat desfassats. Pot ser per això ningú ha intentat tornar-lo a promoure. Una llàstima.\nde setembre 09, 2009 10:32 p. m.


About: Escala de Richter\nL'escala sismològica de Richter, també coneguda com a escala de magnitud local () és una escala logarítmica de base 10 arbitrària que assigna un nombre per quantificar l'efecte d'un terratrèmol. Es denomina així en honor del sismòleg americà Charles Richter (1900-1985). Actualment, però, no es fa servir aquesta escala sinó l'escala sismològica de magnitud de moment, encara que en ser les dues escales molt semblants es confonen, sobretot en la premsa.\nL'escala sismològica de Richter, també coneguda com a escala de magnitud local () és una escala logarítmica de base 10 arbitrària que assigna un nombre per quantificar l'efecte d'un terratrèmol. Es denomina així en honor del sismòleg americà Charles Richter (1900-1985). Actualment, però, no es fa servir aquesta escala sinó l'escala sismològica de magnitud de moment, encara que en ser les dues escales molt semblants es confonen, sobretot en la premsa. (ca)\nEscala de Richter (ca)\nfreebase:Escala de Richter