CAL SAC: de febrer 2020\nAra que ja som al darrer dia d'aquest mes de febrer tan llarg —vint-i-nou dies!— d'un any de traspàs i que estic fent repòs obligatori pel meu mal peu, us haig de dir que no he estat mai gaire esportista, parlant així seriosament.\nTot i que sí que sempre m'he mogut, que diuen.\nAl col·legi les nenes no fèiem gimnàs com els nens que feien les taules gimnàstiques, allò de córrer pel pati —que gran ens semblava, llavors, el pati!— i fer exercici de braços i cames al toc del xiulet del Sr. Gol. Nosaltres fèiem ballet clàssic. Sí, totes, totes fèiem ballet i a finals de curs ho representàvem al teatre de Sant Josep. Jo, que era una nena —encara ho sóc—callada i tímida i poc llançada, no tenia mai el primer paper, sempre "del montón";\nnomés una sola vegada vaig ser la protagonista del vall, amb la Srta. Roser Duran. També fèiem classes de piano i de cosir que no m'agradava gens, això de punxar-me els dits amb l'agulla, no poder mai enfilar el fil a la primera; fins i tot em va sortir una durícia al dit del mig. Sort que, al batxillerat, la nota del fet de cosir era la mitjana entre l'assignatura de labors i la música, fins i tot als exàmens, i aprovava sempre gràcies al 9 en música!\nVaig formar part, també, d'un equip de basquet que es va muntar una temporada. Anàvem a entrenar al pati de la Rectoria de Santa Maria o a la pista del Círcol i no se'm donava malament del tot.\nJa de ben petita també vaig ballar danses catalanes a l'esbart dansaire Joan Rigall, que havia vingut a col·legi, on assajàvem. Penso que "Donya Julia", la directora, la Júlia Minguell, era de les mestres més avançades del seu temps. Vaig marxar de l'esbart quan van deixar l'escola per anar a l'Institut, però recordo aquelles ballades i aquella època com una de les coses que més m'ha agradat fer.\nPel que fa al ball, i ja quan anava a la Facultat, vaig anar alguns anys a fer Gimnàstica Jazz i Claqué al Sac de Danses, a Sarrià, amb en Font. M'ho vaig passar molt bé! A l'estiu muntava un "stage" a Menorca, una setmana intensiva de balls i danses de tota mena, des de dansa contemporània a claqué, des de dansa africana a expressió corporal.\nI durant una temporada vaig anar a gimnàs a la Unió Gimnàstica, allà on ara és el local de l'Orfeó Badaloní. Hi feia espatlleres i plinton i voltaretes al dret i al revés i anelles. Sempre m'ha agradat el gimnàs una mica dinàmic, més que el dels aparells estàtics d'ara. Però no he estat mai una bona gimnàstica, no era maldestra del tot i tenia força flexibilitat per arribar a terra des de peu dret o obrir les cames, asseguda, ben eixarrancada o anar baixant amb cames ben obertes fins a arribar quasi a terra. He anat a altres llocs de gimnàs, al carrer de les Flors, al gimnàs Xaiga de la Maria Rosa i després quan es va traslladar a Miquel Servet. Plegava de treballar a l'EAP i acabava de fer la jornada amb uns exercicis que em relaxaven. Uns dies al seu gimnàs i uns dies a pintura amb l'Ortuño.\nQuan se'm va fer pesada la tornada a casa em vaig canviar al gimnàs del carrer d'en Prim, al costat de casa, amb el Sr. Melcior.\nDesprés he estat uns anys que se'm feia carregós anar-hi i ara m'he tornat a apuntar, però haig de buscar una altra cosa.\nPerò els esports que he fet, si se'n pot dir esports, han estat l'esquí i la bicicleta.\nVaig aprendre a esquiar de gran, amb trenta anys a l'esquena, amb la UEC i els cursos que feia el, Narcís Cases a La Molina, començant a la Pista Llarga, aixecant-nos a les quatre de la matinada per agafar l'autocar que sortia de la Gran Via. No he passat mai de la "cunya"!, ni em vaig atrevir en pistes negres, i només a alguna vermella i parant-me cada dos per tres per deixar passar la gent que em venia al darrere tot rabent. Així i tot, i estant parada, se'm va tirar una noia a sobre i vaig tornar amb el peu enguixat! Però hi vam anar força a esquiar!, i m'agradaven les muntanyes blanques i l'horitzó de crestes retallades en un cel blau en un dia de sol amb aquella atmosfera neta i l'aire fresc que et revifava d'una setmana treballant amb problemes.\nM'havia agradat molt anar a Port del Compte, una estació familiar de gent solsonina i manresana i algunes vegades a Andorra, a Pal.\nVaig canviar l'esquí alpí per l'esquí de fons i en vaig gaudir molt. Sense fer grans coses, eh! Només el fet d'anar caminant pel mig del bosc ja era un paler. Tothom m'avançava, però a mi m'ha agradat contemplar la natura sense presses, parar-me i fer fotos, respirar l'aire de muntanya i fixar-me en les petjades que deixen els animals a la neu. No he entès mai la pressa que té la gent quan va com esperitat, corrent amb els esquís. De fet, a mi sempre m'ha impressionat una mica la velocitat.\nPerò no ens penséssim!, vaig participar dos cops a la Marxa Nòrdica de Tuixén-Lavansa! Encara ara penso com em vaig atrevir! La segona vegada vaig fer equip amb la meva neboda gran que llavors devia tenir uns deu anys i vaig arribar l'última! Es va decebre una mica amb mi, és clar. Potser des de llavors que em diu poca cosa!\nLes pistes de Tuixén són una meravella! Si es va fins a Prat Llong, tens el Pedraforca nevat al davant i tota la serralada del Cadí, pots veure les pistes de l'Estivella de Port del Compte i, quan tornes al refugi que ha estat tancat tants anys, pots veure tota la serralada dels Pirineus d'Andorra. Havíem rigut tot tirant-nos amb les nenes pel tallafocs i no poder parar fins a la xarxa de protecció de davant del bar. Elles sí que han sigut i són unes bones esportistes!\nI em queda la bicicleta. La BTT que he tingut durant molts anys, una Orbea lila que ara ja em feia anar una mica massa ajupida i els ronyons dels més de seixanta-cinc ja es ressentien, però vam anar per l'Empordà, a Palau-Sator, per les muntanyes de les Gavarres, pels voltants de Sabadell i la Mola, per Formentera, per Lavansa i per la Conreria i Canyet. Sense gaires presses. I per Badalona, fins al Masnou o fins al Fòrum, remuntant el riu Besòs o pels carrers de la ciutat, això sí, per la calçada, mai per la vorera, anant a treballar a Maregassa o a Can Barriga, a l'Alexandre Galí amb aquella pujada del Màgic que vaig aconseguir d'una tirada o fins a l'Eugeni d'Ors passant per la platja i l'antic pont de la Cros. Ara ja en tinc una d'elèctrica, de ciutat, de passeig, però que un tou de grava m'ha fet desar, de moment, al rebost.\nEls esports d'aigua, però, no han sigut mai el meu fort. Les caminades, sí, de ben petita, però les deixem per a un altre escrit. Us comentaré les sortides a muntanya, a la Conreria i a Núria i a Falgars o Sant Jaume de Frontanyà, l'època dels escoltes a l'agrupament Sant Jaume, o amb l'esplai de Sant Roc, les excursions amb la UEC i les que encara faig amb el CEC, les que faig sola trescant pels camins coneguts o nous amb un llibre o més modernament amb un "track", que els temps canvien i ens hem de modernitzar. La muntanya, que quan estàs amb el peu enlaire, s'enyora.\nDimecres de cendra: Quaresma\nJo crec, que a hores d'ara ja hi ha poca gent que recorda el dimecres de cendra, popularment conegut com a dia de la sardina. Després de les disbauxes i excessos del Carnaval començava un període, segons l'església catòlica, d'abstinència, fins a arribar a la Pasqua. Recordaven, si no ho he oblidat, els quaranta dies de jesús en el desert, en un procés, que en diuen avui en dia, de meditació, reflexió i dejuni fins que va tornar a entrar a Jerusalem a lloms d'un ruc.\nNo és que jo sigui molt religiosa ni molt catòlica —a més, no vaig anar mai a col·legi de monges— però m'agradava la història sagrada perquè eren contes i històries en les quals podies fer volar la imaginació i, amb l'afegit, que treia sempre "sobresalients".\nRecordo que a l'escola, "al col·legit", celebràvem el dijous gras anant a menjar la truita als pins de Can Montal i el dimecres de cendra, vulgarment conegut com a "dia de l'enterrament de la sardina", anàvem a la platja.\nA partir d'aquí, començava la Quaresma, que també volia dir bunyols de pastisseria els dimecres i divendres, de Can Ventura o de Can Bertran, peix els divendres, bacallà que fa anys i panys que anava molt més econòmic que ara. Fins a arribar a Setmana Santa, els dijous i divendres sant d'ofici i anant a visitar "monuments" fets amb les palmes i palmons del dia de Rams. El diumenge de Pasqua la Mona i el dilluns festa d'escola. La setmana Santa també implicava música religiosa a la ràdio i pel·lícules exemplars als cines: "Moisès", "Benhur", "Marcelino pan y vino" o "Fray Escoba" o el reguitzell de pel·lícules de romans. Naturalment així, en castellà. Bé, ara si aneu al cine, us adonareu que en aquest sector no hem canviat gaire!\nLes processons es feien per tot arreu. El Divendres Sant sortia la de Sant Josep que passava per davant de casa, al carrer Anton Romeu i recordo que posàvem una fusta amb unes bombetes forrades amb paper de seda de color lila a la finestra del carrer i un domàs al balcó. Tothom en silenci. La banda tocant una melodia ben coneguda a so de trompetes i timbals seguint un ritme regular. De vegades anàvem a veure la processó a la carretera, davant de Can Fornaguera, ara enderrocat per la nova plaça Pompeu Fabra, no sé si el divendres o un altre dia. A mi m'agradaven els romans o "estaferms": tots marcant el pas al mateix temps i clavant la llança a terra amb un bon cop; m'impressionava el Judes que anava al davant, amb uns ulls de boig, fent sonar i passant-se d'una mà a l'altra la bossa dels diners traïdors, caminant d'un cantó a l'altre del carrer com si anés begut. Sé que els Fornaguera, la majoria d'ells molt religiosos, eren els encarregats del pas de la verge dels Dolors. Algun any, hi havia anat la meva mare i tot a la processó, amb una "peineta" i un "sefino" o mantellina negra, tota elegant. Val a dir que poques vegades, però.\nLa processó més famosa a Badalona era i és la de dijous Sant, pels voltants de Santa Maria: la del "Silenci", aquella que es canta allò de "La Figa": "Jesús i memòria de Nostre Senyor, i l'escolà responia: la figa!".\nEl dijous sant a ofici i el divendres sant també, als Padres, o sigui, als carmelites. Eren llargs els oficis! N'hi havia un que rentaven els peus als qui feien d'apòstols. Els Sants estaven tapats amb draps de color lila i el capellà es posava l'estola del mateix color, que l'havia portat tot el temps de Quaresma i el canviava el dissabte de Glòria. El "padre" Joaquim et confessava i crec que tots els de llavors el recordem sermonejant-nos en si havíem anat a la platja i havíem vist "carn" pecaminosa, que, potser molts de nosaltres, no sabíem ni què volia dir.\nO la processó de Corpus, quan hi anàvem els que havíem fet la comunió i fèiem estores de flors al carrer anant a buscar ginesta a la Conreria.\nRecords d'infant, quan, jugant al pati de casa, sentia la ràdio dels veïns amb l'Elena Francis donant consells, el Duo Dinámico cantant cançons i la música sacra cada setmana. Nosaltres, a casa, ja posàvem "Cançó d'Amor i de Guerra", sardanes com la Santa Espina o música clàssica d'en Pau Casals.\nNo crec que ara, ningú segueixi gaire aquest tema de la quaresma ni les processons a no ser per una moda turística que ha perdut els orígens dels esdeveniments.\nI tornant a la sardina, la pobra sardina que ha passat dies de glòria i dies de pena quan es van ficar en les malures del peix blau, crec que ja no deu ser ni enterrada, ni escurada a no ser per les sardinades que es fan a la costa en dies d'estiu.\nLlavors, sentíem i teníem consciència del pas del temps gràcies a les festivitats que un any darrere l'altre anaven succeint-se sempre igual: Nadal, Reis, el dia dels burros i "borregos", la Candelera, la Quaresma, la Palma, la Mona, el Dimoni, la Segona Pasqua, la Festa Major i els diumenges de l'any. A Sant Josep, a Santa Maria o als Padres. Les festes, els menjars, les fruites... es donaven al seu temps i et senyalaven el pas dels dies i les hores. Què és això de menjar maduixes al gener?, o que les mones estiguin als aparadors un mes abans de Pasqua?, o que puguis menjar torrons tot l'any, si vols?\nNo sé, no sóc tradicional en el sentit tradicionalista de la paraula o del concepte, però crec que està bé una certa rutina que t'estructura el temps, et dóna una referència i t'ajuda a organitzar-te la vida. Ja diuen, que "l'home" és un animal de costums.\nApa, doncs!, encetem un temps de contenció, de mesura i de reflexió que ja ens convé.\nBona Quaresma i fins a la Pasqua!\nCarnaval de Solsona: 50 anys!\nDiumenge de Carnaval. Diumenge de disbauxa. Arriba el Sr. Carnestoltes a molts pobles i ciutats, entre ells, a Platja d'Aro, a Vilanova i la Geltrú, i a Sitges d'entre els més anomenats. I a Solsona. El carnaval de Solsona sempre ha estat el meu preferit i no és que hagi conegut tots els carnavals que es fan en el nostre país. Però, m'he quedat amb el de Solsona, el dels rucs!\nUna setmana que les diferents colles que acompanyen a cada gegant fan de les seves, des de carreres de llits per la baixada des de la Plaça Major lliscant pel pendent del carrer Sant Miquel fins al Portal del Pont, a balls per les places i a la penjada del ruc a la Torre de les Hores del carrer del Castell. Un ruc que pixa sobre la gent que passa per sota, lligat pel coll, pobre bèstia, dia i nit, remullant a tothom que passa. Conten que en un any de sequera, un home que portava un ruc va veure que al teulat de la torre hi sortien unes herbes i amb el seu afany de donar-li menjar, el va penjar amb una corda perquè arribés als brins verds i pogués afartar-se. El ruc va quedar escanyat i dels nervis, es posà a pixar! No sé si el ruc va arribar a baixar sa i estalvi, però els solsonins encara recorden aquella facècia!\nÉs de veure com guarneixen els carrers segons el tema de l'any: escombraries penjades de punta a punta de balcons, o cadires de vímet o xumets o el que se'ls acut cada vegada amb més enginy. S'ha de mirar amunt amb un somriure i uns ulls esbatanats per la sorpresa.\nI els gegants que son la delícia de tots. Uns gegants gens encarcarats, fins i tot diria que molt humans, La nena del xumet a la boca i la còfia al cap; el rei amb corona i mig geperut, amb una cara d'estar per sobre de tot; el boxejador amb guants i tot; la nena de les trenes rosses i el somriure forçat; la matrona amb aquella davantera tan prominent: el noble que va a cavall de l'escuder; el ruc dempeus, ja baixat de la torre, el guerrer amb el cavall de cartó... Tots ells amb els braços pengim-penjam, llargs i flexibles, que ocupen força espai. Quan es posen a donar voltes i voltes sobre si mateixos en aquells carrers estrets de la vila emmurallada, t'has d'ajupir, no et vingui un cop de puny a la cara!\nI les bèsties que es passegen amb elegància: el mussol i el drac i la guita. I els nans que els acompanyes. I les comparses, i els joves amb la camisa catalana, que els solsonins son del morro fort.\nTots conflueixen a la plaça on arriba el carnestoltes amb el seu seguici, tot l'Ajuntament en pes: l'alcalde amb la vara i la dona mirant a tothom per sobre l'espatlla, el guàrdia civil, i el bisbe a primer terme i els regidors darrere. Pugen a la tarima preparada i el Rei Carnestoltes engega el discurs; un discurs satíric fent mofa i reivindicant els fets més notables del municipi. Tothom riu i fa cops de cap confirmant les afirmacions del rei. Quan acaba, grans aplaudiments pel testament i testimoni que ha deixat i marxen altra vegada cofois mentre la música del carnaval sona pels altaveus, l'Àguila balla i les serpentines i paperets cobreixen els pentinats de la gent.\nI a la nit tornen a donar la volta, alguns anys amb la gelor de l'ambient i d'altres més temperats; la gent caminant com un de sol pels carrers, sense portar la contrària, que no pots, has d'anar seguint el corrent que et porta i que t'escalfa. Des del Portal del Pont fins al Portal del Castell.\nDe dia, val la pena visitar Solsona. Uns carrers que encara conserven les seves portalades senyorials amb els escuts a moltes façanes, amb el sabor de poble que no ha deixat de ser, entrar a la pastisseria de Can Massana que fa olor de coca de croissant, travessar el carrer Major, donar una volta per la plaça de Sant Joan amb la font monumental al mig, entrar a la catedral.a oir el bisbe de torn, tot recordant el bisbe Deig, i sortir a la plaça del Camp on s'hi ballen sardanes o al carrer Vallfred des d'on es veu el Port del Comte mig nevat.\nEl Carnaval és el meu preferit, també la ciutat de Solsona com a capital de comarca; d'una comarca, el Solsonès, de cases i masies escampades, sense gaires nuclis importants de població, terra de pagesos, de camps, de boscos, amb el Cardener que banya els seus camins i amb el Port del Comte i la Serra del Verd de capçalera.\nLes ermites mig abandonades, l'aire net i el pas lent de les hores. Les postes de sol per sobre les muntanyes, la plana i els camps verds o a punt de segar.\nI Timoneda, Santa Eulàlia de Timoneda, encimbellada en un turó esguardant la plana amb Montserrat al fons; una església preromànica amb la seva rectoria i el cementiri blanc; la llar de foc, el llum de butà i l'aigua del pou. Un hort conreat pel meu germà i una bassa d'on treies l'aigua amb una bomba. I una gossa, la Bruixa, que et venia a rebre cada cop que sentia de lluny el cotxe que arribava i ens acompanyava fins a la casa enmig de festes i carícies. Disset anys d'una estada que encara conservo ben endins.\nSolsonins i solsonines no deixeu mai de fer el vostre carnaval! Aquest any en compliu cinquanta. Aviat està dit això de 50 anys! Moltes felicitats per aquest cinquantenari, bufeu espelmes, canteu i balleu al so dels passos dels gegants bojos i al voltant de l'àliga i feu-ne 50 més! I demostreu que els pobles també saben gaudir de la festa com els que més i fer país.\nM'ha agradat recordar-vos en aquest escrit número 500 del meu bloc.\nMoltes gràcies per l'esforç de tots durant tots aquests anys!\nAvui brindarem amb vosaltres!\nCarnaval de Niça\nAra que ja hem arribat a Carnaval, recordo l'anada d'un cap de setmana llarg a Niça, un dels llocs que celebren el Carnaval d'una manera particular.\nL'allotjament a l'Hotel Solara, petit i senzill, però familiar i molt ben situat permet passejar-se pel centre històric de Niça, pel Passeig dels Anglesos i per la zona més dinàmica de bars, restaurants i bullici. Fins i tot hi ha al costat una sabateria especialitzada en abarques de Menorca.\nEl Carnaval comença el cap de setmana abans de dijous gras i arriba fins al cap de setmana següent.\nAl migdia del primer dissabte hi ha la Rua de la Batalla de les Flors: unes carrosses florides, unes bandes de música i un home entretenint a la gent durant el temps que dura l'espera, amb crits i donant instruccions en un francès perfectament xerrameca, en podríem dir, per alçar-se dels seients, o aixecar les mans de bàndol a bàndol de les tribunes, com si es tractés del joc "d'estribord guanya bavor" i saludant les diferents nacionalitats —la catalana encara no— que omplen carrers i places. La Rua és llarga, les noies ben guarnides i amb uns cossos de bon veure somriuen tothora. La gent gaudeix de l'espectacle sota un sol primaveral.\nA la nit, la Rua ha perdut ja les flors però les carrosses estan ben il·luminades i es tornen a passejar pel Passeig dels Anglesos entre policies i gendarmes amb metralleta —que tothom recorda l'atemptat que hi va haver un catorze de juliol—, gent fent fotos amb els mòbils i colles de joves, i no tan joves, mirant-s'ho amb la il·lusió a la cara. Carrosses on nens i nenes acompanyen el ritme de la música sens parar, al·legòriques a fets que depenen del tema del carnestoltes de cada any, talment recorden les falles valencianes. Ben fetes i molt expressives, t'hi quedes bocabadat. No recordo haver vist mai una rua com la de Niça.\nPerò Niça és més que un Carnaval. Els carrers estrets de la Niça antiga, al voltant de la catedral, amb botigues maques i llocs per menjar de tota mena. Les cases a banda i banda de carrer quasi es toquen, les façanes grogoses en general, amb aquelles finestres totes semblants i els porticons de persiana pintats de blau o verd, alguns amb roba penjada per eixugar-se al sol, sobretot, les que estan més amunt, que el sol hi toca. A peu de carrer és difícil que hi arribi a través dels tendals.\nRecordo el Palau Lascarís amb una exposició de "Música d'aquì", així en idioma "provençal niçois" només en el títol i amb alguna referència a la seva peculiaritat en la introducció de l'exposició. Explica que la llengua popular és el niçois, que forma part de les llengües d'Òc, però que, contràriament al provençal conserva trets arcaics del provençal i una certa influència d'origen italià.\nL'exposició sobre instruments de música tradicional del Comtat de Niça aplega violes, acordions diatònics i cromàtics, flautes i clarinets, mandolines, algun piano mecànic i algun altre instrument curiós com el "mirliton" i les "vespes". En una pantalla es pot sentir alguna cançó, aquesta vegada sí en occità, o niçois. El catàleg que guardo de l'exposició és força interessant i explica des de la construcció dels instruments fins a les festes i aplecs que es feien antigament. També val la pena per donar un cop d'ull a un palau majestuós per dins que encara conserva aquell sabor d'antic.\nNiça és també una ciutat de museus. Cal una visita al Museu Matisse i al Museu Chagall així com, si es té temps, al Museu d'Art Modern.\nTambé és del tot recomanable passejar-se per algun cementiri, encara que sembli que no toca. Al cementiri del Monestir de Cimiez, plagat de tombes sumptuoses, hi ha la tomba d'en Matisse i d'altres personatges locals importants. I des del cementiri del Chateaux, dalt d'un turó, es tenen unes vistes fantàstiques de la ciutat i del mar i es pot fer un recorregut pel seu perímetre entre tombes i mausoleus històrics.\nAl Parc del Chateaux és possible fer un agradable passeig entre pins i flors, veure la ciutat als teus peus i descobrir la punta dels Alps marítims nevats en aquesta època. La pujada amb un ascensor s'agraeix i la baixada per camins serpentejants que desemboquen al port.\nI, per descomptat, no es pot deixar de passejar pel Passeig dels Anglesos, centre d'esbarjo dels ciutadans de Niça, admirant els hotels i cases luxoses, el Casino modern —l'antic va ser destrossat per l'aviació alemanya i només en queden quatre fonaments de ciment a l'aigua, semblant al pantalà trencat de Badalona—, les terrasses i la gent asseguda a prop de l'aigua o a les cadires del passeig, llegint o fent anar els mòbils.\nI, encara té un altre al·licient, Niça: va ser el darrer lloc que va veure en vida el meu parent tocat per la tramuntana, en Francesc Savalls i Massot, que després de regentar una botiga de vins i de viure a la Villa Alpens del barri de la Caucade, reposa en algun nínxol d'algun dels cementiris de la ciutat.\nA l'acta de la seva defunció hi consta: Francesc Savalls Massot, exgeneral i Marquès d'Alpens, 19 de novembre de 1885. Ja ho veieu, fins a la tomba va ser marquès! El tema de la Baronia de Vidrà no li devia fer tant el pes!


Olga Xirinacs: SER, SIMPLEMENT\nTenim ment, tant per allò bo, com per allò dolent. Aquesta és la nostra més gran proesa, i la nostra més trista misèria.\nDel nostre contacte amb els gossos he agafat una gran capacitat de percepció sobre les seves actituds, cosa que també em serveix per analitzar el comportament d’algunes persones.\n17 de desembre de 2010, a les 8:54\nQui no ha mirat als ulls un gos feliç, qui no ha sentit els "rum-rum" d'un gat adormiscat a la falda, qui no ha sentit a cau d'orella l'esbufec relaxat d'un cavall quan el raspalles, no pot entendre que els animals tenen sentiments i ànima i són a vegades més "persones" que els humans.\n17 de desembre de 2010, a les 10:25\nLa ment, el raciocini que ens fa humans ens fa també inhumans. La ment és una pantalla de l'Ésser, el veritable. D'aquí ve la metàfora del Paradís perdut. I tant perdut! És clar que podem anar-li a l'encontre...\n17 de desembre de 2010, a les 11:50\nA vegades he vist comportaments més humans en gossos i gats que en les mateixes persones.


Mor una nena de 13 anys per la caiguda d'un llamp al Ripollès - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nMor una nena de 13 anys per la caiguda d'un llamp al Ripollès\nUna tanca electrificada per guardar les vaques hauria atret la descàrrega del llamp i, de retruc, hauria impactat en la menor, que es trobava de colònies\ne.b. | acn | campelles 18.07.2015 | 12:05\nUna nena de 13 anys va morir ahir a la tarda després de rebre l'impacte d'un llamp a Campelles, al Ripollès. L'alcalde de Campelles, Joan Dordas, ha precisat que la menor morta és veïna de Barcelona i que formava part d'un grup de colònies que estava de pas per Campelles. Es veu que un dels monitors tenia casa a la població i anaven a passar la nit al garatge de l'immoble. Segons Dordas, el tràgic incident s'hauria produït després que la nena s'allunyés del grup per anar a fer les seves necessitats a la vora de tres pins. Una tanca electrificada per guardar les vaques -inicialment s'havia parlat d'una creu de ferro, però en realitat està a més de 300 metres del lloc- hauria atret la descàrrega del llamp i, de retruc, hauria impactat en la menor.\nAl lloc s'hi van desplaçar tres ambulàncies del SEM (Sistema d'Emergències Mèdiques) però no van poder fer res per salvar-la. També es van activar els Mossos d'Esquadra de Ripoll que en arribar-hi van trobar-se la nena ja sense vida.\nDues persones més, segons fonts consultades, eren a prop de la nena i van haver de córrer perquè no els impactés també la descàrrega elèctrica. Ràpidament es van activar els serveis d'emergències però en arribar-hi no es va poder fer res per salvar la vida de la menor.\nEls fets es van produir al voltant de les set del vespre en una àrea propera al carrer de les Basses. La nena juntament amb els altres membres d'un grup que estava de colònies ahir pel poble després de fer una excursió per la vall de Ribes. En el moment del tràgic accident estaven jugant a darrere on hi ha una zona verda i un petit turonet, on els veïns de Campelles hi beneeixen el pa cada any.\nEls veïns de la zona asseguren que la tempesta d'ahir va ser forta i que van caure diversos llamps a la zona. De fet, els Bombers van rebre un avís que havia caigut una forta descàrrega en el punt on es va haver de lamentar la mort de la menor. De fet, segons el Meteocat fins les vuit del vespre d'ahir havien caigut 3.200 llamps a Catalunya, 73 d'ells a la comarca del Ripollès.\nDesprés dels fets, Protecció Civil va informar que s'havia desplaçat un grup de psicòlegs a aquest petit municipi del Ripollès per atendre els companys de la menor, així com per la previsió d'arribada de pares de tots els nens i nenes del grup de colònies que va presenciar el tràgic accident.\nPassen la nit a Queralbs\nLes fortes pluges d'ahir també van provocar que 102 persones que estaven fent acampada a Queralbs - entre nens i monitors- i que formaven part de tres grups van haver de passar la nit en un lloc segur.Es van quedar en un local de l'Ajuntament després de veure's sorpresos per la forta pluja que va descarregar al Ripollès.\nDe fet, a la zona del santuari de Núria a més, l'aigua va caure en forma de calamarsada i va agafar per sorpresa alguns esportistes de trail running que anaven a la zona d'acampada que s'ha instal·lat per la cursa que s'hi celebrarà demà i que s'anomena l'Olla de Núria.\nEn aquesta zona del Ripollès van caure 25,7 litres a la tarda. I d'aquests 22,9 litres van caure en només mitja hora a Núria. A més, segons el Meteocat, la temperatura màxima si bé cap a les tres de la tarda estava situada en 23 graus, durant l'estona que va durar la tempesta va caure fins als 7,6 graus.\nA causa de les fortes pluges hi va haver un despreniment a la carretera que va de Ribes a Queralbs. que va provocar el tall de la via durant unes hores fins que es va retirar les restes de roques que hi havia a la carretera.\nA la comarca veïna de la Cerdanya, les pluges van anar acompanyades d'aparell elèctric i fins i tot, un llamp va provocar un incendi a Bellver de Cerdanya que va cremar unes set hectàrees, segons els Agents Rurals.\nAquesta cara i creu de temperatures i de sol i pluges entre matí i tarda es viurà durant els propers dies ja que de matí hi haurà sol i les tardes es preveuen tempestes sobretot a les zones de muntanya. La calor seguirà persistint i les màximes escalaran fins a valors alts per l'època.


La confiança no evita el control\nActualitzada 28/07/2020 a les 06:42\nLes respostes a una enquesta política estan influïdes pels mitjans de comunicació com també ho estan les decisions electorals dels votants. La mostra de 1.200 participants en la darrera enquesta política del CRES és interpretada per cadascú a la seva manera. És normal que els afectats posin l’accent en aquells aspectes que més els afavoreixen i n’obviïn d’altres. El treball de camp es va realitzar entre els dies 15 i 29 de juny i en els resultats ha influït clarament la presència d’alguns polítics en els mitjans de comunicació.\nAlgunes preguntes són de difícil resposta, com el nivell de confiança d’algunes “organitzacions i institucions”. Els ítems van referits a sistema polític (coprínceps, parlament, govern, polítics i partits), sistema jurídic (justícia), sistema econòmic i laboral (sindicats) i seguretat pública (policia). Destaca l’empatia entre la ciutadania i el cos de policia, com correspon en democràcia a un servei que protegeix l’interès públic, però es troben a faltar ítems relatius a la confiança que mereixen el SAAS i el sistema educatiu, estructures que tenen també vocació de servei públic. Amb un aprovat es mouen els coprínceps, els sindicats i els partits polítics que gairebé freguen el sis. El crèdit envers el Consell General i el Govern és elevat, malgrat es troba a faltar l’apreciació que mereixen els comuns. El grau de satisfacció de la gestió del Govern en relació amb el coronavirus és bona, en sintonia amb la resta de països europeus. No obstant, s’ha de tenir present que els mitjans incideixen més en les actuacions del Parlament i del Govern, i fins i tot en el paper dels comuns, que en les del cap d’Estat; les notícies relacionades amb els coprínceps són més infreqüents i la figura del bisbe apareix més vinculada a la missió pastoral que a la política. Per acabar, respecte a quin polític/a mereix més confiança, s’ofereix una exhaustiva llista, amb 48 possibilitats, que inclouen polítics, persones rellevants i partits. Les opcions s’haurien de reduir i limitar a polítics en actiu.\nLa confiança mostrada en l’enquesta és circumstancial i està determinada per les condicions creades per la Covid-19. A més, alguna cosa falla quan les dones que es dediquen a la política, totes elles bones professionals, surten mal puntuades.\nUna enquesta barroera que no més pretenia servir a major glòria dels principals gallos de l'executiu nacional i que intenta orientar les respostes, aprofitant la aparent “exitosa gestió de la crisi de la Covid 19” que ha fet el Govern, però que no pregunta si les persones enquestades saben quants infectats o quantes morts ha tingut el país durant la crisi. Tampoc interessa el cost econòmic ni la xifra d'aturats.


Josep Miquel Tom�s Colomer Mart� neix a Girona el 3 de desembre. Els pares, Tom�s Colomer Gelabert i Maria Mart� Casanova, regenten la cereria Colomer de la Cort Reial, n�m. 4. T� dos germans, Miquel i Maria.\nEstudia al Grup Escolar de Girona, on a partir de 1914 rep ensenyaments de dibuix amb el pintor Josep Pons Mart�. T� com a mestres Silvestre Santal�, Sebasti� Dalmau i Sebasti� Pla i Cargol.\nMor la seva mare, v�ctima de la pand�mia anomenada �grip espanyola�. La seva tia Francisca Colomer Brugu�, mestra d�educaci� infantil al Grup Escolar, passa a tenir-ne cura.\nEl seu pare contrau matrimoni en segones n�pcies amb Assumpci� Boxa Coll.\n29 d�octubre-6 de novembre: exposa dibuixos a l�Exposici� Provincial d�Art organitzada pel Grup Excursionista i Esportiu Giron� (GEiEG) a la sala d�actes de la Cambra de Comer�, durant les Fires de Girona.\nNeix Jordi Colomer Boxa, germanastre amb qui Colomer mantindr� un vincle i una relaci� preferents, igual que amb la seva tia Francisca.\nEs deslliura del servei militar, previ pagament d�una quota.\nEstudis a Barcelona, a l�Escola d�Arts i Oficis Art�stics i Belles Arts de la Llotja, amb Francesc Labarta, i al Cercle Art�stic de Sant Lluc.\nAssisteix a l�acad�mia de dibuix i pintura que Josep Aguilera i Mart� (1882-1955), oncle avi seu, obre al carrer de la For�a de Girona.\nFebrer: forma part del grup que crea l�associaci� Amics de les Arts, una secci� del GEiEG, junt amb altres deixebles de Josep Aguilera.\n15-31 de maig: participa en la primera exposici� col�lectiva dels Amics de les Arts, a les sales de l�Ateneu de Girona, que posteriorment ser� itinerant a la Bisbal i Banyoles.\nNovembre: participa en la segona exposici� dels Amics de les Arts, novament a l�Ateneu de Girona.\n15-30 de gener: exposa dibuixos a la mostra col�lectiva d�hivern dels Amics de les Arts a l�Ateneu de Girona i a la Sala Edison de Figueres.\nMar�: marxa cap a Brussel�les junt amb Mart� Adroher Bosch (1905-1972) per estudiar a l�Acad�mia Reial de Belles Arts i Escola d�Arts Decoratives. Resideix a la Maison des Artistes. Al juliol se�ls afegir� Francesc Gallostra Verdala (1905-1974), un altre company dels Amics de les Arts.\n29 de juny: inauguraci� del monument a l�escultor Fidel Aguilar (1894-1917) a la Devesa de Girona, promogut pels Amics de les Arts a partir d�un projecte de Colomer i Gallostra.\nOctubre: Colomer i Gallostra guanyen les oposicions per ingressar a l�Acad�mia Reial de Belles Arts i Escola d�Arts Decoratives de Brussel�les. Colomer tamb� estudia pintura decorativa a la prestigiosa �cole Sup�rieure de Peinture Logelain.\nDesembre: escriu el poema �Yxel�les�, dedicat al barri d�Ixelles de la capital belga, el m�s antic dels pocs poemes seus que es conserven.\n5 de febrer: Colomer, Gallostra i Adroher s�n escollits membres de la directiva i de la comissi� de cultura del nou Centre Catal� de Brussel�les.\nPrimers dies d�abril: Colomer i Gallostra tornen a Girona. Formant societat, s�estableixen com a decoradors a la ronda Ferran Puig, n�m. 10.\n30 d�abril: El Autonomista publica el primer anunci publicitari signat conjuntament Colomer-Gallostra, de l�empresa OIC, al carrer Nou del Teatre de Girona, precisament dedicada a la publicitat.\nAbril: el t�ndem Colomer-Gallostra inicia una col�laboraci� amb el GEiEG dissenyant el cartell del II Aplec Excursionista del GEiEG, al santuari dels �ngels, el 17 de maig.\n24 d�agost: Colomer-Gallostra publiquen el primer de molts anuncis breus a la premsa local demanant un aprenent. Durant els dos anys seg�ents, continuen anunciant-se cercant aprenents i pintors.\n19 de setembre: Colomer-Gallostra dissenyen i publiquen al Diari de Girona un anunci de la serralleria Ferros d�Art de Ramon Cadenas, que s�anir� publicant peri�dicament fins a 1933.\n18 de novembre: s�inaugura la reforma que Colomer i Gallostra han fet de la fa�ana i l�aparador de la pastisseria Pratdesava, a la pla�a del Vi de Girona (enderrocada el 1984).\nColomer i Gallostra col�laboren en la decoraci� de la fa�ana de l�Hotel Peninsular i del Teatre Alb�niz de Girona.\nAbril: Colomer i Gallostra dissenyen novament el cartell de l�Aplec Excursionista del GEiEG (Finestres, 8 de maig).\n1 de juny: publica la primera d�una s�rie d�il�lustracions que far� entre 1932 i 1933 per al peri�dic quinzenal L�Espurna: portantveu del Bloc Obrer i Camperol de les comarques gironines, signades amb el pseud�nim �Marty�.\n23 de juliol: publica dos dibuixos amb el pseud�nim �Marty� per il�lustrar l�article del Dr. J. Canals Carb� �La pol�tica agr�ria de la URSS� a Front: setmanari d�avan�ada, publicat a Barcelona pel Bloc Obrer i Camperol i dirigit per Jaume Miravitlles.\nIl�lustra la portada del llibre Perque soc comunista? [sic], de Jaume Miravitlles, amb el pseud�nim �Marty�.\n16 de setembre: Colomer i Gallostra dissenyen un anunci de la crema d�afaitar Pompilia, que es publica a la premsa local durant el setembre i l�octubre.\n28 d�octubre-5 de novembre: Colomer i Gallostra promouen i organitzen la primera Fira Comercial de Girona (Fira Comercial i Agr�cola a partir de la segona edici�), de la qual dissenyaran els estands, la publicitat i el cartell, a m�s de participar-hi amb un estand propi. Continuaran organitzant-la i exposant-hi en les edicions seg�ents, fins a 1935.\nEn aquesta �poca comen�a la seva relaci� sentimental amb Carme Sanz, nascuda el 1914 a Banyoles, que ser� la seva companya i esposa.\nColomer i Gallostra fan la decoraci� de la perruqueria Reixach a la pla�a del Vi de Girona (a partir de 1935 va ser la barberia Roig).\nAbril: per tercer any consecutiu, Colomer i Gallostra dissenyen el cartell de l�Aplec Excursionista del GEiEG (el Far, 14 de maig).\n27 de maig: s�inaugura l�Exposici� de Primavera organitzada per l�Ateneu de Girona, l�Ajuntament de Girona i la Universitat de Barcelona, al sal� de descans del Teatre Municipal, decorat per Colomer i Gallostra per acollir la mostra, en la qual hi havia obres dels principals artistes catalans del moment.\n3 de juny: inauguraci� de la perruqueria Sitjes de la pla�a Marqu�s de Camps de Girona, decorada per Colomer-Gallostra.\n9 de desembre: Colomer i Gallostra inauguren la petita sala d�exposicions Garb�, a la pla�a Marqu�s de Camps, 7, de Girona, que havia estat pr�viament anunciada per al 15 d�octubre. La primera exposici� �s de pintures de Joan Vila Cinca, dibuixos i aiguaforts d�Antoni Vila Arrufat, i cer�mica de Josep Aragay. En poc temps el �salonet� Garb� tamb� es converteix en llibreria, sala de concerts, confer�ncies i tert�lies.\n4 de gener: inauguraci� d�una exposici� de cactus a Garb�, promoguda per Colomer i Gallostra.\n19 de gener: Garb� �s la seu del grup o penya Els �ntims, promogut per Colomer i Gallostra, que durant els anys seg�ents programa presentacions i confer�ncies liter�ries, exposicions, excursions, sortides culturals, sessions de cinema, concerts i un concurs de fotografia, entre altres activitats. El primer acte �s una presentaci� de la novel�la Refraccions d�una vida, de Josep Planes Mundet, que era membre del grup. Durant aquest primer any organitzen actes amb els escriptors Prudenci Bertrana i Miquel de Palol, entre altres autors.\n10 de mar�: la sala Garb� presenta una exposici� col�lectiva d�artistes gironins, amb obres de Colomer. Joaquim Pla i Cargol publica una cr�tica de l�exposici� en la qual destaca els dibuixos de Colomer Mart� com �les obres m�s albiradores d�aquesta exposici�.\nAbril: Colomer i Gallostra dissenyen el cartell del V Aplec Excursionista del GEiEG (santuari del Coll, 13 de maig).\nMaig: Colomer-Gallostra dissenyen la decoraci� de l�estudi i botiga de fotografia Barber a la Rambla de la Llibertat de Girona.\n23 i 24 d�agost: s�inauguren les noves depend�ncies (botiga, oficines i sala d�exposicions) de R�dio Univers, a la pla�a Marqu�s de Camps de Girona, decorades per Colomer-Gallostra.\nColomer i Gallostra realitzen la decoraci� de la perfumeria Casa Massias d�Olot.\n3-5 d�octubre: el pintor Frederic Lloveras (1912-1983) exposa a Garb�, mentre fa el servei militar a Girona. La relaci� d�amistat entre els dos artistes i les seves futures fam�lies, sovint epistolar, es va mantenir fins a la mort de Lloveras.\n16 d�octubre: Francesc Gallostra �s detingut a causa de la seva participaci� en els Fets del 6 d�Octubre a Girona, i Colomer �s encarregat de dirigir el disseny i muntatge de la Fira Comercial de Girona.\nAbril: Colomer i Gallostra dissenyen el cartell del VI Aplec del GEiEG (Vallvanera, 19 de maig).\n11 de maig: L�Autonomista reprodueix a portada un dibuix de Colomer per\nil�lustrar una cr�tica de Josep Planes Mundet de l�espectacle de dansa del ballar� Joan Magriny� ofert al Teatre Municipal de Girona la nit anterior.\n16 de maig: els Amics del Grup Escolar Ignasi Igl�sies de Girona estrenen al Teatre Municipal l��pera La flor, de Ricard Lamote de Grignon, amb decorats de Colomer-Gallostra i Joaquim Oliveres.\nGener: forma part del grup fundador de la revista cultural V�ctors i t� cura del disseny i la compaginaci�.\nAbril: Colomer i Gallostra, amb el pseud�nim �Garb�, dissenyen el cartell del VII Aplec del GEiEG (Sant Juli� del Mont, 24 de maig).\n�s membre de la Secci� de Cinema Amateur del GEiEG, creada al juliol, que durant el 1936 i el 1937 fa rodatges i organitza projeccions a la ciutat a favor de la causa republicana (hospitals de sang, infants refugiats, etc.).\n12-22 de juliol: presenta quatre dibuixos (Interior, Suburbi, Rac� de Cervi� de Ter i Carrer de la Ind�stria) en una exposici� col�lectiva organitzada per l�agrupaci� Costa Brava a l�Exposici� Comarcal d�Art de l�Escola Municipal d�Arts i Ind�stries de Palafrugell.\nSetembre-octubre: participa en sengles exposicions col�lectives a Girona: una, per recollir fons per a la Creu Roja, i l�altra, a favor de Socors Roig Internacional, Mil�cies Antifeixistes i Hospitals de Sang, a la Biblioteca Municipal.\n31 d�octubre-15 de novembre: junt amb E. Tremps i Antoni Var�s, exposa dibuixos i caricatures al GEiEG.\nDurant aquest any i el seg�ent tradueix diversos poemes del franc�s al catal�, d�Anna de Noailles, Charles Baudelaire i Paul G�raldy (es desconeix si eren per a una possible publicaci�).\nEn algun moment indeterminat entre 1936 i 1938, la sala d�exposicions Garb� passa a ser la llibreria Colomer. L�adre�a �s a la pla�a D�dac Terradell, 7, nom que rebia la pla�a Marqu�s de Camps des del setembre de 1936. El canvi de nom de la llibreria podria respondre al fet que des de desembre de 1936 existia la llibreria Garb� a la Rambla de la Llibertat, i tamb� perqu� l�activitat dels �ntims i les exposicions al salonet Garb� van quedar aturades des de l�inici de la guerra. A m�s, el 1938 Gallostra va ser escollit regidor de l�Ajuntament i professor de l�Escola de Belles Arts, i finalment va ser cridat a files.\n9 de gener: s�inaugura l�exposici� del Concurs de Treballs Escolars a Profit dels Combatents als Fronts, per a la qual Colomer i Gallostra dissenyen una s�rie de cartells. La mostra es presenta al gimn�s del GEiEG, convertit en sala d�exposicions per l�arquitecte Josep Claret. Colomer tamb� forma part del jurat del concurs.\n28 d�abril: acabada la Guerra Civil, comen�a a anunciar-se al diari El Pirineo com a decorador a Girona (ronda Ferran Puig, 10), per� sense el seu company Francesc Gallostra, que ha marxat a l�exili.\nProtegits per la fam�lia Sanz, Colomer i Carme Sanz s�instal�len a Banyoles i contrauen matrimoni civil i eclesi�stic el 19 de mar�. En una data indeterminada de principis dels anys 40, creen la llibreria Colomer-Sanz a l�interior de la botiga de joguines, perfumeria i g�nere de punt Can 65 de Banyoles, propietat de la fam�lia Sanz.\nJuny: participa en la I Exposici�n de Primavera de los Artistas Gerundenses, organitzada per la Jefatura Provincial de Propaganda al sal� de descans del Teatre Municipal de Girona. Colomer guanya el premi de pintura de la Diputaci� per una Nota de color, guardonat amb 100 ptes.\nOctubre: dissenya la portada del programa de m� de les Fires i Festes de Sant Narc�s de Girona, que va ser reutilitzada l�any seg�ent.\n12 d�abril-2 de maig: exposa deu obres en una mostra col�lectiva a la Biblioteca Municipal de Girona junt amb Francesc Riur�, Antoni Var�s, Jaume Roca Delpech i Eduardo Capa Sacrist�n.\nJuny: en col�laboraci� amb l�arquitecte Ignasi Bosch Bataller, projecta la reforma de la fa�ana, els despatxos i el mobiliari de l�ag�ncia Triad� de Girona.\nVa a viure a Barcelona per treballar en una botiga de mobles al passeig de Gr�cia. Viu en un pis de lloguer a la via Laietana, 52, �tic. Continua fent treballs de decoraci�, disseny d�interiors, de mobiliari i retolaci� tant a Barcelona com a Girona i rodalia. S�anuncia peri�dicament a Los Sitios de Gerona fins a 1946. A Girona, en aquests moments l�adre�a del negoci �s a la ronda Ferran Puig, 18, i durant un temps porta per nom Grabado y Decoraci�n del Vidrio.\nDe la m� del matrimoni Lloveras, a Barcelona participa en les tert�lies de l�antiga penya de la Maison Dor�e, que ara es reuneix a la Casa del Libro, on coneix el psic�leg hongar�s Oliver Brachfeld (1908-1967).\nJuliol: viatja a Mallorca.\nColomer i Carme Sanz tornen a Girona. Colomer es dedica b�sicament a la decoraci� d�interiors i al disseny de mobiliari.\n5 de desembre: �s escollit vocal de decoraci� de la junta directiva del C�rculo Art�stico de Girona, c�rrec que ocupar� fins a 1949.\nDurant aquest per�ode, Colomer mant� una freq�ent relaci� epistolar amb l�aquarel�lista Joan Torras Bachs (1912-1984), amb l�escriptor Josep M. Gironella (1917-2003) i amb el poeta i cr�tic aragon�s Manuel Pinillos (1914-1989), que el 1951 fundaria a Girona la revista �mbito: cuadernos de poes�a y pol�mica.\nGener: una pintura seva forma part del sorteig d�obres de membres del C�rculo Art�stico.\nOctubre: participa en la segona exposici� col�lectiva del C�rculo Art�stico.\nInicia una important amistat amb l�escriptor de tem�tica metaf�sica Carlos Cardona, que seria ordenat sacerdot de l�Opus Dei el 1957. Cardona tindr� una profunda influ�ncia sobre Colomer, excepte en q�estions religioses.\n16-30 de mar�: exposici� individual de trenta obres de petit format a La Art�stica de Girona.\n22 de setembre: participa en el primer Concurs de Pintura R�pida de Tossa de Mar, poblaci� on els Colomer s�instal�len als estius i hi coincideixen amb els Lloveras.\nColomer i Carme Sanz encarreguen a l�arquitecte Emili Blanch un habitatge unifamiliar i estudi de planta baixa a la vall de Sant Daniel, als afores de Girona. Despr�s d�una modificaci� del projecte inicial el 1962, construeixen la casa, que durant bona part de la d�cada es converteix en un lloc de trobada d�intel�lectuals i artistes de la ciutat.\nMor el seu pare.\n11 de novembre: participa en la Fira del Dibuix dels Artistes de Girona que se celebra a Perpiny�, i l�Ajuntament de Perpiny� adquireix dues obres seves.\nMor la seva tia Francisca Colomer.\n3 de gener: s�afilia a l�Agrupaci�n Nacional Sindical de Bellas Artes (ANSIBA).\n15-30 de juny: participa amb dues obres en la primera exposici� d�ANSIBA, a la Casa de Cultura de Girona, i rep el quart premi en la categoria de pintura.\n17-27 de desembre: exposici� individual de setze pintures a la sala La G�bia, Girona.\n1 de febrer: viatja a Madrid en qualitat de vocal d�ANSIBA, junt amb el pintor Agust� Pera Planells, president a Girona, per entrevistar-se amb Ventura Padilla, secretari estatal de l�agrupaci� sindical. Colomer promou la renovaci� i entrada de joves artistes a la junta d�ANSIBA, com ara Enric Ansesa, Jaume Faix� i Juli� Cutiller.\n25-30 d�agost: organitza i participa en la mostra Pintures i escultures d�11 artistes de Girona, a la casa de cultura Josep de Ribot de Camallera, que m�s endavant (28 d�octubre-10 de novembre) es podr� veure a la Sala Municipal d�Exposicions de Girona.\nOctubre: publica l�article �Pres�ncia de Fidel Aguilar a la Girona dels anys 30� en el cat�leg d�una exposici� a Girona que redescobreix i reivindica l�obra de Fidel Aguilar.\n20 de desembre-10 de gener: participa en l�exposici� col�lectiva organitzada per ANSIBA a la Casa de Cultura de Girona, en la qual es fa evident la participaci� de nombrosos joves artistes en les activitats del sindicat promoguda per Colomer.\n14 d�abril-19 de maig: participa en la III Exposici�n Provincial organitzada per ANSIBA a la sala Les Voltes d�en Ros�s de Girona.\nJuny: escriu el text de presentaci� per al fullet de l�exposici� individual del seu amic Frederic Lloveras a Les Voltes d�en Ros�s de Girona.\n28 de juny-15 de juliol: participa en l�exposici� col�lectiva Homenatge a Picasso organitzada per ANSIBA a Les Voltes d�en Ros�s de Girona. L�exposici� destapa desavinences entre diferents sectors del sindicat, i Colomer, Ansesa i Faix� dimiteixen com a vocals de la junta.\n15-24 de setembre: participa en l�exposici� col�lectiva Homenatge a Carles Rahola, organitzada per l�Assemblea Democr�tica d�Artistes de Girona a la Fundaci� Mir� de Barcelona. L�Ajuntament de Girona adquirir� bona part de les obres de l�exposici�, entre elles la de Colomer (n�m. cat. 456).\n28 d�octubre-12 de desembre: participa en la IV Mostra d�Art a la Fontana d�Or de Girona.\n2-20 de desembre: exposici� conjunta amb Josep Cardona a la sala d�art 3 Torres de Barcelona.\n20 de mar�-7 d�abril: exposici� individual d�obra recent a la galeria d�art L�Art�stica de Girona.\n12 de juny: �s escollit president de la junta gironina de la Federaci� del Sindicat d�Artistes Pl�stics de Catalunya.\n1 de juliol: publica l�article �Reflexions entorn de la comunicaci� art�stica� al Punt Diari.\nCarme Sanz comen�a a presentar s�mptomes de deteriorament amn�sic.\n1-28 de mar�: participa en la mostra col�lectiva Girona panorama a la galeria 3 i 5 de Girona.\n26 d�abril-16 de maig: participa en la col�lectiva I Mostra Punt Diari a la Fontana d�Or i a la Casa de Cultura de Girona.\n28 de setembre: publica l�article �Toc d�alerta� al Punt Diari.\n22 d�octubre: publica l�article �Pintura xinesa a la Fontana d�Or� al Punt Diari.\n16 de novembre: pateix el primer ictus cerebral.\nMar�: pateix un segon infart cerebral, que durant mesos li impedeix continuar la seva producci� art�stica.\n12 d�abril: inicia la publicaci� d�una s�rie de breus comentaris grafol�gics de les signatures de diferents personatges entrevistats al Punt Diari.\n6 d�agost: publica l�article �L�art de preveure el dest� i les seves limitacions� al Punt Diari.\n28 d�agost: publica l�article �Reflexions entorn de l�Est�tica i la Matem�tica� al Punt Diari.\nOctubre-desembre: participa en l�exposici� Pl�stica Gironina Actual a la Fontana d�Or i a l�Institut Vell (actual Museu d�Hist�ria de la Ciutat) de Girona.\nDurant aquest any inicia la seva participaci�, que durar� tres anys, en els Seminaris del Dimarts sobre psicoter�pia existencial, organitzats pel neur�leg Joaquim Jubert i el psiquiatre Enric Cat a Girona.\nPublica, autoeditat, el seu assaig Una terapia real-l�gica: deducible de los mensajes de los sue�os y del sentido de la escritura personal.\nCarme Sanz comen�a a presentar s�mptomes evidents de deteriorament amn�sic. Colomer, coincidint amb una espectacular recuperaci� neurol�gica, repr�n la seva activitat pict�rica.\nComen�a a treballar en la planificaci� de la Fundaci� Colomer-Sanz, que seria creada el 1998.\n17 de gener-11 de febrer: exposici� individual a la galeria Palau de Caramany de Girona.\n25 d�octubre-30 de novembre: participa en la Tercera Mostra d�Art, a la Casa de Cultura de Girona. Itinerant durant el 1988 a Andorra, Vilafranca del Pened�s, Lleida, Perpiny�, Llan�� i Banyoles, i el 1989, a Madrid.\nPateix nous episodis d�ictus cerebrals, seguits de recuperacions parcials.\nParticipa activament en un Seminari d�Axiologia organitzat per la Fundaci� Servei Giron� de Pedagogia Social (Sergi) a Girona.\nLa dem�ncia que pateix Carme Sanz fa obligat el seu ingr�s en una resid�ncia geri�trica.\n9 de febrer: en sengles cartes adre�ades al president de la Diputaci� de Girona i a l�alcalde de Girona manifesta la seva oposici� al pas de la variant de la carretera N-II per la vall de Sant Daniel, a l�est de Girona.\nFa donaci� a la ciutat de Girona de part del seu patrimoni.\n12 d�abril-7 de maig: exposici� individual a les Sales Municipals d�Exposici�, Girona.\nPublica una autoedici� de l�assaig La comprensi� real-l�gica: una filosofia pel dos mil, en el qual havia treballat des de 1985.\nMaig-juny: s�anuncia a El Punt oferint serveis de �Recuperaci� i enfortiment de la salut i del car�cter per l�examen i la revisi� �grafoterap�utica� de la signatura personal�.\nMaig-setembre: l�exposici� Art contemporani: �ltimes adquisicions, al Museu d�Art de Girona, inclou obres de Colomer.\n24 de juliol-15 de setembre: l�exposici� 26 artistes del fons d�art contemporani, al Museu d�Hist�ria de la Ciutat, inclou obres de Colomer.\nJuliol: l�Ajuntament de Girona bateja un carrer al barri de Sant Pon� amb el nom de Josep Colomer Mart�, canviat per Pep Colomer Mart� a petici� de l�artista.\nEn vista de la impossibilitat de mantenir la seva autonomia personal, ingressa en una resid�ncia geri�trica a l�Escala, on viur� fins a la seva mort.\n1 d�octubre-8 de novembre: l�exposici� 75 anys d�art a Girona 1919-1994, a la Fontana d�Or, inclou el dibuix A Can Callic�, 1932 (n�m. cat. 2).\n7 de novembre: mor a l�Hospital de Figueres. La totalitat de l�obra que deixa al seu taller de la ronda Ferran Puig �s dipositada al Museu d�Art de Girona.\n28 d�abril: Carme Sanz, v�dua de Pep Colomer, mor a Girona a l�edat de 81 anys.


Maragall descarta la llista única a Barcelona perquè la ciutat hi sortiria perdent - Diari de Girona\nMaragall descarta la llista única a Barcelona perquè la ciutat hi sortiria perdent\nEl candidat d'Esquerra replica a la Crida que no és la seva «feina» solucionar «el problema» d'unitat dcentredreta\nagències/ddg 28.01.2019 | 00:21\nMaragall descarta la llista única a Barcelona perquè la ciutat hi sortiria perdent Diari de Girona\nEl candidat d'Esquerra a l'alcaldia de Barcelona, Ernest Maragall, va rebutjar ahir concórrer a les eleccions municipals en una llista unitària de l'independentisme perquè creu que la ciutat hi sortiria perdent, encara que va estendre la mà a buscar la unitat d'acció després dels comicis. «No tenim dret a sostreure als ciutadans de Barcelona del dret a elegir sobre què entenem per seguretat, per transport públic i per gestió econòmica i sobre la resposta a donar al turisme i a l'habitatge. Els ciutadans han de conèixer les diferents propostes i votar. A partir d'aquí, (les forces sobiranistes) tenim un immens terreny comú per davant», va dir Maragall. El dirigent republicà va respondre així als emplaçaments que es van anar succeint des de la recent constituïda Crida Nacional per la República, i des del mateix president de la Generalitat, Quim Torra, perquè les forces independentistes es presentin juntes a les eleccions municipals a Barcelona. En declaracions als periodistes, Maragall va assegurar que «la ciutat hi sortiria perdent» amb «la uniformitat» d'una sola llista i va ironitzar en assegurar que «ara sembla que la unitat estratègica del país només depèn d'allo que passa a Barcelona». En aquesta línia, va instar a Torra, a l'expresident Carles Puigdemont i a la consellera de Presidència, Elsa Artadi, a buscar una unitat estratègica a nivell de Catalunya entre tot el sobiranisme, sobre la base que podrien representar al 80% dels ciutadans, i va assenyalat que ERC està disposada a fer-ho.\nMorral defensa la unitat\nPrèviament a les declaracions de Maragall, el secretari general de la Crida Nacional per la República, Toni Morral, va defensar la unitat de les forces independentistes «per fer efectiu el mandat de l'1 d'octubre» i va demanar que els parits polítics escoltin les seves\nMaltractament animal: denuncien una botiga amb cadells malalts i 18 gossos morts


Jugar ànecs - Pàgines  - Coneixement enciclopèdic del Món\nTítol: jugar ànecs\nAutor: Alexander Valentin Ivanovich Wan Bi Luofu\nObres Gènere: Drama\n"Jugar ànecs" és una obra en tres actes Biluo Fu Wan. L'argument bàsic de l'escriptura és l'heroi de la sisena records.\nDrama té lloc en un clima fred i plujós. En un nou tipus d'unitat de calibratge dels edificis residencials urbans, l'heroi Qiluo Fu primavera al llit, telèfon de capçalera Zhang va posar una taula petita. El mobiliari és molt comú, a l'ampit d'un gran gat de vellut molt visible, que portava un arc al voltant del coll, les altres coses un embolic. Llavors va sonar el telèfon, Qiluo Fu tot just es va despertar després d'un llarg abans de mà per recollir de la manta. Aquesta temporada és un amic per cridar a Maria, a causa de la pluja, que cacen es va retardar plans per començar preparant. Tot d'una, Qiluo Fu toca la barbeta, i alguns amics va recordar el dia abans d'una baralla. Alhora, els dels seus amics estan junts, volen saltar dins per comprar-li una corona de flors, volen lluitar coses represàlies. Diverses persones caminen per llançar una safata de monedes, llavors van demanar un nen enviat a Qiluo Fu corona commemorativa de la seva mort.\nDirge so, la música més forta, Qiluo Fu assegut al sofà-llit, i va començar els seus records, un per un, davant d'un espectacle públic amb escenes 齐洛夫 depravació espiritual. Si bé acompanyat per una música fúnebre converteix en alguna cosa viu dalt, emocionant, o aquesta mateixa melodia, però és un altre tempo i el ritme. Tota l'escena està acompanyada per aquesta música, els personatges apareixen i parlar amb ells en aquest drama estan mostrant el color de la sàtira i la farsa, però, no està exempta d'una malenconia colors ironia. En aquesta representació musical de l'atmosfera, 齐洛夫 i alguns amics junts, ell va convidar a tots a celebrar la seva inauguració. Així que un parell d'amics han vingut, Qiluo Fu i la seva dona Galina en entretenir els convidats ocupades. Amics Qiluo Fu senyora Vera va enviar un gran gat mascle de vellut; antiga Sapporo s'enviarà a grans bancs de fulles; Vall Liya i Saya Bin enviar un conjunt d'equips de la caça, que és Qiluo Fu favorit, perquè la caça és el seu únic hobby. Qiluo Fu cap Gu Shake proposar un brindis per la nova residència. Aquí podria ser assignat a una casa no és fàcil, per a una casa, li fa mal a les lluites internes, i Qiluo Fu és contrari a la seva pròpia naturalesa per complaure el cap, tractar de guanyar-se el favor de l'adulació com sigui possible i obtenir aquest habitatge . El seu cap Qi Luo gran amant de luxe Vera, Qiluo Fu conscients d'aquesta casa és que va arribar als seus superiors, per la qual cosa ha de permetre que el seu cap aquí i Vera es troben.齐洛夫 dona virtuosa deure és una dona, ella va dir que no està d'acord, 齐洛夫 també va haver de defensar el seu cap intentava aterrar, tot això també és contrari a la seva consciència, però impotent. Quan els convidats han marxat, quan Qiluo Fu cornisa assegut bevent cervesa, de sobte es va aixecar i va tirar de la cantonada de vellut gat de l'habitació.齐洛夫 comprensió de la realitat és clara.\nEl segon retir en el càrrec d'autoritat. Va descriure el frau, negligència o fins i tot tirar una moneda a l'aire per decidir si han de subscriure el pla. Si bé això és una gran ironia dels seus superiors, perquè sabia quin tipus de programa amb el cap, hi ha una espècie. La seva pròpia avaluació és: "M'agradaria ser capaç de fer alguna cosa, però jo no vull, no desitjar .."\nLa tercera destitució a 齐洛夫 casa, va començar a parlar amb la seva dona. Qiluo Fu té una esposa virtuosa, la seva dona, la cura, la comprensió, ell també esperava aconseguir la seva lleialtat càlid amor. El Qiluo Fu però sovint la seva dona, la família és molt fresc. No permetria que la família Fetter nosaltres mateixos. Estimava la seva dona, però no es pot sostenir, ni per tal de satisfer. Va sentir que un home donés a la seva dona l'alegria no és suficient, que volia buscar un estímul, una nova sensació, de manera que una casa en flames i la seva amant. Quan Galina va dir un veí va descobrir la seva infidelitat, ell va dir que la seva dona hauria creure. Va tractar de recordar, fa sis anys, el seu amor, però que no recordava, Galina plorant de dolor.\nEl quart revocatori en TI són, va rebre un telegrama del seu pare moribund. Qiluo Fu més de quatre anys per visitar el seu pare van fer. Ell sempre va culpar al seu moribund pare de la simulació, la por de posar en perill a si mateixos, es va negar a fer-se càrrec dels sentiments entre pare i fill havien anat. Va expressar la tristesa no volia anar a buscar una mica de menjar, i després anar al funeral del seu pare. Després va venir Irina, Irina és un graduat de l'escola secundària, ella era jove, simple. Qiluo Fu enganyar fàcilment al seu amor, sovint portant a la seva esposa i Irina cites. Irina va demanar que mengés alguna cosa, Qiluo Fu oportunitat galant, als ulls de la mort del pare biològic molt més important que el seu propi plaer.\nEl cinquè retir també va passar a la casa de Qiluo Fu. La seva actitud d'amor molt seriosament i la seva dona van decidir deixar-ho per sempre. Llavors Qiluo Fu i suplicant. Ell va dir: "No tinc res - només vostè, avui, entenc, em sents, però vostè, el meu amic el que el meu amic no va fer el que les dones ...... Sí, hi ha hagut,???? Però per què haurien? jo no els necessito, jo crec ...... "Aquest passatge és la seva veritat, la seva confessió cor. Ell té una esposa gentil, però es va negar a romandre junts per a tota la vida d'una dona, fidel a la seva dona mentre que ell espera que pugui portar-se malament.\nEls últims records 齐洛夫 és en un lloc anomenat "No t'oblidis d'acord amb el" cafè. Qiluo Fu ds cap, que era veritat parlen borratxo, va denunciar la presència d'amics i amigues, la hipocresia, inclosa la seva amant Vera. Es fan amics tot persona coqueteig. Va sortir davant de la gent que ell iradament va dir: "¡¡¡¡Rotlle veure el seu fantasma no vull tornar a anar amb vostè i de la femta del teu maleïda" Després es va servir un vodka d'un glop. Després, finalment, borratxo, seguit per Galina també va cridar: "Llances juntament amb ells," Llavors s'aixeca i gairebé va caure. Les persones atrapades Qiluo Fu, com agafar un cadàver. Llavors els meus amics pensen de les flors envolten represàlies. La desesperació, la Qiluo Fu va decidir llevar-se la vida, però sense èxit. I el seu ja en el càlcul de casa i el vaixell d'amics. Encara que la gent havia de es disculpi, però ell segueix sent ferotgement maleint ells i els vol antiga tir Sapporo Markov, però finalment va deixar la seva mà. Va recordar escenes estan tots en els seus ulls van brillar. Finalment, una memòria relacionada amb el començament de la seqüència de comandaments, el cap i la cura de la cua.\nL'últim teatre encara es coincideix amb l'inici. A 齐洛夫 casa, va utilitzar un to pragmàtic constant fins i tot va cridar una mica alt, sobre el seu vell amic per jugar ànec, com ell mateix va dir:. "Només quan un se sent que són individus" jugar ànec, que marca el començament de la seva ira ha estat restaurat i una nova vida. \n1967 "jugar ànec" sortiu, que marca la creació de Biluo Fu Wan ha entrat en una nova fase. Si no "jugar ànecs," Wan Biluo Fu no es convertirà en la ment de les persones Wan Fu Biluo Més tard, no hi hauria cap "gènere Wan Biluo Fu" o "drama Wan Fu Biluo misteri" de la.\n"Jugar ànecs" La raó digna d'atenció, no perquè tingui una mica de la forma dramàtica espectaculars, sorprenents característiques, sinó també la història o impactant, emocionant, però dóna l'antiga Unió Soviètica va crear un escenari teatral Qiluo Fu típic de les figures contemporànies. Ell és la imatge "home superflu" de l'era soviètica.齐洛夫 té les seves contradiccions, ell és molt intel · ligent, molt clar, i ell es va sentir no és rival per a les forces de la foscor voltant, no hi ha manera de sentir la realitat de la vida, que és més alt que la mitjana del seu lloc. La seva vida social contemporània com l'antiga Unió Soviètica en un aspecte de naixements, el que reflecteix molts dels seus habitants no pot resoldre la contradicció de la vida en què aquesta societat. Es deu al fet que molts de l'antiga Unió Soviètica, la multitud, Qiluo Fu aquestes persones a tot arreu, de manera que "ànecs jugant" pot provocar onades de món del teatre soviètic, així com el públic en la sala principal. Ell és un representant del corrent principal, el que reflecteix l'esperit de les persones al llarg dels segles. A la plaça 比洛夫 de drama, Qiluo Fu ja no és l'ideal, jove vida amorosa, però una pèrdua dels valors de la vida en societat, crisi espiritual, troba la vida en el vast mar de posició correcta, persona cínica per tant sense examinar. Volia fer alguna cosa per la comunitat, però no pot canviar l'status quo.\nComençament dramàtic, Qiluo Fu d'un amic el va portar una corona va causar un record. A partir dels records, va desaprofitar una clara demostració de la vida, les condicions de vida res. Cansat de la vida li va fer implacable, va posar d'edat avançada i els malalts i ancià pare llançat a un costat. A la vida era com la llentia d'aigua deriva sense arrels, insensible a perdre el temps. Va ser decebedor en aquesta societat, i el seu poder personal és insignificant, de manera que ajupir dolorós, com l'ànima ha abandonat el seu cos i va morir. Va ser en aquest sentit ofrena floral: és la mort. També va tenir l'emoció en la vida, el seu sentit de la justícia no ha desaparegut del tot. Per exemple, en la sàtira del cap d'inauguració i exposar i el descontentament sobre el venedor donant voltes a l'hora de sortir a treballar, ell també va expressar la seva ira. El clímax de l'obra és l'escena final, que bé despert, va sentir el frau entre les persones, la hipocresia egoista, va veure que el cambrer del cafè, el seu casc antic soci Ma obeir, no la individualitat i la personalitat. Se sentia profundament en l'ànima d'aquestes persones són tan fora de to, anteriorment una barreja indulgent dels seus enmig d'aquests amics dubtosos, que ja no volia seguir a la multitud. Persistent en el seu cos un sentit del correcte i l'incorrecte, un esperit progressista que lluita. Només Qiluo Fu capaç d'adonar-se del seu propi moment de la depravació, però incapaç de persuadir altres a canviar, i les forces fosques dels poderosos no és una cosa que es pot canviar. No volia tornar a viure com ho era abans, i va decidir anar a caçar, a la naturalesa per purificar els seus cors. Aquest és també les últimes restes del enfadats. Jugar ànecs van, això és de la cortina pel final de l'obra amb un tema simbolisme transversal, sinó també si el renaixement de l'esperança Qiluo Fu. Però, deixant als problemes terrenals, tornar a la natura, Qiluo Fu pot no ser capaç de redescobrir la seva ànima. Es tracta d'un drama de suspens. Aquest és un dels significats del "milió 比洛夫 teatre Trencaclosques".\nWan Bi Luofu capaç d'utilitzar una pràctiques de rendiment úniques teatral personatge retratat, fent que l'ambient amb la il · luminació, accessoris per retratar l'heroi de la utilització de cert contrast psicològic, musical amb la trama. La música sempre ha estat al llarg del drama, de vegades alegre, de vegades trist. Caracterització psicològica de l'heroi va tenir un colofó. Escena final dramàtic, l'heroi canvis de l'estat mental, l'heroi conflictes morals interns esdevenen una característica important de la seqüència de comandaments. L'heroi dels records d'esdeveniments passats i els sentiments de la protagonista posteriors reconeixen entrellaçada, és autèntic ben estructurat, el context, és clar.\n"Jugar ànecs" estar en el fred durant un llarg període de temps, igual que el mateix autor no està sent seriós durant la seva vida, però a mesura que passa el temps, més i més persones reconeixen el valor de l'autora i la seva obra, i se sentia milions durant el L'amor és el portaveu del seu temps. Wan Biluo Fu amb el seu sentit de la formació de la Qiluo Fu per davant de la imatge típica, aquest treball s'ha tornat cada vegada més el centre de l'atenció pública. Wan Bi Luofu amb "jugar ànecs" evoquen la consciència per dormir, perquè més gent a la vida real. \nAlexander Valentin Ivanovich Wan Biluo Fu (1937-1972), l'ex dramaturg soviètic, va néixer a Sibèria, poble Irkutsk Kudulike. Els pares són els mestres rurals. Ciutat de Rialto, que és el pare. La seva família i el baix estatus social, la infància conreen el seu afecte per la gent treballadora, de manera que era més sòbria comprensió de la realitat objectiva, més riquesa per al sentit de la justícia. El 1955, Wan Fu Biluo Universitat Irkutsk Departament d'Història en el moment de l'aprenentatge, la literatura va començar. Després de graduar de la universitat, fins abans de la seva mort, s'ha exercit a la premsa local d'Irkutsk, editors, creatius esforç més gran dramatisme a participar en una àmplia i veritablement reflectir la vida al seu voltant. Wan 比洛夫 vida és molt dramàtica, canotatge llac Baikal quan va caure a l'aigua i va morir el 1972, a corre-cuita per acabar la història de 35 anys de vida curta. No obstant això, juga en la seva mort va causar sensació, però suficient perquè la gent es pregunta, meravella, de manera que l'ex literatura soviètica coneguda com la "milions 比洛夫 misteri" argument. La seva curta vida va escriure jugar més de cinc actes, obra en tres actes, dues peces de teatre. Les seves principals obres són: col · lecció de contes d'humor "improvisar" (1961), joc "finestra cap a la casa de camp" (1964), "comiat June" (1966), "fill gran" (1968), "jugar ànecs" (1970 ), "i els àngels a una vintena de minuts" (1970), "Mitterrand Bash Esdeveniments" (1971), "L'estiu passat a 丘里姆斯克" (1972) i "Els viatges Kudulike ment itinerància." (1968, publicat el 1979). El 1975, va néixer a la petita ciutat Kushilike establir Wan Fu Biluo Memorial. \nJoc per a mòbils WP7 del mateix nom\nCategoria d'aplicació: joc casual\nDesenvolupament d'aplicacions: andreasvilela\nVersió de l'aplicació: 1.1.0.0\nMida: 17.03 MB\nApplied Language: Anglès


fallas - Germanor entre festes\nGermanor entre festes\nEscrit a 20 Març 2017 .\nEl Palau de l'Exposició es va omplir de festa i tradició en en albergar el menjar oficial del dia de San José.\nEl Palau de l'Exposició es va omplir de festa i tradició en en albergar el menjar oficial del dia de San José. Les Falleres Majors de València, Raquel Alario i Clara Mª Parejo, al costat de les seues Corts d'Honor van compartir taula i mantell amb les màximes representants de les festes germanades. D'esta manera van viure les últimes hores de les falles 2017 al costat de les Bellees del Foc, Ana Belén Castelló i la xiqueta Adriana Nicolás, les reines de les festes de Burgos i Murcia, Alba Díez i Mónica Jimeno, així com les màximes representants falleres d'algunes de les cases de València en l'estranger.\nA este menjar oficial de San José van acudir al costat de les nostres màximes representants el President de la Junta Central Fallera, Pere Fuset, així com el Secretari General, Pepe Martínez, i els cinc vicepresidents en representació de la nostra festa.\nEn finalitzar el menjar es va realitzar el tradicional intercanvi de records per a tots ells així com alguns dels grans protagonistes com són els artistes fallers responsables de la falla municipal "Ca la trava".


El CDR desconvoca el tall de l'AP-7 a la Jonquera i un altre bloqueig a l'N-II a Llers - Empordà\nEl CDR desconvoca el tall de l'AP-7 a la Jonquera i un altre bloqueig a l'N-II a Llers\nEls manifestants han ocupat els carrils de la nacional en els dos sentits, segons ha informat Trànsit\nEMPORDA.INFO 19.10.2019 | 11:54\nLa gentada que s'ha concentrat a la carretera l'N-II, a Llers.\nEls CDR han demanat el suport de la ciutadania per fer pressió i mantenir el tall a l'autopista AP-7 en sentit sud a la Jonquera, però la gent ha anat arribant aquest matí en "comptagotes", com informen des del propi comitè, i a mig matí els cossos policials han reforçat la seva presència amb nombroses furgonetes i un helicòpter.\nPoc abans de les 12 del migdia, el CDR Figueres informava a través del seu compte de Twitter que es desconvocava la manifestació que des de divendres, de matinada, mantenia bloquejada l'autopista al trànsit procedent de França.\n-Es desconvoca a la Jonquera, ha arribat elicopter i 5 furgones. Espereu noticies que en breus n'hi haurà més i millor?????\nMirem de donar noticies en minuts!#CDRenXarxa #RevoltaPopular\n— CDR Figueres (@CDRFigueres) October 19, 2019\nEl Servei Català de Trànsit també ha confirmat que els manifestants s'han anat dispersant i deixant lliure la carretera. La neteja ha començat a les volts de les 12.00 hores per deixar-la en condicions per a la circulació de vehicles.\nTot i així, des del mateix Servei Català de Trànsit s'ha informat poc abans de la 1 del migdia sobre el tall de l'N-II en els dos sentits, a l'altura del terme municipal de Llers. La concentració, per tant, s'ha desplaçat uns quilòmetres al sud amb el mateix objectiu inicial, col·lapasar el trànsit al nord del país.\nNII està tallada a Llers en els dos sentits de la marxa per manifestació.\nEls manifestants han estat una estona fent barrera a la calçada de la nacional però finalment també han anat abandonant la mobilització. Poc després de la 1 del migdia, ja tornaven a circular els cotxes.\n??TALL NACIONAL II - LLERS DESCONVOCAT ??\nEl trànsit a l'AP-7 a la Jonquera, en sentit sud, ha estat tallat tota la nit pels manifestants. Comarca


Tarda de germanor a la ballada anual de gitanes celebrada al pavelló Joan Creus ·\nTarda de germanor a la ballada anual de gitanes celebrada al pavelló Joan Creus\nRedacció 9 març 2018 1 min read\nLa Colla de Gitanes de Ripollet va tornar a ser l’amfitriona de la ballada de gitanes que l’entitat organitza anualment al municipi. Diumenge a la tarda, la pista del Pavelló Joan Creus es va convertir en una pista de ball, per on hi van anar desfilant les colles dels Antics Dansaires de Cerdanyola, Polinyà, La Llagosta, Lliçà de Vall i Ripollet. A ritme de polques, jotes i xotis, els participants van anar exhibint diferents coreografies. I per tancar la tarda, van poder degustar coca i mistela per berenar. Tot plegat per reunir-se anualment en aquesta cita on el més important és gaudir de la germanor entre colles i les danses tradicionals.\nLa colla local va aprofitar l’esdeveniment per lluir els nous vestits, amb el groc i el negre com a protagonistes.\nTags: Ball de Gitanes\nPrevious: Kirmen Uribe reivindica les arrels i l’euskera en el primer acte de l’Any del Llibre\nNext: El ball swing arriba amb força al carrer en la primera ballada popular


L’Hospital es vesteix de colors de la mà d’un concurs de dibuix - L'Eco de Sitges\nL’Hospital es vesteix de colors de la mà d’un concurs de dibuix\nInfants i adults podran participar en el concurs de dibuix que convoca l’Hospital de Sant Joan Baptista de Sitges per a decorar els espais dels residents. Es tracta d’una de les propostes que el centre ha convocat amb motiu de la setmana cultural de Sant Jordi.\nEl concurs té dues categories: infantil (fins a 17 anys, inclosos) i adulta (a partir de 18 anys). En tots dos casos, consisteix en dibuixos a base de paisatges i colors, que subratllin l’alegria dels espais de les instal·lacions. Els participants han de presentar les seves propostes entre el 9 i el 22 d’abril. Els guanyadors de totes dues categories es decidiran el mateix dia de Sant Jordi.


Veu la llum Debian 5.0 - Informatica.CAT\n« Google estén el seu servei Sync a l’iPhone i dispositius basats en Windows Mobile\nSafari 4 beta: un navegador molt llaminer »\nAquesta cinquena, que rep el malnom de Lenny, és la primera de les Debians que disposa de mitjans Live per a provar el sistema abans d’instal·lar-lo a disc. Així, podem descarregar i gravar una imatge de CD o per a crear una clau USB amb Debian 5 amb un sistema d’autoarrancada. També és la primera versió en la què a més de les imatges de CD i DVD tenim a la nostra disposició imatges de Blu-ray Disc.\nL'escriptori Gnome de Debian\nAquest successor del DVD que es va imposar l’any passat a l’HD-DVD en la guerra dels nous formats multimèdia comença a estar present en alguns ordinadors a més de les videoconsoles de nova generació, i això és tot un avantatge perquè el que té cabuda en un Blu-ray és enorme. Fixeu-vos si no que en una sola imatge d’aquests dispositius, Debian hi encabeix tot el programari amb suport per una arquitectura. I això és “molta teca”.\nL’instal·lador gràfic, que ja havíem vist en el darrer llançament, continua aquí tenint un paper destacat, facilitant als usuaris més neòfits la tasca de posar el sistema operatiu del pingüí a la seva màquina.\nUn kernel 2.6.26, Gnome 2.22.1, o GCC 4.3.2 són altres dels paquets que completen el sistema, i menció a banda mereixen el navegador web Iceweasel i el client de correu Icedove. Aquests no són res més que una versió del Firefox 3.0.6 i el Thunderbird 2.0.0.19 respectivament als quals se’ls ha tret qualsevol imatge o logotip, ja que els d’aquestes aplicacions estan coberts per drets de copyright. Però com que el codi font és públic… oi que us he parlat més d’un cop dels beneficis del programari lliure?\nHi ha molts avantatges en usar Debian. En primer lloc estareu fent servir una de les distribucions més lliures i que menys empra programes subjectes a copyrights i altres limitacions. Després, estareu fent servir un sistema operatiu robust, fiable, provat i amb el que podreu anar sobre segur pel món. Penseu que abans de vosaltres, moltíssima gent més l’ha provat i no se l’han jugat incloent programes que no sabien com respondrien.\nProblemes també n’hi ha alguns, no tot podien ser alegries. Debian ens exigeix conèixer més de la nostra màquina, no fa com altres sistemes operatius que emmascaren els detalls tècnics per a simplificar-nos la vida (o, almenys, ho intenten), així que si la voleu usar prepareu-vos per aprendre alguns conceptes més d’informàtica dels que sabeu a hores d’ara.\nEl suport per al maquinari també es troba lleugerament més limitat que en altres distribucions, això si, remarco el terme lleugerament. A mi, en la majoria dels meus ordinadors, m’ho reconeix tot, des de la tarja gràfica fins a l’inalàmbrica.\nUna “distro” que us recomano de totes totes que proveu, sobretot ara que ja ho podeu fer en format Live CD!\nThemes: cant al programari lliure, conexió inalàmbrica, Debian 5, Lenny, Linux, paquet\nComments of “Veu la llum Debian 5.0”


Márquez diu que aquesta temporada la seva moto «té més estabilitat» - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nMárquez diu que aquesta temporada la seva moto «té més estabilitat»\nEl pilot català està convençut que en aquesta nova campanya evitarà anar tant per terra\nep 14.03.2018 | 19:58\nMarc Màrquez. EP\nEl pilot català vigent campió de MotoGP Marc Márquez (Repsol Honda) ha comprovat en la pretemporada que la seva nova Honda, que parteix de la base de l'any passat amb alguns retocs, té "més estabilitat" per ajudar a complir l'objectiu de tenir menys caigudes i poder aconseguir els mateixos resultats "amb menys risc".\n"Vam començar la pretemporada amb una base estable que ja coneixia, però Honda ha treballat molt bé i ha tocat quatre coses que ens ajuden a tenir l'estabilitat per a l'objectiu de caure menys, per tenir els mateixos resultats, però amb menys risc. De moment ho dic amb la boca petita ", ha apuntat Márquez als mitjans en roda de premsa.\nEl català va afegir que en la pretemporada ha anat ràpid, estant entre els millors i amb bones sensacions en els tests de Sepang, Buriram i Losail, de manera que la qualifica de "bastant bona i estable". "Ha anat bé tant físicament com en la part més tècnica de la moto. Hem optat per no inventar gaire, com vam fer l'any passat encara que ens va costar una mica més", ha recordat.\nDe totes maneres, de cara a l'arrencada del campionat a Qatar el proper 18 de març, va assegurar que la pretemporada quedarà enrere i que la cursa serà un altre món ben diferent. "La primera cursa serà moguda perquè hi ha molts pilots en poc temps, amb un ritme molt similar. A la primera cursa ni es guanya ni es perd un Mundial, són 19 i cal buscar estabilitat", ha reiterat.\n"No va sobrada l'Honda, no, ja t'ho dic jo. La millor pretemporada va ser 2014 i 2015, i 2015 va ser un any molt difícil que es va fer llarg i gairebé per oblidar, on vam acabar tercers. Ara han buscat aquesta estabilitat i tenir bon ritme tant a Malàisia com a Qatar, però els Grans Premis són diferents, i has de saber buscar els reglatges ", ha argumentat.\nSobre els rivals a batre, el de Cervera va opinar que a Andrea Dovizioso (Ducati) el veu "encara més centrat que l'any passat i convençut des de ja de poder guanyar i posar les coses difícils". "Zarco hi és, Valentino (Rossi) és Valentino i l'últim dia ja va treure el cap per aquí i crec que Dani (Pedrosa) també té moltes opcions. Però bé, ho intentarem", va afirmar entre rialles.\nClassificació de MotoGP 2018. Esports


Vana Apartments Split Split Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nVana Apartments SplitSlaviceva 15, Split Centre, Split, Croàcia, 21000 - Veure al mapaExcepcional9,2Basada en11comentarisVana Apartments SplitVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 25 fotos\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Vana Apartments Split és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Split. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. No és menys excepcional el fàcil accés que té l'hotel a les incontables atraccions i llocs d'interès de la ciutat com Teatre Nacional de Croacia, Església Sant Benet, Estatua de Gregori de Nin. El Vana Apartments Split, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Vana Apartments Split no troba competidors en cap categoria.


Projecte educatiu | Escola Bellvitge\nEl nucli de la comunitat educativa de la nostra escola són les i els mestres, les famílies i les i els alumnes, el personal de cuina (monitors, cuiners i ajudants de cuina) i el personal administratiu (auxiliar administrativa i conserges). Però cal comptar amb totes aquelles altres persones que intervenen d’una o altra manera en la dinàmica del centre.\nCaracterístiques i trets d’identitat:\nEl nostre centre es defineix com a aconfessional, i es manifesta pluralista, tolerant I respectuós amb la diversitat religiosa en el marc de la legislació vigent.\nEl nostre centre vol potenciar una educació integral de l’alumnat sense discriminació per raó de sexe.\nConsiderem la diversitat (cultural, religiosa, social, econòmica…) com un fet enriquidor per a la totalitat de la comunitat educativa (alumnes, mestres, pares…).\nTambé respectarem i considerem enriquidors els diferents ritmes d’aprenentatge dels alumnes.\nConsiderem que s’han de fomentar en l’alumne actituds de diàleg i de tolerància davant les diferents manifestacions d’una societat plural i democràtica.\nL’escola pretén donar a conèixer als alumnes la societat i nacionalitat catalanes, i despertar en ells el respecte i l’estima, des d´una perspectiva humanística i universal sense oblidar la diversitat d’origen dels membres de la nostra comunitat.\nL’escola considera essencial l’educació integral de l’individu, tot fomentant valors i actituds que es concretin en hàbits i pautes de comportament, tal com estan especificats en les Normes d’Organització i Funcionament del centre.\nLa llengua vehicular del centre és la llengua catalana, i per tant serà la d’ús habitual, tant a nivell oral com escrit, en tots els seus òrgans i àmbits de la comunitat educativa: alumnes, mestres, pares i mares, personal de serveis i d’administració.\nL’escola proporcionarà als alumnes una adequada competència lingüística en català i en castellà. També es garantirà un coneixement i ús bàsic de l’anglès.\nA la nostra escola entenem l’aprenentatge com un procés que implica la totalitat de la persona, en el qual es desenvolupa una gran diversitat de capacitats: Intel·lectuals, procedimentals, emocionals, socials, actitudinals… Entenem el paper del mestre com a orientador i dinamitzador d’aquest desenvolupament natural. L’escola és un lloc d’aprenentatge.\nEntenem l’aprenentatge com un progres individual de l’alumne, que parteix de les seves capacitats i fomenta l’assoliment de noves capacitats. L’ensenyament serà significatiu i interdisciplinari, tindrà en compte els coneixements previs i els interessos dels alumnes, i també el seu ritme personal de progres.\nL’escola vetllarà per l’assoliment de les competències bàsiques de l’alumne, entenent-les fonamentalment com a eines per a integrar-se adequadament en un món complex i canviant.\nL’escola promou una gestió participativa, democràtica i efectiva en tots els òrgans que la composen, per mitjà dels representants elegits per cada un d’ells. L’escola crea vies de participació per aconseguir una unitat de tots els membres que intervenen en el seu desenvolupament (pares, alumnes, Mestres, personal no docent i administració).\nL’escola tindrà com a màxim responsable i òrgan de govern, el Consell Escolar del centre. Aquest serà qui en última instancia decideixi les qüestions d’escola. El claustre de professors serà qui decideixi la línia pedagògica a seguir i tindrà totes les competències en aquest sentit, sempre que no hi hagi contradiccions amb el projecte Educatiu.


Arxius de Sense categoria - Apple Catering - Serveis de catering i menjadors escolars a Reus\nAquest Cap d’any 2021, oferim un Menú de primera qualitat a recollir en el nostre establiment previ encàrrec. Consulta el Menú de Cap d’any clicant aquí.\nPodeu fer les vostres comandes trucant al 977 33 25 95 o per correu electrònic a info@applecatering.cat\nRecordeu que tenim tancat els dies de Nadal i Sant Esteve.\nPer Appel Catering|2021-12-14T15:54:20+01:00Desembre 14th, 2021|Sense categoria|0 Comentaris\nPer a aquestes Festes de Nadal de 2021, oferim un servei de plats de primera qualitat per a recollir en el nostre establiment amb previ encàrrec. Consulta els plats clicant aquí.\nPer Appel Catering|2021-12-14T15:12:21+01:00Desembre 13th, 2021|Sense categoria|0 Comentaris\nA l’Hotel-Spa Resguard dels Vents, situat a 1.000 metres d’altitud, s’hi respira la tranquil·litat i el silenci dels prats i boscos que l’envolten. La seva privilegiada ubicació permet gaudir d’unes magnífiques vistes de la Vall de Ribes. Un innovador espai, elegant i contemporani, amb personalitat i encant, […]


La farmàcia Gemma Hernàndez és un establiment de caràcter familiar, format per farmacèutics, tècnics auxiliars de farmàcia, especialistes en ortopèdia, dermocosmètica i màrqueting entre altres camps. És una farmàcia de barri que està a prop dels seus clients.\nTreballen dia a dia per solucionar els teus dubtes o problemes relacionats amb el manteniment o millora del teu benestar. S’actualitzen contínuament per oferir-te l’atenció de qualitat que mereixes. Sempre al dia en els últims productes i tendències de farmàcia perquè expliquis amb un gran ventall de productes especialitzats. La qualitat i el bon servei és una prioritat per a l’equip, així com la fiabilitat i seguretat.\nSi vols fer-te una perforació a l’orella, disposen de l’equip professional i material adequat per realitzar forats a les orelles en nadons i adults. Compten amb un equip amb anys d’experiència en aquesta tasca. No hi ha mare i pare que es plantegi anar a un altre lloc a posar les arracades al seu nadó que no sigui en la farmàcia Gemma Hernàndez.\nRealitzen anàlisis de glucosa, colesterol i triglicèrids amb tan sols una gota de sang.\nEl seguiment d’aquests valors és molt important per a poder avaluar un tractament o alguna malaltia, i així ajudar a fer que els valors sanguinis estiguin dins els límits saludables.\nLa preparació de medicaments inclou qualsevol tipus de manipulació, fraccionament, i personalització d’un producte primari adaptat al pacient. Ofereixen la medicació que necessita per a una setmana, separada per dies i hores de pressa, disposada en envasos especialment dissenyats per evitar confusions i facilitar al màxim el compliment del tractament.\nDisposen d’un desfibril·lador extern automàtic (DEA), un aparell electrònic portàtil que diagnostica i tracta l’aturada cardiorespiratòria, per si es donés el cas que qualsevol client o veí de la zona el pugui necessitar.\nA la farmàcia Gemma Hernàndez saben que la base d’un bon tractament és un bon diagnòstic, per això ofereixen un diagnòstic dermo-genètic personalitzat que permet al client conèixer la seva predisposició a envellir.\nVolen el màxim estat de salut per a tots. Per això, des de la farmàcia no només ofereixen consell en la medicina tradicional, sinó en totes les eines de què disposen, com l’homeopatia i les flors de Bach per oferir-vos tractaments personalitzats.\nDirecció: Carrer Major de Sarrià, 70, 08017 Barcelona\nTelèfon: 932 03 08 64


[Vídeo][La Ciutat] Teresa Màrquez: “No parlem d’independència sinó de la construcció d’una nova realitat política” | Ràdio Calella Televisió\n[Vídeo][La Ciutat] Teresa Màrquez: “No parlem d’independència sinó de la construcció d’una nova realitat política”\nEl número zero de La República va sortir a la llum el passat dissabte. Es tracta d’ un setmanari independentista que Teresa Márquez afirma que pot llegir tothom encara que no estigui per la independència. En destaca el rigor i l’objectivitat i no n’amaga la voluntat que sigui una eina més per construir la República.\nDiu la periodista Teresa Márquez que La República pretén fer-nos gaudir de la informació amb temps i no patir-la. És un setmanari per coure les notícies “a foc lent” i amb profunditat que no es vol quedar a la superfície. En un context en el que anem tots a cop de titular i aprofundim molt poc en el que passa, el nou setmanari pretén poder pair la informació i comprendre què significa i a on ens porta. Focalitzar temes importants, alguns d’actualitat i altres no i donar veu a la gent que construeix República i fa país, com persones vinculades a les Universitats, metges, escriptors…\nMárquez afirma que durant aquests anys ens hem fet grans amb el procés i ara toca evolucionar.\nLa República començarà a sortir als quioscos de manera regular el dia 26 de maig i es podrà comprar cada dissabte o diumenge encartat en El Punt Avui.\nSegüent [Vídeo en directe] Passarel·la Central del Calella està de Moda 2018\nAnterior [Vídeo] [Auditori] Dia Mundial de la Dansa, reviu la Mostra de dansa


L'Escala de Comade Glasgow\n© L'Escala de Comade Glasgow\nLa complexitat dels processos biològics és tan alta que sovint no resulta manejable en la pràctica diària. Per poder-ho fer els professionals mèdics simplifiquem, és a dir, ignorem part de les variables per prendre decisions en un temps raonable. Aquesta simplificació és una abstracció que suposa sempre una pèrdua d’informació i de detall. Això és un perill d’error, atès que ens allunya de la realitat. Un dels camps on més passa és en el de l’avaluació de risc. Els factors que, en una persona i moment concret, fan que una situació vital evolucioni a pitjor són massa per a ser calculats de forma exacta. Amb l’ajuda d’estudis cooperatius, l’estadística i un gran nombre de casos, s’estan creant índexs predictius cada cop més exactes.\nUn dels més famosos parla del nivell de consciència, o el que és el mateix, de la profunditat d’un estat de coma. L’Escala de Coma de Glasgow va ser desenvolupada per Teasdale i Jennet l’any 1974 i és àmpliament usada a tot el món per valorar l’estat de la consciència en cas de traumatisme cranial i altres tipus de coma no traumàtics.\nValorant l’obertura dels ulls (de nul·la a espontània), la resposta verbal (de cap a orientada i coherent) i la resposta motora (de nul·la a ser capaç d’entendre i obeir ordres) classifica en una escala numèrica de (de 3 a 15) la gravetat en lleu (>12), moderat (8-12) o greu (<8), ens indica el tractament mèdic inicial i pronostica el risc de discapacitat a llarg termini. En l’estudi que Wayne Meredith i Robert Rutledge van publicar al Journal of Trauma l’any 1998 basat en 24.000 pacients van demostrar que el nivell de resposta motora era un bon predictor de mortalitat. En el medi extrahospitalari, la no-resposta a ordres és el marcador més ràpid per identificar pacients de risc.\nLes seves limitacions principals són que no és útil en persones amb deteriorament cognitiu o pot resultar poc exacta en algunes intoxicacions. D’altra banda, ens proporciona una fotografia d’una situació que és dinàmica. L’evolució del valor sovint aporta molta més informació predictiva.\nL’ús d’índexs de risc permet estandarditzar la indicació de procediments que estarien sotmesos a una gran variabilitat per la subjectivitat de l’observador. La presa de decisions, i més en context d’urgència, necessita elements simplificadors.\n9.Lleida s'avança en l'obertura de la campanya de l'ametlla\n10.El projecte d'un geriàtric a l'hotel de Masia Salat, paralitzat al ser en zona inundable


El potencial del turisme d'aventura, reflexió del Congrés de Turisme de Neu i Muntanya\nEl fòrum es duu a terme a Sant Julià de Lòria fins aquest divendres\nEl potencial del turisme d'aventura, reflexió del Congrés de Turisme de Neu i Muntanya - Llegir Més\nLa Conca de Tremp compta amb una finca experimental de llúpol per fabricar cervesa - Llegir Més\nRepresentants del sector empresarial i institucional es troben a Lleida per impulsar una plataforma logística - Llegir Més\nL'Espai de Tast Mas d'Eroles rep el distintiu Km0-Slow Food\nL'acte ha tingut lloc a Món Sant Benet amb motiu de l'assemblea anual de l'entitat Slow Food Catalunya. La Borda del Rector d'Andorra també ha obtingut la distinció\nL'Espai de Tast Mas d'Eroles rep el distintiu Km0-Slow Food - Llegir Més\nInaugurat el Congrés Mundial de Turisme de Neu i Muntanya d'Andorra - Llegir Més\nL'AEAU programa una xerrada sobre inversió en borsa\nEn la jornada s'explicarà els quatre pilars per invertir en renda variable. L'acte informatiu, a càrrec de José Antonio Iglesias Millán, serà el 7 d'abril al CETAP-Telecentre\nL'AEAU programa una xerrada sobre inversió en borsa - Llegir Més\nLa central hidroelèctrica de Talarn fa 100 anys\nLa instal·lació, tot i ser modernitzada, conserva l'essència dels pioners. La construcció de la planta i de l'embassament va marcar el desenvolupament tant del Pallars com de Catalunya al segle XX\nLa central hidroelèctrica de Talarn fa 100 anys - Llegir Més\nTot a punt per al Congrés Mundial de Turisme de Neu i Muntanya d'Andorra\nEl fòrum tindrà lloc del 2 al 4 de març a Sant Julià de Lòria. Experts de tot el món hi debatran sobre les noves eines de màrqueting i la creació d'experiències de qualitat i sostenibles\nTot a punt per al Congrés Mundial de Turisme de Neu i Muntanya d'Andorra - Llegir Més\nAndorra no nota l'anul·lació de reserves pels avisos de mal temps\nL'ocupació del cap de setmana va ser del 85%, només 10 punts per sota dels anteriors, malgrat que al Principat va nevar amb intensitat. La Unió Hotelera demana que "no es faci alarmisme" però treu ferro a l'impacte de les previsions en la decisió dels visitants\nAndorra no nota l'anul·lació de reserves pels avisos de mal temps - Llegir Més\n« 20 elements anteriors 20 elements següents » 1 ... 50 51 52  54 55 56 ... 65