BComú estarà a la Diada, però recalca la seva discrepància amb el full de ruta del Govern\nL'alcaldessa de Barcelona, Ada Colau, ha instat aquest dilluns el PSC a tornar al que ha descrit com catalanisme popular, ja que, segons ell, els socialistes havien format part durant molt de temps. "Tant de bo el PSC torni a les mobilitzacions de la Diada i pel dret a decidir", ha expressat.\nPreguntada pels periodistes, la primera edil ha demanat al PSC estar "a favor del dret a decidir, com ho havia estat en el passat", i ha animat a la ciutadania a mobilitzar-se en la manifestació de la Diada convocada per ANC i Òmnium per defensar les institucions catalanes.\nHa opinat que "no hi ha cap motiu perquè el PSC li molesti" que ella participi en la manifestació, i ha dit que el PSC ha participat des de la diversitat del gran ventall que defensa a les institucions catalanes, del qual ha confiat que no deixi de formar part, en ser l'espai més ampli de Catalunya, segons ella.\n"Espero que el PSC s'allunyi de fotos davant del Tribunal Constitucional (TC) amb Ciutadans i el PP i torni al catalanisme popular", ha dit, en referència a la presentació al novembre de sengles recursos d'empara contra la tramitació al Parlament de la proposta de resolució independentista de JxSí i la CUP, a la qual van acudir el líder del PSC, Miquel Iceta; la de Ciutadans a Catalunya, Inés Acostades, i el del PP, Xavier García Albiol.\nL'alcaldessa ha confirmat aquest diumenge la seva assistència a la manifestació per expressar el seu suport a les institucions catalanes encara que no comparteixi el full de ruta de JxSí, posicionament també d'BComú, pel que membres de la formació assistiran, també com a Govern municipal, segons va anunciar el dijous el tinent d'alcalde Jaume Asens.\nLa portaveu del PSC a Barcelona i regidor d'Infància, Joventut i Gent Gran, Carmen Andrés, va retreure divendres a BComú que assisteixi a la manifestació en representació del Govern municipal, i ha remarcat que els socialistes participaran en els actes institucionals però no en la mobilització de ANC i Òmnium.


Responsabilitat social | Fundació SORLI | Zero violències a l'empresa\nEl dia 16 de juliol, el Consell de Relacions Laborals (CRL) de la Generalitat va realitzar una jornada formativa en matèria de responsabilitat social sobre l’auditoria no financera. Emmarcada dins del Taller d’Informació No Financera, la jornada va ser impartida per l’auditoria KPMG i va comptar amb la participació de l’Alba Martínez del grup SORLI, que va explicar la bona pràctica de l’entitat en aquest àmbit. Un dels punts de la jornada va ser explicar les tasques que ha dut a terme la Fundació SORLI, impulsant i realitzant el Pla d’Igualtat i el protocol contra l’assetjament sexual al grup SORLI amb èxit.\nSORLI és una empresa gairebé paritària i amb una tendència positiva en l’evolució de la distribució de personal. Aquesta és la conclusió de l’informe en què la consultora KPMG ha auditat les polítiques de talent humà de la cadena per posar en relleu les seves bones pràctiques.\nEl paper que juga la Fundació SORLI dins l’empresa\nKPMG també s’ha fixat en el paper que juga la Fundació SORLI dins l’empresa. El 2016, arrel d’un cas de violència masclista, l’empresa va fer una reflexió interna sobre com evitar aquestes situacions i en Consell de Família va decidir comprometre’s a tirar endavant un pla.\nEl 2018 va implantar una sèrie de polítiques basades en tres pilars:\nigualtat de gènere i espais amb zero violència\npolítiques basades en la flexibilitat, conciliació i corresponsabilitat\nL’any 2019 va prendre forma la Fundació SORLI, que havia tirat endavant el projecte d’igualtat i zero violències a l’empresa, amb l’objectiu d’impulsar la igualtat de gènere en espais lliures de violència al teixit empresarial català.\nLa igualtat de gènere i espais amb zero violència\nEn primer lloc, la igualtat de gènere i espais amb zero violència es basa en el disseny i implantació d’un Pla d’Igualtat i un protocol contra l’assetjament sexual o per raó de gènere. La implantació del protocol es recolza en una formació extensa i professional de totes les persones de la comissió que gestiona els casos i les denúncies i, alhora, en la formació i sensibilització a tota la plantilla; formacions dutes a terme per la Fundació SORLI.\nDes del 2018 fins a data d’avui s’han detectat 11 casos dels quals un 82% s’han produït en dones. L’empresa ha resolt els casos mitjançant acomiadament, sancions disciplinàries, notificacions per conducta inapropiada als clients i prescindint del personal que presta serveis a través d’empresa externa. Tot i això, més de la meitat dels casos s’han produït entre el propi personal.\nEn segon lloc, les polítiques basades en la flexibilitat, conciliació i corresponsabilitat prenen en consideració la flexibilitat horària, el teletreball i una sèrie de tallers de noves masculinitats en col·laboració amb Men in care.\nLa seguretat i salut laboral\nEn tercer i últim lloc trobem la seguretat i salut laboral, englobades sota la gestió de la COVID-19. Es proporcionen EPIS (mascaretes, gel hidroalcohòlic, pantalles, desinfeccions integrals dels locals, etcètera), un servei d’acompanyament emocional enfront situacions de vulnerabilitat o inestabilitat, una adaptació horària a famílies monoparentals amb persones al seu càrrec i la creació d’un “call center” per donar suport a les persones grans a l’hora de realitzar la compra i a l’entrega en el seu domicili, ja que es tracta d’un col·lectiu de risc.\nEl nostre objectiu: la igualtat de gènere en espais lliures de violència al teixit empresarial català\nLa Fundació promou la formació i l’acompanyament tècnic a les empreses que es volen iniciar en el camí de la igualtat, realitzant Plans d’Igualtat, protocols contra l’assetjament sexual o aplicant eines de comunicació no sexista. També dona suport i promou a diferents estudis i I+D per donar llum a la desigualtat que encara es viu al teixit empresarial.\nActualment, ja són 16 les entitats publiques i privades que s’han adherit a la Fundació SORLI i que treballen en aquest procés igualitari i amb zero violències masclistes.\nVolem agrair que hagin comptat amb nosaltres per aquesta jornada i, especialment, a la Secretaria general del Consell la Sra. M. Àngels Pujols, la Sra. Marta Payà, la Sra. Patricia de KMPG i la Sra. Alba Martínez, directora de talent humà del grup SORLI.\nSi vols més informació, envia’ns un correu:\nBy Berta|2022-04-20T21:21:17+02:00abril 20th, 2022|Igualtat de gènere|\nBy Berta|2022-03-21T20:03:42+01:00març 21st, 2022|Igualtat de gènere|\nBy Berta|2022-03-08T22:16:10+01:00febrer 23rd, 2022|Igualtat de gènere|\nPer Berta|2021-07-30T12:38:42+02:00juliol 28th, 2021|Fundació Sorli, Igualtat de gènere|0 Comentaris


L'Ajuntament demana que la proposta de l'AMB d'ampliar la zona 1 sigui "a curt termini" - Viu Molins de Rei\nL’Ajuntament demana que la proposta de l’AMB d’ampliar la zona 1 sigui “a curt termini”\nViu Molins de Rei • 19/01/2017\nLa proposta de l’Àrea Metropolitana de Barcelona (AMB) d’ampliar la zona 1 del transport públic incloent Molins de Rei hauria de ser “a curt termini” pel govern municipal, tot i que ho veu “amb bons ulls”.\nAnar amb tren de Molins de Rei a Barcelona podria costar menys si la proposta tira endavant // Arxiu — Jose Polo\nL’ampliació de la zona 1 del transport públic als 36 municipis de l’Àrea Metropolitana de Barcelona (AMB), incloent així Molins de Rei, hauria de ser “a curt termini”. Així ho ha afirmat l’alcalde del municipi, Joan Ramon Casals (CDC), en una nota de premsa fent referència a la notícia que l’AMB proposarà aquesta acció dilluns que ve com a mesura per lluitar contra la contaminació, afirmant que ho veuen amb “bons ulls”.\nCasals ho ha considerat una “mesura positiva”, tot i mostrar-se caut a l’espera de conèixer “el detall, i sobretot els terminis i totes les conseqüències i condicions”, demanant també “que tots els ciutadans dels 36 municipis de l’AMB tinguem els mateixos drets i deures”. I és que, tal com ha estat plantejat fins ara el sistema, pertànyer a la zona 1 també implicava que l’AMB gestionés serveis de transport públic com ara els autobusos.\nD’altra banda, el primer tinent d’alcalde, Xavi Paz (PSC) ha recordat que la setmana passada “es va signar una carta conjunta amb altres ajuntaments afectats, demanant a l’AMB l’ampliació de la qual ara anuncien que es començarà a parlar”. També ha reivindicat el paper de Molins de Rei en aquesta reclamació: “l’Ajuntament de Molins de Rei ha estat dels que més ha reivindicat aquesta ampliació, sense oblidar els centenaris de molinencs que han signat reclamant-ho”, ha afirmat el socialista.\nEtiquetes:Ajuntament de Molins de Rei AMB Àrea Metropolitana de Barcelona Joan Ramon Casals mobilitat transport públic Xavi Paz zona 1


Visca Sant Andreu! – Safolk\nÉs el tercer any que actuem per la Festa Major de Sant Andreu i cada vegada ens ho passem millor! En l’edició d’enguany hem de destacar les col·laboracions amb altres entitats del nostre poble.\nD’una banda, amb la Bastonera de Sant Andreu, que va oferir una mostra del seu espectacle enmig del concert de Safolk a l’envelat. D’altra banda, a la Germandat de Trabucaires, Geganters i Grallers de Sant Andreu, que ens van convidar a participar en l’Esclat Andreuenc i que també van venir a fer sonar les seves gralles per acompanyar-nos amb el pasdoble Dolors de Munt. Gràcies a tots i totes!\nTambé volem agrair la feina de la Comissió de Festes, que ens va tractar de manera immillorable i sense la qual tota aquesta gresca no seria possible. Al Xavier Zarco, que hi va posar la rumba amb la seva guitarra i a la Sònia Arias, per la magnífica feina feta a contrarellotge amb la gralla. I per descomptat, a tots els que vareu venir ahir a sentir-nos a l’envelat de festa major! Ens van venir ganes de baixar a ballar amb vosaltres!\nPodeu veure imatges de les actuacions AQUÍ.\nPublicat el 7 Desembre 2010 22 Març 2015 Autor safolkCategories Concerts\nAnterior Entrada anterior: Arriba la Festa Major!\nSegüent Entrada següent: Taller-concert a Metàfora


Arnés cadira de rodes - Ayudas dinámicas - Ortopedia Rubi - Ortopedia Batalle\nAyudas dinamicas és garantia de qualitat en material d’ajudes a la mobilitat i per a tenir cura de la gent gran, i un clar exemple són els arnesos per a cadira de rodes. Indicat en persones amb tendència a relliscar de la cadira de rodes o fins i tot caure. Ens permet la llibertat de moviments de les extremitats sense limitar els moviments dels braços ni sentir-nos lligats de les cames.\nEls arnesos de Ayudas dinámicas ens permet de portar i passejar amb una persona amb cadira de rodes sense haver de patir que caigui de la cadira.\nEs pot adaptar tan a cadires de rodes, cadires o butaques de descans.\nBanda encoixinada de subjecció abdominal.\nAjustament ràpid amb civella de plàstic.\nArmilla amb cinturó i suport perineal (segons model).\nPacients amb inestabilitat anterolateral.\nPacients amb tendència a lliscar del seient.\nL’ adaptació selectiva d’aquest producte l’ha de realitzar un professional sanitari. Nosaltres t’ajudem.\nSegons el model i el tipus.\nPreu (segons model).\n– Netejarem el teixit amb un drap humit. D’aquesta manera augmentarem la durabilitat en òptimes condicions de l’arnés.\nBe the first to review “Arnés cadira de rodes - Ayudas dinámicas” Cancel·la les respostes


El Tren Groc del Pirineu Francès -14/05/22-7h\ndel Dissabte 14 maig 2022\nal Diumenge 15 maig 2022\nUn atractiu viatge de cap de setmana, on podrem gaudir des del pintoresc Carrilet Groc dels meravellosos paisatges dels Pirineus Orientals.\nEstada en Hotel 3*** a la Cerdanya.\nPensió completa a l’Hotel. (No inclou el dinar en ruta del dissabte).\nEstada en Hotel a la Cerdanya – Puigcerdà (3***).


Terceravia + Independents Escaldes-Engordany unirà el carrer de la parròquia amb l’avinguda Sant Jaume – Terceravia. Andorra ets tu\nTerceravia + Independents Escaldes-Engordany unirà el carrer de la parròquia amb l’avinguda Sant Jaume\n7 de desembre de 2019 /in Escaldes-Engordany, General /by Terceravia\nLa candidatura Terceravia + Independents Escaldes-Engordany ha anunciat que tirarà endavant el pla d’unir el carrer de la parròquia amb l’avinguda Sant Jaume. “Aquesta unió la faríem a través d’un pla especial i d’aquesta manera el que permetria és descongestionar de cotxes en el moment d’entrada i sortida de les escoles i alleugerir el trànsit”, ha assegurat el candidat número 3, Pau Tizón.\nUn altre motiu d’aquesta proposta, segons ha explicat Pau Tizón, és donar una altra entrada al poble d’Engordany. “Ara només hi ha una i a més els dies que neva la pujada és perillosa a l’avinguda Sant Jaume. En no tocar el sol, o la neu es treu de seguida o es congela i això és un perill per a tothom: vianants, cotxes i per a la gent de les escoles. En definitiva és una solució als problemes dels habitants d’Engordany”, ha afegit Tizón.\nhttp://www.terceravia.ad/wp-content/uploads/2019/12/WhatsApp-Image-2019-12-07-at-11.25.43.jpeg 957 1280 Terceravia http://www.terceravia.ad/wp-content/uploads/2019/03/logo-exp-2-1.jpg Terceravia2019-12-07 12:23:522019-12-07 12:32:11Terceravia + Independents Escaldes-Engordany unirà el carrer de la parròquia amb l’avinguda Sant Jaume\nTerceravia + Unió Laurediana + Independents Sant Julià de Lòria reuneix un... Terceravia + Independents Ordino treurà profit a la sala Andorra Congrés Centre,...


QUINA LA FEM?: Térmens\nEs mostren els missatges amb l'etiqueta de comentaris Térmens. Mostrar tots els missatges\n1973. Balaguer, «Els rius de Lleida»,\n«Un dels més característics fitons del curs del Segre és Balaguer. Heus ací el mur de la riba dreta, el porticat carrer del Pont i la modesta bultra [o bosc de ribera]. Enlaire, sola, rosada, Santa Maria».\nDetall del carrer del Pont, «amb els seus porxos elegants i serens».\nDetall de l'església gòtica de Santa Maria.\n«El Sant Crist de Balaguer fa parella amb la basílica de Santa Maria. El Santuari veu, als seus peus, el pont nou i, pel costat de la muntanya, la carretera a Tremp i el Pallars».\nDetall del pont refet després de la guerra, per substituir el medieval. Antigament, «ultra el pont hi havia barques de servei que passaven de la ciutat a la riba esquerra, la bultra, com en diuen a Balaguer. El 1457 la Paeria féu construir una barca per 200 lliures. Una barca de servei a Balaguer bolcà el 1935, i s'hi negaren 4 passatgers».\nDetall del santuari balaguerí. «El Sant Crist de Balaguer ha estat, durant els darrers dos-cents anys, una fita dels devots, un lloc de peregrinació, i encara avui és el típic santuari de casaments de pagesos enriquits i de parelles veritablement devotes». Mig segle després, la plana lleidatana s'ha oblidat dels seus sants i santes protectors. Ara som tots ja uns descreguts.\n«La Plaça del Mercadal, a Balaguer, a les acaballes del mercat matinal de dissabte. L'escampall de parades, sumàriament i funcionalment muntades, forma els carrers d'una ciutat en petit».\n«Ultra la primera funció de mercat, la plaça del Mercadal de Balaguer és el cor de la població i el nucli de les festes».\n«El Mercadal de Balaguer, els dissabtes, és un espectacle únic, de saboria vilatana, bigarrat i molt viu».\nSanta Maria dalt del tossal, entre les branques dels plataners esporgats d'hivern (cosa que, sigui dit de passada, potser no caldria: els arbres de natural farien molt més goig. Us imagineu que haguessin d'esporgar els arbres a Anglaterra?).\n«El claustre del convent dels franciscans a Balaguer, en una punta del pont. Claustre afegit a l'antiga construcció de l'església, manat construir per Ferran d'Antequera». Explica Vallverdú: «Per una ironia del destí s'hi allotjà Fra Vicent Ferrer, no massa abans que posés tot el pes del seu prestigi en l'elecció de l'enemic de Jaume d'Urgell. Diuen que predicava cada diumenge al Mercadal de Balaguer i que hi convertí una pila de jueus».\nDetall de les columnes i arcs gòtics restaurats de Sant Domènec.\n1973. Santa Maria de les Franqueses, Balaguer, «Els rius de Lleida»,\n«El temple romànic de les Franqueses, entre Balaguer i Menàrguens, avui dia enmig de conreus i no mal conservat. Fou convent de monges originalment el segle XII i dessacralitzat al segle XVIII». Bella vista, amb l'absis envoltat de panís.\nAquest monestir femení, el cenobi més antic de la ciutat, fou fundant al 1186 per la comtessa Dolça d'Urgell, vídua d'Ermengol VII. El trobem a tres quilòmetres al sud de Balaguer, a la dreta del Segre. Actualment, l'església està en mal estat, destinada a magatzem agrícola.\n1973. Menàrguens, la Noguera, «Els rius de Lleida»,\n«Confluència del Farfanya amb el Segre, poc més amunt de Menàrguens. Com la majoria dels afluents significatius del Segre, el Farfanya entra per la dreta, en terres ja planes».\n1973. Torrelameu, la Noguera, «Els rius de Lleida»,\n«A partir de Menàrguens, per la riba dreta del Segre, són poques les sèquies que en deriven aigua. Aquesta sínia, avui dia en desús, situada quasi als ravals de Torrelameu, se servia de la Ribagorçana».\n«Davant nostre, però, a l'altra riba del Segre, més elevada, hi ha també vida. També una ampla plana, continuació de l'Urgell, arriba a les graveres obertes, les quals marquen la gran cubeta del Segre, pels volts del recentment traçat Canal de Balaguer, que alimenta unes centraletes per la riba esquerra fina a Alcoletge».\n1973. Térmens, la Noguera, «Els rius de Lleida»,\n«Térmens, a la riba esquerra del Segre, a la frontera entre Noguera i Segrià. Manca poc perquè el Segre rebi la Ribagorçana. Un paisatge típic de riu de plana».\nL'església de Térmens sobre l'esbalç del Segre.\n1973. Vilanova de la Barca, el Segrià, «Els rius de Lleida»,\nEl Racó d'en Pep des del riu. «Al fons, vora un establiment hoteler, el riu Corb, que baixa de la Segarra, ha travessat l'Urgell i part de la Noguera plana, mor al Segre, prop de la vertical de Corbins». Davant per davant: «...des d'ací podem veure, quasi enfrontats, la Ribagorçana i el Corb».\n1973. Alcoletge, el Segrià, «Els rius de Lleida»,\n«La sèquia de Fontanet, una de les més antigues de l'Horta lleidatana, a la riba esquerra, fertilitza termes i partides des de Vilanova de la Barca a Albatàrrec». S'afegeix encara: «Un molí transformat en excel·lent restaurant, el trobem a la Sèquia de Fontanet i el Rec Nou. El lloc és agradable, i durant uns vint anys l'establiment ha mantingut un nivell d'exigència en qualitat, fins al punt que ha estat de bon to per als lleidatans d'arribar-s'hi...»\n«A l'esquerra, després del Molí de la Nora, passarem per Alcoletge, situat en un tossal, el darrer poble del recorregut abans de Lleida, i podrem descendir fins a Granyena. Granyena és tota una partida, a la vora del riu, de llarga tradició a Lleida. Hi havia hagut barques, i era costum d'arribar-se a l'ermita, moderna, i a les arbredes veïnes. Avui el costum s'ha perdut». És cert, i també el restaurant del Molí de la Nora, tombat, i també l'Alcoletge... d'abans. A la foto, un petit Barreiros, típic dels rengs estrets de perers de l'horta lleidatana.\n1973. Lleida, «Els rius de Lleida»,\n«La riba dreta del Segre es va poblant d'edificis potser massa alts. Pels vorals del pont nou s'enfilen al cel les cases de pisos, ara, ací, emmarcant la silueta de la Seu Vella».\nSi centrem la foto, hi veurem les columnes d'entrada a les firetes de la Festa Major, quan encara eren a l'esplanada de Blondel. Al fons, veiem l'edifici modernista cantoner entre Blondel i l'Avinguda Catalunya, i els sis-cents que agafaven la corba cap al pont vell, ja que el de la Universitat no existia encara.\n«El Segre arriba a Lleida. La ciutat es dibuixa, mig ficada a l'horta, amb la Seu retallada i el pont del ferrocarril, com a primera passera del riu. A la dreta el talús del mercadal a l'engròs». Amb aquesta descripció, ja desfasada, comprovem com la ciutat ha crescut.\nLa vista de la Seu Vella als anys 60-70. En primer terme, el mercat dels pagesos, que als dissabtes tenia el mercadillo de paradetes. En aquells anys, als estius, els pagesos hi anaven de matinada a vendre la fruita. Els meus pares, amb motocultor i des d'Alcoletge pel camí de Granyena, se n'havien fet un tip. Vint caixetes de préssecs, peres, pomes... i cobrar trinco-trinco. Ara s'hi alça la Llotja, i per veure la Seu s'hi ha de pujar al Damunt.\nEl nou pont del ferrocarril de la postguerra. El talús del riu encara no tenia el mur fet, que ara arriba fins al salt de Pardinyes.\n«El nou pont de Lleida, que enllaça les sortides vers Barcelona i Saragossa amb el Passeig de Ronda. De perfil funcional, constituirà una fita per a l'eixampla de Lleida camí de l'any 2000». I el comentari encara es va quedar curt.\nDetall del pont dels instituts, encara amb la llera tota remenada de les recents obres i els operaris treballant-hi al damunt. «Al seu pas per Lleida, l'aigua del Segre baixa escumosa i bruta de les substàncies residuals que hi aboca la fàbrica de paper de Balaguer», avui ja inexistent. Per cert, que l'autor s'ha deixat de comentar-ne l'oloreta que caracteritzava la ciutat de Balaguer en aquells anys...\n«El nucli de Lleida: la plaça de la Paeria. Les venerables parets romàniques refresquen esquenes actuals, i el pintor rumia i contagia de rumiament els desvagats espectadors». Ara ningú no diria que aquesta plaça és centre de gran cosa, excepte com a plaça castellera de Ponent.\n«Sant Martí de Lleida, la més antiga església parroquial enfora del clos de la Seu. Avui dessacralitzada, conserva una sòbria àbsida i aquesta equilibrada i senzilla porta».\nDetall del majestuós arc romànic de Sant Martí.\nEtiquetes de comentaris: Alcoletge, Anys 1960-70, Balaguer, Lleida, Segre, Térmens, Vallverdú/Sirera


L’Ajuntament d’Alfafar, a través de l'Agència de Desenvolupament Local (ADL), signarà un conveni de col·laboració amb l'entitat financera Caixa Popular amb l'objectiu d'actualitzar i adaptar les condicions de finançament, tant de projectes emprenedors com d'activitats econòmiques consolidades, a la realitat econòmica i social de la localitat.\nD'aquesta manera, s'estableixen tres noves línies de finançament innovadores i avantatjoses en tipus d'interés, especialment per a col·lectius amb majors dificultats per a emprendre o escalar una activitat empresarial. Aquests serien majors de 45 anys, parats de llarga duració, famílies monoparentals, víctimes de violència de gènere, dones i joves, persones immigrants i persones amb diversitat funcional.\nEn aquest sentit, gràcies a la col·laboració de l'Institut Valencià de Finances, les persones desocupades podran beneficiar-se d'una línia específica, avantatjosa i responsable, d'accés a finançament per a iniciar un projecte empresarial amb viabilitat certificada.\nEl conveni busca millorar les condicions d'accés a finançament de microempreses o persones físiques que tinguen previst obrir un negoci a Alfafar i de persones emprenedores locals, a través de microcrèdits a tipus d'interés avantatjosos, de fins al 95% de la inversió realitzada amb un límit de 30.000 euros.\nAixí mateix, a través de la Línia Emprén, es presta cobertura a les persones autònomes i microempreses comercials amb més de 5 anys d'activitat, per a la millora i renovació del negoci fins a un límit de 50.000 euros. En tot cas, l'ADL serà l'encarregada de valorar i certificar la viabilitat d'aquells projectes empresarials que puguen beneficiar-se.


Endesa a Reus:telèfon i contacte\nEndesa en Reus: punt de servei\nTelèfon de Endesa a Reus\nContractar el subministrament de llum amb Endesa a Reus\nGas Natural Fenosa a Reus\nAqui esbrinaràs tota la informació que necessites sapiguer de Endesa a Reus. Tot Reusense que tingui preguntes amb el seu subministrament de llum podrá trobar en esta aquest lloc web tota la informació que necessiti.\nEndesa s'ocupa de distribuir la llum a gran percentatge dels ciutadàns de Tarragona. Per això, compta amb gran quantitat recursos per atendre als clients amb qualitat. Depenent dels processos que el Reusense vol completar, pot preferir de anar a alguns dels punts de servei sense la necesitat de cita previa a la vora de Reus. No obstant, sempre pot trucar amb antelació als telèfons que aperèixen posteriorment:\nTelèfons de Endesa a Reus\nEndesa ofereix una atencio personalitzada on qualsevol client pot anar de manera presencial i ser escoltat immediatament. Els punts de servei de Endesa que un Reusense té mes properes es mostran a continuacio:\nDirecció Calle Mare Molas, 67 Calle Riera Arago, 14\nDirecció Calle Vía Roma, 16 Calle Mallorca, 7\nCP 43840 43001\nMunicipi Salou Tarragona\nL a V: 09:00 - 13:30 y 16:00 - 19:00\nDirecció Calle Abat Llort, 17 Calle Tarragona, 12\nMunicipi Valls Torrembarra\nReus es un municipi que fa part de la comunitat autònoma de Cataluña que compta amb un total de 553625 punts de sumbministrament amb un consum anual de 1937146013 MWh. Endesa es la companyia encarregada de subministrar la llum en la zona.\nGas Natural Fenosa es la companyia responsable de distribuir el gas natural al municipi de Reus. Per això, si el ciutadà Reusense vol anar a la oficine que sigui de Gas Natural Fenosa sense necessitar cita prèvia, té a disposició punts de servei properes a la seva casa.\nOficines de Gas Natural Fenosa a Reus


SETMANA SANTA DE MATARÓ: Glòria a les Santes\nLa relíquia de les Santes passant davant les figures de la ciutat.\nAls fons la Basílica mil·lenària de Santa Maria.\nEl seguici de la processó de les Santes, que ha comptat\namb la col·laboració de les confraries, i d'altres entitats.\nLa Comissió de Setmana Santa us desitja unes Bones Santes, Festa Major de Mataró.\nGlòria a les nostres patrones màrtirs Santa Juliana i Semproniana.\nL'interior de la Missa de les Santes.\nAl fons el magnífic cor que ha interpretat bra l'Obra de mn. Blanch.\nLa relíquia de les Santes sortint al Fossar Xic.\nL'entitat encarregada el 2014 de portar la relíquia de les Santes ha estat Càritas Interparroquial de Mataró,\nentitat tan compromesa i tan implicada amb els que més pateixen i tenen més necessitats a la ciutat.\nEn mig de la Festa Major de Mataró, el 27 de juliol després del dia de Santa Anna, se celebra a Mataró la diada en honor a les santes màrtirs seguidores de Sant Cugat, Santa Juliana i Semproniana. Una diada que comença a poc tocar les 7 del matí amb les matinades arreu de la ciutat indicant a toc de petard i colles de timbal i gralla que el dia més important en el calendari mataroní comença. Acabades les matinades davant de Santa Maria s'inicia l'anada a ofici per part de totes les figures institucionals seguides pels representants civils i polítics de la ciutat. Acte seguit comença la Missa de les Santes, una joia musical de la mà de mn. Blanch (e.p.d.) en una festa que és patrimoni nacional. La Missa ha estat cantada per cantant d'alçada per a l'ocasió i ha comptar amb centenars de voluntaris i voluntàries dirigits per en Lluís Carné en una cerimònia presidia per Msn. Martínez Sistach, Arquebisbe de Barcelona i diversos preveres de la ciutat, així com l'arciprest mn. Vicenç Mira.\nLa Família Robafaves, gegants institucionals de la ciutat de Mataró,\nemulant a l'arribada de les relíquies de les Santes Patrones Juliana i Semproniana.\nAcaba l'emotiva i musical missa ha iniciat la petita processó en honor a les Santes amb les seves relíquies que enguany ha estat portada per Càritas Interparroquial de Mataró des del fossar Xic fins a la Plaça de Santa Maria. Una molt breu processó amb un seguici col·laborat per tots els preveres i membres de les confraries.\nA la plaça de Santa Maria, les figures de la ciutat símbols festius, culturals, laics i històrics junt amb la colla capgrossos de Mataró han rebut les relíquies amb un erigit pilar de 5.\nAcabat l'honor de la rebuda i la presentació de les relíqulies a tota la ciutat ha començat la desfilada cap a l'Ajuntamnet, abans però, passant pel carrer d'en Pujol; lloc on la tradició diu varen néixer.\nQuè continuï la festa. Glòria a les Santes.


Comissen dos gossos de raça perillosa a la Jonquera i denuncien l'amo per no tenir ni llicència ni assegurança La República\nACN La Jonquera.-La Policia Local de la Jonquera ha comissat dos gossos de raça perillosa i ha denunciat administrativament el seu amo per no tenir ni llicència ni l’assegurança ni […]\nACN La Jonquera.-La Policia Local de la Jonquera ha comissat dos gossos de raça perillosa i ha denunciat administrativament el seu amo per no tenir ni llicència ni l’assegurança ni tampoc haver-los censat, tal i com obliga la llei. El propietari, a més, no va fer cas de la carta que se li va fer arribar fa una setmana per part de l’Ajuntament perquè entregués els animals i no ha estat fins aquest dijous que ha permès el comís dels dos gossos. L’home hi ha accedit després que aquest dimecres un dels seus animals n’ataqués un altre d’un veí i el deixés molt malferit, fins al punt que s’haurà de sacrificar. Ara l’afectat està estudiant si denuncia o no al propietari, a qui el consistori li ha aixecat un total de nou actes per aquest motiu.\nEs tracta de dos animals de la raça Standford que el denunciat gairebé no treia de casa darrerament, per evitar trobar-se amb els agents i així haver de complir amb l’ordre de comís que havia dictat l’Ajuntament de la Jonquera. A més d’estar censats i disposar d’una llicència i una assegurança específica, els gossos de raça perillosa han d’anar amb morrió i lligats tota l’estona quan es troben al carrer.


Programa 573 - Tornaveu\nActe inaugural de l’any Joan Tomàs i Parés\nDivendres, 26 de febrer de 2021 14:41h\nEl divendres dia 5 de març tindrà lloc al Centre Artesà Tradicionàrius, del barceloní barri de Gràcia, l’acte inaugural de l’Any JOAN TOMÀS i PARÉS, en el 125 aniversari del naixement del músic i folklorista barceloní. A les 18 h hi haurà una conferència a càrrec de la Liliana Tomàs, la comissària de la commemoració i a partir de les 20 h tindrà lloc un concert amb la participació de Gisela Bellsolà, Sandra Monfort i Carles Belda. Si voleu conèixer en detall la vida i l’obra d’aquest compositor i un dels artífexs de l’Obra del Cançoner Popular de Catalunya us recomanem que visiteu el seu web: www.mestrejoantomas.cat o que escolteu detingudament el tercer BUSCA-RAONS del nostre, avui afònic, Amadeu Carbó.\nUs parlarem d’altres actes del 34è TRADICIONÀRIUS que estan programats pels pròxims dies. I n’escoltarem mostres musicals, com ara, la particular i original versió de la Paula Grande i l’Anna Ferrer de la cançó tradicional “Caterineta”, inclosa en el seu darrer treball VEGA, EL LLEGAT DE LES ÀVIES.


Els blavets presenten a Lluc el seu darrer cd: balls i cançons»\n09 maig 2021 05:53\nL'actuació de la coral es completà amb unes cançons de Biel Majoral i Els Valldemossa\nSandra Martínez | 12 setembre 1998\nEl prior Gaspar Alemany presentà els nins abans de l'actuació.\nLa plaça del Bisbe Campins del monestir de Lluc fou escenari dijous a vespre de la presentació del nou disc compacte de l'Escolania del Santuari de Lluc. Els blavets actuaren davant més de tres-centes persones. La música del cantador Biel Majoral i la del grup Els Valldemossa, que hi participaren desinteressadament, completaren la vetlada.\nEl prior de Lluc, Gaspar Alemany, fou l'encarregat de presentar l'acte, del qual destacà: «Ha estat molt interessant perquè tot i ser tres músiques completament diferents, hi ha hagut una convergència total. Tots amb el mateix sentiment per la terra, tots volent mantenir viu el patrimoni popular».\nFamíliars dels nins del cor, residents del monestir i gent de fora venguda expressament per a la vetlada conformaren bona part del públic.\nEls Blavets interpretaren primer una cançó popular mallorquina, una de Menorca i una darrera d'Eivissa. Seguidament, el cantador Biel Majoral interpretà, acompanyat dels músics de Vou-veri-vou per a no dormir, jotes i tonades. Els Valldemossa varen cloure la jornada, inclosa dins el marc de les festes de la Diada de Lluc.\nAmb Balears: balls i cançons, Lluc ha volgut col·laborar en «la conservació de la tradició popular». Pitgen sa neu, El Bon Jesuset, La dama de Malloca, Ton pare no té nas, Na Falariereta i La ciutat de Nàpols són alguns dels temes recopilats en aquest disc compacte amb una portada il·lustrada amb un quadre del pintor català resident a Valldemossa Josep Coll Bardolet.\nUna joia de contribució.\n«Els balls i les cançons que hem rebut de les generacions pretèrites necessiten ser conservades i transmeses. Com que els costums de vida que varen donar existència a aquests ritmes i melodies s'han perdut per a sempre, la seva pervivència necessita d'altres camins», explica el prior de Lluc a la introducció al nou compacte dels blavets. «Balears: balls i cançons, un segon treball després del Laudate Pueri Dominum del 1996.


Despedida en Veler a Tossa - D-aventura.com\nLANDING / Platja d'Aro / Despedida en Veler a Tossa\nDespedida en Veler a Tossa\nSens dubte, la Despedida en Veler a Tossa és una de les activitats més divertides, originals i inoblidables per poder gaudir amb els amics.\nA D-Aventura et proposem l’activitat Despedida en Veler a Tossa, on et podràs relaxar, refrescar en una cala espectacular, practicar l’snorkel, jugar al mar amb els matalassos, trampolí flotant... A més, tindreu a la vostre disposició un DJ a bord per animar la Despedida en Veler a Tossa des del primer moment.\nL’activitat Despedida en Veler a Tossa inclou menjar a bord (amb una variada selecció d’ensalades, fruita, hamburgueses i botifarres). A més, a D-Aventura, podem organitzar-te el cap de setmana complet amb activitats, sopar, espectacle, allotjament, bars i discoteques complementàries a la Despedida en Veler a Tossa.\nUs convidem a seguir l’enllaç i conèixer totes les propostes que D-aventura pot oferir-vos per la Despedida en Veler a Tossa.\nPer més informació, també podeu contactar directament als telèfons: 935160928 / 972105911 / 628641890 / 619488495. D-aventura, l’especialista en Festa Catamarà a Despedida en Veler a Tossa, la Costa Brava.


Socialistes del Camp de Tarragona: EL PSC DEMANA A LA GENERALITAT MESURES URGENTS PER GARANTIR UN TEMPS MÀXIM D’ESPERA A LA REGIÓ SANITÀRIA DEL CAMP DE TARRAGONA\nEL PSC DEMANA A LA GENERALITAT MESURES URGENTS PER GARANTIR UN TEMPS MÀXIM D’ESPERA A LA REGIÓ SANITÀRIA DEL CAMP DE TARRAGONA\nEl diputat socialista al Parlament per Tarragona Carles Castillo ha demanat a l’actual Govern de la Generalitat “que comenci a treballar per solucionar els problemes reals catalans. I la salut, en aquest sentit, ha de ser una prioritat absoluta”, ha reblat.\nAixí, el diputat del PSC ha demanat al Govern Torra mesures urgents per garantir el temps màxim d’espera per a intervencions quirúrgiques i transport sanitari a la regió de Tarragona, una proposta que ha qualificat de “raonable i perfectament assumible si es creu en la sanitat pública d’aquest país, com sempre hem demostrat els socialistes quan hem tingut responsabilitats de Govern.”\nCastillo ha recordat que “amb els Governs dels presidents Mas i Puigdemont, i el suport parlamentari d’ERC i la CUP, les llistes d’espera per operar-se als centres hospitalaris han crescut com l’escuma. Més de 13.000 tarragonins i tarragonines estan ara mateix en llista d’espera per entrar a un quiròfan. Una realitat intolerable que mereix una resposta immediata del Govern”, ha explicat.\nSegons el diputat socialista, l’objectiu de mínims ha de ser establir un termini màxim de 15 dies per accedir als serveis especialitzats per a la realització de proves, un mes per disposar del diagnòstic de tota la tipologia de càncers en cas de detectar-se indicis, 10 minuts per disposar de transport sanitari en els casos urgents i una hora com a màxim pels casos programats, i 48 hores de termini màxim per a les visites programades a la xarxa primària.\n“Repeteixo que no parlem de res que sigui irrealitzable, en absolut. De fet els Governs dels presidents Maragall i Montilla van treballar en aquesta direcció i sempre van apostar per desenvolupar un sistema de salut públic i de qualitat. Un sistema òptim i eficaç que després, lamentablement, s’ha vist malmès per les retallades dels Governs de la dreta a Barcelona i a Madrid. I si la situació no ha estat pitjor ha estat gràcies al compromís, dedicació i bona feina que demostren cada dia els professionals del nostre sistema sanitari”, ha argumentat.\nCarles Castillo ha reclamat també al Govern “ampliar i millorar la xarxa als CAP dels pobles de les comarques tarragonines que ho requereixin amb més urgència.”\n“En definitiva, els i les socialistes volem recuperar els serveis i als professionals de la sanitat pública que s’han perdut per la crisi i les retallades. Amb la salut –el bé més preuat per a qualsevol ciutadà- no s’hi juga. Hem de restablir plenament la qualitat de la sanitat pública catalana que el 2010 estava, amb justícia, d’entre les millors del món”, ha conclòs.


El bus parroquial, l'habitatge i embellir i assegurar la zona de\nEl bus parroquial, l'habitatge i embellir i assegurar la zona de la Salita, el més destacat a Escaldes-Engordany\nL'habitatge i l'estat i accessibilitat d'algunes zones de la parròquia han estat els temes de campanya aquest dimecres de les 4 candidatures que es presente a Escaldes-Engordany.\nUnió per Escaldes-Engordany està preocupat per la situació en alguns nuclis urbans d'Escaldes-Engordany pel que fa a l'aïllament que pateixen alguns ciutadans. Entre altres el candidat Marc González destaca zones com Engolasters, la Plana o Fiter i Rossell, fins on hauria d'arribar un bus comunal.\nLes solucions que Demòcrates aporten per poder combatre la manca de pisos de lloguer i els preus elevats, passa per incentivar l'oferta amb els propietaris i constructors. Facilitats i incentius que el candidat demòcrata Enric Castellet creu que seran prou atractius i s'afegiran a la cessió d'algun terreny que ja han previst en el cas que aconsegueixen ocupar el comú quatre anys més.\nPer l'habitatge també ha apostat el Partit Socialdemòcrata que vol establir un barem de preus de lloguer marc. A partir d'aquest es premiarà amb una reducció d'impostos als propietaris que lloguin dins el límit que proposin si arriben al comú. Rosa Gili diu que també cercaran quins edificis o terrenys comunals es poden utilitzar per ser ocupats per a persones en situació més vulnerable.\nI finalment Terceravia+Independents que ha renunciat al porta a porta en aquesta campanya ha posat amb Jordi Rubia el focus d'atenció en la zona del camí i els estacionaments de la Salita.\nPer aquesta formació la situació no potser més desastrosa i per això creuen que serà una prioritat si guanyen.


Pajín critica la gestió de la sanitat a Catalunya i recorda que el dret a l'assistència està recollit a la Constitució\nLa ministra assegura que la sanitat catalana "té l'obligació" d'atendre pacients d'altres comunitats "vinguin d'on vinguin"\nACN Barcelona 27/10/2011 13:10\nLa ministra de Sanitat, Leire Pajín, ha assegurat aquest dijous que "no comparteix les decisions del govern de Catalunya" pel que fa a la sanitat i ha recordat al conseller de Salut, Boi Ruiz, que "la Constitució recull el dret a la salut dels ciutadans".\nTambé s'ha pronunciat sobre l'atenció als hospitals catalans de pacients de les poblacions de la Franja de Ponent. Segons la ministra, Catalunya "té l'obligació d'atendre els ciutadans, vinguin de la comunitat autònoma que vinguin" i per tant "instarà" el govern de la Generalitat que "compleixi" amb la prestació.\nEn canvi, ha evitat pronunciar-se sobre el dèficit fiscal de Catalunya i que el Govern xifra en 16.500 milions. La ministra ha fet aquestes manifestacions en un esmorzar informatiu a Madrid.\nSegons la titular de Sanitat, en aquests moments de dificultats les administracions s'han d'estrènyer el cinturó però poden prioritzar entre "el que és intocable i el que és prescindible". "Si la pregunta és si estic d'acord amb les mesures que en nom de l'austeritat estan prenent algunes comunitats autònomes com Catalunya i Castellà-la Manxa, la resposta és 'no'", ha dit, perquè "si hagués d'escollir entre l'impost de societats o garantir la sanitat, no tindria dubte, i si hagués de triar entre la prestació d'alguns serveis i la dependència, tampoc".\nPajín també ha fet referència al que ella considera la "privatització" de part dels serveis de sanitat per part del Govern. "La salut no pot ser mai un bé privat", perquè "la bona o mala salut no depèn d'un només, sinó d'on viu, de les condicions ambientals, de l'accés als aliments i fins i tot de l'aigua", i per tant és una "realitat pública". En aquest context, ha recordat al conseller Ruiz que "la Constitució, la llei general de sanitat i l'ordenament jurídic" recullen que la salut "és un dret dels ciutadans" i per tant "obliguen les administracions a vetllar per la salut i a prestar una sèrie de serveis comuns".\nLa ministra, en canvi, ha esquivat una pregunta sobre el dèficit fiscal que pateix Catalunya -que el Govern xifra en 16.500 milions- i si aquest fet és compatible amb la prestació de serveis de qualitat per part de l'administració catalana.\nPajín també ha fet referència al conflicte entre Aragó i Catalunya per l'atenció als hospitals catalans de pacients procedents de les poblacions de la Franja de Ponent. Segons la titular de Sanitat, "tots els ciutadans tenen garantida per llei la prestació sanitària" i per tant "totes les comunitats autònomes tenen l'obligació de prestar aquest servei al ciutadà sigui on sigui". "Catalunya té l'obligació d'atendre el ciutadà d'Aragó i al que vingui de la comunitat autònoma que vingui", ha dit taxativament.\nMalgrat això, ha reconegut que aquest "és un problema que han de solucionar les comunitats autònomes entre elles mitjançant acords bilaterals". Segons la ministra, el govern espanyol "s'ha ofert una i altra vegada a fer de mediador i a posar instruments nous sobre la taula" i actualment està "a l'espera que el conseller d'Aragó els passi la informació detallada de quina és la realitat". Amb tot ha assegurat que "per descomptat un cop més instarem el govern de Catalunya que compleixi la seva obligació, que és una garantia que ha de prestar per llei".


BibliotecaViva: I que aquest Nadal, tingueu un bon recer\nI que aquest Nadal, tingueu un bon recer\nViure no és un joc\nencendre'l amb traça.\nEtiquetes temàtiques: Festes de Nadal, Il·lustracions, Joana Raspall, Poemes\nMònica B. 12/17/2013\nBones festes Anna!!!\nI merescut descans!\nAnna Badia 12/17/2013\nBones festes ~~~*\ni reparadores vacances!!\nAugust Garcia i Orri 12/19/2013\nBones Festes, Anna!\nGràcies pel teu suport ( i per venir avui a veure els nostres Pastorets!\nAnna Badia 12/20/2013\nAugust, veure els vostres pessebres ha sigut un plaer.\nI gràcies a vosaltres pel vostre acolliment :-)


Carrer Penitència - Sóc Sant Feliu de Guíxols\nORIGEN I SIGNIFICAT DEL NOM DEL CARRER\nLa denominació actual de carrer de la Penitència ve donada perquè a principi del segle XIX s’instal·là en una casa d’aquesta via urbana la congregació de religioses de la Penitència, sota l’advocació de Nostra Senyora dels Dolors, i que esdevindria posteriorment en les “hermanas” terciàries Caputxines de la Divina Pastora. A l’arxiu parroquial guixolenc existeix un llibre titulat Càrrec i descàrrec dels diners dels Aniversaris, datat l’any 1804 i pertanyent a aquest orde. Això prova l’existència des de començament d’aquell segle de l’esmentada comunitat a Sant Feliu, tot i que no constà oficialment –segons escrigué E. Zaragoza- fins l’any 1815.\nEl primer emplaçament se situà en una casa acantonada entre els carrers de la Penitència i Sant Fèlix Màrtir, propietat del prevere mossèn Presas. Aquest petit habitatge, mal engiponat i atrotinat, estava encara dempeus l’any 1850, quan l’Ajuntament va aixecar un croquis dels edificis que hi havia bastits a l’illa formada pels carrers Rutlla, Penitència, Sant Fèlix Màrtir i Sant Domènec. En canvi, quan el mestre d’obres Josep Gallart va realitzar el Plànol Geomètric de la població el 1858, va assenyalar l’indret on s’havien establert inicialment aquelles religioses com a un solar sense edificació, talment com també consignaria –trenta-nou anys després- l’arquitecte General Guitart al seu Pla de Reformes i Millores de Sant Feliu (1897). Hem de creure que, entre 1850 i 1858, aqueta congregació es va traslladar a l’edifici annex propietat de M. Esteva, primerament en règim de lloguer i, més tard, ja com a patrimoni d’aquelles religioses.\nDetall de la façana de l’Acadèmia (Divina Pastora) als anys 40\nAMSFG. Col·lecció Municipal d’Imatges (Autor: desconegut)\nEl profitós desenvolupament pedagògic durant el segon terç del segle XIX, li va permetre d’adquirir una part de l’heretat d’Agustí Basart, un habitatge confrontant que originàriament es prolongava fins al carrer de sant Domènec. Així, l’any 1878, la superiora Rosa Vicens, en nom del Col·legi Nostra Senyora dels Dolors, talment com consta a la instància, va demanar d’edificar una capella-església sota la direcció tècnica del mestre d’obres Pere Pascual. El primitiu solar d’establiment d’aquesta congregació (Penitència – Sant Fèlix Màrtir), que limitava amb les escales d’anar cap al Puig, no seria reedificat fins l’any 1929, quan hom demanà d’ampliar el col·legi per aquella banda.\nCuriosament, però, aquest carrer no s’ha designat mai –ni en els remots inicis- amb el nom complet de la Congregació de la Penitència, malgrat que és sens dubte l’origen de la seva titulació. En una escriptura notarial de venda entre els particulars Francesc Estrach i Josep Calçada, datada el 2 d’abril de 1817, s’especifica que la situació de la casa que es ven es troba en “lo carrer anomenat de la Penitència”. D’aquest manera, l’Administració pública va recollir a partir del cadastre de l’any 1817, i així ho continuaria fent en els successius documents oficials, el nom de carrer de la Penitència, llevat del període entre els anys 1932 i 1939, quan en temps de la Segona República es canviaren diversos noms de carrers de la ciutat.\nCarrer de la Penitència des del carrer Sant Fèlix Màrtir, 2010\nAMSFG. Col·lecció Municipal d’Imatges (Autor: Josep Auladell)\nA la sessió municipal del 10 de novembre de 1932, hom proposà de designar oficialment el carrer de la Penitència amb el nom del dirigent obrer Salvador Seguí i Rubinat (Tornabous 1886- Barcelona 1923), conegut popularment com el Noi del Sucre. Acabada la Guerra Civil espanyola (1936-1939), les noves autoritats locals varen restituir, en Ple del 9 de juny de 1939, l’antiga denominació de carrer de la Penitència al tram de via urbana que anava des de la Rutlla fins al carrer de la Lluna.\nLa formalització del carrer de la Penitència va iniciar-se en un dels períodes urbanístics més actius de la nostra població, concretament quan el teixit urbà del raval de Tueda –situat entre les actuals rambles d’Antoni Vidal i del Portalet- va adquirir pràcticament la identificació final, cap a la meitat del segle XVIII. Així, poc abans que l’assentament d’aquesta mateixa barriada traspassés el Drassanal (rambla del Portalet) i s’establís en uns nous terrenys prop a tocar el sorral de mar del sector de Llevant –avui passeig dels Guíxols i carrers de Sant Roca, Sant Ramon i àngel Guimerà- una franja constructiva de petites cases adossades i arrenglerades al camí de la Rutlla va començar a progressar direccionalment cap al nord, enfilant-se vers una topografia rocosa i albirada, com ho era el sector del Puig Marí.\nSens dubte, aquest important increment de l’edificació a Sant Feliu, consolidant nous posicionaments urbans, venia originat per la bonança comercial que travessava la nostra vila, des de principi del segle XVIII. D’aquesta manera, i en primer lloc, hom havia definit constructivament la façana còncava de la banda nord de la placeta de Sant Joan, fins arribar a la cantonada del futur carrer de la Penitència. A partir d’aquest punt, i seguint la traça del vell camí ral d’anar a Palamós o de la Rutlla, eixien les prolongacions cap al nord dels vials de Sant Domènec, que aleshores era el que comptava amb més projecció edificatòria, i també els de la Creu i de l’Algavira.\nProvadament el futur carrer anomenat de la Penitència restava estructurat –o almenys ho era la seva alineació oest –ja al segon terç d’aquell segle. Així es desprèn de l’estudi del plànol realitzat per la marina francesa sobre la badia guixolenca en aquella mateixa època (1770). Tanmateix, una escriptura notarial inventariada el 3 de juliol de l’any 1763, sobre la venda d’una peça de terra propietat de Narcisa Matutano, on precisa que un dels límits “afronta a ponent amb lo carrer allí format que es en seguida del de Sant Domingo” confirma aquesta fonamentació.\nEl desenvolupament d’aquesta via urbana es va mantenir força igual fins a mitjan del segle XIX. És a dir: completament edificat en la seva banda oest, així com a la cantonada est afrontant amb el carrer de la Rutlla. A partir d’aquí, l’alineació de la banda dreta quedava delimitada per una extensa finca de conreu que afrontava amb el tram obert de l’actual carrer de Sant Fèlix Màrtir, i els darreres de les cases del carrer de Sant Domènec, que hom coneixia com a horta Boera i més tard Aixada.\nEscales del carrer de la Penitència amb l’escola Sant Josep a l’esquerra, l’any 2010\nAMSFG. Col·lecció Municipal d’Imatges (Autor: Núria Almar)\nL’any 1858, al carrer de la Penitència es comptabilitzaven un total de 23 habitatges, que s’incrementaven nou anys després (1867) a 35 cases, tres magatzems i una fàbrica. No obstant això, l’entrada del carrer per la Rutlla configurava un pas de tan sols 2,80 metres d’amplada entre ambdues cantonades, alhora que s’estrenyia més a munt a 2,40 m, del tot insuficients per fer-ne una via important d’aquest sector.\nEntenent, doncs, l’Ajuntament la necessitat de redreçar urbanísticament aquest vial de la població, hom decidí, a la sessió municipal del 16 de juliol de 1876, de nomenar una comissió que gestionés amb els propietaris Josep Vivas i Pera Viladevall la manera d’adquirir amistosament i mitjançant la corresponent indemnització el terreny indispensable per a “dejar completamente expedido el tránsito de carruajes por la calle de la Penitencia”.\nEn el darrer decenni d’aquell segle XIX es consolidaria constructivament aquesta via urbana, en edificar totalment la banda est del carrer. Diverses i elegants cases foren bastides entre els anys de 1890 a 1910, així com els edificis d’ensenyança de les escoles de la Salle, per a nois (1892), o l’ampliació del col·legi de la congregació de la Divina Pastora, per a noies, el 1902. Així, per tal d’adequar aquest vial, es va acordar, a la sessió del 14 de juliol de 1897, d’adjudicar els treballs d’arranjament i ampliació de l’escala del carrer de la Penitència a l’industrial J. Roca pel preu unitari de 400 pessetes. Mig any després, s’aprovà el desmunt dels carrers Sol, Lluna i Penitència –aleshores aquesta via urbana anava des del carrer de la Rutlla fins al Nou del Garrofer, tal com consta al Pla Gallart (1858) i també al de Guitart (1897)- per tal d’adaptar les anàrquiques rasants a les establertes oficialment pel pla de Reformes i Millores de Sant Feliu.\nVista del carrer de la Penitència des del xamfrà amb el carrer Francesc Romaguera, l’any 2000.\nAMSFG. Col·lecció Municipal d’Imatges (Autor: Jordi Gallego Caldas)\nL’any 1921 s’instal·là en aquest carrer una font pública que milloraria les condicions d’higiene i habitabilitat del veïnat. Tanmateix, cal tenir en compte que en aquella època hi havia dos trams prou diferenciats, tant constructivament com social, d’aquest mateix carrer. És a dir: entre la Rutlla i el carrer de Sant Fèlix Màrtir, s’emplaçaven els edificis més bells i habitats per gent distingida; mentre que des del carrer Ferran Romaguera fins al Nou del Garrofer, venia la part de via urbana amb cases senzilles i de gent treballadora. Foren aquests darrers ciutadans que, en data 22 de juliol de 1921, s’adreçaren a l’Alcaldia per demanar que s’estudiés la possibilitat “de instalar una fuente pública en el Puig, ante la imposibilidad de instalar en su domicilio agua potable para atender a usos domésticos, o en su defecto se proceda a dar las órdenes oportunas a los Srs. Conserjes del lavadero municipal, para que faciliten el agua potable necesaria a dicho efecto”. Hom assenyalà el lloc més adient per al seu emplaçament, que fou la cantonada dels carrers Penitència – baixada dels Metges; acord que fou adoptat a la sessió municipal del 21 de setembre d’aquell any. L’empresa de la vídua de P. Coll i Rigau fou l’escollida per a conduir la xarxa d’aigua potable fins aquest indret, malgrat que la partida pressupostària no seria inclosa fins l’any econòmic de 1922-1923.\nFont: Fragments de textes del llibre\nCarrers, Cases i Arquitectes. Sant Feliu de Guíxols, dels inicis fins el 1931\nGerard Bussot i Liñón - 2000


..:: HdR.cat - 2 març ::..\nRichard Burns i Robert Reid s'estrenaven en el calaix més alt del podi en una de les proves més dures del mundial.\nEl dilluns 2 de març de 1998, Nairobi esdevenia el centre de totes les mirades de la parròquia dels ral·lis en motiu de la clausura del 46è Safari Rally. L'esdeveniment kenià era el tercer en el calendari del campionat del món i tenia en el seu programa un total de 1063,49 km cronometrats distribuïts al llarg de 16 proves especials. Tanmateix, tot i tenir puntuabilitat pels certàmens de pilots, constructors, producció i FIA 2-L, només 49 equips hi formalitzaren la seva inscripció, sent tots ells presents el dissabte 28 de febrer a la rampa de sortida ubicada a la mateixa capital nacional i dels que 19 aconseguirien completar el recorregut.\nLa fiabilitat i l'ajuda dels seus companys de formació, va ser clau en la segona posició de Kankkunen-Repo.\nLa primera etapa del ral·li estava composada per 6 proves especials que suposaven 343,85 km de lluita contra el cronòmetre, una distància competitiva que tenia el handicap afegit d’estar força malmesa a causa de les tempestes caigudes 2 setmanes abans. La primera de les proves cronometrades era una especial espectacle de només 2,50 km de distància, totalment insignificant pels estàndards africans, en la que Richard Burns i Robert Reid hi aconseguien el registre més baix per davant dels seus companys de formació Tommi Mäkinen i Risto Mannisenmäki.\nOltepesi figurava a continuació en el programa, i els seus 108,21 km permetien veure les primeres realitats de la competició a la zona amb una velocitat promig que rondava els 130 km/h. Carlos Sainz i Luis Moya comptaven amb el cert avantatge d’obrir pista, doncs s’estalviaven pilotar enmig del núvol de pols aixecat pel pilot precedent, però en contrapartida, no podien veure les trampes amagades a la pista.\nEls espanyols de Toyota s'emportaven la part negativa de la condició de líders del campionat i en topar amb un esvoranc, els pilots malmetien la suspensió frontal i la direcció del seu Corolla WRC; si bé conservaven la 4a posició provisional assolida en l’especial espectacle anterior, si que es deixaven en aquest primer tram 2 minuts i 15 segons amb els homes més ràpids, Tommi Mäkinen i Risto Mannisenmäki.\nUna altra parella amb problemes era la de Subaru formada per Colin McRae i Nicky Grist, els britànics punxaven en fins a 3 ocasions en aquesta primera especial vera, si per sort seva la darrera es produia a manca de 6 km per completar la distància programada, i queien fins a la setena posició a 4 minuts i 3 segons de la primera plaça, posició que passava a estar ocupada per Tommi Mäkinen i Risto Mannisenmäki després del seu primer escratx, seguit pels seus companys de formació, que hi aturaven el cronòmetre amb un retard de 15 segons.\nColin McRae i Nicky Grist començaven a partir de llavors la dificil missió de recuperar terreny, i els britànics de la Constel·lació de les Plèiades s’imposaven en les 4 proves especials cronometrades que restaven per celebrar-se en l’etapa i retornaven així al parc tancat de Nairobi amb la tercera posició provisional a 2 minuts i 18 segons de Tommi Mäkinen i Risto Mannisenmäki. Richard Burns i Robert Reid entraven al parc tancat classificats entre els seus compatriotes i els seus companys d’equip a només 36 segons dels homes més ràpids.\nFora de les posicions de podi s’hi trobaven Carlos Sainz i Luis Moya a 5 minuts i 22 segons dels líders, qui després de l’incident sofert amb el seu Toyota Corolla WRC en la segona prova especial del dia, mai van acabar de trobar-se del tot a gust amb les reaccions del seu cotxe, Ari Vatanen i Fred Gallagher eren cinquens a 6 minuts i 3 segons dels finlandesos de Mitsubishi i superant per 18 segons el registre dels seus companys de formació Juha Kankkunen i Juha Repo.\nDe fet Ari Vatanen i Fred Gallagher van ser cridats a última hora per Ford per a substituir al lesionat Bruno Thiry. La formació havia iniciat la seva tanda d’entrenaments en la zona més humida del recorregut i casualment el Ford Escort WRC de Juha Kankkunen i Juha Repo es va averiar en un fangar, el pilot belga va rescatar als seus companys amb la seva unitat, anant tots quatre dins el mateix cotxe, Juha Repo assegut a la falda d’Stéphane Prévot, Juha Kankkunen al volant del cotxe de l’oval i l’anterior conductor de la unitat, de menors dimensions, anava assegut com podia en la part posterior del compacte britànic. En un sotrac, Bruno Thiry va sortir volant i en impactar amb la gàbia de seguretat, el belga es trencava les seves costelles causant baixa per a l’esdeveniment; motiu pel qual Ford va pensar que el per llavors líder del Campionat FIA de Baixes era un molt bon candidat per a substituir-lo amb conjunció amb un vell conegut de la ronda keniana, Fred Gallagher.\nL’etapa reina de l’edició era la dominical, amb 5 proves especials cronometrades de 378,29 km de distància en el seu programa. Una jornada que s’iniciava a les 5 en punt de la matinada per tal de desplaçar l’activitat cap a la regió més septentrional del país. Els líders Tommi Mäkinen i Risto Mannisenmäki esdevenien els pilots més ràpids en la primera especial del bucle, mentre que els seus companys d’equip cedien prop de 4 minuts per problemes d’embragatge, amb el que els finlandesos s’afermaven en la primera posició.\nCarlos Sainz i Luis Moya per la seva banda s’emportaven un altre revés, ara per no obrir pista, la pols aixecada per Colin McRae i Nicky Grist els hi impedia veure amb nitidesa un revolt tancat, bolcant el seu Corolla WRC quan portaven la cinquena velocitat engranada. Si bé exteriorment el cotxe va quedar molt malmès, mecànicament aquest estava bé, pel que els espanyols continuaven en competició malgrat haver perdut una desena de minuts en l’incident i 3 posicions en la general.\nEls problemes d’embragatge prosseguien en el Mitsubishi Carisma GT Evo VI de Richard Burns i Robert Reid, pel que, malgrat que Colin McRae i Nicky Grist patien una punxada en la següent prova especial, els britànics de Subaru prenien el segon lloc als de Mitsubishi per només 4 segons. Per davant de les dues formacions de les illes, Tommi Mäkinen i Risto Mannisenmäki s’anotaven un altre millor temps i anaven posant encara més segons al seu coixí de confiança.\nCarlos Sainz i Luis Moya s’imposaven en la tercera especial dominical després d’haver marcat el segon millor registre en l’especial anterior, amb el que els espanyols aconseguien superar el Toyota Corolla WRC dels seus companys d’equip Didier Auriol i Denis Giraudet. Però la posició guanyada els durava ben poc, doncs una punxada soferta en la quarta especial del dia, desena en el còmput global del ral·li, els tornava a endarrerir en un parell de minuts i els seus companys d’equip, que ara eren els més ràpids a final de tram, recuperaven la posició perduda a la taula provisional.\nMés greus eren però els problemes de Colin McRae i Nicky Grist, el pilot escocès i el copilot gal·lès completaven els 78,70 km del tram amb 6 minuts i 43 segons de retard, el motor fumejant i l’oli del seu Impreza S4 WRC a punt de bullir, tal era la temperatura que quan els seus mecànics van drenar el líquid lubricant per intentar salvar la mecànica, aquest fonia el contenidor! Amb el que el seu abandonament era obligat abans de ni tan sols celebrar-se l’última prova especial de la jornada. Entretant però, Richard Burns i Robert Reid ja els havien aconseguit superar a la taula provisional.\nUn nou cop de teatre esperava en la darrera especial, quan Tommi Mäkinen i Risto Mannisenmäki es veien obligats a abandonar la competició en trencar-se’ls hi la corretja de distribució del seu Lancer Evo VI. Mentre que Carlos Sainz i Luis Moya guanyaven la cronometrada per tal de superar a Juha Kankkunen i Juha Repo en la taula general de temps.\nSense més activitat sobre les especials cronometrades, els 22 equips que seguien en actiu desfeien l’enllaç des de la zona equatorial en la que s’havia disputat la jornada dominical fins a la capital, Nairobi, on hi feien arribada quan faltaven 4 minuts per les 8 del vespre amb Richard Burns i Robert Reid en la primera posició seguit d’Ari Vatanen i Fred Gallagher a 6 minuts i 1 segon del seu temps, els Toyota Corolla WRC de Didier Auriol i Denis Giraudet i de Carlos Sainz i Luis Moya entraven a 8 minuts i 43 segons i 10 minuts i 32 segons respectivament de la parella de Mitsubishi, mentre que Juha Kankkunen i Juha Repo tancava el grup dels 5 primers classificats a 11 minuts i 27 segons dels britànics.\nDilluns 2 de març es programava la tercera i última jornada, la qual no era altra cosa que una repetició de la jornada inaugural però amb una sola passada per l’especial espectacle enlloc de dues. Així doncs la distància total competitiva que es programava era de 341,35 km i aquesta es distribuïa al llarg de 5 proves especials.\nRichard Burns i Robert Reid afermaven la seva primera posició amb el seu escratx al tram inaugural del dia, Oltepesi de 108,12 km de distància, mentre que Juha Kankkunen i Juha Repo amb el segon millor temps, aconseguien superar en la taula general al Toyota Corolla WRC de Carlos Sainz i Luis Moya.\nEl drama retornava en la següent prova especial, tretzena en el còmput global del ral·li, quan Carlos Sainz i Luis Moya se sortien de la pista en una zona de roques i aquests trencaven una roda i un amortidor posterior del seu cotxe. La fricció de la roda amb la carrosseria, va provocar un conat d’incendi, i la parella espanyola es veia obligada a aturar-se per apagar-lo, arrancar la roda i intentar així completar l’especial sobre 3 rodes. Quilòmetres més endavant però, els pilots de la formació nipona van veure que era impossible, en anar-se trencant el seu Corolla WRC a trossos.\nNo seria l’únic revés per als membres de l’equip Toyota, doncs una averia elèctrica enlentia la marxa dels francesos Didier Auriol i Denis Giraudet, que es veien superats en la taula provisional per una mica més d’1 minut per Juha Kankkunen i Juha Repo. Els finlandesos de Ford entraven així en les posicions de podi, però ho feien a 6 minuts i 14 segons dels seus companys de formació, Ari Vatanen i Fred Gallagher.\nEn aquest context, Richard Burns i Robert Reid es preocupaven ja només de cuidar la seva mecànica per tal d’arribar a Nairobi, mentre que Juha Kankkunen i Juha Repo forçaven el ritme per tal de distanciar-se de Didier Auriol i Denis Giraudet i acostar-se als seus companys d’equip i facilitar així unes posteriors ordres d’equip, i així va ser, els finlandesos de l’oval s’imposaven en la tercera i quarta prova especial, i si bé entre els dos Ford Escort WRC la distància només minvava en 38 segons, si que amb Didier Auriol i Denis Giraudet aquesta s’incrementava en fins a gairebé 4 minuts.\nLa insignificant prova especial espectacle aportaria pocs canvis a la classificació, pel que a Ford feien penalitzar en 6 minuts a Ari Vatanen i Fred Gallagher per tal de que els seus companys guanyessin una posició i enters en la cursa pel títol de pilots.\nSense més seccions competitives en el programa, els 19 equips que aconseguien superar el recorregut feien entrada al parc tancat de Nairobi a partir de 2 quarts de 4 de la tarda, moment i lloc en el que els britànics de Mitsubishi Richard Burns i Robert Reid hi certificaven la seva primera victòria al mundial de ral·lis en completar els 1063,49 km cronometrats del programa en un temps de 8 hores 57 minuts i 34 segons. Ajudats pels seus companys d’equip, Juha Kankkunen i Juha Repo es classificaven a continuació a 9 minuts i 27 segons dels guanyadors, mentre que Ari Vatanen i Fred Gallagher tancaven el podi kenià a 25 segons de la seva ex-segona posició.\nVatanen-Gallagher retornaven al mundial i ho feien amb un podi.\nEn l'apartat de vehicles de producció el valencià Luis Climent i el català Alex Romaní van aconseguir completar la primera jornada del ral·li amb l'aclaparador marge de 12 minuts sobre els locals Patrick Njiru i Gillian Webb. Aquests últims però, es veurien obligats a abandonar la competició en el transcurs de la primera prova especial dominical per averia en la caixa de canvis, amb el que el marge del pilot valencià i el copilot català s'incrementava substancialment, malgrat però que aquests vivien un calvari dins del seu habitacle en haver de connectar la calefacció per tal d'intentar disminuir la temperatura del motor. Amb uns 50 minuts de coixí vers Manfred Stohl i Kay Gerlach, Luis Climent i Alex Romaní afrontaven la tercera i última jornada amb calma, aconseguint finalment la victòria sobre el pilot austríac per idèntic marge.\nEn clau de campionat, la victòria de Luis Climent combinada amb la segona posició de Manfred Stohl, generava un empat entre els dos pilots al capdavant de la general a 21 punts, doncs tots dos comptaven amb un primer i un segon lloc en el seu haver, Stig-Olov Walfridsson, absent a la ronda africana i molt segurament en el que restava de certamen, es despenjava amb 13 punts.\nAmb mà de ferro va manar a la cita africana la parella catalano-valenciana.\nEn la Copa FIA 2-L, malgrat que SEAT competia per primera vegada a la ronda keniana i els seus pilots també, els cotxes catalans ben d'hora van prendre les regnes de la categoria davant l'oposició dels Volkswagen Golf KitCar de Raimund Baumschlager i Klaus Wicha i de Kris Rosenberger i Per Carlsson.\nHarri Rovanperä i Voitto Silander ocupaven la primera posició a l'entrada al parc tancat de Nairobi el dissabte al vespre malgrat patir problemes amb el dipòsit del carburant en la tercera prova especial i haver-se quedat varat 7 minuts en un fangar en la quarta. El lideratge dels finlandesos era per 2 minuts i 7 segons de marge vers els seus companys catalans Oriol Gómez i Marc Martí, mentre que Raimund Baumschlager i Klaus Wicha es trobaven a 49 segons del darrer Ibiza KitCar.\nAbans d'afrontar la jornada dominical però, una revisió feta sobre la fitxa de temps de Harri Rovanperä i Voitto Silander, va suposar una penalització i la pèrdua de la primera posició per part d'aquests, que recalava sobre els seus companys catalans. Malgrat tot, els finlandesos recuperarien la plaça ben d'hora sobre les pistes kenianes, quan Oriol Gómez i Marc Martí es veien endarrerits en el transcurs de la segona prova especial de l'etapa en uns 40 minuts quan se'ls hi trencava la manegueta de direcció. Finalment però, els catalans aconseguien arribar al reagrupament de l'Equator Park amb unes corretges exercint les funcions d'unió, permetent que els seus mecànics poguessin reparar el seu Ibiza KitCar, canviant la suspensió frontal, els frens i el pont posterior en 33 minuts.\nSi bé ja eren quarts a la categoria, el de Santa Coloma de Gramanet i el de Molins de Rei no defallien i prosseguien el seu concurs a la cita keniana en vistes de seguir guanyant experiència alhora d'intentar sumar quants més punts fossin possibles. Una labor que no es va poder dur a terme, quan els comissaris no permetien a la parella prendre la sortida en la tercera i última jornada per haver excedit el retard màxim permés el dia anterior.\nSense més contratemps rellevants, Harri Rovanperä i Voitto Silander aconseguien la victòria de la categoria i el 5è lloc absolut final, una victòria que donava el liderat en el certamen a la firma de Martorell. Si bé Volkswagen sumava els mateixos punts que SEAT gràcies al segon i tercer lloc de Raimund Baumschlager i Klaus Wicha i Kris Rosenberger i Per Carlsson, els de Wolfsburg es trobaven a 11 punts dels catalans. Peugeot, que no desplaçava cap efectiu al continent africà, romania en segon lloc a 8 punts dels nous líders.\nLa victòria de Rovanperä-Silander donava el liderat a SEAT.\nEn el campionat de pilots, Juha Kankkunen aconseguia el seu tercer podi en les tres cites celebrades fins al moment, el que unit amb l'abandonament de Carlos Sainz, va permetre al pilot finlandés empatar en la primera posició provisional amb el madrileny. Richard Burns, que guanyava un ral·li del mundial per primera vegada en la seva carrera, feia una forta pujada fins a la segona posició, mentre que Tommi Mäkinen en perdia una arran del seu segon zero de la temporada.\nEn el campionat de marques, la segona i tercera plaça de Ford, permetia als de l'oval superar a Toyota en la classificació provisional i restar a un sol punt del lideratge, que ara passava a estar en mans de Mitsubishi gràcies a la segona victòria consecutiva de la temporada. Toyota doncs, perdia dues posicions en la taula en aconseguir només 3 punts de la quarta plaça de Didier Auriol.\n25ena victòria per a Carlos Sainz i 2a per a Marc Martí en el mundial.\nPuntuable per primera vegada com a data d el calendari del mundial de ral·lis, el 4t Ra·lli de Turquia, hereu de l'antic Ral·li d'Anatolia, figurava com la terecera ronda del calendari. Otorgant punts en els campionats de pilots, constructors i mundial junior, fins a un total de 70 equips s'hi inscrivien, dels que 60 serien presents a la rampa de sortida ubicada a Kemer el dijous 27 de febrer de 2003. La prova, que estava composada per 18 especials cronometrades de 337,88 km de distància total, era superada per 26 equips participants, que arribaven a la cerimònia de clausura el diumenge 2 de març.\nLes desgràcies alienes van permetre que Burns-Reid minimitzessin l'efecte de les dues punxades sofertes.\nUna curta especial espectacle d'1,55 km donava el tret de sortida al ral·li el dijous al vespre, la qual donada la seva poca distància, deixava molt poques diferències entre els principals equips, sent els finlandesos de Peugeot i campions del món en vigència, Marcus Grönholm i Timo Rautiainen, els mes ràpids per davant de Petter Solberg i Phil Mills i de Richard Burns i Robert Reid.\nL'endemà divendres es complementava la primera etapa amb l'entrada en escena dels trams genuïns forestals, en total s'hi programaven 5 proves especials al llarg de 4 trams diferents, els que permetien assolir la distància final de 95,35 km competitius. A la preocupació que imperava en el parc tancat pel poc coneixement del terreny, calia afegir el mal estat del mateix a causa de les intenses pluges caigudes en les dates anteriors a la celebració del ral·li, pluja que en les parts altes de les especials, superiors als 1400 metres, havia esdevingut neu i per tan la presència de plaques de gel no era descartable.\nEls pilots de Subaru Petter Solberg i Phil Mills, que en la superespecial espectacle havien completat el tram a 1 décima de segon dels líders provisionals, marcaven els dos primers escratxs del dia, el que permetia a la parella noruego-britànica primer encapçalar la provisional, i després distanciar-se tímidament de la resta del parc tancat, sent els més avantatjats els seus companys d'equip, els finlandesos Tommi Mäkinen i Kaj Lindström, a 9,3 segons.\nEl domini dels Subaru tocaria final en la quarta especial, quan Petter Solberg i Phil Mills s'accidentaven per una banda deixant la direcció del seu Impreza S9 WRC inoperativa i per una altra quan Tommi Mäkinen i Kaj Lindström deixaven molt repercutides les seves suspensions després d'impactar amb les pedres del voral. Aquests no van ser els únics incidents de l'especial, doncs Marcus Grönholm i Timo Rautiainen es quedaven sense direcció assistida en plena especial, havent de fer també la següent sense aquest element, el que en unes especials tan lentes com eren les turques era bàsic, fent perdre a la parella finlandesa de l'ordre d'onze minuts i pràcticament tota opció a puntuar.\nLliure de problemes i amb el millor temps en la quarta prova especial, tercera del dia, el lideratge de la classificació el recollia llavors una altra parella de finlandesos de Peugeot, la formada per Harri Rovanperä i Risto i Pietiläinen, qui gaudien d'una posició de sortida endarrerida. Carlos Sainz i Marc Martí es situaven per darrera d'ells en la taula, capitanejant un grup molt compacte en el que s'hi seguia trobant Tommi Mäkinen i Kaj Lindström, François Duval i Stéphane Prévot i els germans Gilles i Hervé Panizzi.\nEls líders s'afermaven en la seva condició gràcies a un segon millor temps i un escratx en les dues últimes proves especials del bucle, amb el que Harri Rovanperä i Risto Pietiläinen feien entrada al parc tancat de Kremer quan passaven 3 minuts de 2 quarts de 6 de la tarda amb 20,7 segons de marge vers la parella espanyola de Citroën formada per Carlos Sainz i Marc Martí, que com els líders de Peugeot, estaven traient petroli de la seva posició de sortida endarrerida. François Duval i Stéhane Prévot tancaven les posicions de podi a 29,5 segons dels homes de Peugeot, mentre que Tommi Mäkinen i Kaj Lindström es trobaven a 31,4 segons dels seus compatriotes en la quarta posició i superant en 6,5 segons el Peugeot 206 WRC dels germans Gilles i Hervé Panizzi. Richard Burns i Robert Reid, amb un 206 WRC oficial, eren sisens, però ja força despenjats del grup perseguidor a causa de dues punxades a 56,5 segons dels seus companys d'equip i havent de controlar als seus compatriotes Colin McRae i Derek Ringer, classificats a 6,8 segons del seu registre.\nA part de l'abandonament de Petter Solberg i Phil Mills, també es va registrar el de Sébastien Loeb i Daniel Elena a causa d'una errada doble, primer el copilot monegasc es va equivocar en interpretar el llibre de ruta i van prendre una carretera que no era, al cap d'uns 15 kms van adonar-se de l'error i en intentar tornar al camí correcte cap al repostatge de carburant, el seu Xsara WRC es va quedar sense benzina. Didier Auriol i Denis Giraudet que completaven l'etapa amb el motor del seu Škoda Octavia WRC molt malmés en haver trencat el radiador i Mikko Hirvonen i Jarmo Lehtinen amb la suspensió del seu Ford Focus WRC feta miques, engruixaven la llista d'abandonaments.\nLa segona jornada del ral·li era la més llarga de totes, tal i com venia sent habitual a les cites contemporànies al ral·li turc, i per tant les seves 7 proves especials programades suposaven 158,52 km cronometrats més pels 41 equips arribats al parc tancat de Kemer el divendres a mitja tarda.\nEls liders Harri Rovanperä i Risto Pietiläinen començaven la segona etapa amb el millor temps en la primera especial del dissabte, al que Carlos Sainz i Marc Martí replicaven amb el millor temps en la segona per deixar les taules de temps pràcticament com havien quedat en la jornada anterior. Mentre que Tommi Mäkinen i Kaj Lindström prenien la tercera plaça a François Duval i Stéphane Prévot, alhora que els belgues de Ford veien com Richard Burns i Robert Reid se'ls hi començaven a acostar.\nEn la quarta prova sabatina, els liders colisionaven el seu Peugeot 206 WRC el que els feia perdre uns 3 minuts i la primera posició, que ara passava a ser pel madrileny Carlos Sainz i el molinenc Marc Martí, autors a la seva vegada del registre més baix i per gairebé 25 segons de marge vers el segon equip més ràpid. També en la quarta especial del dia i també per un impacte, Tommi Mäkinen i Kaj Lindström es veien obligats a fer una reparació d'emergencia en el seu Impreza S9 WRC emprant una corretja, un nyap que amb prou feines va aguantar un parell de quilòmetres i que obligava als finlandesos de la Constel·lació de les Plèiades a reduir molt dràsticament el seu ritme.\nL'ocasió també va ser aprofitada pels britànics Richard Burns i Robert Reid, que de la cinquena posició que ocupaven en sortir del parc tancat, en només 4 cronometrades havien aconseguit pujar fins a la segona plaça provisional si bé a 1 minut i 2,6 segons dels nous líders; François Duval i Stéphane Prévot per la seva banda recuperaven la darrera plaça de podi que els hi havia estat presa en el transcurs del matí a 4,2 segons dels seus predecessors.\nCarlos Sainz i Marc Martí, tot i punxar en la cinquena especial cronometrada del dia, els pilots només cedien 6,3 segons amb els autors de l'escratx gràcies a que la mousse treballava a la perfecció, sent tanmateix aquest el pitjor resultat parcial dels espanyols en el que restava de segona etapa, amb el que la parella de Citroën retornava al parc tancat amb 1 minut i 19,5 segons d'avantantge vers Richard Burns i Robert Reid. François Duval i Stéphane Prévot es deixaven prop de mig minut en la darrera prova especial i fitxaven a 1 minut i 44 segons dels líders, o el que és el mateix, a 24,5 segons dels britànics de Peugeot.\nLa tercera i última etapa dominical era la més curta de totes amb 84,01 kms cronometrats al llarg de 5 especials, Carlos Sainz i Marc Marti es van dedicar a administrar l'avantatge aconseguit, si bé mantenien un ritme relativament alt per no perdre la concentració. A manca de dues cronometrades per completar el recorregut una llum vermella intermitent en el quadre d'instruments advertia al pilot madrileny d'una averia a l'alternador. Marc Martí desconectava tot alló que no fos necessari per a córrer, fins i tot la ràdio amb l'equip, i els espanyols feien via fins a completar tot el recorregut.\nQuan eren les 4 en punt de la tarda, els 26 equips participants que aconseguien superar els 337,89 km cronometrats del recorregut, començaven a fer entrada al parc tancat de Kemer, on Carlos Sainz i Marc Martí hi accedien mantenint la primera posició per un marge final de 47,9 segons vers Richard Burns i Robert Reid. Amb aquesta, Carlos Sainz sumava la seva vint-i-cinquena victòria al mundial, empatant així amb el seu company de formació, l'escocès Colin McRae, com els dos pilots amb més victories al mundial; mentre que Marc Martí tot just aconseguia la segona després de la de Córsega l'any 2001 amb el pilot càntabre Jesús Puras. Els belgues François Duval i Stéphane Prévot mostraven un pilotatge madur i pujaven per primera vegada a un podi del mundial, completant el recorregut a 1 minut i 46,5 segons dels guanyadors del ral·li.\nFrançois Duval i Stéphane Prévot debutaven en el podi.\nEn la categoria junior el ral·li va estar dominat al llarg del divendres pels suecs de Suzuki Daniel Carlsson i Mattias Andersson, els quals s'imposaven en 4 de les 5 proves especials del dia, sumant un segon millor temps en la cronometrada que se'ls hi escapava l'escratx.\nLa jornada sabatina semblava seguir un guió semblant al de l'anterior, fins que en la darrera prova especial del dia els destacats líders s'havien d'aturar per tal de poder reparar la direcció i poder proseguir la competició caient fins la tercera posició provisional. Els finlandesos Kosti Katajamäki i Miikka Anttila prenien llavors el liderat de la classe a bord del seu nou Volkswagen Polo S1600, entrant a Kemer amb un marge de més de 2 minuts i quart sobre el Ford Puma S1600 de Guy Wilks i Phil Pugh.\nDiumenge Daniel Carlsson i Mattias Andersson s'imposaven en la primera especial del dia, però en la següent els suecs havien d'abandonar la competició per una averia en la suspensions, poc després, els britànics Guy Wilks i Phil Pugh cedien la seva segona posició als catalans Salvador Cañellas i Xavier Amigó en quedar-se-ls-hi el cotxe amb una marxa clavada. Sense més incidents de relevància, els finlandesos del Volkswagen Polo S1600 aconseguien la victòria per més de 5 minuts d'avantatge vers els catalans de Suzuki.\nEn clau de campionat, cap dels pilots que havia puntuat al Ral·li Monte-Carlo, primera ronda del campionat, ho feia a Turquia, pel que en totes les posicions de la taula provisional del certamen hi figuraven empats, en la que Kosti Katajamäki compartia la primera plaça amb Brice Tirabassi.\nKatajamäki-Anttila aconseguien la victòria gràcies a no patir massa problemes mecànics.\nLa victoria que aconseguia Carlos Sainz a Turquia, situava al pilot madrileny en la tercera posició de la taula provisional del campionat per a pilots i a només 2 punts del lideratge, que a partir de llavors passava a ser pel britànic Richard Burns. L'anglès sumava 8 punts en el seu compte particular a la cita euroasiàtica i mantenia a l'escocès Colin McRae a 1 punt per darrera seu.\nEn el campionat de constructors Citroën aconseguia distanciar-se una mica dels seus socis de grup PSA gràcies a la victoria de Carlos Sainz i Marc Marti i la quarta posició de Colin McRae i Derek Ringer, mentre que Ford per la seva banda tancava el podi provisional amb 25 punts, 10 dels quals s'aconseguien a la prova, a l'espera que el nou Ford Focus RS WRC'03 els pogués donar part de la competivitat perduda.\nLoeb-Elena van haver de batallar per la victòria fins a l'equador de la prova.\nLeón era escenari el diumenge 2 de març de 2008 de la finalització del 22è Ral·li de Mèxic, tercera cita en el calendari del campionat del món de ral·lis. La prova centre-americana puntuava pels certamens de pilots, marques i mundial júnior, peró els elevats costos d'enviar el material a l'altra banda de l'oceà atlàntic, va suposar una llista d'inscrits de només 42 equips. D'aquests, 40 prenien la sortida des de la pertinent rampa ubicada a Guanajuato el dijous 28 de febrer per tal d'iniciar un recorregut programat de 20 proves especials cronometrades i de 353,75 km de distància total que 28 dels equips participants aconseguirien superar.\nAtkinson-Prévot van pujar al segon graó del podi gràcies a mantenir integre el seu Impreza WRC.\nAbans d'iniciar-se el tram de proves, el popularment conegut com "shakedown" totes les alarmes s'encenien en el si de l'equip Citroën quan els seus caps de files, el francès Sébastien Loeb i el monegasc Daniel Elena, comunicaven que el seu motor fallava, sense ni tan sols arribar a participar, els campions mundials decidien retornar al parc tancat per tal de canviar el motor, peró en conèixer que de realitzar el canvi de propulsor els hi seria aplicada una penalització de 5 minuts, els tècnics de la marca dels dos galons decidien intentar reparar el motor instal·lat.\nDivendres 29 de febrer arrancava el ral·li propiament dit, amb un bucle de tres especials cronometrades que es celebraven en dues ocasions, més dues especials espectacle que tancaven la jornada a mitja tarda, amb el que el recorregut cronometrat de la primera etapa s'elevava fins als 135,74 km al llarg de les 8 proves especials programades.\nEn la primera d'elles el millor temps corresponia als finlandesos de Ford Jari-Matti Latvala i Miikka Anttila, malgrat que els nòrdics patien una lleugera sortida de pista després d'impactar contra una pedra. Aquest no va ser l'únic incident registrat en aquesta primera prova cronometrada, doncs els oficials de Subaru Petter Solberg i Phil Mills cedien una desena de segons en quedar-se sense frens en el seu Impreza S12B WRC després d'atropellar-hi un gos, mentre que el germà del pilot, Henning Solberg, i el seu copilot Cato Menkerud cedien uns altres tants segons després de colisionar contra un arbre. Pitjor era el cas dels espanyols de Citroën Dani Sordo i Marc Martí, la parella cantabro-catalana venia marcant uns bons parcials, superant inclús als autors del millor temps, peró en un revolt tancat, els de Citroën es menjaven una pedra amagada i trencaven un trapezi de suspensió, veient-se obligats a abandonar la prova.\nTot i no haver pogut posar a punt el cotxe en el tram de proves, Sébastien Loeb i Daniel Elena s'imposaven en la segona especial cronometrada, el que els permetia arribar fins la segona posició provisional superant el Subaru Impreza S12B WRC de l'australià Chris Atkinson i el belga Stéphane Prévot, així com el Ford Focus RS WRC'07 dels italians Gigi Galli i Giovanni Bernacchini. Un segon escratx consecutiu dels campions mundials acostava la parella de Citroën als líders provisionals abans de les assistències intermitges, esbaint alhora qualsevol dubte que pogués planar sobre el rendiment del seu motor, mentre que els italians Gigi Galli i Giovanni Bernacchini queien de les posicions capdaventeres en quedar-se una roda clavada en el voral de la pista en aquesta tercera prova cronometrada.\nJa en les segones passades per les especials de la tarda, Jari-Matti Latvala i Miikka Anttila començaven a posar segons per mig en relació a Sébastien Loeb i Daniel Elena en aconseguir un segon temps escratx i dos escratxs en els tres trams del bucle per un quart temps escratx i dos segons millors temps escratxs respectivament dels pilots de Citroën, peró en les dues superespecials espectacle que tancaven la jornada la parella franco-monegasca invertia la dinàmica retallant 9 dècimes de segon als pilots de Ford, que entraven al parc tancat de León amb 9,6 segons de marge. Chris Atkinson i Stéphane Prévot esdevenien l'únic equip capaç de seguir el ritme capdavanter en completar la jornada a 22,4 segons dels líders, mentre que Petter Solberg i Phil Mills, amb diversos alti-baixos al llarg de l'etapa, es trobaven en quarta posició a poc més d'1 minut dels líders i amb Mikko Hirvonen i Jarmo Lehtinen, penalitzats per haver d'obrir pista, trepitjant-lis els talons.\nLa segona jornada del ral·li tenia un model similar a la anterior, tres trams cronometrats per les muntanyes mexicanes que es celebraven en dues ocasions cadascuna, més dues passades per l'especial espectacle que posaven punt i final a la lluita contra el cronòmetre. En total 8 proves especials que s'afegien al recorregut i que suposaven 157,32 km cronometrats més de distància.\nJari-Matti Latvala i Miikka Anttila tenien ara la feixuga labor d'obrir pista, i ja en la primera especial cronometrada sabatina els líders veien com Sébastien Loeb i Daniel Elena eixugaven pràcticament tota la diferència acumulada per deixar-la en 1 dècima de segon en marcar-hi el millor temps. En la següent cronometrada els de Citroën repetien autoria de l'escratx i ara si es situaven al capdavant de la taula general de temps. D'altra banda, en aquesta mateixa segona especial cronometrada, Petter Solberg i Phil Mills perdien tres posicions en la general en trencar un palier del seu cotxe, certificant poc després el seu abandonament en veure's incapaços d'arribar a la línia de sortida del tercer tram del dia.\nEn aquesta tercera especial, els reenganxats al ral·li Dani Sordo i Marc Martí prenien l'honor de l'escratx per 5 dècimes de segon als seus companys d'equip, que intentaven per tots els mitjans distanciar-se quan més els hi fos possible de Jari-Matti Latvala i Miikka Anttila en previsió d'haver d'obrir pista diumenge.\nDesprés de les assistències els líders tornaven a guanyar en la primera especial que es celebrava, mentre que els pilots de Ford Mikko Hirvonen i Jarmo Lehtinen cedien gairebé 3 minuts en patir dues punxades i queien fins la cinquena posició just per darrera del cotxe homòleg en mans de l'equip Stobart de Henning Solberg i Cato Menkerud i amb opcions remotes al podi.\nLa cinquena especial cronometrada de la jornada, segona en el bucle de la tarda, va ser especialment traumàtica per l'equip Ford, doncs el turbo de Jari-Matti Latvala i Miikka Anttila es trencava i als finlandesos els hi queia un important correctiu de segons en comptar amb molta menys potència donada la gran altitud en la que es celebrava el ral·li. Chris Atkinson i Stéphane Prévot superaven als nòrdics per poc marge en l'especial de l'averia, mentre que en la següent, i sense encara no haver pogut reparar el turbo, el marge s'ampliava fins gairebé 1 minut amb els pilots de Subaru i en 2 minuts en relació als de Citroën.\nLes dues passades per les especials espectacle no van aportar canvis significatius, menys encara quan en la segona d'elles el millor temps va ser ex-aequo entre Sébastien Loeb i Daniel Elena amb Chris Atkinson i Stéphane Prévot, entrant els dos equips al parc tancat de León distanciats en 1 minut i 1,4 segons, mentre que Jari-Matti Latvala i Miikka Anttila es mantenien en posicions de podi a 2 minuts i 6,4 segons dels líders gràcies a que Henning Solberg i Cato Menkerud, quarts, estaven ja a 3 minuts i 51,6 segons de la parella de Citroën.\nLa tercera i última jornada de competició estava formada per només 4 especials cronometrades sense assistències, de les que a més a més una corresponia a la cinquena i última passada per la superespecial espectacle, pel que amb una corda de 60,69 km de lluita contra el cronòmetre, a priori tot semblava estar decidit donades les distàncies tan importants que exisitien entre els tres primers classificats, restant com a únic punt calent de la taula, la lluita que pogués exisitir per la quarta posició entre Mikko Hirvonen i Jarmo Lehtinen amb Henning Solberg i Cato Menkerud.\nJari-Matti latvala i Miikka Anttila s'imposaven en la primera especial dominical, mentre que la segona, la més llarga de l'etapa amb 22,30 km cronometrats, era cancelada per l'organització degut a l'excés de públic. Mikko Hirvonen i Jarmo Lehtinen aconseguien el seu primer escratx al ral·li en la tercera prova del programa, gràcies al qual la parella oficial de Ford superava a la de l'equip satèl·lit Stobart, mentre que l'especial espectacle que tancava el programa del ral·li, no aportava canvis a la general.\nCompletades doncs 19 de les 20 proves especials cronometrades programades, Sébastien Loeb i Daniel Elena sumaven la seva trenta-vuitena victòria mundial gràcies a aturar el cronòmetre en un temps final de 3 hores 33 minuts i 29,9 segons, el que suposava invertir 1 minut i 6,1 segons menys que els oficials de Subaru Chris Atkinson i Stéphane Prévot. Els finlandesos Jari-Matti Latvala i Miikka Anttila completaven el podi a 1 minut i 39,7 segons dels guanyadors.\nEn quan el turbo es va trencar, la lluita per la victòria es va acabar per Latvala-Anttila.\nEn el campionat junior, els debutants provençals Sébastien Ogier i Julien Ingrassia feien una demostració de poder en quan guanyaven totes les especials cronometrades que es celebraven a les pistes montanyoses mexicanes, arribant a la neutralització de la primera etapa amb més de mig minut de marge vers l'estoni de Suzuki Jaan Mölder i el seu copilot belga Frédéric Miclotte.\nL'endemà dissabte, malgrat que els líders van relaxar una mica el ritme, van seguir incrementant distàncies al capdavant de la taula de temps, mentre que Jaan Mölder i Frédéric Miclotte es veien immersos en una lluita aferrissada per la segona posició amb els seus companys d'equip polonesos Michal Kosciuszko i Maciej Szczpaniak, fins que una pèrdua de potencia en el Swift S1600 d'aquests últims a les acaballes de la segona etapa va permetre relaxar tensions.\nDiumenge les tres especials cronometrades que s'acabaven celebrant eren un mer tràmit per a Sébastien Ogier i Julien Ingrassia, que debutaven en el mundial júnior amb victòria, esdevenint tanmateix els primers pilots que aconseguien sumar un punt al mundial al volant d'un cotxe S1600 en completar el recoregut en vuitena posició general.\nOgier-Ingrassia debutaven en el mundial guanyant i esdevenint els primers pilots en puntuar dalt d'un S1600.\nEn el campionat de pilots Sébastien Loeb es recuperava del zero que havia sumat a Suècia en aconseguir la segona victòria de la temporada, amb el que el campió mundial en vigència es quedava a 1 sol punt de Mikko Hirvonen, el líder provisional del campionat tot i no haver guanyat encara cap prova i obtenir un resultat fluix a la cita mexicana. Per la seva banda Jari-Matti Latvala tancava el podi provisional del certàmen en sumar el seu segon podi consecutiu.\nEn la taula provisional del campionat de constructors, Ford seguia figurant en primera posició, gràcies a tornar a situar dos dels seus cotxes en la zona punts, mentre que Subaru veia com ara passava a compartir la segona posició amb Citroën, que per segon ral·li consecutiu només aconseguia els punts d'un dels seus cotxes, en aquest cas els corresponents a la victòria dels seus campions mundials. Stobart que baixava una posició en el campionat, es mantenia encara en places de podi a 18 punts de l'equip oficial.


La força de l'aigua causa destrosses a Cebolla - À Punt\nLa força de l'aigua causa destrosses a Cebolla\nLa pluja torrencial desborda el riu Sangüesa al seu pas per aquesta localitat toledana i creix més d'un metre.\n09 de setembre 2018 - 13:11\nLa pluja torrencial caiguda la vesprada de dissabte a Cebolla ha provocat el desbordament del rierol Sanguesa, que ha crescut més d'un metre, al pas per aquesta localitat toledana. Ha causat importants desperfectes en habitatges i s'ha emportat per davant un bon nombre de vehicles.\nSegons han informat els veïns del municipi, aquesta riuada pot considerar-se "la més important registrada en els últims anys". És habitual que el rierol es desborde quan es registra alguna tempesta forta, ja que el llit natural coincideix amb els carrers que travessen el centre del poble.\nEl desbordament del rierol, que desemboca en el Tajo, ha provocat inundacions en nombrosos habitatges, baixos i garatges, a més del tall de diverses carreteres. La riuada s'ha produït en plena celebració de les festes patronals de Cebolla, que han hagut de ser cancel·lades.


Les bases de Barcelona En Comú decideixen posar fi al pacte municipal amb el PSC - Tercera Información -Tercera Información\nRedacció • Catalunya • 13/11/2017\nUn total de 3.800 persones -el 40% del registre de Barcelona En Comú- han participat en la consulta que es va obrir el passat dijous per preguntar a les bases sobre la continuïtat del pacte municipal amb el PSC, atès el suport dels socialistes a l’aplicació de l’article 155. Un total de 2.059 persones (54%) han votat sí a posar fi al pacte, mentre que 1.736 han votat en contra (45%) i hi ha hagut 5 vots en blanc.\nEl portaveu de Barcelona En Comú, Enric Bárcena ha manifestat que “fer la consulta en aquest moment tan complicat és un orgull per a Barcelona En Comú i una mostra de valentia. Veníem a fer les coses diferents i ho hem demostrat. Per coherència democràtica, no tindrem mai por de consultar els nostres inscrits». Bárcena ha dit que en les darreres setmanes s’hi ha fe un debat “exemplar” entre activistes. “En aquests espais s’han valorat pros i contres, i ens hem escoltat», ha remarcat el portaveu de Barcelona En Comú.\nGerardo Pisarello, primer tinent d’alcaldia, ha valorat positivament l’any i mig d’acord amb el PSC, però ha reconegut que la situació excepcional que està vivint Catalunya i l’estat espanyol ha obligat a prendre mesures: «Ni la direcció del PSOE ni del PSC han donat la resposta a l’aplicació del 155 que nosaltres esperàvem. Malauradament van decidir allunyar-se de l’espai de diàleg i acostar-se al PP i Ciutadans. Hem intentat fer el possible perquè canviessin de posició».\nA més ha manifestat que “l’aplicació de l’article 155 és una peça més d’un procés de recentralització autoritària que està afectant el món local. Està en joc la defensa de drets i llibertats. Per aquest motiu, era elemental activar aquesta consulta, que no hauria estat necessària si el PSC hagués consultat les seves bases sobre el 155″.\nEn els propers dies, el grup municipal presentarà una proposta de treball. En aquest sentit, el primer tinent d’alcaldia ha concretat que no es governarà amb cap altra força política: “Rebutgem la política de blocs i de fronts, no és bona per a la ciutat ni per a Catalunya. No governarem amb altres partits, però cercarem tots els acords necessaris amb totes les forces polítiques per continuar amb les línies de govern que es basen a situar l’eix social en el centre del debat. Més que mai, la ciutat necessita que els seus interessos estiguin per damunt de tot”.\nDesprés de conèixer el resultat de la consulta, Pisarello ha remarcat que “governar escoltant és el que toca fer”. I ha afegit: “És clar que la ciutadania demana que arribem a acords per fer polítiques de ciutat. Som una formació municipalista i per tant, posarem tota la intel·ligència col·lectiva per fer de Barcelona la ciutat que els seus veïns demanen”.\nartículo 155 Constitución / Barcelona en Comú / PSC /