Els periodistes hem estat massa a prop del poder - Notícies Política - Notícies Política - e-notícies\nPolítica · 10 de Març de 2015. 09:15h.\n"Els periodistes hem estat massa a prop del poder"\nFidel Masreal, autor de "Game Over": "la política no pot estar pendent de l'espectacle"\nFidel Masreal, fotografiat a la sala de premsa de la Generalitat\nFidel Masreal (Maó, 1973) és periodista d'El Periódico especialitzat en informació política. Ara fa dos anys va publicar "Game Over. Els partits polítics: corrupció i vicis del sistema" (La Mansarda). En el que, a partir de testimonis directes d'una banda i l'altra, explica què falla. Amb el cas Pujol -i d'altres casos d'irregularitats- el seu llibre és més vigent que mai.\n- El seu pare ho passaria malament. Dubto que ara ningú s'aprengui de memòria la Constitució. Almenys a Catalunya.\n-El meu pare s’aprenia articles de la Constitució perquè creia en l’Estat de Dret i la democràcia després d’haver lluitat molts anys contra la dictadura. La Constitució estableix drets que és bo rellegir i tenir presents. Tant de bo s’apliquessin.\n- En el fons, vostè reivindica la política. Almenys la bona política.\nReivindico la política entesa com a exercici col·lectiu mitjançant el qual puguem decidim, entre tots, les nostres prioritats, els drets, els deures, la política fiscal i la nostra relació amb el món. Tot.\n- Com s'acaba amb la corrupció?\nCrec que cal un canvi radical en la forma d’entendre i finançar els partits: limitació de mandats, reducció de despeses, desvinculació radical de les empreses privades, evitar l’endeutament amb els bancs... I una recuperació del pes del bé comú respecte als interessos privats, mitjançant la regulació estricta dels lobbies i implantant la participació ciutadana efectiva en la presa de grans decisions. Però per sobre de tot, desconcentrant el poder i fent transparents totes les decisions que ens afecten.\n- Perdoni, tothom critica el funcionament intern dels partits, però en general quan ja no tenen càrrec oficial.\nÉs en part comprensible que es puguin denunciar amb més llibertat les mancances de qualsevol organització un cop ja no se’n forma part. Però és bo també que aquestes denuncies es facin al si dels partits, en les reunions internes, quan s’hi forma part. I que això sigui considerat un signe de pluralitat, no penalitzat.\n- Els independents acaben sent un problema?. Recordo el cas de Baltasar Garzón amb el PSOE. Va durar tres mesos. O el de Montserrat Nebrera al PPC.\nCada cas és diferent. El que sí s’observa és una evident dificultat per compaginar la llibertat dels independents amb la disciplina que els partits encara exigeixen. Sovint apareixen aquests fitxatges com operacions destinades a captar vots més que no pas a fer el partit més permeable a opinions diverses. Després de les eleccions, l’independent es converteix en una nosa. Així ho viuen molts d’ells.\n- El diputat de CiU Carles Campuzano defensa al seu llibre la limitació de mandats, però dels presidents, no dels diputats. No m'estranya, porta cinc legislatures.\nCal que la limitació de mandats arribi arreu, sense perdre el valor de l’experiència, però incorporant a ciutadans diversos a l’acció política, per convertir-la en una responsabilitat compartida.\n- El PP va sortir indemne del cas Naseiro. CDC del cas Casinos. Per què, després de quasi quaranta anys, el finançament il·legal dels partits no està considerat delicte?. No surt ni al Codi Penal.\nLes reformes que s’han plantejat al Congrés i al Parlament són tímides i segueixen disposant de “portes del darrera” per a aconseguir injeccions econòmiques potents. La clau no és tant la tipificació delictiva sinó de deixar de considerar el partit com un objectiu en si mateix, destinat a recaptar grans quantitats de diners per a pagar campanyes caríssimes i aconseguir el poder o mantenir-lo per sobre de qualsevol altra objectiu estratègic, de valors o ideològic.\n- A mi em passa una cosa molt curiosa: quan vaig a un consell nacional -com els de CDC o els d'Unió, que celebren en hotels- sempre em pregunto: i això qui ho paga?\nSens dubte els partits tradicionals podrien aplicar fórmules menys costoses, més obertes, més horitzontals i aprofitant les noves tecnologies, per organitzar-se.\n- Josep Piqué, l'exministre, li diu que no té "cap dubte" del 3%. Deu ser veritat, doncs?\nExisteixen diversos indicis al respecte. Privadament, més d’un i de dos responsables polítics admet que ha existit aquest mètode i que encara avui la dependència dels crèdits bancaris i les despeses en campanyes electorals i maquinària dels partits fan que el finançament estigui sotmès a dependències molt poc saludables.\n- Els d'Iniciativa són més honrats o és que no 'toquen' poder. Llevat de l'Ajuntament del Prat han perdut gairebé tots els municipis on governaven.\nLa gran majoria dels partits clàssics, en major o menor mesura, han patit els vicis descrits a Game Over: burocratització, dictadura dels aparells, manca d’obertura i de transparència, cessió dels objectius ideològics en benefici del manteniment en el poder, manca de coherència ideològica, imatge i marketing per sobre de la honestedat...\n- Els partits han de ser assemblearis o jeràrquics?\nTota organització té dret a organitzar-se com consideri oportú, però els partits són peces clau en el sistema institucional i la Constitució ja estableix que han de tenir una estructura interna i un funcionament democràtics. Per tant, cal que la participació del militant sigui clau, les decisions siguin compartides i els debats, oberts. Els partits han de ser conscients que existeixen altres formes democràtiques de representació social. Han de ser conscients que han perdut el monopoli de la representació ciutadana. O s’obren i es democratitzen del tot o seguiran perdent legitimitat i suports.\n- Esquerra era assambleària i, de vegades, semblava un guirigall\nL’assemblearisme evidentment incorpora reptes i dificultats. En tot cas, crec fermament en la capacitat d’organització democràtica i alhora responsable de les entitats i partits. Ni els moviments més trencadors neguen la necessitat de delegar responsabilitats i organitzar diferents àrees de gestió. La clau és l’apoderament i la participació ciutadana per no deixar en mans d’uns quants la gestió dels afers públics.\n- Carod diu, al seu llibre, que "l'objectiu d'un aparell es mantenir-s'hi". També podríem pensar el mateix d'ell, d'un candidat.\nSens dubte la coherència total no existeix en cap dels polítics entrevistats al llibre. Sí que valoro la sinceritat amb la que, per exemple, l’ex líder d’Esquerra admet que ell no tenia capacitat de decisió sobre molts assumptes interns que quedaven en mans d’un aparell tancat i impermeable.\n- Hem convertit la política en espectacle? Ara per ser polític sembla que cal haver estat abans tertulià.\nEls mitjans de comunicació de masses segueixen tenint una gran capacitat d’influència. Però també estem assistint a un canvi de fons, en el que nombrosos col·lectius socials fan política en el sentit ampli de la paraula. I aconsegueixen aglutinar suports, generar opinió, influir sobre les seves preocupacions i també tenir ressò en tot un seguit d’altres mitjans de comunicació que, alhora, donen veu a aquests nous actors de l’escena política i social. Fer política pendent només de l’espectacle és ser esclau de la dictadura de la immediatesa, la superficialitat i el risc de ser crucificat ràpidament. Només la política amb valors sòlids, mirada llarga i arrelada al carrer pot ser creïble.\n- Quina és la responsabilitat dels mitjans en aquest "ecosistema"?, l'expressió és seva.\nCrec que els mitjans i els professionals de la comunicació tenim una gran responsabilitat per haver estat massa a prop del poder i oblidar-nos dels ciutadans. Per no haver estat prou crític amb les dinàmiques corruptes del sistema de partits, l’empobriment de la democràcia i la pèrdua de drets de la ciutadania. Afortunadament, els canvis socials també estan fent aflorar un periodisme més compromès, més crític, més conscient de la seva responsabilitat.\n- La premsa, a Catalunya, és prou independent? La crisi ha afeblit la majoria de mitjans.\nUn destacat polític al que vaig demanar si el seu partit, amb deutes amb entitats financeres, era prou lliure per legislar sobre els bancs, em va contestar que el mateix li passa a les empreses de comunicació. A Catalunya i al conjunt de l’Estat. La crisi ha afeblit la independència respecte al poder econòmic i als governs. Dels periodistes i les empreses de comunicació depèn que recuperem el nostre paper. I també de l’existència de lectors o oients conscients del valor d’una informació independent i de qualitat.\n- "El Parlament decideix ben poc". La frase també és seva. Tenim un "Parlament de fireta" que va dir un dia l'exalcalde de Tarragona, Joan Miquel Nadal?\nEl Parlament hauria de posar-se al dia pel que fa a la coherència entre el que s’aprova i s’aplica, pel que fa al que es triga en tirar endavant lleis o propostes, pel que fa a la participació real i efectiva de la ciutadania (i no només com ara, de forma testimonial en comissions on se’ls rep com un mer tràmit) i pel que fa a la dedicació dels parlamentaris, que han d’estar al servei dels ciutadans i no del partit que els ha triat, sovint a dit.\n- La democràcia és cosa de majores i minories, però si el Govern perd una votació tampoc passa res?\nDepèn de quina votació perdi. Crec que en el futur l’acció de govern haurà de retre comptes periòdicament amb molta més autoexigència que ara. I sobretot complir allò que la Cambra aprovi o bé plegar.\n- A l'Ajuntament fan el mateix, tanmateix. Recordo que el ple municipal va votar en contra de l'AVE pel mig de la ciutat i l'alcalde Hereu no en va fer cas.\nSovint el poder polític i institucional entén la participació i les votacions democràtiques en funció dels seus interessos. Si no els afavoreix el que s’ha decidit, s’evita aplicar-ho o es despleguen excuses com que es tracta de propostes irrealitzables o inconvenients.\n- Els alcaldes haurien de ser diputats o ja tenen prou feina fent d'alcalde?\nEstic convençut que els ciutadans agraeixen que els seus representants ho siguin a dedicació exclusiva. L’acumulació de càrrecs és poc coherent amb una política més oberta a la participació de tots i no concentrada en unes quantes persones que fan de la política una professió per tota la vida.\n- Sóc més crític amb el 15-M que el que ho és vostè, però jo estava a dins del Parlament i vostè "a fora" com explica. Allò no va ser una protesta pacífica, va ser un "setge" als representants de la sobirania popular. Ens agradin o no.\nLa convocatòria va cometre un error de plantejament quan va donar a entendre que es pararia el Parlament. Crec que l’autocrítica posterior, que va existir, hauria d’haver estat més contundent. També és evident que els actes violents els van protagonitzar una minoria i que encara està pendent un diàleg obert entre el moviment del 15-M i els representants institucionals. El xoc viscut aquell dia va ser un símptoma d’un malestar profund i els fets dels anys posteriors així ho han demostrat amb l’aparició de nous col·lectius socials i forces polítiques i un exercici –crec que encara tímid- per part dels grans partits i institucions per obrir-se a la ciutadania.\n- Com els indignats de Plaça Catalunya. Ja em perdonarà però a les assemblees votaven 600 persones. No sé si 600 persones són representatives.\nVaig estar durant dies a la plaça i vaig constatar una explosió d’indignació i de ganes de fer política en el sentit més ampli. Aquella força va sorgir de forma molt espontània i també va incloure contradiccions i problemes, com per exemple els debats sobre la continuïtat de l’acampada o no. Les votacions assembleàries en una plaça oberta inclouen el risc de la manipulació o de la falta de decisions executives o prou legitimades. Recordo que quan va acabar l’acampada, alguns opinadors deien que el moviment del 15-M s’havia acabat. I ara ningú no dubta que les noves formes polítiques i socials han aflorat en bona mesura a partir d’aquells fets.\n- Un dia l'exconseller Huguet em va dir que als únics que no col·locaven en consells d'administració era a ells.\nTots els partits que han exercit el poder, en graus diferents, segur que han de reflexionar sobre com han exercit els tentacles de l’executiu respecte a tot un seguit d’organismes i altres poders de l’Estat. La separació de poders ha estat i és encara vulnerada reiteradament. Descentralitzar i desconcentrar el poder és clau per a aconseguir un sistema democràtic sanejat.\n- El periodista Pere Rusiñol li diu una gran frase: "la roda de premsa només serveix per a un tall de veu".\nEls vicis entre els partits clàssics i el periodisme són nombrosos. És urgent que canviem l’agenda, obrim el debat a nous actors, recuperem l’autoexigència periodística i l’exigència envers els nostres representants institucionals i obrim les finestres a altres formes d’exercir el periodisme i de practicar la democràcia.\n- Però tot això com s'arregla? A Itàlia van fer neteja i els hi va sortir Berlusconi. Els buits de poder acostumen a generar figures populistes.\nEl risc del populisme o de la sortida autoritària i d’odi al que és diferent existeix a tota Europa. Crec molt en un apoderament dels ciutadans, per ser tots persones lliures i responsables, amb un reforçament de l’educació en tots els sentits, amb accés a nous mitjans de comunicació i a la cultura lliure. Un ciutadà conscient és el millor antídot contra l’uniformisme.\n- És com a Europa: la ultradreta puja perquè la gent els vota. Els antics votants del PC Francès sembla que s'hagin passat en massa a Marine Le Pen. Què ha fet malament l'esquerra?\nBona part de l’esquerra ha dimitit del combat en defensa dels seus valors. De mantenir-los encara que els fessin perdre vots davant fórmules de rebuig als immigrants, per exemple. Ha preferit abraçar el populisme fàcil. El discurs buit. Ha abandonat el carrer i ha aplicat mesures molt similars a les de la dreta en el terreny econòmic i fins i tot en els valors, en aspectes com el de la seguretat.\n- La Diputació de Barcelona és un "cementiri d'elefants". No ho dic jo, ho diu l'exalcalde de Montcada, César Arrizabalaga, que hi va treballar d'assessor.\nSí, la Diputació de Barcelona és un altre organisme que necessita obrir finestres i sotmetre’s a una auditoria a fons, perquè el seu volum de pressupost requereix que tots sabem com s’organitza, quins pactes polítics s’hi practiquen i perquè i quina és la seva funció real.\n- Per cert, per acabar, vostè a qui li compraria un cotxe de segona mà: a l'esmentat César Arrizabalaga o a Jordi Climent?\nProcuro anar en moto o fer servir el Bicing. /Una entrevista de Xavier Rius\nCamacho diu que Mas “hauria d’haver desautoritzat" Homs\nToc d’ERC a CDC\n#5 egarense, Terrassa, 10/03/2015 - 12:23\nNo solo están cerca del poder si no que muchos han y trabajan para el mismo , desde la derecha hasta la izquierda\nBolaños,Marguenda son dos claros ejemplos de ello\n#4 Casper, Bcn, 10/03/2015 - 11:27\nLos periodistas de aquí dais puta vergüenza, unos lameculos de editorial única y sin cojones para discrepar o hacer periodismo de investigación que destape las vergüenzas de nuestra querida tierra. Si no fuese por la prensa de Madrid? ¿Y el caso Palau? jetas sois unos jetas.\n#4.1 Maginet, BCN, 10/03/2015 - 17:57\nRius ¡¡¡ ja veus quin personal llegeix el teu diari. Amb això t'has convertit. Adeusiau e.noticies que et moqui la ia ia ¡¡\n#4.2 Joan, Bcn (Gràcia), 10/03/2015 - 22:02\nDONCS ADÉU I PASSIU BÉ!\nLLEGEIX NACIÓ DIGITAL O ARA, QUE LLEPEN EL CUL AL MAS I AL PODER A CATALUNYA...\n#3 Joan, BCN (GRÀCIA), 10/03/2015 - 09:49\nLO TRISTE EN CATALUÑA ES QUE LAS PREGUNTAS COMPROMETEDORAS SÓLO LAS HACEN LOS O LAS PERIODISTAS DE MEDIOS QUE NO SON CATALANES, COMO ANTENA 3, TELEMADRID, LA SEXTA, ETC... AQUÍ ESTÁIS TODOS SOMETIDOS AL "PODER" NACIONALISTA.\n#2 Neferu, Barcelona, 10/03/2015 - 09:38\nY aún lo estáis. Os han comprado con las subvenciones.\n#1 Carlos Gomez, Bcn, 10/03/2015 - 09:37\nQue facil es decirlo ahora que han saltado las tapas de les clavagueres oi camarada ???\nNunca hasta ahora os habiais preguntado quien pagaba los generosos cigrones que tan ricamente os comias por ese buen hacer periodistico.\nIgualito, igualito que los coleguitas de Canal 9.\nVaya con el Cuarto Poder


Pròposit pel nou any. |\n← Caminada per Badalona\nCuida’t si tens la grip. →\nPròposit pel nou any.\nPosted on 31/01/2013\tby Nutrició Badalona - Sant Adrià\nEm poso l’abric, el gorro i la bufanda. Fa fred, és un dia d’hivern i agafo el cabàs per anar al mercat. El meu propòsit del nou any és menjar sa i bo.\nQuan arribo al mercat vaig a la parada de la Mercè, que és de fruites i hortalisses. Allà em trobo una gran varietat d’hortalisses d’hivern.\nHi ha mongetes tendres, pastanagues, albergínies, bledes, espinacs, enciam, coliflor….tots aquests aliments són molt necessaris pel nostre cos, perquè contenen àmplia varietat de vitamines, sobretot A, B i C.\nEspecialment dues hortalisses em criden l’atenció: la carbassa i la carxofa.\nSempre m’ha xocat que amb lo bona que està la crema de carbassa s’utilitzi tant aquella expressió de “donar carbasses”que significa: reprovar a algú en els examens o rebutjar la persona a la qual es requereix d’amors.\nDeixeu-me dir que aquesta és una hortalissa rica en carotens i antioxidants, que ajuda a eliminar greix i aigua de l’organisme.\nÉs per aquest motiu que en compro dues.\nI què podem dir de la meva extimada carxofa? Aquesta conté vitamina B i gran quantitat de minerals com el ferro, el magnesi, el potasi…Té també funció diurètica i redueix el nivell de colesterol, a més d’ajudar a reduïr el nivell de sucre a la sang.\nL’únic que les va enaltir va ser el famós escritor i poeta Pablo Neruda:\nde dulce corazón\nse vistió de guerrero.\nde bigotes rojos.\na probarse faldas.\nEl orégano a perfumar mundo”\nAra que ja tinc el cabàs ple d’hortalisses boníssimes, veig més fàcil el meu propòsit del nou any.\nTorno a casa contenta i motivada per preparar saníssims menús.\nLluïsa Vilalta, Infermera Comunitària, EAP St.Adrià-1


CIRCULAR MAIG 2015 – Verregassos.com\nCIRCULAR MAIG 2015\nPublicat peradmin\t 14 maig 2015 14 maig 2015 Deixa un comentari a CIRCULAR MAIG 2015\n– Oju, perquè s’acosten temps d’eleccions, i començarem a escoltar els mateixos cants de polítics, disfressats de sirena. Que si ja estem, o potser millor, que si ja hem sortit de la crisi, que si la recuperació econòmica, que si la recuperació laboral, que si pitus, que si flautes… Oju, que no ens enredin. I per si de cas, només hem de recordar una mica: El cas Gürtel, els papers d’en Barcenas, les targetes black que tant feien anar entre d’altres en Blesa, i en Rudrigu Ratu. El cas Nóos, aquell racó que tenien els Pujol a Suïssa per si de cas, en Millet, en Montull. L’Alfonsu Rus comptant dos milions de peles….. I paro perquè ja m’estic posant de mala llet. Però es que a més a més, ha tornat NOCHE DE FIESTA!! (que si, que ja sé que ara es diu “alfombra roja” però es que és l’únic que han canviat, el nom). Doncs això, que s’acosten unes quantes eleccions, i algunes d’elles, molt importants. No sabem el que passarà, però el que no pot passar, és que no passi rés. I ells ho provaran. Oju!!.\nPerò tot i la corrupció, ha arribat el bon temps. A veure què tenim, per poder-lo gaudir.\n● ROSER DE RIUDAURA: Des del passat setembre, els del taller de teatre de verregassos, els TEATRINIS, s’han anat trobant per preparar-nos alguna cosa. Doncs ha arribat l’hora de veure’n els resultats. Per això, i dins dels actes del Roser, el dissabte 23 de Maig, a dos quarts de sis, a la plaça del Gambeto, ens fa molta il•lusió convidar-vos, a l’estrena de l’obra “SUPERSTICIONS”. No hi falteu, segur que valdrà moooooolt la pena.\nI si a dos quarts de set voleu acabar de fer pair el dinar corrent una mica, us convidem a participar també a una altra edició de la “Pujada al Rompeculs”. Aquestes activitats es fan col•laborant amb la Comissió de Fetes de Riudaura.\n● EXCURSIÓ A ST. ROC DE LA BARROCA (AMER): Nem a caminar una mica?. Doncs va. El diumenge 31 de Maig ens trobarem a les nou del matí, al Caprabo de Les Preses, per anar a fer el vol per la Vall del Llémena, fins St. Roc de la Barroca. La marxa, d’uns set kilòmetrus, tot i que té alguna pujada, è apta per totes les edats. I en cabat, anirem a dinar al Restaurant St. Marçal. El menú serà el següent: Amanida de formatge de cabra, o canelons de primer, i rostit variat de segon. Aigua, vi, graciosa i cafès, amb un preu de 16€. Pels mé pitits, tabé hi haurà possibilitat de menú infantil: Mucarrons o croquetes de primer, i salsitxes o escalopa de segon, per 10’20€. Ah!. I pel mateix preu, tenen piscina. Qui s’hi vulgui fer una remullada, que porti el traje de bany. La data límit per apuntar-nos è el 24 de Maig, i ho podem fer a l’article corresponent a verregassos.com, o bé trucant al Sr. Ramon Font al 699775881. Qui s’apunti a la web, que pensi a especificar si es queda a dinar, o no.\n● COBRAMENT DE QUOTES: Degut a que aquest any no es va fer calçotada, i que molta gent aprofitava l’acte per pagar-la, allargarem el termini de pagament fins pel cap de setmana del Roser. Fins i tot, si molt m’apureu, els més despistat podreu aprofitar el dia de la caminada per pagar. No badeu!\n● CD DE MAR I CEL: El dia que vam anar a veure el musical, ens vam firar un CD de l’obra. A tothom que li faci gràcia tenir-ne una còpia, que ens ho faci saber a l’article que hi ha a verregassos.com, o bé, trucant al Sr. Ramon Font al 699775881.\n● FESTA VERREGASSA: Ep, notícia d’última hora! Ja us podeu reservar el dissabte 11 de juliol per celebrar la festa més fantàstica que mai haureu vist. Sel•la que començarà a l’hora del vermut. Això è tot el que us podem dir…, de moment.\nI rè més. Que tingueu tots una bona Festa del Roser.\nPublicat peradmin 14 maig 2015 14 maig 2015 Publicat enGeneral\nORDRE DEL DIA ABRIL2015\nINCRIPCIONS CAMINADA A ST. ROC DE LA BARROCA.


Notícies anarquistes de més de 50 col·lectius catalans 🏴 Anarquia.cat Un mes de revolta popular a Colòmbia: sense garanties per negociar – Anarquia Catalunya 🏴\nEl Paro Nacional a Colòmbia compleix un mes aquest divendres 28 de maig i registra un període històric de revolta popular, política, social i cultural als carrers de més de 800 municipis, des de les capitals més grans com Cali i Bogotà, epicentre de les mobilitzacions, fins a les poblacions rurals més petites colpejades permanentment per la guerra. Després de protagonitzar massives marxes pacífiques, manifestacions artístiques i culturals contra el tractament de guerra a la protesta social i rebre el suport i solidaritat d’organitzacions socials, mitjans de comunicació i algunes figures polítiques internacionals, el Comitè Nacional de l’Atur encara no ha pogut signar un acord de garanties per exercir el dret a la protesta que els permeti seure a negociar amb l’estat l’inici de la fi d’aquest esclat social.\n“Avui veiem el despertar de Colòmbia, perquè la gent vivia enganyada o no volia veure la realitat. Tot just van adonant-se que estem sota una dictadura disfressada de democràcia”, continua l’estudiant caucana. Però els èxits contrasten amb les pèrdues de vides, ulls i drets. La repressió és, des del primer dia del Paro, explícitament violenta, reproduint a les ciutats i davant les càmeres vulneracions que s’han perpetrat en contextos rurals de conflicte armat durant més de seixanta anys de guerra. En el seu comunicat, la CIDH destaca els casos de “Lucas Villa, que va perdre la vida el 5 de maig a Pereira després de rebre 8 trets durant la seva participació en una protesta pacífica” i “el de Sebastian Quintero, qui va morir el 15 de maig a Popayán, després de rebre l’impacte d’una granada atordidora presumptament llançada per integrants de la força pública”. L’estudiant Susan Solano marxava amb aquest últim, Sebastià Quintero Múnera, estudiant d’enginyeria de 23 anys, en el moment en què el van assassinar.\nAmics de la universitat, el 15 de maig, Solano i Quintero, i altres milers de persones havien sortit a marxar commoguts pel cas d’Alison Meléndez, una jove de 17 anys de la capital caucana qui va denunciar a xarxes socials que agents de l’Esquadró Mòbil d’Antiavalots (ESMAD) l’havien detingut i “em van grapejar fins a l’ànima” abans de decidir suïcidar-se. Arribada la nit van començar els disturbis i els dos estudiants van pensar a retirar-se quan a Quintero li va impactar un projectil al coll. “Al Sebastiàn el van matar amb una atordidora de mà, amb sevícia i premeditació”, denuncia la seva amiga. Com centenars de joves que avui han perdut algun amic en la primera línia de les protestes, “vam quedar molt baixos, molt tristos, però ho assumim com a grup i generem activitats socials, olles comunitàries, i aquesta és la nostra teràpia. Ens vam prometre entre tots que si alguna cosa ens arribava a passar, donades les circumstàncies polítiques del país, seguiríem en la lluita i seguiríem treballant amb la gent als barris”, explica Solano.\nProtestes i bloquejos a la carretera panamericana que connecta Colòmbia amb Equador, al departament del Cauca. |Xavier Sule\nL’activista i artista de Pereira Lucas Vila, el jove Sebastian Quintero i la massa de manifestants que surten diàriament a exercir el seu dret a la protesta social són denominats per les dues principals cadenes de televisió, RCN i Caracol, o la revista més oficialista, Semana, com “vàndals” o “terroristes”. I l’estratègia de l’Estat per criminalitzar la protesta i aconseguir cert silenci mediàtic a nivell internacional ha arribat fins al punt de la publicació d’una “entrevista” en llengua anglesa al president Iván Duque en la qual no hi ha periodista ni preguntes, i en la que només s’exposa una versió estigmatitzant dels fets. En aquest vídeo presumptament creat pel mateix equip de premsa del líder uribista, Duque responsabilitza de les mobilitzacions el líder opositor Gustavo Petro, de la coalició Colòmbia Humana, qui va respondre que l’acusen de “la crisi que ells mateixos han produït”.\nPetro, principal candidat de l’esquerra juntament amb la lideressa afrocolombiana França Márquez i favorit en enquestes per a les eleccions presidencials que se celebraran d’aquí a tot just un any, ha parlat de la possibilitat que s’acosti un cop d’estat. A més, aquest 27 de maig, després que el Senat votés en contra de la moció de censura al ministre de Defensa Diego Molano, Petro va publicar el següent twit: “el que ha fet el Senat de la República és avalar l’assassinat de joves a Colòmbia i el terrorisme d’Estat. Les majories d’aquest Congrés han signat per la massacre del seu propi poble i ho fan per corrupció”. A més de defensar el ministre de Defensa que lidera la militarització de les ciutats i l’ús d’armes amb munició real per reprimir les protestes, el Govern ha decidit promoure el comandant general de la policia nacional, Jorge Luis Vargas València, qui després de les crítiques per la violenta actuació policial va afirmar “aquests policies són uns valents i em trec el barret”.\nEl nombre de morts supera els 51, si es fa una llista dels líders socials amb un paper a les mobilitzacions que han estat assassinats a casa seva per sicaris i si es presumeix que bona part dels 490 desapareguts fins ara puguin no tornar a aparèixer, com és costum a Colòmbia. Al llarg de la setmana passada van aparèixer cadàvers en abocadors, surant riu avall o a la vora de la carretera als afores de Cali, la capital dels bloquejos de vies permanents. L’Associació Xarxa de Defensors i Defensores de Drets Humans de Colòmbia confirmava el 25 de maig que “els dos joves els cossos dels quals van aparèixer a la recta Cali – Palmira són integrants de la primera línia del punt de La Nave de Cali. De repressió policial a detencions, desaparicions forçades i execucions clandestines”. D’altra banda, a través de xarxes socials i amb fotografies on apareixen desenes de joves detinguts, emmanillats i asseguts a terra entre prestatges de menjar, la cadena de supermercats Èxit ha sigut acusada de tenir centres il·legals de tortura en aliança amb la policia.\nSense garanties per negociar\nDiumenge, concentració solidària a Girona amb el poble de Colòmbia i contra “la violència i repressió que esta sofrint Colòmbia per par de les autoritats” És el moment de negociar un Pla d’Igualtat a la teva empresa Declaració internacional per la llibertat de les preses polítiques de la revolta social de la regió xilena. Marea blava a Gràcia per salvar el Casal Popular Tres Lliris A la Regió Sanitària de Girona, en el primer dia sense estat d’alarma ni toc de queda, han mort tres persones de les pacients de covid-19 i hi ha 197 casos nous Les poblacions de les comarques gironines amb el risc més elevat, entre altres, són Esponellà Revolta laboral contra la manca de control públic dels serveis d’atenció domiciliària Revolta escolar i veïnal contra les autopistes urbanes i la contaminació GameStop, la revolta dels petits contra Wall Street Tercera actuació a Girona de la campanya Revolta escolar, en què les AFA tallen els carrers propers al seu centre educatiu USTEC-STEs i CCOO protesten a Girona per demanar ràtios més baixes per classe a Educació Bàscara recorda els vuit anys sense pas de camions per l’N-II Sense sobirania política no hi ha via per garantir el dret a l’habitatge


PD:Administració de l'Empresa\nNom de l'assignatura: Administració de l'Empresa\nCodi de l'assignatura: 363654\nCoordinació: Maria Pilar Aparicio Chueca\n(Excepte el grup GIE.)\n— Tenir una visió introductòria de l’administració d’empreses i el seu procés administratiu.\n— Familiarizar-se amb els continguts clau de l’administració d’empreses, utilitzant el màxim rigor en el llenguatge i la terminologia professional.\n— Conèixer i estudiar les funcions o activitats bàsiques de l’administració empresarial: planificació, organització, factor humà i control.\n— Valorar i seleccionar projectes de gestió, estructures organitzatives i pressupostos.\n— Posar en pràctica la capacitat d’anàlisi, síntesi o diagnòstic per a la resolució de petits casos o problemes.\n1. L’administració de l’empresa\n1.1. Organització i administració: concepte i contingut\n1.2. Funcions fonamentals i aspectes complementaris del procés administratiu\n1.3. Habilitats administratives\n1.4. Síntesi del pensament administratiu\n2. La planificació empresarial\n2.1. Els fins i els objectius empresarials: la planificació a l’empresa i els programes\n2.2. La direcció per objectius i els pressupostos de gestió\n2.3. Instruments i tècniques per a la planificació empresarial: els gràfics de Gantt i la programació mitjançant el PERT\n3. L’estructura orgànica de l’empresa\n3.1. L’estructura orgànica de l’empresa. Àmbit de supervisió i nivells d’estructura\n3.2. L’estructura departamental: models de departamentalització\n3.3. Disseny i establiment de l’estructura departamental\n3.4. Responsabilitat, autoritat i classes d’autoritat\n3.5. L’estructura jeràrquica de l’empresa. Principals tipus. Delegació, centralització i descentralització\n3.6. Estructures formals i informals\n4. La direcció dels recursos humans\n4.1. La importància dels recursos humans\n4.2. La motivació humana\n5. El control a l’empresa\n5.1. Concepte i característiques essencials del control\n5.2. Principals tipus de control\n6. Les decisions a l’empresa\n6.1. Tipologies de les decisions\n6.2. L’estudi de les decisions: enfocaments normatius\n6.3. L’estudi de les decisions: enfocaments descriptius\n7. Decisions d’aprovisionament, la logística i els aspectes econòmics\n7.1. La funció d’aprovisionament i aspectes econòmics de la gestió dels estocs: conceptes i fonaments\n7.2. Els mètodes de gestió d’existències\n7.3. La hipòtesi de demanda regular i el model bàsic de previsió perfecta\n7.4. El control d’existències: el mètode ABC\nLa metodologia de l’assignatura és una combinació entre la classe magistral presencial i diferents activitats (resolució de casos, problemes, etc.), ja siguin individuals o en petits grups, tant dintre de l’aula com fora. Durant les hores presencials l’estudiant treballa els continguts del pla docent que li garanteixen l’obtenció dels objectius establerts.\nTotes les setmanes tenen quatre hores de classe. En la majoria de casos, es fan tres hores de teoria i pràctica amb tota la classe; i per a la quarta hora es divideix el grup en dos, per practicar exercicis en grups petits.\nEl Campus Virtual és l’eina de comunicació entre l’estudiant i el professorat; a més, s’hi publica tota la informació relativa a l’assignatura (normes d’avaluació, dates de lliurament de les activitats, etc.).\nL’assistència a classe és important per aprendre, perquè la metodologia d’aprenentatge es basa en el treball individual o en equip i, sobretot, en la participació a l’aula. L’alumnat que es matricula a l’assignatura accepta de venir a classe amb els exercicis i les lectures preparades, els dies que correspongui d’acord amb el pla de treball.\nEl grup GIE té una metodologia especial, ja que es tracta d’un grup d’estudiants que ja han cursat l’assignatura. La docència s’imparteix dues hores a la setmana en horari de migdia. Es tracta d’un grup amb una utilització intensiva del Campus Virtual.\nEl sistema d’avaluació inclou la possibilitat de superar l’assignatura per dues vies: per avaluació continuada o per avaluació única.\nA l’inici del curs s’informa i es publica en el Campus Virtual quines són aquestes evidències i com s’avaluen; cal tenir present que almenys una ha de correspondre a un examen presencial individual.\n— La nota d’avaluació continuada té un 40 % de pes en la qualificació final; i la nota de l’examen final, el 60 % restant. La nota d’avaluació continuada només es té en compte si la nota de l’examen final és, com a mínim, de 3,5 sobre 10.\n— La nota d’avaluació continuada només es té en compte a partir d’una mitjana superior a 5,75 sobre 10. Si l’estudiant no supera aquesta mitjana ha de fer l’avaluació única i, per tant, la nota de l’assignatura es correspon amb la nota de l’examen final d’avaluació única (100 %).\n— El lliurament de la primera de les activitats d’avaluació continuada implica que l’estudiant ha triat aquesta opció d’avaluació.\n— L’examen final corresponent a l’opció d’avaluació continuada té dues parts: una de teòrica (consta d’un test i preguntes obertes) i una part més pràctica (formada per problemes numèrics o casos per solucionar), amb una ponderació del 50 % per a cada part. Es fa la mitjana entre la nota de la part pràctica i de la teòrica sempre que en cada part se superi un 3 sobre 10. L’examen final corresponent a l’opció d’avaluació continuada i d’avaluació única es fan el mateix dia i hora, però la composició és diferent.\nEl contingut, procediment i criteris de la reavaluació són els mateixos que fixa aquest pla docent per a la prova d’avaluació única.\nL’avaluació única consisteix en un examen final, que correspon al 100 % de la nota. Aquest examen té dues parts: una de teòrica (que consta d’un test i/o preguntes obertes) i una part més pràctica (formada per problemes numèrics o casos per solucionar), amb una ponderació del 50 % cadascuna. Per poder fer la mitjana entre la part teòrica i la pràctica cal tenir un mínim de 3 punts sobre 10 en cadascuna de les parts.\nAGUER HORTAL, Mario. Manual de administración y dirección de empresas : teoría y ejercicios resueltos. Madrid: Centro de Estudios Ramón Areces, 2012\nCUERVO GARCÍA, Alvaro. Introducción a la administración de empresas. Madrid: Thomson Civitas, 2008\nGUITART TARRÉS, Laura. Problemas de economía de la empresa. Barcelona : Edicions UB, 2006\nIBORRA JUAN, María. Fundamentos de dirección de empresas: conceptos y habilidades directivas. 2ª ed. Madrid: Thomson Civitas, 2014\nTARRUELLA CABALLERO, Mª LLanos i SEVY ELÍAS, Alejandro. Prácticas de organización y administración de empresas. Barcelona : Edicions UB, 2006\nCatàleg UB. Versió en català (2008)\nTRIADÓ IVERN, Xavier M., et al. Administración de la empresa : teoría y práctica. Aravaca: McGraw-Hil, 2011


Cessada la gerent del Patronat Municipal de Turisme de Tarragona - Tottarragona.cat :: Diari digital independent d'informació i d'opinió de Tarragona\nEl seu substitut serà Carles Sanz, gerent de l’agència de desenvolupament local de l’Ajuntament de Sant Feliu de Guixols\nEl Patronat Municipal de Turisme, presidit per Sergi de los Rios, ha pres la decisió de cessar a la seva gerent, Montse Pascual, després d’exercir en el seu càrrec durant 20 anys.\nLa cessió es produirà de manera oficial al mes de març, passant prèviament per l’aprovació al Plenari de l’Ajuntament de Tarragona. Aquesta destitució respon, segons fons municipals, al nou model de gestió turístic que el consistori està posant en marxa.\nLa persona que ocuparà el càrrec de Pascual serà l’actual president de l’Associació de Professionals de Turisme a l’Administració Local de Catalunya, gerent de l’agència de desenvolupament local de l’Ajuntament de Sant Feliu de Guixols i geògraf Carles Sanz.\nEl model de gestió del Patronat Municipal de Turisme serà de caràcter publicoprivat al 2010\nEl de ls Rios, pero pobret si ni s'entera del que fan a Turisme, a seguit fen el que ja es feia, menys el jardi romà. Per no tenir, no tenen ni senyalat les rutes turístiques: Monjmetals, artistiques, de jardins, romanes, mitjavals, nocturnes, d'oci, de restaurants. Ull i jo no soc de San Feliu de Guixols.\nAra massa bona pel "perfil" que gastan a can ERC, mira que 20 anys a la casa i ara dir que no tenien el quebuscaen i l'han trovat !a Sant ffeliu de Guixols". Hay esquerrenosos de calçotada, hon anireu a parar!.\nBé, ella torna al Ajuntament, cosa que alguns endollats del PSC i ERC quan surtin de l'Ajuntament no podran fer, al igual que al Mallolet, alies el "caguetes".\nRosalia no te lo crees porque han echado a una enchufada de CdC???? Los cargos de confianza son eso de confianza y dudo que de los Rios tuviera mucha en esa convergente.


George W. Bush - Any 2004 - Articles\nFill gran de l’expresident dels Estats Units George Bush, George W. Bush (té quatre germans més) va néixer el 6 de juliol del 1946 a Connecticut, on el seu avi havia estat durant deu anys senador republicà. De ben petit es va traslladar amb la família a Odessa (Texas), on el seu pare va invertir en camps de petroli. Va estudiar a Yale, on el 1968 va aconseguir una diplomatura en història, i també va anar a Harvard sense arribar a llicenciar-se. Durant anys va fer una vida fàcil gràcies a la fortuna i la influència de la seva família. El 1975 va obtenir un màster en administració d’empreses i va començar a treballar en la indústria energètica de Midland abans de dedicar-se a la política.\nEl novembre del 1994 va ser elegit governador de Texas, el segon Estat més gran dels Estats Units, i el 1998 va ser reelegit en el càrrec. Allà va posar en pràctica l’anomenat “conservadorisme compassiu” amb una política que combinava la liberalització econòmica amb un cert manteniment de l’Estat del benestar i el protagonisme de polítics provinents de minories, especialment hispanos. En les més de 150 penes de mort que es van aplicar a Texas durant els seus dos mandats com a governador, Bush no va usar mai les seves prerrogatives de clemència per retardar o cancel·lar una execució.\nEl març del 1999 va fer el primer pas cap a la Casa Blanca anunciant la formació d’un comitè per recaptar fons de cara a les eleccions presidencials. Per la seva neutralitat ideològica dins del Partit Republicà, va poder comptar amb el suport de tots els sectors del partit.\nDurant la campanya electoral del 2000, es van ventilar alguns episodis poc clars del seu passat, com una detenció per conduir sota els efectes de l’alcohol. Casat amb Laura Welch el 1977 i pare de dues noies bessones, Bush no va amagar mai que havia estat bevedor i que el seu comportament de jove havia estat inapropiat. Els atacs demòcrates al seu passat van servir més aviat per reforçar el perfil humà de Bush i per convèncer els electors que un home capaç de refer la seva vida tenia la força de voluntat necessària per dirigir el país.\nDurant la campanya es va mostrar com un home cordial i afable, però amb escassa capacitat per fer anar dades concretes. Definit com a “més instintiu que erudit, més populista que polític”,\nBush va demostrar un escassíssim coneixement dels grans temes de la política internacional, però va defensar, en canvi, amb contundència una important reducció d’impostos com a camí per estimular l’economia nord-americana i garantir el manteniment del llarg cicle expansiu dels anys noranta.\nDesprés de guanyar les eleccions del 2000 per un escassíssim marge de vots a l’Estat clau de Florida, davant el demòcrata Al Gore, els primers mesos del seu mandat van ser molt grisos. Però els atemptats de l’11 de setembre del 2001 van canviar el panorama, i George W. Bush va aconseguir unir al seu darrere la immensa majoria del poble nord-americà, que va quedar profundament trasbalsat davant l’evidència que eren un país vulnerable als atacs exteriors. La resposta de Bush als atacs va ser declarar la guerra planetària al terrorisme internacional. Primer va ordenar un atac contra Afganistan per posar fi al règim dels talibans que protegien Ossama bin Laden, artífex dels atemptats de l’11-S. En aquesta acció va aconseguir el suport de la major part de la comunitat internacional. En canvi, quan el març del 2003 va declarar la guerra a l’Iraq per derrocar el dictador Saddam Hussein i tractar de trobar les armes de destrucció massiva que suposadament aquest tenia, es va produir una profunda divisió de la comunitat interncacional i de la societat nord-americana que es va anar agreujant a mesura que les armes de destrucció massiva no apareixien i la situació a l’Iraq semblava evolucionar cap a una guerra civil amb un nombre creixent de víctimes entre els soldats nord-americans que s’hi havien desplaçat.\nLa situació a l’Iraq i una economia encara no del tot recuperada de la recessió que va seguir els atemptats del 2001 van marcar la campanya de les eleccions presidencials del 2004. Va ser una campanya molt polaritzada, però el 2 de novembre del 2004 el candidat republicà George W. Bush va ser reelegit president dels Estats Units per a un segon mandat de quatre anys. Va aconseguir 286 vots electorals, va ser el candidat més votat en 31 Estats i va obtenir el 51,1% dels vots populars. El candidat demòcrata, John Kerry, va obtenir 252 vots electorals després de guanyar en 20 Estats, amb un 48,0% del vot popular. Aquestes eleccions es van caracteritzar per una forta participació, 65% dels electors, i l’absència de les polèmiques que havien marcat les anteriors presidencials de l’any 2000.


El pes eternal de la vida | CAPVESPRE jps\n← SETMANA 17\nL’OLIVAR Comarca d’Andorra, Saragossa) →\nPosted on 1 Mai 2015\tby jaumepsayrach\nLluna plena, a El Olivar (foto feta des de la meva habitació)\nAcabo la reflexió que vaig iniciar fa algun mes arran de la lectura del llibre del pare Juan Alfaro De la cuestión del hombre a la cestión de Dios [vegeu els escrits a sota d’aquest]. Una conclusió és que en la vida moderna les persones que viuen una vida passablement bona no solen qüestionar-se el sentit de l’existència humana des de la metafísica, ni des de la religió. S’accepta que la vida és així: comença i acaba com totes les coses, i si les coses et van bé, es creu que ha valgut la pena viure. Anar bé vol dir fer prous anys, tenir salut, que la família t’acompanyi i haver aconseguit una situació social suficientment bona com per no passar estretors. De fet, són moltes les coses bones i boniques que ens ofereix la vida, encara que en algun moment un es pot preguntar què fem en aquest món i per què hem de morir. Sobretot la pregunta pertorbadora ve quan un fet dramàtic trenca la normalitat de la vida. La mort d’un jove. Un accident inesperat… Una catàstofe com el tsunami anys enrere, o un terratrèmol com el que ha davastat la vall de Kàtmandu. I no cal dir com qüestionem la vida davant la presència del Mal fet per l’home, difícil d’encaixar.\nAnys enrere les coses eren diferents. La societat la impregnava la religió, i el pensament de la vida eterna, de la salvació o de la condemna eren molt presents en l’imaginari col·lectiu. A més, la vida terrenal, tan efímera i tan decebedora per una multitud de persones, es veia com l’oposició dela vida que es predicava que tindríem en l’altre món; la d’aquí es veia com una peregrinació feta en una vall de llàgrimes, plena de perills no sols per al cos, sinó principalment per a l’ànima. Una vida oposada a la que ens espera al cel creença en aquells temps gairebé unànime, fins al punt que místics o místiques com santa Teresa de Jesús desitjaven morir: “Tan alta vida espero, que muero porque no muero”.\nEls qui vivim l’esperit secular propi del món modern és com si ens haguéssim girat d’esquena al cel (el més enllà feliç) per abocar-nos a la terra. Més que en el cel, pensem en aquest món, on desitgem l’adveniment de l’home nou i de la terra nova. Podríem expressar aquesta nostra actitud amb les paraules del Cant espiritual de Joan Maragall: “Home só i és humana ma mesura”. I serà en tot cas l’aprofundiment en els valors que estimem (la bellesa que ens enamora, l’amistat que ens fa feliços, l’amor als altres…) que farà que neixi en el nostre cor el desig que la vida sigui eterna.\nEls creients avui volem arribar a Déu no per la buidor o sense-sentit de la vida present, sinó pel que la vida té de bo, i de bonic. I pel pressentiment del seu esclat (pondus eternitatis) en un futur absolut.


La renda d'un empresari situa de cop i volta Avinyonet com a segon poble més ric de l'Estat\n02/10/2019 - 11:14h\nEl municipi penedesenc és, segons dades de l’Agència Tributària, el segon poble de l’Estat espanyol amb una renda bruta més alta\nAvinyonet del Penedès es va llevar ahir convertit en el segon poble de més de 1.000 habitants amb la renda bruta més alta de l’Estat espanyol, després que l’Agència Tributària fes públiques les dades de la renda 2017.\nSegons la llista elaborada per l’agència, Avinyonet va duplicar en un any la renda bruta situant-se en els 57.843 euros el 2017 (27.917 euros l’any anterior). Un any abans, el municipi ni apareixia a la llista de les poblacions més riques de l’Estat.\nPresumiblement, aquesta pujada sobtada s’explicaria per l’augment de patrimoni de Mauricio Botton, un nét del fundador de Danone, propietari de la finca la Gramanosa. Alguns mitjans apunten que Botton hauria cobrat dividends d’algunes de les seves empreses.\nTot i que no ha volgut apuntar de quin veí es tracta, l’alcalde d’Avinyonet, Cèsar Herraiz, ha confirmat que l’entrada del municipi al top ten dels pobles amb una major renda de l’estat espanyol pot estar relacionat amb aquest creixement de massa patrimonial.\nSegons dades de l’Agència Tributària, Avinyonet va presentar el 2017 un total de 807 declaracions de renda, amb una renta mitjana disponible per habitant de 45.631 euros. Actualment, el cens d’habitants del municipi està al voltant dels 1.600.\nAmb aquesta escalada en la llista dels pobles amb una major renta, Avinyonet supera Sant Sadurní, que tradicionalment habia estat el primer poble del Penedès en aparèixer al rànquig. En aquest darrer document, la capital del cava apareix en 33a posició, amb una renda bruta de 33.514 euros, i una renda mitjans diponible de 26.717 euros


By Gemma Carreras 19 octubre, 2016 in Esquena, Estiraments, Fisioteràpia\nEls peus no han fet vacances aquest estiuSaps que els abdominals clàssics fan panxa?No perdis el cap!\nEls músculs isquiotibials estan situats a la cara posterior de la cuixa. Tenen la funció de flexionar el genoll i també permeten l’extensió del maluc, és a dir, ens permeten estirar la cama enrere. En realitat, són tres músculs que travessen dues articulacions: el maluc i el genoll.\nEl semimembranós (intern) i el semitendinós (zona mitja-interna) neixen de l’isqui (tuberositat isquiàtica de la pelvis) i acaben inserint-se a la tíbia per sota del genoll, tal com indica el seu nom (isquio/orígen- tibial/inserció). En canvi, el tercer, que és el bíceps femoral (extern), té dos orígens. Un a l’isqui i l’altre al mateix fèmur que s’acaba inserint al peroné. Per tant la denominació isquiotibial no seria del tot correcta.\nPer què és important que estirem els isquiotibials?\nAquesta musculatura pertany a la cadena muscular posterior del nostre cos, de vital importància per poder mantenir-nos drets, en bipedestació. Si ens observem de perfil, la línia vertical per la qual passa el nostre centre de gravetat és aproximadament just davant de l’orella fins al turmell. De manera que hi ha més part del nostre cap i dels nostres peus per davant d’aquesta línia imaginària.\nAixò implica que tota la musculatura posterior del cos ha de fer un sobreesforç perquè el cos no caigui cap endavant. Ha de contrarestar constantment aquest desequilibri per arrelar-nos a terra. És la cadena posterior la que està adaptada i dissenyada per poder desenvolupar aquesta tasca amb una musculatura molt potent.\nCom que els isquiotibials formen part d’aquesta cadena muscular “tot terreny”, estan també molt exposats a patir sobrecàrregues i escurçaments. Per això poden acabar derivant en lesions com la famosa tendinitis, contractures, etc.\nLa tendència natural d’aquests músculs és el seu escurçament. Això és prou evident si observem a les persones grans que no poden estirar del tot les cames. I tampoc ens ajuda gens ni mica passar tantes hores asseguts perquè afavorim la seva rigidesa muscular.\nCom hem de fer els estiraments?\nGeneralment les dones tenen més flexibilitat que els homes. Però sempre cal tenir clar que quan fem un estirament no hem de perseguir un objectiu concret d’arribar a un cert punt. Es tracta d’aprendre a notar i escoltar el nostre cos, de donar-li el seu temps. Hem d’investigar les diferents zones del múscul que estirem respirant fins que es relaxin de forma agradable. Mai ens hem de fer mal. A més, pensa que cada dia tindràs el cos diferent, per tant, no sempre arribaràs al mateix lloc amb la mateixa facilitat o dificultat.\nD’aquesta manera podràs detectar quines zones del teu cos tenen més tensió i podràs prevenir lesions sense haver d’abandonar el nostre esport preferit! Tot seguit us mostro diferents opcions per realitzar correctament aquest estirament imprescindible!\nPots complementar aquests estiraments amb l’estirament del múscul piramidal.\nArticle Tags : cadena muscular posterior, cames, cuixa, estiraments, fisioteràpia, flexibilitat, isquiotibials, musculatura, prevenció de lesions, rigidesa muscular, tensió


Quin paper té el Parlament Europeu per acabar amb el matrimoni infantil? - Reporter de la UE\nQuin paper per al Parlament Europeu en la qual acaba el matrimoni infantil?\nEl matrimoni infantil és una violació dels drets humans dels nens. Aquesta pràctica nociva, que afecta principalment a les nenes, és generalitzada, tot i estar prohibida per la legislació internacional sobre drets humans. De fet, s'estima que una de cada tres noies del món en desenvolupament es casarà quan compleixi divuit anys. Si no es fa res per aturar les tendències actuals, 230 milions addicionals seran núvies infantils el 2030.\nEls factors que condueixen al matrimoni infantil són complexos i poden variar segons el context. Les normes i la tradició socials, de vegades reforçades per legislacions discriminatòries, estan fortament associades a aquesta pràctica, ja que impulsen la desigualtat de gènere. Les dones i les nenes són valorades molt menys que els homes i els homes.\nEl matrimoni infantil també s’alimenta de les males condicions socioeconòmiques. La pobresa impulsa i resulta del matrimoni infantil. Si una família és pobra, una nena es veu com una càrrega econòmica. Casar-la significa que hi ha una boca menys per alimentar i / o uns ingressos molt necessaris en forma de dot. Un cop la noia es casa, serà poc probable que torni a l'escola i finalitzi la seva formació, i per tant és difícil que millori les seves habilitats per a la vida. Això augmentarà la bretxa educativa entre nois i noies i la probabilitat que la nena i la seva família visquin en la pobresa.\nCom a resultat del treball de Plan International per acabar amb el matrimoni infantil, Es va convidar a l'Oficina de la Unió Europea a informar la Comissió de Desenvolupament al Parlament Europeu sobre aquesta qüestió. Tanya Cox, gerent principal d’advocats, va donar una sèrie de recomanacions sobre com el Parlament pot jugar un paper més important en acabar amb aquesta pràctica.\nResponsabilitzant la Comissió de les seves despeses\nSi una cosa està clara, mantenir les noies a l’escola és fonamental. Les nenes que esdevenen independents i autosuficients mitjançant l’educació i l’apoderament són claus per acabar amb el matrimoni infantil. Per tant, és particularment important assegurar-se que la Comissió Europea (CE) segueixi donant suport als programes d’educació, augmentant el seu enfocament cap a l’educació secundària, el moment en què és més probable que les noies abandonin i / o es casin.\nEl Parlament Europeu pot exigir a la Comissió que expliqui les seves despeses i el seu impacte. "A més, els membres del Parlament Europeu (eurodiputats) haurien de demanar a la CE que creï línies pressupostàries específicament dedicades als nens i que millori la seva inversió en programes de protecció social i empoderament econòmic juvenil", va dir Cox.\nGarantir un pla d’acció sobre drets humans és més estratègic\nEl pla d’acció sobre drets humans de la UE inclou, com un dels seus punts d’acció específics, el llançament d’una campanya contra el matrimoni infantil, precoç i forçós. La campanya es retarda actualment, de manera que els eurodiputats han de demanar al Servei Europeu d'Acció Exterior (SEAE) que els insti a iniciar la campanya.\nA més, ja que el pla d'acció haurà d'actualitzar-se en un futur proper, el Pla insta els eurodiputats a demanar al SEAE que adopti un enfocament més estratègic dels drets dels infants del que es fa actualment. “Prendre accions més completes a llarg termini és més beneficiós per als nens que les campanyes a curt termini; la UE ha de reconèixer els vincles entre els drets dels infants ", ha subratllat Cox.\nCrear un focus de drets dels infants durant les visites a la delegació\nCox va instar els eurodiputats a concentrar els drets dels nens durant els viatges de delegacions. Reunir-se amb organitzacions infantils locals per conscienciar sobre la valoració de les nenes per igual als nois, sobre la importància de mantenir les nenes a l’escola i, per descomptat, de prevenir el matrimoni infantil, a causa dels seus desastrosos impactes per a les nenes, podria tenir un impacte positiu.\n"També podríeu ser de gran ajuda si plantejéss amb els funcionaris, amb els teus homòlegs parlamentaris locals, el fet de necessitar una legislació de qualitat per prohibir el matrimoni infantil. Podríeu demanar una revisió de gènere de tota la legislació per assegurar-vos que no sigui discriminatòria contra les dones i les nenes, i podríeu reforçar els missatges sobre educació, protecció social, oportunitats laborals per a les dones i promoure el registre de naixements ", va concloure.\nPlan International treballa amb nens, famílies i comunitats per canviar actituds i comportaments que condueixen al matrimoni infantil. També col·labora amb els governs per elaborar plans d'acció que, entre altres coses, garanteixin que la legislació nacional converteixi els 18 en l'edat mínima per al matrimoni, per a nois i noies, amb o sense el consentiment dels pares.\nLa campanya del pla perquè sóc una noia té com a objectiu donar suport a milions de noies per obtenir l’educació, les habilitats i el suport que necessiten per transformar les seves vides i el món que els envolta. Com a part d’aquesta campanya, treballem per reduir el matrimoni infantil a tot el món.\nTemes relacionats:núvies infantilsel matrimoni infantildotdestacat-Imatge completadret internacional dels drets humansPla Internacional\nBatalla continua entre Bulgària i Brussel·les sobre el futur de l'abastament energètic


Els grafitis prenen vida a Barcelona\ndivendres 24 gen 2020\nÚltimament es veu més atrafegament per les parets del carrer que als armaris de 'Poltergeist'. Beyond Street Art és una 'app' que ressuscita l'art urbà amb realitat augmentada\nDimarts, 03/09/2019 | Actualitzada 04/09/2019 - 13:41\nEt queda la mateixa cara d’incredulitat que al llegir un tuit de Bertín Osborne. Ets allà, al mig dels carrers, somrient a un grafiti amb intensitat de primera cita. És que s’ha posat a fer-te petons amb forma de cor.\nCompte, que últimament es veu més atrafegament per les parets dels carrers de Barcelona que als armaris de Poltergeist. Riu-te’n de les cares de Bélmez. Els grafitis han començat a reviure amb més afany que els zombis de The walking dead. Es remouen a les seves parets, miren de reüll, et fan l’ullet. Et fan sentir més desubicat que Iniesta en un solàrium.\n"Dona vida als carrers". És el crit de guerra d’una nova ‘app’: Beyond Street Art. Més enllà de l’art de carrer. "És la primera app de street art de realitat augmentada", treuen pit els seus creadors. Això vol dir que et permet veure la vida real amb ciència-ficció. És el que pretenen: “Dur-te més enllà de la realitat”, diuen. “Que exploris el món com mai has fet”.\nFa tot just un mes que es pot descarregar. Ja té centenars d’usuaris i 15 grafitis animats deambulant pel Gòtic i el Born. “Cada setmana hi anem afegint contingut”, promet la Katrina, una de les cofundadores.\nQuadros fins i tot al menú\nKatrina Affleck –no, no és família de Ben– és a la que li brillen els ulls a l'estil Candy Candy al parlar destreet art. T’oferirà quadros fins i tot per sopar. Tant t’organitza una ruta artística com un menú amb plats inspirats en obres d’art. Fa dos anys que va fundar la plataforma online Artspace Tours. En un d’aquests tours va conèixer el desenvolupador de l’app: Emanuele Fortunati. “M’encanta la teva passió per l’street art –li va dir ell. Fem una app". Dos mesos després del "d'acord" ja estaven muntant un xou de realitat augmentada a la galeria Haimney. Van reviure quadros de Cane, que ara caminen gesticulant per les parets de la galeria Base Elements. I s’hi va unir un tercer cofundador: Luke Shahinian, dissenyador gràfic i animador.\nL’app es va estrenar a l’agost, quan Pez era per aquí celebrant el seu aniversari. Pez, l’artista urbà; “decorador de ciutats”, que diu ell. Fa 20 anys que els seus peixos somrients ensenyen més dents que la Pantoja. Ara a sobre et posen ullets.\nCal posar-se en guàrdia al creuar-se amb els somriures de Pez, els caps sagnants de Cane, els gelats amb ulls de KonAir. El que fa petons a discreció és un dels rostres eteris de BL2A (és a dir, Baldosa). Es concentren bastantes parets animades entre les galeries Base Elements (Palau, 6) i Artevistas (passatge del Crèdit, 4), dos centres neuràlgics de l’street art.\nÉs una excusa per parar-te a mirar. D’acord, i també per fer postureig a Instagram.\nEt deixarà la mateixa cara d’incredulitat que al llegir un tuit de Bertín Osborne.\nEt converteixes en doctor Frankenstein en segons. Obres l’app, busques al mapa un grafiti a reviure, l’emmarques amb la càmera i clic. Prems el botó AR (són les sigles en anglès de ‘realitat augmentada’) i el grafiti pren vida al mòbil. O t’hi apareix l’artista pintant-lo. El vídeo es pot gravar i compartir a les xarxes directament des de l’aplicació.\nÉs una excusa, diu la Katrina, per parar-se a mirar. Cert. Al segon grafiti que es mou a traïció comences a caminar pel carrer amb pas d’explorador i la mirada vidriosa d’Els goonies. T’atures on solies passar de llarg. Busques a les parets amb la intensitat de la nena de Stranger things.\nJugar al Pokémon Go\n“Aconseguir donar vida als meus personatges és una passada”, confessa Pez. “Implica que la gent reaccionarà d’una altra manera, i això és molt positiu”. BL2A li dona la raó. “Em sembla una idea genial que probablement acostarà a l’street art molta més gent –apunta ell– o almenys els donarà una visió diferent”.\nL’app inclourà ben aviat una ruta d’art. "I gamificació", afegeix Kat. Per jugar amb els grafitis al Pokémon Go. També preveuen estendre aquest street art zombi a altres ciutats en mode virus apocalíptic: Londres, Lisboa, Berlín. “Així la gent quan viatgi –proposen– podrà utilitzar l’app com una eina nova per descobrir la ciutat”. Sens dubte serà un turisme més animat.\nMenjant a Barcelona com als Alps


Escrit el 17 abril 2014 by admin\tPublicat a Blog, General | Deix un comentari\nHem finalitzat una etapa, és veritat, però ben aviat n’iniciarem una de nova: adaptarem els continguts, les frases i les reflexions de les entrevistes a un nou format i a un nou públic, els estudiants de secundària. A través de dinàmiques i amb les entrevistes volem fer-los reflexionar sobre els valors, la diferència i fer-los aprendre a tenir opinió pròpia. Ben aviat us n’explicarem més detalls.\nMentrestant us convidem a gaudir audiovisualment del que ha significat el 52 tallats a través d’aquests dos nous vídeos:\n1. Millors moments del projecte\n2. Acte de cloenda i opinions dels voluntaris\nMoltes gràcies a tots per haver-nos seguit i us convidem a rellegir sempre que vulgueu alguna de les nostres entrevistes… això sí, sempre acompanyats d’un bon tallat!\nEscrit el 10 abril 2014 by admin\tPublicat a Blog, General | Deix un comentari\nÉs el darrer. Això ho sabem. Ens fa molta il·lusió però alhora, tristesa. Han estat moltes hores de dedicació, molts esforços, anècdotes i experiències viscudes. I sembla que això avui s’acabarà.\nEls cinc voluntaris han vingut puntuals. Durant la setmana hem estat intercanviant e-mails amunt i avall per tenir a punt les preguntes que faríem, qui les faria, en quin ordre.. També explicant com aniria l’acte: que si primer en una sala on faríem un tallat i explicaríem com evolucionaria el projecte a partir d’ara i, després, en un altre espai faríem les entrevistes… Que el nostre entrevistat arribaria un cop hagués començat l’acte i que tenia pressa…\nAmb totes les consignes apreses, afronten amb uns ulls brillants per l’emoció el darrer. El darrer repte. Van arribant els incondicionals. Aquells que han volgut compartir amb nosaltres el darrer tallat. Aquells a qui els ho devem tot ja que sense receptor, quin sentit té el missatge?\nL’acte va bé fins que la tècnica vol que el recordem com: “el dia que no va funcionar el vídeo de cloenda”… Una anècdota més. L’entrevistat està a l’alçada i permet que l’entrevista sigui enriquidora, interessant, captivadora per l’audiència. Abans que marxés el Germà Bel, els voluntaris no desaprofiten l’oportunitat de fer-se una foto amb ell.\nAcabem. Tothom marxa. Només queden ells, qui han posat ànima i paraules al projecte. Es fan més fotografies amb els regals que els hem fet des de la Fundació. Un petit record per a una gran feina.\nAquestes són les últimes línies d’unes cròniques sobre les anècdotes invisibles que han passat al darrere, allà on molt pocs hem tingut el privilegi de ser. Trobaré a faltar redactar com vam viure cada entrevista, però més trobarem a faltar la “cafeïna” que ens acompanyava en fer realitat el projecte.\nMarxem amb regust amarg però amb ganes de reiniciar la segona etapa d’aquesta iniciativa\nEscrit el 3 abril 2014 by admin\tPublicat a Blog, General | Deix un comentari\nEscrit el 27 març 2014 by admin\tPublicat a Blog, General | Deix un comentari\nLa nostra cita és en un parc de Barcelona. Però allà no és pas on hem quedat. De fet, ens hem trobat al TNC i d’allà decidim que anar al parc és una bona idea. Caminem plegats una estona i mentrestant, ens anem coneixent. El Matthew és tal com l’hem sentit a la ràdio o vist a la televisió. Sembla com si el coneguéssim de tota la vida i la seva proximitat també hi ajuda molt.\nFinalment, després de diferents opcions, ens decidim per una zona relativament en calma i allà ens instal·lem. Com que ja fa estona que caminem i xerrem, no costa gens començar l’entrevista… de fet, ja havia començat feia estona!\nLa naturalitat amb què explica el seu trastorn TOC sorprèn. A nosaltres també. I ens agrada. Ens encanta veure com normalitza en primera persona aquesta malaltia i en parla en veu alta i com la va viure ell. Això és el que buscàvem i el Matthew ens ho estava donant. El temps passa i acabem l’entrevista, no sense endur-nos un exemplar del seu darrer llibre SNUG, que en anglès vol dir alguna cosa així com acollit, còmode, abrigat… Exactament com ens hem sentit tot xerrant amb ell.\nEscrit el 20 març 2014 by admin\tPublicat a Blog, General | Deix un comentari\nÉs una de les darreres entrevistes que fem.\nHem cregut que conversar amb la presidenta de la Taula del Tercer Sector és tenir una visió del sector i el context molt i molt interessant. I tractant-se de l’Àngels Guiteras i la seva trajectòria, encara té més sentit.\nTrobar-nos amb ella no ha estat cosa fàcil perquè hi ha hagut alguns mals entesos amb les dates, les agendes i les hores… però finalment, sembla que avui ho hem fet bé i podrem parlar amb ella.\nEl Rai, el cap de comunicació de la Taula del Tercer Sector, ha estat el nostre interlocutor, i mentre esperem a que arribi i muntem les càmeres, ens explica com van de bòlid i que ahir a la nit sortien ben tard de l’Ajuntament de Barcelona d’una reunió amb l’alcalde. Resulta evident que l’Àngels porta un ritme ben mogut. No ens estranya quan, durant l’entrevista, ens explica com aquesta “etapa” de presidenta té una caducitat i que la deixarà en acabar el mandat.\nL’entrevista la fem a l’entitat que ella dirigeix, ABD. La conversa és fluïda ja que és molt fàcil parlar d’aquests temes amb una persona que hi entén i que hi està compromesa.\nEn acabar tenim la sensació que el projecte 52 tallats ja se’ns en va i ens envaeix la nostàlgia. Després de l’Àngels, ens en queden 3 més i ja acabem. Això sí, amb un bon regust a la boca.\nEscrit el 13 març 2014 by admin\tPublicat a Blog | Deix un comentari\nAprofitem un forat en l’apretada agenda del sr Wang per citar-nos amb ell. Aprofitem el dia i li ensenyem un dels enclavaments que tenim en una empresa, concretament Torres i, ja que hi som, ell fa la visita al celler, amb trenet inclòs. Queda meravellat. No és d’estranyar sent un apassionat del vi! També se sorprèn de la feina de l’enclavament. Ens confessa que és molt diferent del que passa a la Xina.\nEll té l’honor de ser el primer (i l’últim) entrevistat oriental que col·labora amb el nostre projecte. Per nosaltres, suposa tot un repte! Quan conversem ens adonem que és una persona alegre, amable i que sap què vol i què fa. Quan ja no podem més i li preguntem quin és el seu nom veritable (no ens acabem de creure que es digui David, com es ha explicat) ens confessa que va agafar aquest nom a la Universitat, quan estudiava als Estats Units. Diu que un dels seus professors va canviar el nom xinès per un d’americà a tots els seus estudiants orientals. I així s’ha quedat. Curiós, oi?\nEscrit el 6 març 2014 by admin\tPublicat a Blog, General | Deix un comentari\nNo som a l’estiu però fa calor. Ens citem a l’Ajuntament de Vilafranca del Penedès i hi anem amb el nostre gerent, qui on es vol perdre l’entrevista, tampoc.\nComentem amb la Roser, la secretària d’alcaldia, que essent ell l’alcalde de Vilafranca, és a dir, un dels personatges teòricament més propers i accessibles a ser entrevistat per la Fundació, ens ha costat bastant de lligar agenda i poder quedar amb ell. Afortunadament, avui és “el dia”.\nJa érem coneixedors de la seva proximitat però a l’entrevista això encara es fa més palès. Ens coneixem tots i això és sempre un bon punt de sortida. Ens parlem de tu i el bon humor impera en tot moment. Ens sorprenen algunes declaracions i riem quan ens diu que algunes de les coses que ha dit quedin en estricte “off the record” perquè s’ha sincerat massa… ja ens confessa que massa sovint és massa “políticament incorrecte”.\nEns dóna una clara visió del que representa ser alcalde i diputat així com la trajectòria personal i política d’un advocat arrelat a la seva ciutat i amb una clara vocació de servir.\nAcabem l’entrevista amb la sensació que hem fet un tallat no a un dels personatges que acostumem a entrevistar, sinó amb un bon amic.\nEscrit el 27 febrer 2014 by admin\tPublicat a Blog, General | Deix un comentari\nComencem bé perquè trobem aparcament molt fàcilment i, a més, molt a prop de la redacció de l’Ara.\nEns rep la secretària del Carles, l’Estrella i, oh sorpresa! Ens coneixem perquè havia estudiat amb la Maria, la nostra entrevistadora. És una de les primeres entrevistes que fem i els nervis encara estana flor de pell. Només hem “assajat” amb els de casa, és a dir, el presidnet (Martí Solé) i el vicepresident (Ricard Rafecas) de la Fundació. El Carles, és, doncs, la primera entrevista amb algú “desconegut”.\nTots aquests nervis s’esvaeixen ben ràpidament en començar la conversa amb ell. Ens resulta molt fàcil agafar-li confiança i engegar el nostre tallat. No ens n’adonem i ja ha passat ben bé una hora des de que hem començat. En acabar, ens ensenyen les instal·lacions i els despatxos del diari. El Carles s’acomiada de nosaltres perquè ja és migdia i ha d’anar, com fa habitualment, TV3 ens la seva col·laboració amb el programa “Divendres”.\nEn sortir i tornar al cotxe ens diem “prova superada”. Això promet!\nEscrit el 20 febrer 2014 by admin\tPublicat a Blog, General | Deix un comentari\nUn tallat jove\nEscrit el 13 febrer 2014 by admin\tPublicat a Blog, General | Deix un comentari\nEns citem a casa seva, a Sant Vicenç de Torelló, a partir de les cinc, hora en què ja ha tornat de l’Insti. Casa seva es troba en un enclavament únic, envoltada de natura i tranquil·litat i ens reben i ell i els lladrucs del gos.\nD’entrada ens sorprèn perquè està una mica “tallat” (mai millor dit en aquest projecte!) i la seva timidesa: “Vinga, fora!”, li diu al seu pare que ens acompa. “Ja saps que em poso nerviós i no m’agrada que hi siguis”. El pare, resignat, ja sap què ha de fer. Preguntem pel Goya, i ens assenyala al sostre.”Una divinitat?”, pensem en un primer moment.”És allà”, ens indica. Efectivament, l’estatueta es troba en el pis de dalt, ben bé tocant el sostre… ben tocant al cel.\nDecidim la ubicació per a fer l’entrevista, a prop de la finestra i davant d’un quadre que ha pintat la seva mare. De mica en mica, el Francesc comença a ser ell, i va perdent la timidesa inicial. Ens explica alguna anècdota dels rodatges, com anirà vestit pels Goya, què voldria ser de gran, quina música li agrada… i tot mentre es toca de manera inconscient els cabells per verificar que el serrell (o “la cresta” com diu ell) està en correctes condicions. Finalment, ens confessa que vol acabar ràpid l’entrevista perquè sembla que comença a nevar a les muntanyes que hi ha al costat de casa, i hi vol anar.\nEn acabar veiem que no para de mirar per la finestra, pel balcó… i està nerviós, neguitós i content per marxar fora.\nSortim contents del tallat que hem pres amb l’entrevistat més jove del projecte… un tallat que, fins que no ens ho ha confirmat, pensàvem que hauria estat llet amb cola-cao.


Luxury Apartments Delft Family Houses Delft Països Baixos - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nJulianalaan 45, Delft, Delft, Països Baixos, 2628 BC - Veure al mapa\nBarri Delft Delft Altres Delft Delft Delft\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Delft, no busqui més enllà de Luxury Apartments Delft 4. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Luxury Apartments Delft 4 és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Els clients de l'hotel poden gaudir de habitació familiar.\nL'ambient de Luxury Apartments Delft 4 es reflexa en cada habitació. calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable, nevera són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Luxury Apartments Delft 4.\nL’allotjament no disposa de recepció. Podeu recollir les claus a: Brabantse Turfmarkt 59, 2611 CM Delft. Els clients han de presentar un document d’identitat amb fotografia i una targeta de crèdit durant el registre d’entrada. Les peticions especials són segons disponibilitat i poden comportar suplements. Cal que informeu el Luxury Apartments Delft Family Houses de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. En arribar, cal abonar un dipòsit de 100 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.\nTots els tipus de viatgers (33) Parelles (1) Famílies amb infants petits (13) Famílies amb infants grans (2) Grups (17)


Semalt Islamabad Specialist: Què és una aranya de cerca?\nL'optimització del motor de cerca és una tècnica de màrqueting digital que inclou guanyar el motor de cerca visibilitat. Per reservar una presència sòlida a les xarxes del motor de cerca, els desenvolupadors del lloc col·loquen un fitxer robots.txt al directori arrel del vostre lloc web del motor de cerca. Aquests registres ajuden els rastrejadors web anomenats aranyes del motor de cerca a trobar, llegir i indexar les vostres pàgines web. L'optimització de llocs web inclou tant aspectes tècnics com de disseny d'un lloc web que ajuda a aquests llocs a reservar una posició superior als SERP - accurate appraisals edmonton.\nEn aquest article de SEO elaborat per l'expert de Semalt , Michael Brown, descriu l'efecte del rastrejador web i el seu funcionament.\nUn rastrejador web de motor de cerca és un senzill programa informàtic. Aquests programes tenen la capacitat de visitar diversos llocs web i trobar la informació present a la seva base de dades. Aquesta informació pot ser qualsevol forma de contingut web indexable actual a les pàgines del vostre lloc web. Els llocs web de motors de cerca utilitzen aquesta informació per desenvolupar un sofisticat algorisme de classificació dels enllaços com a respostes a una consulta de cerca. Les persones que optimitzen els seus llocs eleven la possibilitat d'incloure a la llista de SERP les paraules clau particulars .\nIgual que els llocs web habituals, els motors de cerca estan allotjats en una base de dades i funcionen amb rastrejadors web. Tenen una base de dades de resultats de la cerca basada en diversos factors. Per exemple, els llocs web que contenen paraules clau i eficients el backlinking obtindrà la màxima prioritat La rellevància del contingut es produeix a causa d'una combinació de la rellevància de les paraules clau, així com d'altres aspectes del disseny del lloc web , com ara l'optimització. Els motors de cerca utilitzen una equació matemàtica complexa per obtenir el criteri de classificació. d'una pàgina web de continguts s'anomena rang de pàgina.\nQuan un visitant col·loca una consulta de cerca web, l'algoritme de cerca ha de determinar quins llocs web es col·loquen en quines posicions. Quan un lloc necessita obtenir una visibilitat del motor de cerca, una característica d'optimització obligatòria és la reserva per a la indexació. Un lloc web que estigui disponible per a la indexació hauria de permetre que una aranya del motor de cerca trobi i indexi tot el contingut necessari. Per indexar, cal que hi hagi un fitxer robots.txt al directori arrel. A diferència dels llocs web típics, els llocs web de motors de cerca solen requerir un espai d'emmagatzematge massiu. Han de recollir molta informació de molts llocs perquè siguin eficients en els seus mètodes de classificació .\nEls rastrejadors web formen aspectes crucials de les experiències web actuals. Els llocs web permeten que els seus llocs web siguin eficients mitjançant l'ús de rastrejadors web que executin les seves activitats. Aquesta aplicació troba la seva idoneïtat en les xarxes del motor de cerca. Molts motors de cerca tenen rastrejadors web efectius per a diferents llocs web d'indexació. Aquests rastrejadors web poden visitar totes les pàgines d'un lloc i portar tots els seus continguts a la seva base de dades per indexar. A partir d'aquesta font, aquests llocs web poden utilitzar aquest algoritme matemàtic per classificar el lloc web com a resultats. Un lloc ben optimitzat ha d'ocupar un rang superior en la seva ecuación del motor de cerca. Aquest article de SEO té una àmplia informació sobre el rastrejador web, el seu funcionament i contribució en un lloc web del motor de cerca. Podreu optimitzar el vostre lloc per indexar-vos i obtenir una visibilitat robusta del motor de cerca .


El programa esportiu d'Alwaleed Philanthropies i la Fundació FC Barcelona impulsen el benestar i la inclusió social dels refugiats i refugiades a Grècia | Fundació Barça\nEl programa esportiu d'Alwaleed Philanthropies i la Fundació FC Barcelona impulsen el benestar i la inclusió social dels refugiats i refugiades a Grècia\nS'espera que més de 2.000 infants i joves refugiats es beneficïn d’aquest programa d’empoderament a través de l’esport\nAlwaleed Philanthropies, presidida pel príncep Alwaleed Bin Talal Al Saud, i la Fundació FC Barcelona, han implementat un programa d'empoderament basat en l'esport per promoure el benestar emocional i físic dels nens i nenes refugiats a sis campaments de Grècia.\nEl programa utilitza la metodologia específica creada per la Fundació FC Barcelona que se serveix de l'esport per promoure valors com el treball en equip, l'autoexpressió i la vida saludable entre els nens vulnerables. Els programes han estat implementats per Earth, organització que col·labora amb la Fundació FC Barcelona, i estan dissenyats per fomentar les habilitats per a la vida i la integració social mitjançant l'activitat física. El seu objectiu és empoderar els joves a través de l'esport i fomentar les habilitats per a la vida i la comprensió intercultural als camps de refugiats.\nSis camps de refugiats a Grècia\nEl programa, que té una durada de 12 mesos, es desenvolupa a sis camps de refugiats, a Eleonas, Schisto, Ritsona, Malakasa, Volos i Korinthos. Llançat a mitjans del 2022, el programa compta ja amb la participació de més de 470 nens refugiats que reben educació esportiva dos cops per setmana i que ha format més de 45 entrenadors refugiats i grecs per tal d’oferir el programa en un període de cinc mesos. En total, s'espera que el programa formi més de 100 entrenadors i voluntaris amb sessions pràctiques i presencials. Això beneficiarà més de 2.000 nens amb material esportiu, sessions d'activitats dos cops per setmana, tallers especials per a pares i excursions fora dels camps de refugiats.\nEl 6 d'abril se celebra el Dia Internacional de l'Esport per al Desenvolupament i la Pau. Les Nacions Unides reconeixen l'esport com un mitjà eficaç per promoure la salut, el desenvolupament, la inclusió social i la igualtat. L'esport també té el potencial de trencar les barreres que divideixen les persones i les comunitats i es pot utilitzar per ajudar a prevenir conflictes i construir la pau. Aquestes idees es recullen a l'Agenda 2030 per al Desenvolupament Sostenible, que destaca el paper essencial de l'esport en el progrés social.\nDeclaracions de la princesa Lamia bint Majed Al Saud, secretària general d'Alwaleed Philanthropies\n“Estem encantats de col·laborar amb la Fundació Fc Barcelona en aquest projecte significatiu. Aquest programa ofereix vies perquè aquests nens i nenes es mantinguin actius alhora que construeixen comunitat i diàleg. L'esport és vital per promoure el benestar físic i emocional. Els entrenadors, entrenadores i voluntariat estan proporcionant les eines necessàries per promoure aquesta visió, creant un entorn vibrant i inclusiu on els infants puguin crèixer".\nDeclaracions de la Dra. Marta Segú Estruch, directora general de la Fundació FC Barcelona\n“L'ús de l'esport com a eina de canvi és un dels principals objectius de la Fundació FC Barcelona. L'esport permet aconseguir canvis en la vida dels infants en contextos difícils, ja que és una eina que ha demostrat tenir un gran impacte i eficàcia”.\n"En el cas dels camps de refugiats a Grècia, on centrem els nostres esforços en nens, nenes i joves de diversos orígens que viuen com a refugiats en circumstàncies complicades, ens esforcem perquè tots els participants superin els seus difícils viatges i tornin a ser nens".


Només valen els tres punts | Futfem.cat\nNomés valen els tres punts\nCap equip es pot permetre la derrota si volen mantenir la dinàmica actual\nL'Atlètic Prat es desplaçarà aquest dissabte al camp de l'actual quart classificat a la Lliga, el Sant Pere. Les del Baix Llobregat afronten el partit amb moltes ganes i molt conscients del que poden suposar els 3 punts, fonamentals en una mitja taula molt compacte on guanyar o perdre pot significar una escalada o davallada important de posicions. El mateix per les gironines, que volen assegurar la zona alta de la classificació, i per fer-ho només val la victòria.\nEl tècnic pratenc, David Amelibia veu semblances entre els dos conjunts: «Van començar com nosaltres, lluny de les expectatives esperades, però s'han aixecat i porten una dinàmica molt positiva, superior a la nostra». Tot i les quatre posicions de diferència, Amelibia es mostra segur: «Ens desplacem a la localitat empordanesa amb tots els efectius i amb bon gust de boca després de l'última victòria al camp de la Guineueta» explica el tècnic. Tot i així, assegura que tenen el contrari ben estudiat: «Som conscients del rival a qui ens enfrontem, intentarem superar la defensa marcada per les centrals que tenen un joc molt contundent i pel que fa a la línia davantera, intentarem minoritzar l'atac d'Ana Ríos, jugadora que coneixem prou bé».\nEl tècnic local, Joan Pont no vol confiar-se, ja que s'enfronten a un equip que es presenta invicte en les últimes cinc jornades fora de casa: «Veiem al rival amb respecte, darrerament ha guanyat tots els partits disputats a camp contrari, pel que segur que serà un encontre complicat». Insisteix en la importància dels «petits detalls» i «en estar atents en tots els aspectes del joc» per a superar un rival «a tenir en compte». Pel que fa als efectius, la plantilla es mostra ajustada a causa de l'onada de fred que ha causat el constipat de la meitat de les jugadores, tot i que espera tenir-les recuperades per al partit.


Més de 1.300 alumnes encara esperen plaça d'FP, tot i que el curs ja ha començat\nUna classe del cicle de Cures d'Auxiliar d'Infermeria a l'Institut Cal·lípolis de Tarragona (CCMA)\nEducació assegura que està avaluant "cas per cas" i oferirà una alternativa als estudiants sense plaça\nVirgínia Arqué Nueno 27/09/2021 - 23.15\nLes places extraordinàries ofertes pel govern per fer estudis d'FP aquest curs ja estan pràcticament repartides. I no han estat suficients perquè tothom en trobés una en l'especialitat que volia, tot i l'oferta extraordinària de noves places anunciada a principis de mes.\nDels 12.611 alumnes de grau mitjà que es van quedar sense plaça al maig als estudis sol·licitats, encara n'hi ha 618 que no en tenen cap en l'opció triada. I pel què fa al grau superior, a dia d'avui n'hi ha 705 sense plaça dels 3.794 que no en van trobar on volien.\nEn total, 1.323 alumnes que, amb el curs començat fa 15 dies, encara no tenen estudis assignats, tot i el compromís del conseller d'Educació que ningú es quedaria sense plaça. I això mentre encara hi ha, en canvi, gairebé 4.000 vacants per ocupar en estudis que ningú no ha triat.\nMolts alumnes majors de 20 anys\nL'altra gran sorpresa d'aquest curs, a més de l'extraordinària demanda per estudiar Formació Professional (que s'ha disparat un 22%), és que només la meitat de sol·licituds provenen d'alumnes de 4t d'ESO. La resta, són estudiants més grans, sobretot majors de 20 anys, que han tornat a les aules en no trobar feina o per reciclar-se en aquest context de crisi marcat per la pandèmia.\nI és que de les 48.843 sol·licituds per cursar FP de grau mitjà presentades aquest curs, només el 50,5% (24.659) són d'estudiants provinents de 4t d'ESO i el 25% tenen més de 20 anys.\nPlaces en centres concertats com si fossin públiques\nEl Departament d'Educació assegura que està estudiant "cas per cas" i oferirà una alternativa als estudiants que encara esperen plaça.\nSegons ha explicat aquest dilluns el conseller d'Educació, Josep Gonzàlez-Cambray, en una compareixença al Parlament, entre les opcions que l'alumnat té sobre la taula hi ha:\ntriar una de les vacants pendents de cobrir (de les 1.902 que han quedat en cicle mitjà i les 2.029 en el cicle superior);\nmatricular-se a l'Institut Obert de Catalunya per fer els estudis de forma telemàtica;\no apuntar-se als cursos per obtenir els certificats de professionalitat que Educació fa en col·laboració amb el SOC (el Servei d'Ocupació de Catalunya) i el Departament d'Empresa i Treball (hi ha fins 1.400 places).\nI per als que volen fer Cures d'Auxiliar d'Infermeria, hi ha 165 places noveds en centres concertats de Barcelona i el Vallès Occidental, on s'obriran 5 grups de forma extraordinària, ha anunciat Gonzàlez-Cambray, en les mateixes condicions que als centres públics.\nCures d'Auxiliar d'Infermeria és el cicle de grau mitjà més demanat amb diferència\nInfermeria i Microinformàtica, els més demanats\nAquest grau mitjà d'infermeria ha estat el més demanat pels sol·licitats. Dels 618 alumnes de grau mitjà sense plaça encara, 264 volen fer aquest curs.\nEl segon més sol·licitat és el de Sistemes Microinformàtics i Xarxes, del qual han quedat 54 aspirants sense plaça, tot i que encara hi ha 44 vacants.\nEnsenyament oferirà 165 places per a fer Cures d'Auxiliar d'Infermeria en centres concertats\nMolta més demanda que oferta\nEl passat 8 de setembre, el conseller d'Educació, Josep González-Cambray, va anunciar que es tornava a obrir la matrícula per a estudis de formació professional de grau mitjà, amb 6.539 places noves, davant l'allau de demanda, que havia superat totes les previsions. Aquest curs s'havien rebut més de 52.000 sol·licituds, però només hi havia 38.000 places per ocupar.\nLa majoria d'aquestes sol·licituds, més de 48.800, eren per a estudis de grau mitjà, i la resta, de cicle superior.\nDe les 12.611 persones que van quedar sense plaça al juliol al grau mitjà, 3.592 han tornat a demanar plaça aquest setembre i d'aquestes, n'hi ha 2.974 que ja tenen una assignada i 618 que podran optar a alguna de les alternatives anunciades aquest dilluns. La resta dels sol·licitants van tirar la tovallola, van trobar feina o van accedir a altres estudis pels quals també havien optat.\nPel que fa al grau superior, dels 13.794 joves que no van tenir plaça, n'hi ha encara 705 amb opcions de fer una altra tria.\nEncara hi ha 1.323 alumnes d'FP sense plaça en els estudis demanats\nLa lliçó apresa pel curs vinent\nPerquè la situació no es repeteixi el curs vinent 2022-2023, el conseller d'Educació ha explicat que s'avançarà la preinscripció al març, per tenir així més marge de maniobra i no haver de fer convocatòries extraordinàries.\nTambé que es donarà prioritat als alumnes que venen de 4rt d'ESO davant dels més grans, perquè cap d'ells es quedi sense plaça "en una de les famílies" d'estudis triats.


La nova defensora del poble no retirarà el recurs contra l'Estatut interposat pel seu predecessor, Enrique Múgica\nLa nova defensora del poble espanyola, María Luisa Cava de Llano, s'ha mostrat molt satisfeta amb la sentència de l'Estatut perquè deixa clar que el Defensor del Poble està per sobre del Síndic de Greuges. En una entrevista concedida a Catalunya Ràdio, Cava de Llano ha assegurat que malgrat tot no retirarà el recurs d'inconstitucionalitat contra l'Estatut interposat per l'anterior defensor del poble, Enrique Múgica.\n04/07/2010 - 10.24 Actualitzat 05/07/2010 - 17.15\nLa nova defensora del poble, María Luisa Cava de Llano, ha defensat la resolució de la sentència de l'Estatut perquè desaprova l'article segons el qual el Síndic de Greuges era el màxim òrgan a què podien recórrer els ciutadans catalans per mirar de resoldre qualsevol conflicte amb l'administració. Una decisió que esborra la potestat del Síndic de supervisar en exclusiva la Generalitat i els òrgans que en depenen, i que Cava de Llano comparteix perquè "nosaltres veiem des del primer moment que aquest article no era constitucional perquè privava d'un dret fonamental".\nAmb tot, la defensora del poble ha assegurat que no retirarà el recurs d'inconstitucionalitat contra l'Estatut presentat pel seu predecessor en el càrrec, Enrique Múgica, malgrat que segons ella la principal motivació del recurs era canviar l'article que feia referència al paper del Síndic de Greuges per evitar reduir els drets dels catalans, un article que amb aquesta modificació ja "és del tot correcte".\nCava de Llano, a més, s'ha mostrat convençuda que el síndic Rafel Ribó entendrà perfectament que els catalans es puguin adreçar tant al Síndic com al Defensor del Poble, i ha afegit que Ribó li va trucar per felicitar-la quan es va conèixer la resolució del Tribunal Constitucional.\nProhibició del burca i llei de l'avortament\nD'altra banda, la nova defensora del poble també ha parlat sobre la prohibició del burca i el nicab en els espais públics. Cava de Llano ha assegurat que respecta la llibertat de cadascú per vestir com vulgui, però que si l'ús del vel integral afecta la seguretat ciutadana no s'ha de permetre.\nFinalment, ha defensat la recuperació de la qüestió prèvia d'inconstitucionalitat per a les lleis polèmiques, com per exemple la de l'avortament, que ha d'entrar en vigor aquest dilluns. Una mesura que segons Cava de Llano permetia congelar una llei a la qual s'hagués presentat un recurs fins que no es resolgués.\nEntrevista a la nova defensora del poble


Redacció, autor en L'Eco de Sitges - Página 620 de 753\nEl risc de rebrot baixa més de la meitat en una setmana\nLes dades de contagi i nous positius continuen baixant a Sitges i a Sant Pere de Ribes. I ho fan a un ritme superior que al conjunt del país. En una setmana, el risc de ...\nDissabte 14, 18h. Més de 100 morts per Covid-19. El coronavirus deixa un trist balanç, fins ara, de 61 morts a Sitges i 41 a Sant Pere de Ribes, quan les dades de contagi milloren ...\nDissabte 14, 17h. El preu dels lloguers comercials posa el fre de la mà de la crisi. El nombre de locals buits, en lloguer o traspàs s’ha doblat a la vila en només un any. ...\nDissabte 14, 15h. Els paradistes del mercat dels dijous refusen el canvi d’ubicació. L’Ajuntament estudiarà la proposta dels paradistes del mercat ambulant, que només volen negociar quan hagi acabat la crisi. Llegeix resum aquí.\nDissabte 15, 13h. Els trens de mercaderies continuaran passant per Sitges fins a mitjans de desembre. Adif ha patit un retard en les obres, que haurien d’haver finalitzat aquesta setmana.\nDissabte 14, 11h. Quina és l’administració que, en conjunt (prevenció sanitària i ajuts econòmics), ha gestionat millor la crisi del coronavirus? La pregunta de L’Eco d’aquesta setmana.\nDissabte 14, 9h. Les obres de l’Escola Agnès entren en la recta final. El conseller Bargalló va anunciar que el centre estarà llest el mes de març, ahir en una visita institucional. Llegiu notícia aquí.\nLes obres de l’Escola Agnès entren en la recta final\nLes obres de la nova Escola Agnès de Sitges, que s’està construint a l’antiga pista de bàsquet de Quint Mar, ja tenen data de finalització. Segons va anunciar ahir el conseller d’Educació, Josep Bargalló, en ...\nDivendres 13, 20h. La indignació del sector de la restauració i l’hostaleria i l’increment de locals buits a la vila protagonitzen L’Eco d’aquesta setmana. La millora dels índexs de contagi també és un dels altres ...\nDivendres 13, 18h. L’alcaldessa de Sitges li ha traslladat al conseller d’Educació la preocupació pel sector econòmic de la vila. Bargalló, que ha visitat aquest migdia les obres de l’Escola Agnès, s’ha compromès a traslladar-ho ...


Comiat multitudinari a mossèn Fortuny\nL'arquebisbe d'Urgell i una desena de capellans han oficiat la missa funeral\nANA Andorra la Vella 06/01/2018 18:14\n651x366 Missa funeral per a mossèn Blai Fortuny, aquest dissabte a la tarda a l'església de Sant Esteve d'Andorra la Vella. / E. J. M. (ANA) Missa funeral per a mossèn Blai Fortuny, aquest dissabte a la tarda a l'església de Sant Esteve d'Andorra la Vella. / E. J. M. (ANA)\nUna multitud ha omplert l'església de Sant Esteve aquest dissabte a la tarda per acomiadar mossèn Blai Fortuny, que va ser rector de les parròquies d'Escaldes-Engordany i d'Andorra la Vella. La missa funeral ha estat oficiada per l'arquebisbe d'Urgell, Joan-Enric Vives, i l'arxipreste de les Valls, mossèn Sàrries, a més dels rectors i capellans de les diferents parròquies. Diverses autoritats també han assistit a l'ofici religiós.\nL'organista titular del temple, Ignacio Ribas, ha interpretat la música durant l'acte religiós. Fortuny (Tremp, 3 de febrer del 1927 - Andorra, 5 de gener del 2018) ha mort amb gairebé 91 anys. Mossèn Fortuny va ser ordenat capellà el 1950 i va començar el seu sacerdoci en diferents pobles de la Cerdanya i, posterioment, de l'Alt Urgell. El 1959 va ser nomenat rector d'Ivars d'Urgell i consiliari diocesà de les branques adultes d'Acció catòlica. El 1969 va arribar a Andorra com a encarregat de la zona d'Escaldes-Engordany (encara pertanyent a Andorra), i el 1978, amb la creació de la parròquia, va passar a ser-ne el primer rector. El 1990 va ser nomenat rector d'Andorra la Vella i arxipreste de les Valls d'Andorra, un càrrec que va mantenir fins a la seva jubilació, el 1999.


És possible encaixar l'ACP en una situació de pandèmia? | ACRA - Associació Catalana de Recursos Assistencials\nÉs possible encaixar l'ACP en una situació de pandèmia?\nLa sisena jornada d'Atenció Centrada en la Persona (ACP) d'ACRA demostra que el sector, tot i les difícils circumstàncies actuals, no només resisteix sinó que és capaç d'innovar\nÉs possible encaixar l'ACP en una situació de pandèmia? Poden els professionals assumir una atenció personalitzada en l'actual context? Aquestes eren dues de les qüestions plantejades avui en una sisena jornada d'Atenció Centrada en la Persona (ACP) d'ACRA que ha servit per demostrar que el sector no només resisteix sinó que innova tot i les difícils circumstàncies actuals. Un acte que s'ha celebrat conjuntament amb els Premis ACRA, per primer cop en la mateixa data.\nEn un escenari diferent, a distància i amb un notable seguiment per part dels associats, el debat obert entre professionals, famílies i administració ha servit per clarificar que l'ACP és necessària, i més davant d'un futur a curt i mig termini que mai havia estat tan incert com ara. Amb matisos, però coincidint en la necessitat del mètode, Aina Plaza (Directora General de l'Autonomia Personal i la Discapacitat), Carles Escudero (Director Regional de Sanitas Mayores), Lídia Alé (familiar d'una persona usuària d'una residència) i Carol Mitjana (Directora del Centre Geriàtric Lleida) han explicat la seva experiència durant aquest període en un debat que ha moderat el Dr. Toni Andreu, director d'estratègia d'ACRA.\nLa part propositiva i que demostra la voluntat del sector per seguir treballant ha anat a càrrec de cinc serveis que han presentat les seves bones pràctiques relacionades amb l'ACP i realitzades durant la primera onada de la COVID-19. Us hem resumit les bones pràctiques, que podeu consultar en el següent enllaç:\n- Residencia Las Violetas: ha presentat una bona pràctica basada en la relaxació i l'estimulació sensorial a partir d'un espai especialment condicionat durant la pandèmia. Els usuaris han pogut reconnectar amb la natura durant unes setmanes en què no es podia sortir dels centres.\n- Residència L'Ametlla del Vallès: Qui cuida els cuidadors? En aquest centre van utilitzar la psicologia positiva per a l'autocura i per combatre els efectes negatius del confinament i la COVID19 en els professionals de l'atenció a la gent gran.\n- Residència Josep Brugarolas: una bona pràctica basada en l'aplicació de les noves tecnologies de la informació sorgides arran del confinament. Vídeos, videotrucades i altres canals que els professionals van utilitzar per connectar usuaris i famílies amb un objectiu molt clar, que no patissin, que estaven bé.\n- La Llar Fundació: un centre de dia virtual i a domicili, bolcat a preservar al màxim les capacitats psicològiques i socials dels seus usuaris, quan la seva activitat presencial no era possible.\n- Residència Tursia: un projecte musical que és una història d'amistat, la de l'Edu i els residents d'aquest centre, que durant uns mesos van compartir música i construir un vincle que els durarà per a tota la vida.\nEn un àmbit més institucional i igualment necessari, tant la presidenta d'ACRA, Cinta Pascual, com la directora general, Montse Llopis, han destacat la professionalitat de les treballadores i els treballadors, les entitats i les empreses en els mesos més difícils que recorden en el sector.\nReviviu la 6a Jornada en ACP!\n6a Jornada en ACP - YouTube