Güneri Bey - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(tr) Guneri Bey\n19 abril 1300 (Gregorià)\n1277 – 1300\n← Şemseddin I Mehmed Bey – Bedreddin Mahmud Bey →\nGüneri Bey o Güneri Beg (? - 19 d'abril del 1300) fou emir o beg de la dinastia dels Karaman-oğhlu. Se suposa que era el fill de Karaman Beg (se sap que Karaman Beg tenia un fill de nom Güneri, si bé no s'ha pogut establir amb certesa que fos el mateix personatge) i germà de Mehmed Beg. A la mort d'aquest darrer el 1282 hauria agafat la direcció de la família.\nLa derrota dels ilkhànides a la batalla de Homs l'any anterior (1281), seguida per la mort del khan Abaqa el 1282, van portar a disturbis a Anatòlia. Güneri va atacar diverses vegades la regió de Konya. El sultà Ghiyath al-Din Kaykhusraw III va cridar en ajut al nou khan Ahmad Tegüder que va enviar a Anatòlia al seu germà Konghurtay, al capdavant d'un fort exèrcit; Konghurtay va saquejar Aksaray de manera terrible i es va presentar a territori karamànida que va devastar incendiant els boscos, saquejant els pobles i destruint els béns, matant a tots els que trobava incloent dones i criatures, i als que no matava els capturava i els venia com esclaus.\nDesprés de l’execució del sultà Ghiyath al-Din Kaykhusraw III per part dels mongols ilkhànides el març de 1284, el nou sultà Ghiyath ad-Din Masud II fou col·locat pels mongols al tron (juny de 1284), però es va haver d'enfrontar a la mare de Kaykhusraw III que defensava els drets del seu nét (fill del sultà executat), i va aprofitar una absència de Masud II (que residia sovint a Kayseri) i la situació interna dels mongols ilkhànides, on a causa de la queixa dels mamelucs d'Egipte pels crims a Anatòlia com incompatibles amb la fraternitat musulmana, el khan Ahmad Tegüder que era musulmà, va destituir al seu germà (i el va fer executar el gener del 1285) i no trobant doncs oposició en aquests, va demanar ajut al ashràfida (ashraf oghullari) Sayf al-Din Sulayman Bey I, que havia estat nomenat vers 1278 per l'executat sultà seljúcida de Konya Kaykhusraw III (1265–1282) com a amir de les marques militars; Sulayman va donar suport a la vella princesa i va començar a atacar la regió de Konya i Ak Shehir. El 14 de maig de 1285 Sulayman fou nomenat beglerbegi i regent del príncep Ala al-Din Kai Kobad III al que corresponia la successió legitima mentre Masud romania a Kayseri però conservava el suport mongol encara que aquest no es manifestava. Güneri també va rebre el nomenament de beglerbegi i corregent.\nPoc després el nou sultà ilkhànida Arghun Khan (proclamat l'agost del 1284) va ordenar restaurar a Masud II i va fer executar a Kai Kobad III i al seu germà, restablint l'anterior sultà altra vegada al poder a Konya. Sulayman es va haver de retirar a Beyshehri (també apareix com Beysheri) i Güneri cap als seus dominis, i el 1287 va atacar Tars i va imposar la seva sobirania al seu germà Mahmud Beg que governava a part de l'Iç-Il (Iç-Ili). El mateix any el visir seljúcida Fakhr al-Din Ali i el sultà Masud II, seguint ordes del governador mongol Shahzade Gaykhatu (o Kaykhatu), germà del khan i futur khan, van atacar territori karamànida amb un exèrcit de turcs i mongols però Güneri va evitar l’enfrontament retirant-se a les muntanyes inaccessibles, i es van haver de limitar a saquejar Laranda i rodalia.\nEl 1288 Güneri Beg (i segurament el seu germà Mahmud Beg) i Sulayman Bey I l'ashràfida van anar a Konya i es van sotmetre a Masud. Sulayman llavors va servir fidelment a Masud. Güneri amb una força important va visitar personalment al sultà el maig/juny de 1289 i li va abaixar la mà en senyal de submissió; també va enviar al seu germà (segurament Mahmud Beg) a visitar al governador mongol Shahzade Gaykhatu. Masud II considerava al seu germà Siyavush (Djamri) com un rival perillós i va planificar una manera de desfer-se'n: Siyavush fou enviat a la seu del govern de Sulayman Bey a la vila de Beyshehri, amb el suposat encàrrec de demanar la mà de la filla d'Ashraf; i tal com estava convingut, en arribar Sulayman va fer empresonar a Siyavush. Però llavors va intervenir Güneri Bey, fins aleshores aliat de Siyavush, que va exigir el seu alliberament, i Sulayman el va haver de deixar anar i el va enviar a Konya.\nShahzade Gaykhatu va retornar a Pèrsia a la mort d'Arghun Khan (1291) i llavors Güneri va atacar Sulayman (amb el qual seguia en conflicte) a Beyshehri, ciutat que va ocupar però de la qual en fou finalment rebutjat. També va atacar diverses vegades Konya aprofitant que el sultà Masud II vivia a Kayseri i el governador de Konya era una persona poc capacitada; en un d'aquests atacs dirigits pel seu nebot Khalil Bakhadur, la ciutat fou saquejada durant tres dies seguits.\nMasud va reclamar l'ajut de Ghaykhatu que el 22 de juliol de 1291 havia estat elegit khan, i aquest va reunir un exèrcit de mongols i georgians i va anar a Anatòlia. Laranda, Ereğli i altres pobles foren arrasats de manera salvatge. Gaykhatu va arribar fins a Ladik (Deñizli) i fins al territori de l'amir o beg de Mentese que s'havia creat darrerament; va matar fins i tot als habitants de viles que li eren fidels i va retornar a Pèrsia amb un notable botí. Però Gaykhatu fou un molt mal khan que va arruïnar al país i el 1295 fou enderrocat pel seu cosí Baydu i els amirs, i fou executat (24 de març de 1295).\nEls tres anys entre la sortida de Gaykhatu d'Anatòlia i la seva mort foren aprofitats per Güneri per refer-se. Després de la conquesta de la fortalesa de Gevele (prop de Konya) pels ashràfides el 1295, el rei Enric II de Xipre va desembarcar les seves tropes a Alaiyya però fou atacat per Mahmud Beg (el germà de Güneri) que el va obligar a reembarcar. Sota el nou khan Ghazan el poder ilkhànida a Anatòlia es va anar esvaint. A Konya va agafar el poder l'akhi Ahmad Shah i per un temps els Akhis van tenir el control de la ciutat. El 1297 Baltu, un dels principals caps mongols a la zona, es va revoltar contra el khan i poc després el va seguir una altra vegada mongol, Sülemish (1299); els dos, i especialment el segon, van tenir l'aliança de Güneri; les tropes d'aquest formaven la quasi totalitat de les tropes turcmanes de Sülemish. Ghazan no va adoptar les mesures que calien.\nA la seva mort el va succeir el seu germà Mahmud Beg.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Güneri_Bey&oldid=22409874»


Festa de cloenda per a una Lliga McDonald’s Lleida que ha estat de rècord | Tennis Lleida\nFesta de cloenda per a una Lliga McDonald’s Lleida que ha estat de rècord\nLa Lliga McDonald’s Lleida va posar el punt i final a la seva edició número 18. Ho va fer el cap de setmana passat amb una gran festa de cloenda després de casi dos mesos de competició que han tingut una participació rècord de 150 nois i noies. En total, han estat uns 220 jugadors els que han participat de la Lliga, tot un èxit.\nLa festa va començar amb la presentació de tots els equips a la pista central del Club Tennis Lleida, on cada jugador va rebre el seu merescut premi i els capitans van rebre un trofeu commemoratiu de la competició.\nDurant tota la tarda, nens i nenes van estar participants en jocs i activitats juntament amb els que fins ara havien estat els seus rivals, i que durant la festa van passar a ser els seus companys i amics, continuant amb la filosofia d’aquesta competició on l’últim que es vol és donar importància als resultats finals. Estem parlant d’una competició totalment formativa, ja que l’estan jugant nois i noies d’entre 7 i 10 anys, jugadors en plena formació.\nEs van fer jocs tradicionals, un partidet de futbol, van poder conduir un cotxes especials a pedals, es va disputar un campionat de mini tennis, jocs de tennis, etc., tot i que el fort vent va impedir que es poguessin muntar els inflables que estaven programats.\nPel que fa al campionat de mini tennis, es van fer dos competicions paral·leles. D’una banda, els jugadors benjamins, d’on van sortir quatre guanyadors: Paula Altarriba, Ester Vinuesa, Martina Garriga i Maria Melé. En el cas del grup prebenjamí, els guanyadors van ser Nel de la Fe, Mauro Sánchez, Clara Font i Martina Garriga.\nEn el cas del grup prebenjamí, es van fer uns jocs tradicionals en què els joves jugadors/es del Club Tennis Urgell i del Club Tennis Lleida van aconseguir els millors resultats en els diferents jocs.\nTot va acabar amb un bon berenar als jardins del Club Tennis Lleida per a tots els nois i noies que van participar de la festa.\nAdrià Franco, campió cadet al Circuit Pere Masip del RC Polo, amb Martí Franco i Víctor Palomar subcampions


Advocats en Altres ciutats al congo, rep. democràtica - Directori - Llistat - Guia - advocats - Congo, rep. democràtica - Lawyertys\nPàgina d'inici › Per país › Congo, rep. democràtica › Advocats en altres ciutats al congo, rep. democràtica\nAdvocats en altres ciutats al congo, rep. democràtica Congo, rep. democràtica\nRegistrar-se a Lawyertys si vostè és un advocat i desitja que aparegui en aquest directori quan els clients potental busquen un advocat a la seva localitat. Aquí pot indicar l'especialitat a la qual pertany i afegir totes les seves dades de contacte o la seva oficina o empresa. Internet és el lloc en el qual qualsevol persona que necessiti els serveis d'un Advocats en Altres ciutats al congo, rep. democràtica va a.\nPotser no hi ha una gran quantitat d'ofertes de Advocats en Altres ciutats al congo, rep. democràtica, ja que en Lawyertys que es destaquen per la qualitat en lloc de quantitu. I podem assegurar que si els recommenf, es pot confiar en ells. Aprofitar i posar-se en contacte amb el professional que el que més captiva i deixar de preocupar-se per un cop sobre les coses que no pot resoldre.\nUn advocat és l'únic professional habilitat per als assumptes de legalitat dels fets i és l'únic intermediari entre la justícia i el ciutadà comú. Si vostè està buscant Advocats en Altres ciutats al congo, rep. democràtica i encara no saben a qui acudir, volem que sàpiguen que qualsevol dels professionals que apareixen en aquesta pàgina són adequats per treballar al seu favor.\nAdvocats en Altres ciutats al congo, rep. democràtica per categoria\nSi necessita assessorament legal, ja que acaba de patir un accident de trànsit, qualsevol dels advocats de la nostra base de dades serà capaç de resoldre els seus dubtes.\nUn advocat especialitzat en drets civils en Altres ciutats al congo, rep. democràtica (Congo, rep. democràtica) pot ajudar a lluitar pels seus drets com a persona. No pensar més en això i buscar ara per al millor professional que es farà càrrec dels seus problemes i ajudar a resoldre'ls de la millor manera possible.\nSi no pot arribar a un acord amistós amb la seva esposa o marit actual en un procés de divorci, aquí posem a la seva disposició un dels majors advocat especialitzat base de dades de prop de Altres ciutats al congo, rep. democràtica (Congo, rep. democràtica).\nEstudiar a Altres ciutats al congo, rep. democràtica (Congo, rep. democràtica) és un dels majors somnis de molts joves que veuen en ella una oportunitat per aprendre un nou idioma, fer nous amics ... Aquí es pot trobar un advocat d'immigració per ajudar a aconseguir el seu somni.\nHerències i testaments, divorcis o separacions, adopcions, custòdia ... Tant se val. Si el problema que té és pel que fa a la seva família, cal que expliquis amb l'ajuda de persones especialitzades en aquesta disciplina. El seu advocat de la família en Altres ciutats al congo, rep. democràtica (Congo, rep. democràtica) ja és aquí!\nFer un testament vegades es converteix en un trencaclosques. Si no sap com iniciar i tenir diversos dubtes, els advocats en Altres ciutats al congo, rep. democràtica (Congo, rep. democràtica) que apareixen a la nostra guia serà capaç de resoldre molts dels seus dubtes i el guiarà en el procés.\nadvocats laborals en Altres ciutats al congo, rep. democràtica (Congo, rep. democràtica). Juristes amb àmplia experiència en el camp laboral. Qualsevol dubte o consulta serà benvinguda. Disposen de tot el toold i el coneixement per tenir cura de la justícia i la legalitat en el seu cas particular.\nEn ser sotmès a un procés penal és molt esgotador, i és per això que necessita l'ajuda d'un professional que es dedica a defensar causes similars. Si necessita un advocat penal en Altres ciutats al congo, rep. democràtica (Congo, rep. democràtica), felicitacions, ja que aquí es proporciona una llista completa dels millors advocats en aquesta àrea.\nAdvocats en Altres ciutats al congo, rep. democràtica per ciutat important\nEn Lawyertys tenim el plaer de comunicar que disposem de molts advocats propers a Mwene-Ditu, que treballen dia a dia fent estratègies eficients i arguments infal·libles per obtenir l'èxit dels clients volen. Si desitja trobar un advocat amb experiència, determinat sobre vostè obtenir el millor benefici, buscar a Lawyertys.\nUn contratemps que acaba de passar a vostè en Gandajika? Necessita un advocat? Estàs de sort perquè aquí a la nostra guia comptem amb tots els professionals més propers al lloc on està.\nTots els dies a Ilebo situacions compromeses que de vegades ocorren requereix un advocat, com un divorci, una herència, etc. En aquests casos és important tenir un bon advocat. A continuació posem a la seva disposició una guia dels millors.\nEn una població com Lodja amb una estimació de 68244 les persones que hi viuen, cada dia diferents situacions possibles que poden fer que vostè necessita un advocat. Gràcies a la nostra xarxa de professionals seus problemes es poden resoldre ràpidament.\nKipushi és una ciutat que pertany al país Congo, Rep. Democràtica, amb una població de 62332 habitants. Amb aquestes característiques, és possible que pugui necessitar un advocat especialitzat. Podem oferir un professional amb molts mèrits i el respecte en aquesta ciutat.\nSi vostè està buscant per als advocats a Kabinda, aquí ens posem a la seva disposició centenars d'advocats, que lluitin pels seus interessos amb la gravetat, l'energia i la perseverança. Vostè només ha de mirar a la seva regió i posar-se en contacte amb el que més li interessi.\nAdvocats en Altres ciutats al congo, rep. democràtica per província\nAltres ciutats en altres ciutats al Congo, Rep. Democràtica\nLlistat de advocats pròxims a Altres ciutats al congo, rep. democràtica\nministere des affaires etrangeres- (Situat a 1,179.56 km)\ncabinet ngulungu et associes- (Situat a 1,323.76 km)\nBanze & Associates Law Firm- (Situat a 1,325.31 km)


Meridian Hotel Moscou Rússia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nMeridian HotelUlitsa Leningradskaya 7, Khimki, Moscou, Rússia, 141400 - Veure al mapaExcel·lent8,1Basada en71comentarisMeridian HotelVeure més fotos"Easy access from airport with large shopping mall opposite...."PaulUnited KingdomVeure més fotosVeure totes les 26 fotosMolt bona ubicació 8,3Veure al mapa8,3UbicacióParticularitats que li encantaranaire condicionat\nDistàncies i informació bàsicaaeroports a prop9 kmAeroport internacional de Sheremetyevo (SVO) - Moscou33 kmAeroport internacional de Vnukovo (VKO) - Moscouestacions de tren i autobús3 kmEstació de Metro de Planernaya4,1 kmEstació de Metro de Skhodnenskayahospitals i clíniques14 kmHospital Botkinfarmàcies500 mA5 Pharmacycaixer automàtic200 mATM\nSobre l'allotjamentDescripcióMeridian Hotel, ubicat a Bad Hindelang, Khimki, és una destinació popular per a viatgers. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Aprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Khimki. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix recepció 24 hores, servei d'habitacions, servei de bugaderia, bar, àrea de fumadors. Les instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, calefacció, servei de despertador, escriptori, llits extrallargs (> 2 metres) a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Meridian Hotel és una selecció idònia per a la vostra estada a Khimki.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsaire condicionatempolles d'aigua de cortesiaTV satèl•lit/cablecalefacciótelevisió de pantalla plana Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantCal que informeu el Meridian Hotel de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


Junsi - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: Zhang Yi (Junsi))\nZhang Yi (c. 167 – 230), nom estilitzat Junsi, va ser un funcionari civil que va servir a Shu Han durant el període dels Tres Regnes de la història xinesa.\n230 (Gregorià) (62/63 anys)\n1 Servint al govern de la Província de Yi\n2 Presoner de Wu\n3 Servint en la cancelleria\nServint al govern de la Província de YiModifica\nOriginalment un nadiu de la Província de Yi, Zhang Yi va ser nomenat com un Filial i Incorrupte (孝廉) sota el senyor de la guerra i Inspector Liu Zhang a Sichuan. Quan Liu Bei va trair a Liu Zhang i va atacar a aquest últim, ell va ser enviat per Liu Zhang a Deyang per evitar que els reforços de Liu arribaren a la província. Això no obstant, Zhang va ser derrotat pel general de Liu Bei, Zhang Fei, en el 212, però se les va arreglar per tornar a Chengdu, on Liu Zhang estava sent assetjat. Zhang Yi fou manat com a enviat al campament de Liu Bei, on se li va comunicar que Liu Zhang seria tractat bé si es retia al setge. Zhang va informar a Liu Zhang, i aquest últim es va rendir.\nZhang Yi va ser promogut ràpidament sota el regnat de Liu Bei, i va ser elogiat pel canceller Zhuge Liang com un dels súbdits més capaços del règim de Liu Zhang. Zhang Yi va ser un capaç i molt popular administrador local, així és que en fou assignat a un dels comtats de Nanzhong quan els residents es van sollevar després que Liu Bei va patir una derrota devastadora a la Batalla de Xiaoting. Zhang Yi va ser capturat, però els senyors de la guerra locals no es van atrevir a matar-lo i, en lloc d'això, se'l van enviar a Sun Quan, el qual no es va molestar en veure al nou reclús i directament el va ficar en la presó.\nPresoner de WuModifica\nQuan Wu Oriental i Shu Han restabliren la seva aliança contra Cao Wei, Deng Zhi va ser despatxat per Zhuge Liang com a enviat, i una de les seves missions era demanar l'alliberament i el retorn de Zhang Yi. Va ser només llavors que Sun Quan es va reunir amb Zhang Yi per primera vegada per primera vegada des del seu empresonament a Wu Oriental. Sun es va quedar atònit per la capacitat de Zhang després d'una llarga xarrada en el banquet de comiat que ell havia donat per Deng Zhi i Zhang Yi. Després que Zhang Yi va marxar amb Deng Zhi, Sun Quan va començar a tenir remordiments, i va lamentar l'haver deixat marxar a Zhang, ja que volia tenir a Zhang Yi per si mateix i així aquest pogués servir a Wu Oriental. A suggeriment de membres del seu estat major, Sun va enviar tropes per abastar a l'enviat Deng, però Zhang Yi ja s'havia apercebut del que Sun faria després en observar la seva actitud durant el banquet, i per tant ell i Deng Zhi van eixir prestament de Wu Oriental, accelerant el seu viatge, i van arribar de tornada a Shu Han només amb la distància d'un dia per davant de les tropes perseguidores de Sun Quan.\nServint en la cancelleriaModifica\nDesprés del seu retorn a Shu, Zhang va ser nomenat per Zhuge com un Assessor de l'Exèrcit. Al mateix temps, va ser contractat com a personal de l'oficina del canceller, i també en fou fet Funcionari Adjunt del Quarter General (署丞相府事，領益州治中從事). Es va convertir en Coronel que Dispara en un So i Oficial Major de Zhuge quan aquest últim va començar l'Expedició del Nord. Ell no va servir en el front, però en compte d'això va treballar-hi per Zhuge en la capital per tal d'articular la comunicació entre l'agència imperial i el despatx del canceller. Està registrat que Zhuge ho volia tot, gran o petit, sent revisat per ell mateix en primer lloc, així que Zhang va viatjar al nord cap a Hanzhong per demanar l'opinió de Zhuge en un tema central de política. Durant la partida de Zhang, hi va haver diversos centenars de persones presents per acomiadar-se'n, i els carros de cavalls hi eren estacionats per tot arreu del carrer principal de Chengdu.\nDurant la seva vida tardana, Zhang n'ascendí a la posició de General que Assisteix Han, però es va mantenir com a membre de l'oficina de personal de Zhuge. Ell va transir en el 230 EC, a una edat superior als 63 anys. El fill i el germà menor de Zhang van passar a servir a l'Estat de Shu.\n↑ Segons els Registres dels Tres Regnes, vol. 41, Zhang Yi, que va conversar amb Sun Quan abans del seu alliberament, n'afirmà, "Als 57, ja he sobreviscut als meus pares." Això implica, encara que no ho demostra definitivament, que ell tenia 57 anys quan Sun Quan el va deixar en llibertat, que va ser probablement en el 223, el qual va ser l'any en què Deng Zhi visità a Sun Quan, d'acord amb el Zizhi Tongjian, vol. 70.\nSanguo zhi (Registres dels Tres Regnes), c. 280.  Arxivat 2008-12-22 a Wayback Machine.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Junsi&oldid=27493107»\nDarrera modificació: 15 juny 2021 a les 05:26\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 15 juny 2021 a les 05:26.


L'any 1989, segons el registre que cada dos anys elabora l'ADEC, eren 308 les empreses que etiquetaven en català, una xifra que es va doblar l'any 1994. Tres anys després la xifra ja superava el miler i el 1999 arribava a les 1.538. I així ha seguit incrementant el nombre d'empreses que etiqueten en català. Un exemple dins del sector on està més normalitzat aquest fenomen, el dels vins i caves, és Codorniu, que l'any 2004 no etiquetava en català i ara té sis marques en què ho fa. Les xifres també son positives en l'àmbit dels productes lactis, així com en forns i pastisseries, que utilitzen majoritàriament bosses, papers i cartrons retolats en català per embolicar els productes que comercialitzen. De la mateixa manera, cada vegada són més els hipermercats i centres comercials que etiqueten en català les seves pròpies marques, com Esclat, Bon Preu, Condis, Caprabo i Sorli-Discau. Malgrat l'avenç, a nivell general, el català només és present en un 20,2% dels productes de marca blanca que es distribueixen en els hipermercats de Catalunya. Les comarques d'Osona, el Barcelonès i el Vallès és on es concentren més empreses que etiqueten en català.


Una setmana d’activitats saludables a la UB - Universitat de Barcelona\nInici > Notícies > Una setmana d’activitats saludables a la UB\nEl programa inclou activitats diverses adreçades a tots els col·lectius de la UB, que s’emetran en directe a través del Youtube de la Xarxa US.cat.\nDes de l’1 d’abril, i durant dos anys, la UB assumeix la presidència de la Xarxa Catalana d’Universitats Saludables (US.cat).\nL’any 2020 la pandèmia va fer suspendre la Setmana Saludable. Enguany, la UB i cinc universitats més (UAB, UdG, URV, UOC i UPF) organitzen conjuntament la primera edició de la Setmana Saludable Interuniversitària de Catalunya. Al llarg de dos dies —8 i 9 d’abril—, s’oferiran activitats i tallers en línia per a tota la comunitat universitària, que es podran seguir a través del canal de Youtube de la Xarxa Catalana d’Universitats Saludables (US.cat), que enguany presideix la Universitat de Barcelona.\nTal com explica Montserrat Puig, vicerectora d’Igualtat i Gènere de la UB, la celebració d’aquesta I Setmana Saludable Interuniversitària de Catalunya, «en un format forçat aquest curs per la pandèmia, té vocació de permanència, sobretot per l’experiència enriquidora que pot suposar per a la nostra comunitat». L’objectiu de les activitats programades és «tractar la salut en sentit holístic, tenint cura tant del cos com de la ment». I afegeix que la iniciativa «mostra el potencial de les universitats quan treballen plegades».\nEl tret de sortida de la I Setmana Saludable Interuniversitària de Catalunya serà el dijous 8 d’abril. Al llarg de tot el dia (des de les 10 fins a les 18 h), les diferents universitats participants oferiran tot un seguit d’activitats en línia sobre alimentació saludable, activitat física, addiccions, sexualitat segura, salut emocional i creixement personal. Dins el programa d’activitats conjuntes, la UB ofereix el taller «Com cultivar el benestar emocional: elements clau i pràctica de recursos» (13.30 a 14 h). A la tarda, les sis universitats organitzen l’activitat «Juga amb els hàbits saludables» (16 a 18 h), dos jocs kahoot, amb premis oferts per Devir. Podeu consultar la programació completa d’activitats previstes per a aquesta primera jornada al web de La UB saludable.\nEl divendres 9 d’abril, la Xarxa Catalana d’Universitats Saludables organitza la conferència «Viure amb entusiasme en temps de pandèmia» (10 a 11.30 h), a càrrec de Victor Küppers, amb debat posterior. Llicenciat en Administració i Direcció d’Empreses i doctor en Humanitats, Victor Küppers és escriptor, formador i un dels conferenciants catalans amb més seguidors a Internet. Referent en l’àmbit de la motivació, alguns l’han definit com a guru de l’entusiasme.\nTotes les activitats dels dies 8 i 9 d’abril s’oferiran a través del canal de Youtube de la Xarxa Catalana d’Universitats Saludables i estan obertes a tota la comunitat universitària. Seran un total de 9,5 hores d’emissió, en què les activitats programades s’han adaptat al format televisiu, per garantir-ne el dinamisme i la funció divulgativa per a la qual han estat ideades.\nSetmana Mundial de l’Activitat Física a Esports UB\nEn el marc de la Setmana Saludable a la UB, Esports UB se suma a la celebració de la Setmana Mundial de l’Activitat Física, que té lloc del 6 al 10 d’abril. Ho fa amb diverses activitats. De dimarts a divendres organitza entre els seus abonats diverses competicions (com ara de natació o de córrer quilòmetres a les seves màquines), amb premis per als guanyadors.\nFinalment, el dissabte 10 d’abril organitza una jornada d’activitats dirigides de caràcter gratuït per a tota la comunitat UB, que es desenvoluparan de 10 a 14 h, i que inclouen sessions de GRIT, zumba, body combat, body balance, ioga i taitxí. Totes les sessions seran a l’aire lliure, seguint les mesures del protocol COVID-19.\nPer participar a la jornada del 10 d’abril, cal inscriure-s’hi prèviament enviant un correu a l’adreça monicadonaire@ub.edu, indicant a l’assumpte «Inscripció a jornada saludable UB 10 d’abril».\nLa UB presideix la Xarxa Catalana d’Universitats Saludables\nDes de l’1 d’abril, i durant dos anys, la UB assumeix la presidència de la Xarxa Catalana d’Universitats Saludables (US.cat). La UB encara amb aquesta presidència reptes importants per a la xarxa com és ara la possibilitat de transformar-la en una associació amb personalitat jurídica pròpia. Així mateix, també es proposa la realització d’una enquesta que té com a objectiu avaluar la salut i els hàbits d’estil de vida de les persones que formen part de les universitats membres de la US.cat. L’enquesta (una d’específica per a l’alumnat i una altra per al PAS i el PDI) permetrà a cada universitat poder disposar d’uns indicadors clau de l’estat de salut dels seus alumnes i del personal, amb la finalitat de poder planificar i avaluar estratègies de millora de la salut de la comunitat universitària.\nLa responsable del projecte UB Saludable, Lourdes Altés, destaca el caràcter excepcional d’aquesta enquesta: «L’anàlisi conjunta de les dades de totes les universitats de la xarxa permetrà obtenir el primer document que ens dirà l’estat de la salut universitària a Catalunya i quins són els seus hàbits pel que fa a la salut. Al seu torn, la Generalitat —que ha col·laborat estretament en el disseny del qüestionari— disposarà d’unes dades sobre la població universitària que fins ara no tenia».\nLa Xarxa US.cat aplega les dotze universitats catalanes públiques i privades (UB, UAB, UPC, UPF, URL, UdL, UdG, URV, UOC, UVic-UCC, UIC i UAO-CEU), i les secretaries de Salut Pública, del Departament de Salut, i d’Universitats i Recerca, del Departament d’Empresa i Coneixement, de la Generalitat de Catalunya, que n’assumeixen la vicepresidència permanent. La Xarxa US.cat té com a objectiu principal potenciar la universitat com un entorn promotor de la salut de la comunitat universitària i de la societat en el seu conjunt.


La primera reunió per a negociar el Botànic 2.0 serà aquest dimecres - Diari La Veu\nEscriba el número 824345\n27 maig 2019 14:10h\nCrear les comissions negociadores i dissenyar l'arquitectura del nou Consell són els primers passos a seguir. / DANIEL GARCÍA-SALA\nVALÈNCIA. La primera reunió en el marc de les negociacions per a conformar un nou Botànic al País Valencià tindrà lloc aquest dimecres, segons ha avançat el secretari d'Organització del PSOE, José Muñoz, qui ha apuntat que la setmana serà "molt intensa". "Per descomptat que arribarem a un acord, que no hi haja dubte", ha asseverat.\nAixí ho ha indicat en declaracions als mitjans en ser preguntat per l'inici de les converses entre PSPV, Compromís i Unides Podem per a conformar el Consell passades ja les eleccions municipals i una setmana després que els equips de les tres formacions es reuniren per a avaluar el Botànic I.\nJosé Muñoz ha explicat que en l'executiva del PSPV d'aquest dilluns es començarà el procés de reflexió i es definiran les comissions negociadores. Aquesta setmana es reuniran amb els diferents partits i "començarem a tindre notícies a partir del dimecres, que serà la primera reunió".\n"És evident que a nivell autonòmic la ciutadania va decidir que hi haguera govern progressista i, per descomptat, arribarem a un acord, que no hi haja dubte", ha reiterat.\nSobre l'horitzó temporal per al ple d'investidura, el dirigent socialista ha assenyalat que abans de la data límit que marca la normativa, a mitjan mes de juny, hi haurà un acord, però s'anirà veient com evolucionen les negociacions.\n"S'acaben les eleccions però ve un altre tipus de treball: crear les comissions negociadores, veure com distribuïm el marc arquitectònic institucional de la Generalitat i a partir d'ací vindran una sèrie de pactes en l'àmbit municipal, diputacions i altres", ha apuntat, instant a deixar que passe "un poc aquesta ressaca electoral del dilluns".\nEscriba el número 858011


Esports i clubs | Esports\nLa dimensió "Esport i clubs" engloba tant els clubs amb més potencial i projecció esportiva com les entitats i els clubs més modestos. Això vol dir tot el teixit associatiu de la ciutat de Barcelona.\nEs tracta de l'eix fonamental de l'estructura esportiva de la ciutat: format tant per clubs centenaris, d'alt rendiment, clubs de barri, clubs poliesportius com per clubs d'una sola disciplina esportiva... En aquesta dimensió, hi té cabuda tothom, tant els esportistes d'alt nivell i professionals com els amateurs.\nTota aquesta realitat genera un conjunt molt divers de pràctiques esportives i models de competició. Es pot afirmar gairebé amb tota tranquil•litat que, si un esport existeix, de segur que es practica a Barcelona.\nIntegrants de la dimensió Esports i Clubs\n67 Federacions esportives\n34 Penyes esportives\n24 Associacions professionals de l'esport\nClubs esportius centenaris, pioners de l'esport a Catalunya i Espanya\nProp de 500 Clubs i entitats on es practiquen o fomenten més de 100 esports diferents*\n* De totes les categories competitives, dins l’esport base o dins del d’alt rendiment, tant d’esport amateur com d’esport professional.


Submisos o lliures - Regió7\nL'equació no és nova. Un virus molt contagiós esventa la por. En nom de l'emergència, l'espai públic queda intervingut. I en aquest sobtat laboratori social, el poder, que sol desempolsar la retòrica bèl·lica -«units contra l'enemic comú»-, té llibertat per reconfigurar el sistema (sovint amb saldo al seu favor). Va passar amb la pesta negra, que a mitjan segle XIV va fulminar una tercera part de la població mundial, i que l'Església va aprofitar per marcar el pas de la vida pública, i passarà amb la Covid-19, amb la fortuna que la raó científica dona explicacions més sòlides que «el càstig dels pecats» i que, després de dècades de lluita, existeix una noció elemental dels drets fonamentals.\nContagis en l'ordre social\nEn el tauler de la cosa pública es disputen dues temptacions post-covid -una mica portades a l'extrem-: 1/ el totalitarisme digital amb excusa sanitària, i 2/ l'esmena al capitalisme accelerat que ha portat aquesta i altres calamitats i que, com no para de recordar l'arqueòleg Eudald Carbonell, posa en escac la supervivència com a espècie. «És una lluita a mort, i no sabem qui guanyarà», retransmet en directe Simona Levi, cofundadora de la plataforma Xnet, des del front del ciberactivisme.\nOn som ara? Per als paràmetres de les democràcies occidentals, en aquest precís instant som «davant una representació extrema de la tesi de Hobbes segons la qual els membres d'un Estat accepten limitar les seves llibertats a canvi que aquest els protegeixi -descriu Victòria Camps, catedràtica d'Ètica i consellera d'Estat. La renúncia als drets fonamentals en aquest moment de la història no és qualsevol cosa; de la seva persistència i magnitud depèn que cedim la condició de ciutadania per convertir-nos en súbdits».\nSense esperar a veure ni la persistència ni la magnitud, al trot, com acostuma, el filòsof eslovè Slavoj Zizek -ja ha tret un llibre, Pandèmia! La covid-19 sacseja el món- considera que aquesta tragèdia sanitària ha donat «un cop al Kill Bill», al sistema capitalista, i ha tret a la llum «les escombraries que guardàvem sota la catifa: la histèria col·lectiva, les fake news, la conspiranoia i el racisme», i que, a la vista de l'hemorràgia de civisme dels confinats, la solució podria passar per «fundar un nou comunisme recolzat en la solidaritat i la ciència». Aviat el corregeix el seu col·lega sud-coreà Byung-Chul Han, professor a la Universitat de les Arts de Berlín. L'autor de La societat de la transparència fa notar que Occident comença a aplaudir com «un model d'èxit» la gestió de la Xina de la pandèmia. Un model que s'apuntala en la idea que el big data i el monitoratge digital de la vida pública i privada «salva vides».\nEl Govern de Pequín, que ja havia sembrat l'espai públic de càmeres de reconeixement facial i tèrmic, drons i rastrejos de mòbils i internet, ha introduït un sistema de crèdit que avalua la conducta social dels ciutadans. A qui travessa les línies vermelles -que són moltes- li treu punts i s'arrisca al fet que li neguin un crèdit o a perdre l'ocupació. Si Occident, que aprecia la subjectivitat però ja cedeix dades amb alegria, es veu seduït per la disciplina asiàtica, alerta Han, «el virus haurà aconseguit el que ni tan sols el terrorisme islàmic va aconseguir del tot. De moment, a Espanya, ai, el ministeri d'Afers Econòmics i Transformació Digital ha publicat una ordre -l'SND/297/ 2020- de desenvolupament d'aplicacions mòbils per a «la recopilació de dades» i «l'anàlisi de la mobilitat de les persones» durant el confinament.\nMentrestant, tot passa per les pantalles -els afectes, les reunions de treball, les classes, l'entreteniment-, i és possible que vagi calant la idea que només la realitat virtual és territori segur («i que moure's lliurement en espais oberts es limiti a illes pertanyents als ultrarricos», afegeix irònic Zizek). El que és inapel·lable és que la mobilització als carrers per reclamar drets i llibertats, els mítings i assemblees i fins i tot la reunió de dos veïns han quedat suspesos. Això, de moment, permet la discrecionalitat de la policia per castigar amb multes severes actituds que considerin un delicte o un desacatament, ja sigui treure a passejar un gos de peluix, o resistir-se a mostrar l'interior de la motxilla anant cap al contenidor de reciclatge. I en ple oprobi, uns quants balcons, que majoritàriament expressen la solidaritat veïnal i el suport sincer als herois dels serveis bàsics, comencen a treure la ràbia delatant el runner i el que passeja amb el carro de la compra fora del perímetre del súper i la farmàcia.\nCom en altres etapes, és un terreny fèrtil per a la xenofòbia. «Quan el veí emmalalteix, un familiar mor i mantenim tres metres a la cua del súper, es genera desconfiança de nosaltres -explica José Luis Betrán, professor d'Història Moderna de la UAB i autor d' Història de les epidèmies a Espanya-. La història ens mostra que això acaba projectant-se en col·lectius que no són de la teva llengua, del teu país, de la teva ètnia». El nord d'Europa ja ha llançat elements de dubte sobre el perquè a Itàlia i Espanya tenim nivells tan elevats de contagis. I no és descartable que, quan la Covid-19 castigui el Sud Global, amb el pretext sanitari s'afavoreixin criteris etnonacionalistes per tancar encara més les fronteres. «Es complirà el somni feixista que els altres són el perill», conclou Maria Galindo.\nDe sobte, el keynesianisme guanya múscul. Victòria Camps subratlla que serà difícil regatejar en despesa pública sanitària i ser refractaris al finançament de la recerca científica. Al seu judici, ha quedat clara la necessitat dels poders públics. «El postconfinamient haurà de venir juntament amb la recuperació de les llibertats, però també de la ferma convicció que sense un Estat protector dels drets socials, que són els de la igualtat, les crisis es resolen malament, injustament -observa Victòria Camps-. Caldrà repetir molt això últim a propòsit del daltabaix econòmic que s'acosta».


El servei de Medicina Esportiva passarà de 6.000 a 10.000 revisions i de 6 a 16 professionals - Fora Vila\nEl servei de Medicina Esportiva passarà de 6.000 a 10.000 revisions i de 6 a 16 professionals\nEl Consell de Mallorca vol que el compost generat a l’illa sigui per a l’agricultura ecològica\nAvui ha estat presentat el renovat Servei de Medicina Esportiva del Consell de Mallorca, que treballa en reestructurar les seves àrees d’actuació i que ha començat a aplicar el setembre de 2021. L’objectiu és millorar la medicina comunitària i preventiva, ampliar la cobertura a federacions i clubs, acostar el serveis als ajuntaments d’una manera més directa i extensiva, i augmentar els programes d’investigació preventiva en l’àmbit esportiu associat a l’esport base.\nA més, Serra ha afegit que «un canvi important de la nova reestructuració «serà potenciar la feina adreçada específicament a ajuntaments, que permetrà acostar l’esport preventiu de manera més directa als ciutadans». Aquest àmbit abasta el nou programa «Mou-te amb salut!» que es fa amb segones i terceres edats als municipis, i on Medicina esportiva assisteix en uns reconeixements previs els usuaris.\nEl Servei de Medicina de l’Esport del Consell de Mallorca desenvolupa des de l’any 1988 diferents programes de revisions mèdiques, prevenció de la mort sobtada i el control de lesions esportives. Ha realitzat més de 450.000 revisions des que es posà en marxa. Cada any es duien a terme fins ara una mitjana de 6.000 revisions mèdiques. Amb la internalització del servei creixen les revisions i s’intensificarà el seguiment dels expedients d’infants que presenten dificultats, amb exploracions especialitzades i intensives.\nEl Servei de Medicina Esportiva ha posat en marxa el programa de difusió preventiu «Obesitat km 0» per donar pautes físiques i nutricionals preventives, i evitar la incidència de l’obesitat i sobrepès infantil entre escolars i esportistes. Aquest programa es desenvoluparà al llarg de 2020-22 i el conformen unes enquestes a la població d’entre 9 i 15 anys, una monografia, i unes jornades sociosanitàries amb experts en la matèria, que tendran lloc el maig de 2022.\nPrograma de Prevenció Primària de l’Osteoporosi\nEl Servei de Medicina Esportiva del Consell de Mallorca compta amb un dels sistemes de densitometria més avançat de les nostres illes, per tal de fer un diagnòstic precoç mitjançant proves extensives de càlcul de la densitat òssia. És un programa de detecció i prevenció que es du a terme des de 1993, adreçat fonamentalment a les dones, que permet prevenir fractures vertebrals i de maluc, que suposen un alt cost social i sanitari. Una detecció a temps pot induir una millora en la patologia a través de la pràctica esportiva, i evitar l’excés de medicació.\nEl Servei de Medicina Esportiva, juntament amb altres entitats públiques, com universitats i societats mèdiques i científiques, treballa en la investigació i prevenció del risc cardiovascular i de totes les patologies associades a la hipertensió arterial, diabetis, dislipidèmies, síndrome metabòlica i d’altres, per poder potenciar la qualitat de vida dels malalts, sobretot en edat infantil. D’aquesta manera promou estudis de prevenció i d’investigació que es plantegen en funció de la situació derivada de les demandes socials en l’àmbit de la salut pública.


Actualitzada 18/09/2017 a les 12:29\nExcel·lentíssim Sr. Catalá:\nSóc un padrí molt orgullós de la meva família, i un dels meus néts –de 14 anys– participa en una colla castellera. Quan ens ve a veure ens explica el que disfruta fent assaigs per la gran companyonia que es respira entre els diferents grups que es formen, per edats o lloc dins del castell. Però sobretot en les diferents trobades castelleres. S’omple la boca explicant les tècniques per fer tot el parament: la pinya, el folre, manilles, terços, quarts etc. Però sobretot, per l’acotxador i l’anxaneta. En fi, hi veig una il·lusió que m’encomana.\nAra bé, quan veus aquelles formacions tan impressionants –jo solament per TV– que s’ensorren, li puc ben assegurar que el meu cor no va a 100 sinó a 1.000, i quan els seus pares expliquen els casos de lesions o trencaments, em fa pensar a aconsellar-lo que es busqui una altra distracció. Però no ho faré, perquè el veig prou gran per prendre les seves pròpies decisions.\nSr. Catalá –ministre de Justícia–, fa uns quants dies va fer unes declaracions burlesques sobre els castellers i els àpats que fan en acabar una actuació, la qual cosa mereixen el meu rebuig més enèrgic i li agrairia que fes una rectificació de les desafortunades declaracions. O en fes unes de semblants de totes les actuacions folklòriques de tot arreu.\nEls Castellers són gent molt i molt valenta, el meu nét és un d’ells. Allí participen padrins, avis, pares, mares, filles, fills, néts, nétes i crec que es mereixen un reconeixement per la conservació d’aquesta tradició mil·lenària, i no els seus comentaris tan poc adients. Espero que també vostè sigui valent com ells i sabrà rectificar.


Prades | History\nPrades in Prehistory and in Classical Times\nLa dominació musulmana\nPrades en època moderna i contemporània\nURBANISME DE PRADES\nMargarida de Prades (1387-1430)\nBernat Boïl (1445-1505)\nMateu Fletxa, el Vell (1485-1553)\nMateu Fletxa, el Jove (1530-1604)\nBeat Joan de Santa Marta (1578-1618)\nPere Balcells i Masgoret. El Nen de Prades (1855-1875)\nEscriptors i artistes que van trobar la inspiració a Prades\nThe town of Prades is situated on a plateau around 950 metres above sea level located in the centre of a mountain massif known as the Muntanyes de Prades. The massif belongs to the Catalan Prelitoral Range and is one of the largest mountain groups in the south of Catalonia. The NE-SW-facing municipality extends over 3,300 hectares and the highest point is the 1,203 metre Tossal de la Baltasana, a peak of major importance.\nThe Muntanyes de Prades stands between the county of Camp de Tarragona on the Mediterranean coast and the inland counties of Conca de Barberà and Priorat. The special mountain characteristics and the height of the massif give it a unique climate which differs from the typical Mediterranean coastal climate and is clearly identified as a high mountain continental climate.\nThe location of Prades has traditionally meant the town has been somewhat isolated, reached with difficulty by winding roads from the neighbouring towns of Reus (Baix Camp) and L’Espluga de Francolí (Conca de Barberà). This isolation and the difficulty of rapid communication with the county capital (Reus) led to serious economic stagnation throughout the 20th Century. This led to emigration to the cities of the coast, mainly Reus and Tarragona, which offered better employment opportunities.\nThe Prades economy currently depends on seasonal tourism which is the largest economic sector in the town. Agriculture, especially potatoes and hazelnuts, has decreased significantly in recent decades. Until the 19th century the area around Prades was mined heavily for lead and barite. There were also a number of pous de neu i gel (traditional cold storage and ice production wells) as well as livestock breeding and forestry.\n2.1 Prades des de la prehistòria al final de l’antiguitat\nLes Muntanyes de Prades han estat des de la Prehistòria una zona poblada, tal i com demostren les troballes tan de tallers de sílex de superfície com els procedents de coves i inclús vestigis de pintures rupestres del anomenat Art Llevantí.\nAl municipi de Prades es localitzen tallers de sílex a l’aire lliure a les Gritelles i al Pla de la Guàrdia entre altres, que s’han relacionat amb establiments neolítics dedicats a l’agricultura i la ramaderia. Entre el Neolític i l’Edat de Bronze daten la majoria d’aquest tipus de jaciments arqueològics, en bona part situats en abrics naturals existents en el relleu triàsic del massís muntanyós.\nA uns mil metres del centre urbà de Prades trobem la Cova del Cisterer, al barranc dels Bassots. Es tracta d’un dels conjunts neolítics més interessants del sud de Catalunya, on es van trobar diversos centenars de peces de sílex i quarsita, destacant ganivets de doble full, puntes, raspadores, buriles, percussors etc., junt amb fragments de gots de ceràmica de cocció reductora.\nAls Segalassos trobem un altre jaciment neolític i a l’ermita de l’Abellera, paratge de excepcional bellesa, també es van localitzar restes arqueològiques d’aquest període prehistòric, així com a la vora de la cova del General.\nPel que fa a vestigis del Bronze Final – Primera Edat de Ferro s’han trobat restes de ceràmica acanalada al Coll de les Forquetes, associats a un fons de cabanya.\nLes restes de època ibèrica i romana tenen els seus exponents en la partida dels Rossinyols, on s’han trobat monedes ibèriques del segle II junt amb peces de molí i alguns fragments de ceràmica d’aquesta època. Segons referencies orals recollides per I. Planas, als Plans de Prades es van descobrir restes de ceràmica i mosaics d’època romana.\n2.2 La dominació musulmana\nLa invasió musulmana de la Hispania visigoda va arribar a Catalunya entre els anys 713 i 714. En el cas del sud de Catalunya, la ciutat episcopal de Dertosa (Tortosa) va passar a mans musulmanes convertint-se en un dels centres polítics i administratius de Catalunya junt amb Ilerda (Lleida).\nPer desgràcia els vestigis arqueològics d’aquest període són molt poc coneguts. A prop de Vilanova de Prades, a principis de segle, es va descobrir una tomba que podria pertànyer a un cementiri musulmà i tenim constància de restes d’habitats i tombes a la roca d’en Grinjol. Alguns topònims propers a Prades, com els pobles de l’Albiol o la Mussara se suposen d’origen islàmic i es probable que en aquella època, a l’indret que ara ocupa la població, hi hagués un petit establiment de tipus militar, una avançada de les defenses musulmanes.\n2.3 La conquesta cristiana\nL’anomenada reconquesta, va ocupar les últimes terres del que és actualment Catalunya a mitjans del segle XII. La política expansionista del comte Ramon Berenguer IV el va portar a conquerir les ciutats musulmanes de Tortosa i Lleida, deixant entre elles una bossa per conquerir posteriorment, que no era altra que les Muntanyes de Prades.\nDesprés del la rendició de les ciutats musulmanes de Tortosa (1148) i Lleida (1149), el massís de les Muntanyes de Prades va quedar aïllat de la resta de territoris de Al-Àndalus. La maniobra d’estenalles al voltant d’aquesta zona especialment abrupta i difícil de conquerir tenia com a objectiu el seu aïllament en vistes a la seva conquesta. La caiguda definitiva del castell àrab de Siurana, centre neuràlgic d’aquest territori, es va aconseguir entre 1153 i 1154 amb la intervenció de quatre exercits cristians dirigits pels nobles catalans Hug Ponç i Ramon de Cervera que van entrar a Rojals, Farena i Capafonts al 1151. Bernat de Plegamans i Guillem de Claramunt pel coll de Batalla arriben al castell de l’Albiol i la Mussara. Pel sud, Guillem del Caganos entra a la zona pel coll d’Alforja i Bertran de Castellet expugna el domini musulmà des del Priorat.\nUn cop vençuts els musulmans, foren deportats a terres de Lleida i de l’Ebre i es va iniciar la repoblació-colonització de la zona, convertida en el marquesat de Siurana, pertanyent a Bertran de Castellet. Al 1159 el comte de Barcelona concedeix la carta de població a Prades i sis anys després a Siurana.\nL’any 1163 el marquesat de Siurana passa a mans d’Albert de Castellvell i es divideix en dos nous dominis: Les Muntanyes de Prades, sota domini d’un batlle reial i la zona occidental que passa a denominar-se baronia de Castellvell.\nAl 1213 es va iniciar una pugna entre els habitants de les Muntanyes de Prades i els del Camp de Tarragona que en aquells temps estaven sota domini del arquebisbat de Tarragona. Tenim constància de la participació de gent de Prades en les conquestes de Mallorca i València en temps del rei Jaume I (1229 i 1238).\nAl 1241 la baronia de Castellvell passa als Entença per contracte familiar, encara que Prades i la zona oriental de l’antic marquesat continua sota domini reial fins que el 1324 el rei Jaume II crea el comtat de Prades a favor del seu fill Ramon Berenguer.\nEl naixement del comtat respon a una estratègia per part reial de soscavar a la noblesa catalana part del poder i privilegis que tenia en aquell temps, per així debilitar-la al estar enfrontada a la casa reial.\nCom a descendents directes del rei, els comtes de Prades detentaven la primera categoria entre la noblesa de Catalunya. Això perdurà un cop feta la permuta entre els dos germans Ramon Berenguer i Pere fins a la quarta generació. Llavors, per falta de descendents mascles, heretà el comptat una dona, Joana Gonçalva Ximenis d’Arenós, la qual, pel fet del seu matrimoni amb Joan Ramon Folch II de Cardona, entroncà amb aquesta poderosa família. Més tard el seu fill, Joan Ramon Folch III, entre els seus títols, posà en primer lloc el comtat de Cardona perquè l’havia rebut per línia paterna. El nom de Prades quedà, doncs, en lloc secundari i amb més motiu encara quan els Cardona-Prades acabaren enllaçant amb la dinastia dels Medinaceli.\nCal recordar Margarida de Prades, germana de l’esmentada Joana Gonçalva, que es casà amb el rei Martí l’Humà. Ella era una noia jove i el rei un home envellit. El fill que desitjaven no vingué i Margarida fou l’última reina de la casa de Barcelona. Després seguí el compromís de Casp, i s’entronitzà una dinastia forastera i la història de Catalunya ja no fou la mateixa.\n2.4 Prades en època moderna i contemporània\nLes Muntanyes de Prades durant els segles XVI i XVII van estar afectades pel bandolerisme, igual que altres zones rurals de Catalunya, cosa que va provocar la formació d’una germandat contra els bandolers a mitjans del segle XVI.\nL’any 1569 el duc de Cardona va sol·licitar al comtat de Prades un total de 300 homes per fer front al bandolerisme, però no es va aconseguir la seva eradicació, de manera que l’any 1605 el batlle reial va organitzar una altra germandat.\nTambé es va creure necessari sol·licitar l’ajuda de l’abat de Poblet i el prior d’Escala Dei i es van fer guàrdies a camins, castells i portals. Bona part dels bandolers eren realment moriscos que es van amagar a les Muntanyes de Prades després del decret d’expulsió de Felip III.\nDurant la Guerra dels Segadors, el comtat de Prades fou un centre de suport de les tropes franco-catalanes. Després de l’assetjament de Prades per les tropes realistes, es va manar enderrocar les muralles.\nAl 1663 Caterina, filla de Lluís Ramon Folch de Cardona, es va casa amb Juan Francisco de la Cerda, primogènit del duc de Medinaceli. Els nous senyors van tenir aquestes terres fins la desamortització de Mendizábal, encara que a finals del segle XIX encara reclamaven alguns drets i cobraments.\nSembla ser que durant la Guerra de Successió el castell de Prades es trobava arruïnat, segons es desprèn d’una noticia de 1718. Al llarg d’aquest segle la població fou perdent paulatinament el seu paper de centre comarcal.\nAl llarg del segle XIX Prades fou escenari de diferents episodis de les guerres carlistes. En la primera guerra fou incendiat en 1837, cosa que torna a succeir al 1874 durant la segona guerra. De la tercera, queda la memòria d’un cap carlista, el Nen de Prades, Pere Balcells Masgoret.\n3. URBANISME DE PRADES\nNo seria d’estranyar que el nucli de Prades tingues el seu origen en un castell musulmà del qual ara no es coneixen vestigis. El màxim desenvolupament de la població fou entre els segles XIII i XIV, sent un nucli de agitada vida econòmica com ho demostra l’existència de mercat pel cap baix des del 1200 i la celebració de fins a quatre fires de ramaderia anuals. Sens dubte Prades, en ser capital de batllia i després del comtat, era un important punt econòmic.\nEl nucli històric de Prades es defineix una planta casi triangular que mostra el seu origen medieval. Aquesta estructura urbana vindria donada per un costat per una distribució regular de l’espai urbà en illes de cases de planta regular, quadrades i rectangulars i la seva organització sobre la base d’un gran espai lliure, la plaça major i uns eixos viaris directament relacionats amb els portals d’accés a l’interior de la població.\nA l’extrem oest, justament al punt més alt de Prades, es troba l’espai antigament ocupat pel castell-palau comtal. La seva estructura avui per avui es pràcticament desconeguda. Queden encara les restes de la capçalera i la nau de l’església d’estil romànic, la seva construcció data d’entre els segles XII i XIII. Cap a l’oest es situarien les construccions palatines, amb una estructura urbana semblant al castell de Falset, posterior seu del comtat: església amb contacte amb la població, doncs s’utilitza com a temple parroquial i als seus peus, la sala del palau. Es de destacar, com succeeix també a Falset, que el costat nord del conjunt, s’utilitza com a muralla de la població.\nA l’est de la població, i també utilitzada com a capçalera a la muralla, es troba l’església parroquial i el cementiri, al seu costat una imponent plaça major, ampli espai actualment porticat. La situació d’aquest temple, separat del nucli originari de la zona del castell, ens indica un creixement baix medieval al voltant d’un nou espai, la posterior plaça Major, destinat a la celebració de fires i mercats. Aquesta activitat econòmica aniria acompanyada de la urbanització de la zona, com la creació d’un barri o raval, amb equipaments com poden ser l’església. S’ha de destacar que al seu costat s’obre un portal de la muralla.\nUn tercer punt d’interès és el portal del Planet del Pont, que salva el barranc de la Font d’en Grau amb un pont, que indica un creixement urbà fins aquesta zona, donat que és una de les sortides de la població en direcció al nord. Se suposa que hi hauria quatre portals oberts a la muralla: el de l’església, el del peu del pont, un altre al castell, desaparegut i un quart al sud.\nEn quant a la construcció de les muralles de Prades, es conjectura que es tracta d’una edificació datada a la baixa edat mitjana, potser relacionada amb el naixement del comtat de Prades al 1324, encara que les obres es van allargar al menys fins el segle XV, com es desprèn d’una ordre reial de Martí I en la que s’autoritzava el gravamen del pa, vi i carn durant quatre anys més per obtenir fons per les obres. Els vestigis que han arribat fins a l’actualitat mostren una important construcció de carreus amb torres de planta rectangular o quadrada i portals com el de l’església. La zona de muralla de llevant es la millor conservada i ha estat restaurada. Al sud de la muralla queden poques restes, potser degut als desperfectes ocasionats per la Guerra dels Segadors al segle XVII.\nPodríem diferenciar dues grans zones urbanes, en la primera, al voltant del castell i punt de referència més alt, se situa el primitiu nucli feudal associat a aquesta edificació militar. Les illes de cases són més aviat allargades i amb una distribució amb parcel·les també allargades. La segona zona està situada al voltant de la plaça, amb una distribució en illes molt més grans i unes parcel·les igualment més grans i menys allargades. El traçat de les vies de comunicació, i per tant l’enllaç amb el dos portals de la muralla, comporta la urbanització associada a aquests passos, com són els carrers de Sant Antoni, Nou del Pont i el carrer Major.\nLa declaració de la vila de Prades com a Bé Cultural d’Interès Nacional (BCIN) amb la categoria de conjunt històric (Resolució de 12 de febrer de 1993, DOGC núm. 1732, de 14.4.1993), ha aportat una eina legal bàsica per la protecció d’aquesta població. La catalogació d’edificis i la delimitació de l’entorn de protecció s’han convertit en elements a tenir en compte amb vistes a futures intervencions tant de tipus urbanístic com patrimonial. Les restes del Castell de Prades (s. XII) i el Portal Fortificat (s. XIV-XV) també gaudeixen de la catalogació (BCIN).\nAquest nucli es conegut també com la Vila Vermella, perquè molts dels seus edificis han estat construïts amb pedra d’aquest color, originaria de la zona.\nMalgrat la importància del conjunt de Prades, s’ha de tenir en compte que la actual fisonomia de les construccions de la població és del segle XIX, doncs fou cremada dues vegades durant les guerres carlines. Així són pocs els edificis de clara època medieval o moderna, encara que conserven vestigis, com arcs a l’interior d’altres. L’estructura urbana sí que respon als orígens medievals de la població i la seva evolució al llarg dels segles.\nMatrimoni Margarida Prades\n4.1 Margarida de Prades (1387-1430)\nReina de Catalunya i Aragó, segona muller del rei Martí l’Humà, filla de Pere de Prades i de Joana de Cabrera, era besnéta del rei Jaume II. S’educà a la cort de la reina Maria de Luna, on residí almenys des de 1399. En plantejar-se el problema de la successió, Martí l’Humà la preferí a Cecília d’Aragó, germana del comte Jaume II d’Urgell, i s’hi casà el 17 de setembre de 1409, amb la benedicció del papa Benet XIII. Restà vídua pocs mesos després sense haver aconseguit la desitjada descendència. La joventut de Margarida de Prades i la seva formosor física i moral que ens han ponderat amb termes encomiàstics, gairebé hiperbòlics, escriptors que la conegueren personalment, ben acompanyades per un esperit conreat i una intel·ligència alada, convertiren la reina vídua de Martí l’Humà en el motiu d’una veritable cort d’amor i d’honor, esdevenint el centre i l’àrbitre de juntes literàries que, a desgrat de com ens han arribat de fragmentàries les referències, hom endevina de notòria qualitat per les persones que la prestigiaren amb la seva categoria.\nEl 1415 contragué un nou matrimoni canònic, però secret, per tal de no perdre la dignitat de la reina i les rendes corresponents amb Joan de Vilaregut i Álvarez de Haro, del qual tingué un fill el 1416, Joan Jeroni Vilaregut. Vers el 1420 potser perquè això es divulgà, es retirà amb el seu marit al monestir de Valldonzella, on restà de nou vídua; el 1428 professà com a monja al mateix monestir, que regia la seva tia Constança de Prades. De Valldonzella, Margarida va passar al monestir de Bernardes de Bonrepòs, a l’alt Priorat, prop de la Cartoixa de Scala-Dei, del qual fou abadessa a partir de 1428. Allí morí Margarida, essent abadessa, havent atorgat testament davant del notari de Barcelona Antoni Vinyes, a la vila de Prades, el dia 10 de gener de 1430. Les restes de Margarida foren enterrats a Bonrepòs, i més tard traslladats a Santes Creus.\nFont: Margarida de Prades – Eufemià Fort i Gogul\nLlibre de Prades-Torrell de Reus i Ignasi Planas\n4.2 Bernat Boïl (1445-1505)\nEra aragonès, nat a Tarassona el 1445. En la història el trobem diplomàtic i eclesiàstic, secretari de Ferran el Catòlic de la Corona d’Aragó. Es féu ermità de Montserrat (1481) i fou superior dels ermitans (1482). Fet mínim de l’orde de Francesc de Paula (1491), introduí aquest orde a la Corona d’Aragó. A petició del rei, fou nomenat primer vicari apostòlic de les Índies Orientals (1493) i acompanyà Colom en el seu segon viatge a Amèrica.\nBoïl cercava aixopluc a les Muntanyes de Prades (1484) on més tard seria edificada l’ermita actual de l’Abellera (segle XVI). Havia abandonat Montserrat perquè les deserts de Prades i el Montsant s’adien al seu temperament de contemplatiu i on volia fundar una comunitat amb la protecció del comte de Prades, però la providència l’havia escollit per a majors destins i abandonà aquell refugi, on fou bastida l’actual ermita.\nDel relleu de B. Boïl n’hi ha la constància doncs figura a la Galeria de Catalans Il·lustres de l’Ajuntament de Barcelona. Al peu del monument de Colom hi està plasmat junt a un indígena tot el qual significa el lligam de l’època que tingué l’il·lustre personatge.\nAl pati de l’ermita de Prades hi ha una làpida commemorativa del seu pas. Després d’uns anys de retorn d’Amèrica per a donar compte de la seva missió als reis catòlics, va retirar-se al Monestir de Sant Miquel de Cuixà, essent nomenat abat perpetu. Morí l’any 1505/7.\nFont: Llibre de Prades-Torrell de Reus i Ignasi Planas\n4.3 Mateu Fletxa, el Vell (1485-1553)\nNasqué a Prades el 1485. Compositor memorable del renaixement musical a Catalunya. La música anava aparellada al luxe de les cerimònies de la reialesa, tenint conseqüències agreujades pel fet que la noblesa no va exercir el mecenatge. Els músics es veien obligats a emigrar a altres terres i els que no ho feien es trobaven amb dificultats per al conreu de la música profana. Tot això succeeix durant el renaixement, quan la música fa uns progressos fonamentals, allunyant-se del món medieval per entrar definitivament en la mentalitat moderna: la polifonia agafa el doble vessant profà i religiós, arribant a dues conquestes essencials: l’harmonia i la tonalitat; apareix el concepte d’autor individual. Llavors es poden esmentar aquestes figures Mateu Fletxa el Vell, creador de l’ensalada i obres a veus de caràcter popular. Fou mestre de capella de la catedral de Lleida, on havia estat cantor, i els anys 1544-1548 fou mestre de les infantes Maria i Joana filles de l’Emperador Carles V. Alguns indicis fan pensar que després es va traslladar a València, on va assumir la direcció de la Capella del Duc de Calabria. De fet al menys tres de les seves obres apareixen vinculades a l’esmentada Capella (Cancionero del Duque de Calabria, també conegut com Cancionero de Uppsala).\nEn acabar el seu mestratge a la Cort espanyola entrà al Monestir de Poblet on acabà els seus dies als 72 anys el 1553. Les Ensaladas van ser recopilades i publicades a Praga el 1588 pel seu nebot Mateu Fletxa el Jove. De les onze que va composar només sis (El Jubilate, La Bomba, La Negrina, La Guerra, El Fuego i La Justa) ens han arribat complertes. Les Ensaladas són unes composicions en part semblants a les mascherate dels italians, però amb la finalitat especial de cantar el naixement de Jesucrist. Són escrites amb un gran humor i amb fina ironia, emprant una mena de textos, llenguatges i dialectes. En la Negrina es pot observar que és emprat el castellà, el llatí, el català, el gallec i un llenguatge estrany en el qual s’hi troben reminiscències de la parla dels gitanos, barrejat amb una mena de dilecte andalús o parlar amanerat dels negres.\nFletxa a desgrat de passar temps en oblit, avui capelles polifòniques l’han posat en el seu repertori, així com l’Orfeó Català, i avui és notable el seu reviscolament.\n4.4 Mateu Fletxa, el Jove (1530-1604)\nNascut a Prades el 1530. Nebot de Mateu Fletxa el Vell. Compositor. Format a la Cort castellana, prop del seu oncle i del successor d’aquest Bartolomé de Escubero. Actuà com ajudant de capella de les infantes Maria i Joana. Abandonà la Cort el 1558, ingressant a l’orde carmelità a València. Resideix a Itàlia. El 1564 era capellà de l’emperadriu Maria, muller de Maximilià II; l’emperador Rodolf II li premià els seus serveis al seu pare nomenant-lo abat de Thianny (Plattensse, Hongria). El 1551 consta per darrera vegada entre els membres de la capella imperial. Els anys 1570-1586 féu un viatge a la península ibèrica amb el fi de reclutar cantors per a la capella imperial. La major part d’obres seves foren editades a Venècia i Praga, destacant-se diverses obres de música polifònica. La darrera col·lecció conté vuit ensalades de Fletxa el Vell, i tres de pròpies. El seu nom i prestigi acreixent el fan destacar en aquell país tan llunyà de la vila de Prades. Deixà una part de les seves obres manuscrites.\nFelip II el nomena el 1599 abat de l’Abadia benedictina de La Portella (Solsonès) fundada el segle X, la qual va anar decaient durant el segle XII restant un claustre i l’església del s. XI, on Fletxa acabà els seus dies el 1604.\nGoigs de Beat Joan de Santa Marta\n4.5 Beat Joan de Santa Marta (1578-1618)\nA la vila de Prades de l’Arquebisbat de Tarragona, nasqué el beat Joan el 1578, i als vuit anys va ser admès a l’escolania del temple del Pilar de Saragossa, vestint l’hàbit franciscà de la província dita de Sant Jaume, el 1607. Passà al Japó el mateix any. Va aprendre amb perfecció la llengua del país, escrivint alguns tractats per a refutar el errors dels gentils; fervorós predicador de l’evangeli, després de sofrir presó, fou degollat per la fe a Meaco, el dia 16 d’agost. Pius IX el beatificà el 7 de juliol de 1867.\nFont: Llibre de Prades-Torrell de Reus i Ignasi Planas.\nLlibre de Robert Vallverdú sobre ‘El nen de Prades’\n4.6 Pere Balcells i Masgoret. El Nen de Prades (1855-1875)\nLa proclamació d’Alfons XII, fill d’Isabel II, com a rei d’Espanya tingué efectes negatius per a la causa carlina. El Carlisme ja no combat els poders sorgits de la revolució, com eren la Monarquia amadeista i la República. Però alguns voluntaris decidiren continuar la lluita i resistir l’enemic, més per disciplina que per convicció de victòria.\nÉs precisament en aquesta última etapa on hem d’ubicar el personatge de Pere Balcells i Masgoret, més conegut com El Nen de Prades, per la seva curta edat, que actuà per les terres del Baix Camp i Priorat, principalment. La família de Pere Balcells Masgoret provenia de la Granadella. Vivien a Prades i es dedicaven a fer de pastors i a treballar a jornal per a altres.\nEl seu nom comença a sentir-se amb molta insistència durant el període de juliol de 1874 fins a l’abril de 1875. Durant aquests mesos les activitats guerrilleres del Nen es produeixen per tot el Camp de Tarragona. Actuava fonamentalment pels pobles de la muntanya: Prades, Albarca, Cornudella, Poboleda, Capafonts, La Febró, Alforja, Les Borges, l’Aleixar, Vilaplana, Maspujols, Reus… Els seus enemics el van arribar a anomenar també el “Pastor de Prades” o el “Tigre del Priorat”.\nEra molt actiu. Normalment actuava pel seu compte, però quan la força carlista havia de fer una acció important s’ajuntava amb altres partides com les de Grau de la Morera, Massagué, Alemany, Mas d’en Mestre, Moore o Tristany. Tots aquests capitostos coneixien el territori per on es movien, cosa que els resultava vital a l’hora de buscar amagatalls i deslliurar-se de l’exèrcit liberal, més nombrós i millor equipat. Va acabar la seva curta vida, amb motiu d’una bala que va rebre en una topada amb les forces contraries a Xerta, el 21 d’abril de 1875. (Èlia Maixé Sopeña)\n4.7 Escriptors i artistes que van trobar la inspiració a Prades\nDiversos artistes i escriptors han trobat la inspiració en aquestes contrades, tot seguit en relacionem els més destacats:\nJoan Miró: “Prades, el poble” (1917) Nova York The Salomon R. Guggenheim Foundation\n“Carrer de Prades” (1917) Col·lecció particular\nGuerau Mutgé: “Prades i l’Abellera”\nJ.V. Foix: “Si jo fos marxant a Prades”\nJosep Aladern: “L’Ermita de l’Abellera”\nRamon Muntanyola: “Vila Vermella”\nMelcior Font: “Els Goigs de la Mare de Deu de l’Abellera”\nJoan Perucho: “Incredulitats i devocions”\nAntoni Rovira i Virgili: “Teatre de la natura. Teatre de la ciutat”\nDades extretes de la següent relació bibliogràfica:\nRamon Amigó, Noms de lloc i de persona del terme de Prades (Reus-Prades, Associació d’Estudis Reusencs-Ajuntament de Prades, 1985).\nRamon Amigó, El Tràfic amb el fred, al camp de Tarragona: segles XVI-XIX (Barcelona: Publicacions de l’Abadia de Montserrat, 2002).\nAntoni Jordà Fernández, Guia de Prades (Tarragona: Diputació de Tarragona, 2014).\nEduard Juncosa Bonet, Carta de població de Prades (Prades: Ajuntament de Prades, 2009).\nIgnasi Planas de Martí, Les Muntanyes de Prades: un model d’ordenació d’àrees marginals (Valls: Institut d’Estudis Vallencs, 1988).\nJosep M. Planas Pujol, Vila Vermella. Relats d’hivern: carboners, caçadors, tofonaires (Reus: Pragma, 2005).\nSalvador Torrell Eulàlia [Torrell de Reus]- Ignasi Planas de Martí, Llibre de Prades (Prades: Ajuntament de Prades, 1982).


Desarticulen una xarxa de falsificació de documents per a introduir migrants albanesos al Regne Unit i els EUA - À Punt\nDesarticulen una xarxa de falsificació de documents per a introduir migrants albanesos al Regne Unit i els EUA\nHi ha 14 detinguts a València, tres a Barcelona i dos a Salou que formaven una cèl·lula d'aquesta banda internacional\nEscorcoll en un domicili durant l'operació policial / CNP\n12 de juliol 2021 - 14:38\nLa Policia Nacional, en una investigació coordinada per Europol, ha desarticulat una xarxa internacional suposadament dedicada a falsificar documents per a introduir migrants albanesos al Regne Unit i els Estats Units. En l'operació els agents han detingut a un total de 46 persones, 19 d'elles a Espanya, que presumptament componien les cinc cèl·lules de l'organització, una d'elles assentada entre la Comunitat Valenciana i Catalunya.\nUn total de 14 persones han sigut detingudes a València, tres a Barcelona i dues Salou per pertinença a organització criminal, afavoriment de la immigració clandestina i falsedat documental.\nA més, s'ha realitzat dos escorcolls a València i Salou on els agents han intervingut un ordinador portàtil, quatre telèfons mòbils, cinc documents falsos, 9.000 euros en efectiu, 128 pastilles d'èxtasis, xicotetes quantitats d'haixix, cocaïna i marihuana, 22 peces de joieria i diversa documentació.\nLa cooperació internacional entre els països intervinents --França, Portugal, Itàlia, Àustria, Irlanda, els Països Baixos, Espanya, el Regne Unit, Albània, Kosovo i els Estats Units-- ha sigut clau per a desarticular l'organització.\n400 albanesos amb documents falsos\nEls investigadors han detectat uns 400 albanesos amb documents falsos en aeroports de diversos països, així com dones espanyoles que acompanyaven els traficats en el viatge, fent-se passar per les seues parelles sentimentals per a burlar el control fronterer.\nLa investigació es va iniciar quan agents de la Policia Nacional van detectar un creixent ús de documents falsos utilitzats presumptament per migrants albanesos per a travessar la frontera en diversos aeroports d'Espanya. Aquests fets es van posar en coneixement d'altres països de la Unió Europea que també van detectar aquesta forma delictiva, per la qual cosa Europol va coordinar tota l'operació entre els països afectats.\nLaboratoris a Kosovo\nEls investigadors van descobrir un grup de falsificadors a Kosovo amb quatre laboratoris per a confeccionar documents falsos que, posteriorment, entregaven a un altre grup de persones denominades "correus" que els distribuïen per Kosovo i Albània. La tercera cèl·lula es trobava al Regne Unit i s'encarregava dels vols i de rebre els migrants.\nA més, es va tindre coneixement que un altre grup operava a l'illa de St. Marteen (Països Baixos), al Carib, on gestionaven els enviaments dels migrants albanesos cap als Estats Units amb els documents falsos obtinguts a Kosovo.\nCinqué grup a Espanya\nDes d'Espanya es va identificar el cinqué grup que distribuïa els migrants per aeroports d'Espanya i Portugal amb cartes d'identitat franceses falses per a viatjar al Regne Unit. En total els migrants albanesos pagaven uns 2.000 euros per la documentació i el viatge.


Bonic conjunt de martell i tambor de plàstic amb cinc cercles perforats per col·locar les cinc pilotes de colors que incorpora. El petit de casa pot usar-lo de tambor o de caixa per guardar tant el martell com les boles de colors. El set inclou el tambor recipient, un martell i cinc boles de colors que són blau, groc, vermell, verd i taronja\nBonic conjunt de martell i tambor de plàstic amb cinc cercles perforats per col·locar les cinc pilotes de colors que incorpora. El petit de casa pot usar-lo de tambor o de caixa per guardar tant el martell com les boles de colors. El set inclou el tambor recipient, un martell, cinc boles de colors que són blau, groc, vermell, verd i taronja. Els colors mostrats poden diferir del producte final. Edat recomanada a partir de 12 mesos.\nBossa 100 boles 6 cm\nBossa 100 boles 7 cm


SEMBRAR BESADES, FER ROSES - marginàlies\nSEMBRAR BESADES, FER ROSES\nEls meus preceptors, sis i tres anys, ja no poden pus: el confinament els presenta una factura excessiva i això que ells, afortunadament, poden estirar bé les cames, tirar la vista una mica lluny fins a trobar la mar i, en les nits estirades, identificar els estels que formen els carros. I tanmateix enyoren els espais que coneixen més enllà dels de casa i les vides que estimen i que no poden besar ni abraçar; i es demanen sense que ningú no els senti i amb la irritació a flor de pell per què no poden anar a escola, ni a veure els seus amics, ni la família que tenen a altres indrets. I amb la seva mirada que ho xucla i ho processa tot en una aclucada d’ulls et diuen que ben bé podrien anar a comprar amb son pare o amb sa mare amb mascareta, guants i vestit de bus, si fos necessari; que si visquéssim com cal, amb un bon Petit Príncep al capdavant i en un planeta abastable en tots els sentits, ja hauríem trobat la manera de desactivar el virus letal i de recuperar el temps confinat que ens ha robat.\nI així i tot, encara troben una mica d’humor, esperonats pels pares, per fer roses de paper per a un sant Jordi sense llibres al carrer. Des que el major és nat no se n’han perduda cap, de diada del llibre, que celebren com una de les seves festes grans. Els tres anys del menor se saben pels caps dels dits la llegenda de Sant Jordi i la conta per videoconferència com si fos molt més que primer ministre. De fet, és molt més que tots els arrogants que presideixen els estats vençuts per la COVID-19. Als preceptors, per la festa del llibre, els agrada tafanejar entre tants títols i els costa triar-ne un o dos sabent que en caurà un altre de propina. I frisen de tornar a casa i començar a fer-se’ls seus.\nTan aviat com han acabat les roses, però, retornen les punyides d’ànsia i se’n van directes a la mata esponerosa que esguarda l’entrada de ca seva i s’hi enfilen per poder abastar una mica més de panorama, per poder veure una mica més de mar; per mirar de sentir la flaire de la saladina que els creï la il·lusió que si sembren besades compareixeran les persones que estimen.\n10.09.2010 | 1.15\nOCB: EL PROJECTE DE SEGREGACIÓ LINGÜÍSTICA A LES ESCOLES, UN ATAC A LA COHESIÓ SOCIAL\n11.05.2012 | 4.10


Diabetis Juvenil: El nen de sucre: de setembre 2012\nEls diabètics tipus 1 podem menjar de tot igual que una altra persona, és més, la dieta d'un diabètic és molt semblant a la que totes les persones hauríem de fer per tenir una vida sana, encara que hem d'auto controlant-nos els hidrats de carboni per racions (que marca l'endocrí en cada àpat ), mentre no hi hagin problemes de salut com colesterol, sobrepès, pressió alta.....\nLa dietista controla també les calories que cada pacient necessita segons pes, altura, activitat física, edat.\nAmb la finalitat de fer una dieta equilibrada cal consumir a cada àpat tots els grups d’aliments.\nGreix de la carn\nFIBRA: Verdures, amanides, productes integrals, ...\nGLÚCIDS: Arròs, pasta, cereals, patata, pa, llegums, (fruita)\nPROTEÏNES: Carn, peix, ous, làctics.\nGREIXOS: Oli, mantega...\nVITAMINES/MINERALS: Fruita, làctics.\nPublicat per Miquel Puig a 16:16 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: Dieta equilibrada\nFactors que poden modificar el perfil d'acció de la insulina:\nAugmenten la velocitat d'acció de la insulina:\nL'exercici físic del membre injectat\nEl calor en el lloc de la injecció\nEl massatgeInjeccions massa profundes\nDisminueixen la velocitat d'acció de la insulina:\nEl fred en el lloc de la injecció\nLa injecció massa superficial\nPer descomptat, el lloc de la punxada també és molt important, perquè segons on et punxes l'acció de l'insulina és més ràpida o menys tal com podeu llegir en l'entrada: Zones d'injecció\nPublicat per Miquel Puig a 18:24 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Modificacions en el perfil d'acció de l'insulina, Zones d'injecció\nPublicat per Miquel Puig a 17:37 3 comentaris:\nPublicat per Miquel Puig a 18:02 3 comentaris:\nApareix per l'acumulació de grans quantitats de glucosa a la sang per culpa de no tenir insulina. Aquesta elevació de glucosa a la sang s'anomena Hiperglucèmia.\nManca de carburant a l'interior de les cèl·lules.\nPresència de glucosa en la orina (glucosúria).\nPer eliminar la glucosa de la sang s'ha de dissoldre en grans quantitats d'aigua, per aquesta raó s'orina molts de cops i en grans quantitats (poliúria).\nDeshidratació progressiva i per compensar la pèrdua d'aigua en la orina, és té molta set i a de veure molta aigua (polidípsia).\nAl no poder utilitzar la glucosa, les cèl·lules reclamant aquesta energia tractant de compensar-ho amb l'augment de la quantitat d'aliment ingerit, provocant un increment de l'apetit (polifàgia).\nLes cèl·lules al no rebre la glucosa, necessiten una altre font d'energia que obtenen dels greixos i el rebuig d'aquesta energia són els cossos cetònics que s'eliminen per l'orina (cetoacidosi).\nDegut a tot això el cos no és té prou energia i provoca la mobilització de les seves energies de reserva i per això la persona s'aprima i es cansa més fàcilment.\nTots aquests símptomes fan sospitar l'existència d'una diabetis, però primer s'ha de confirmar amb un anàlisis de la glucosa de la sang i de l'orina.\nUn cop diagnosticat s'ha de començar immediatament el tractament amb insulina.\nPublicat per Miquel Puig a 18:13 4 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Manifestació de la diabetis\n15:57 -> 54 mg/dl Un suc\n500 m nedant\n5 km corrent\nDesprés del recorregut: Bocata de pernil salat (70-80g) i un got de fanta\n20:09 -> 241 mg/dl (m'injecto insulina)\n20:52 -> 268 mg/dl\nObservacions: Just abans de fer l'aquatló tenia baixos els nivells de sucre en la sang, així que m'he pres un suc, després he fet l'exercici en normalitat i en acabar he menjat un bocata i com que havia fet molt d'esport he pensat que no calia posar-me insulina, però a conseqüència d'això en arribar a casa els nivells de sucre se m'havien disparat, així que cal tenir en compte que després d'un exercici s'han de baixar les dosis d'insulina, però no suprimir-les, ja que després podrien provocar pujades.\nPublicat per Miquel Puig a 12:10 2 comentaris:


Inici > Blogs > blog de Centre d'Informació i Documentació > Cultura i espai públic\nPublicat per Centre d'Informació i Documentació  el 26/11/2019 - 10:56\nPer tal d’introduir la sessió, la docent ha destacat que actualment els arquitectes i urbanistes no haurien de parar tanta atenció en el disseny dels equipaments i de les infraestructures com en el contingut i l’ús que se’n fa: de la mateixa manera que disciplines artístiques com l’escultura o la pintura han evolucionat i s’han adaptat als diversos contextos històrics i socials, l’arquitectura i l’urbanisme haurien d’oblidar el paradigma basat en dissenyar espais perquè hi passin unes determinades activitats per abraçar un model centrat en dissenyar o rehabilitar els espais que més encaixarien amb aquestes per facilitar que hi continuïn passant.\nTanmateix, el canvi de model no hauria d’involucrar únicament als arquitectes, sinó que l’administració també hauria d’entendre que l’espai públic, en qualitat de bé comú, implica el conjunt de tota la societat. És per això que l’autoritat sobre com decidir fer projectes urbanístics hauria de bascular de forma progressiva de l’administració a la ciutadania.\nLa implicació ciutadana en el disseny i implantació de les polítiques públiques és, entre d’altres, una eina que dona força i legitimitat als projectes perquè compta amb el diàleg i el consens com a valors afegits. Per exemplificar un cas on la participació ciutadana va ser determinant, la moderadora ha recorregut a la remodelació de les Glòries: l’anella viària elevada de la plaça, la qual que és un important nexe de connexió entre el Clot i el Poblenou al districte de Sant Martí, era un element urbanístic que limitava la mobilitat entre els dos barris. És per això que la pressió de la ciutadania va anar dirigida a enderrocar-la amb l’objectiu de recuperar l’espai públic per als veïns, ja que n’eren els usuaris habituals.\nLa docent, que va participar com a assessora en el projecte, va proposar que la zona no romangués inactiva entre l’enderrocament de l’anella i la finalització de la reurbanització, ja que es preveia que durés anys i no convenia deixar la plaça sense cap tipus activitat. Es van fer un seguit d’actuacions provisionals i, entre d’altres, el 2014 la plaça va acollir l’ “Ús festival”, un esdeveniment itinerant que va néixer amb la voluntat de rescatar el valor d’ús de l’indret, que degut als canvis urbanístics havia perdut la seva funció social, a través de l’art com a eina dinamitzadora.\nSisternas ha puntualitzat que, si bé és cert que els moviments socials de base han de gaudir d’un espai on poder dir la seva respecte els projectes urbanístics, també s’ha d’entendre que les grans ciutats no gaudeixen d’un gran marge de maniobra per fer proves pilot i innovar en l’espai públic, ja que les altes demandes i exigències en matèria de mobilitat ho dificulten enormement. En canvi, els pobles i ciutats petites s’haurien de permetre el luxe d’innovar i fer proves (i equivocar-se) en l’urbanisme.\nL’ànima dels projectes urbanístics ha de sortir de la ciutadania.”\nPartint del cas de les Glòries, i de la idea que l’edificació i l’urbanisme poden ser utilitzats com a eina per a canviar el món, la docent ha exposat un seguit de projectes urbanístics europeus que, des d’una aproximació innovadora i estratègica, han redefinit l’ús de l’espai públic amb el consens de tots els agents cívics implicats. Entre d'altres destaquem:\n-Horst festival, Newcastle: Es tracta d’un festival de música i arts plàstiques que tenia lloc en un castell britànic del segle XIV, tot i que actualment aquest roman inaccessible com a conseqüència d’uns treballs de rehabilitació. Per tal de poder continuar celebrant-lo, es va decidir recrear el castell utilitzant materials efímers fins a la culminació de les obres.\n-Granby Winter Garden, Liverpool: Es tracta d’un jardí interior, localitzat en una antiga casa entre mitgeres de Liverpool, que s’ha alçat com a part d’un projecte per a rejovenir un barri força degradat. L’edifici en qüestió va perdre la teulada i, com a conseqüència del seu mal estat, no hi havia compradors. Finalment, amb la complicitat dels veïns, es va decidir instal·lar-hi un sostre de vidre i es va fer un jardí comunal que acull esdeveniments artístics per fomentar la pràctica cultural a la zona.\n-10 Houses on Cairns street, Liverpool: Aquest projecte, resultant de la victòria d’un procés veïnal que va durar vint anys, va consistir en la rehabilitació de deu cases buides del barri de Toxteth que s’havien d’enderrocar. Els residents van reurbanitzar el carrer, van pintar i rehabilitar les casses buides, i van organitzar mercats mensuals per finançar el projecte.\nEstat dels edificis abans del procés de rehabilitació\nEstat dels edificis després del procés\n-Les Grands Voisins, París: L’ajuntament de París van voler edificar un ecobarri, ubicat en una antiga maternitat, que disposés tant d’habitatge privat com d’habitatge lliure i social, en una proporció del 50-50%. Mentre el procés urbanístic no es va materialitzar, les habitacions de l’antic hospital van ser rehabilitades per a poder acollir refugiats. Això va permetre generar llocs de treball per als nouvinguts, ja que ells mateixos s’encarregaven del procés. Per altra banda es van cedir espais a nous creadors i joves emprenedors a un preu més assequible que el del mercat, sempre sota la perspectiva eco-sostenible.\nPer concloure la sessió, la docent ha apuntat que la crisi financera del 2008, amb greus implicacions en l’àmbit urbanístic, hauria de representar un punt d’inflexió per a la majoria d’arquitectes: ara no haurien d’aspirar a dissenyar grans edificis i projectes urbanístics, sinó que haurien de pretendre ser les persones que afavoreixin la creació d’aquests punts de trobada entre arquitectura, ús públic i cultura. L’objectiu seria fer del defecte -la manca de diner públic destinat a urbanisme- la virtut i reaprofitar espais en desús o obsolets per transformar-los en espais de transformació útils al servei de la població. Per a tal finalitat és imprescindible teixir aliances entre tots els sectors implicats, utilitzar l’expertesa de cadascú i fer els processos urbanístics molt més transparents.\nA partir d’aquest punt del repte la docent ha obert el torn de paraula per tal que regidors i tècnics contribuïssin a enriquir el debat amb les seves aportacions.\nEls assistents han destacat que, actualment, els ens públics vinculats a l’urbanisme són vistos com un impediment, unes institucions que imposen un marc normatiu molt inflexible que no permet actuar d’una forma gaire innovadora i/o canviar i adaptar projectes a mesura que passa el temps. Tanmateix existeix una gran problemàtica en els processos administratius per a la recuperació d’espais en desús, com per exemple en botigues i petits comerços. Davant d’aquesta situació, força recorrent en la quotidianitat municipal, la docent aposta per la concessió de llicències a “precari”, un tipus d’autorització que permet utilitzar espais sempre i quan l’usufructuari compleixi un conjunt de normes que solen ser menys estrictes que en un cas habitual.\nPer últim, també s’ha destacat que la normativa pública monopolitza el poder de decisió sobre l’ús de l’espai públic.\nEn definitiva, és fonamental que des de la participació ciutadana es transmeti quines són les necessitats reals de la població, i que els dissenys parteixin de les seves propostes. Tanmateix, per tal que aquest procés culmini de la forma més efectiva, els urbanistes haurien d’assumir el rol de director d’orquestra i buscar on hi ha consensos i divergències, i arribar a acords operatius secundats tant pels ciutadans com per l’administració, la qual hauria de cedir part de la seva autoritat i lideratge en matèria d'urbanisme.\nURL d'origen: http://interaccio.diba.cat/CIDOC/blogs/2019/cultura-espai-public


Activitats Familiars a la Pedrera (agenda gener-març 2021) ⋆ Socpetit.cat\nLa Pedrera continua amb tallers familiars, visites dinamitzades amb Indiana Stones: Explorem!; tallers plàstics: La Forja Màgica\nDissabte 6 de febrer, 10 h\nDiumenge 07 de febrer, 10 h\nDissabte 20 de febrer, 10 h\nDiumenge 21 de febrer, 10 h\nDissabte 20 de març, 10 h\nDiumenge 21 de març, 10 h\nDissabte 13 de febrer, 10 h\nDiumenge 14 de febrer, 10 h\nDissabte 27 de febrer, 10 h\nDiumenge 28 de febrer, 10 h\nDissabte 13 de març, 10 h\nDiumenge 14 de març, 10 h\nUs heu fixat alguna vegada com són els balcons de La Pedrera? Són algues i peixos o realment són baranes de ferro forjat? Veniu a descobrir-ho modelant el vostre balconet de filferro a l’estil gaudinià, inspirat en les formes ondulades de plantes i animals que tant li agradaven a Gaudí i després descobrirem els misteris de La Pedrera. Edat recomanada: de 4 a 12 anys\nDissabte 6 de març, 10 h\nDiumenge 7 de març, 10 h\nDissabte 27 de març, 10 h\nDiumenge 28 de març, 10 h


Bofetada de realitat abans de les vacances - Diari de Girona\nGirona 0 3 Mirandés\nBofetada de realitat abans de les vacances\nEl Girona més gris de l'era Martí és golejat pel Mirandés a Montilivi i desaprofita una gran ocasió d'acostar-se a l'ascens · Un gol regalat a la primera part i dos contracops a la represa maten els gironins, sense idees\nmarc brugués 23.12.2019 | 00:20\nEls partits mai es guanyen abans de jugar. Ahir el Girona va arribar a Montilivi fregant-se les mans i pensant-se que se n'anava de vacances quart a dos punts de l'ascens directe. Les ensopegades d'Almeria, Saragossa, Fuenlabrada i Cadis feien que, amb una victòria contra el Mirandés, l'equip se situés a tocar de la zona noble. Tot i això, calia jugar primer i guanyar, després. Per aquest ordre.\nI ahir el Girona ho va fer al revés. Quan va voler jugar ja anava 0-1 i quan s'hi va posar de debò, el Mirandés el va enxampar al contracop per sentenciar el partit. Encara hi va haver temps perquè el càstig fos més gros amb el tercer dels visitants ja en l'afegit. Els de Pep Lluís Martí van deixar escapar un bon tren per ficar-se de ple en la lluita per l'ascens directe Un decebedor 0-3 que il·lustra la realitat del Girona al final de la primera volta. L'equip és 9è, fora del play-off i té l'ascens a cinc punts. Uns números insuficients per assolir l'objectiu i que evidencien que aquest no és el camí.\nRes a veure va tenir l'onze d'ahir del Girona respecte al de dijous passat a la Copa a Linares. Com era de preveure, Martí va canviar-lo de dalt a baix i per formar amb els titulars habituals amb l'única novetat del retorn de Mojica per Oliván al lateral esquerre respecte a l'últim partit de Lliga al camp del Numància.\nLa transcendència del partit d'ahir era màxima. Els rivals directes havien fallat pràcticament tots i el Girona tenia una bona ocasió de situar-se a tocar de l'ascens directe i arribar a l'aturada nadalenca amb les millors sensacions possibles. Per fer-ho, però, calia doblegar un Mirandés que no regalaria res.\nDe fet, només començar els visitants van ensenyar una pressió altíssima que asfixiava la sortida de la pilota dels gironins, que no estaven còmodes. Sí, l'àrbitre havia anul·lat un gol a Stuani per falta prèvia en una acció d'estratègia però va ser el Mirandés qui va mossegar primer. Com si s'hagués disfressat de Rei de l'Orient, Pedro Alcalá va regalar una pilota a Marcos André al vèrtex de l'àrea perquè el brasiler encarés i superés Juan Carlos amb un precís xut creuat. Per tercer partit consecutiu, el Girona començava a remolc al marcador.\nEl gol faria mal a un Girona que veuria també com es quedava sense Samu Sáiz per lesió. El Mirandés intentava furgar a la ferida amb un parell d'aproximacions perilloses que Juan Carlos no va refusar bé un xut sec de Merquelanz i en el refús Mojica no va ser prou contundent per evitar la segona rematada. El Mirandés estava deixant una carta de presentació d'allò més convincent a Montilivi davant un Girona que no estava fi. Els dubtes de l'equip es transmetien al públic, que mostrava el seu disgust amb algun xiulet.\nQuaranta minuts va necessitar el Girona per acostar-se amb cert perill a la porteria de Limones. Va ser Jairo que va atrapar bé el porter visitant amb comoditat. Res, un miratge. Va ser el Mirandés qui va fregar el segon gol abans de la mitja part amb una rematada seca de Merquelanz al pal curt que Juan Carlos va salvar molt bé desviant la pilota a córner. Martí tenia molta feina durant el descans.\nL'equip havia ofert una imatge depressiva lluny de la versió fiable dels partits amb Martí a l'estadi. Fins i tot el grau d'intensitat semblava inferior al de sempre.\nEl tècnic no va retocar l'equip a la mitja part i, només començar la represa, els gironins van trepitjar més àrea que en tota la primera part. Primer amb un xut ben intencionat però desviat de Gumbau i després amb un cop de cap de Gallar, també fora per poc. No obstant això, el Mirandés continuava molt ben col·locat al terreny de joc i sense mostrar fisures. Al quart d'hora de la represa, apareixeria la figura de Limones per frustrar els intents del Girona d'empatar en desviar dos bons cops de cap de Juanpe i Stuani.\nLa precipitació i les presses no eren bones companyes de viatge i el Girona necessitava pausa i criteri. Martí la va buscar amb Jozabed. El conjunt blanc-i-vermell va fer un pas endavant i va començar a assetjar la porteria visitant. Limones, però, semblava omnipresent per evitar que tots els intents de Stuani acabessin en gol. El Girona era un altre. Agressiu, intens i convençut que podia empatar, com a mínim, el partit. Martí va posar tota la carn a la graella amb l'entrada de Marc Gual en el lloc de Mojica.\nEl canvi va fer que Jairo passés al lateral esquerre. El partit s'havia convertit en un atac i gol pel Girona. Montilivi bullia empenyent l'equip i rugia veient com el col·legiat perdonava l'expulsió al visitant Guridi. Semblava que havia d'arribar l'1-1 però els riscos presos per Martí els va aprofitar el Mirandés per sentenciar a la contra. Un ràpid contracop d'Álvaro Peña el va materialitzar a plaer Merquelanz amb el dolorós 0-2, després d'una pèrdua de Jozabed i que el rival guanyés la partida a Juanpe. Restaven deu minuts però Montilivi es va buidar d'aficionats decebuts amb el partit de l'equip, que havia tornat a desaprofitar una gran oportunitat per acostar-se a dalt. Els que es van quedar van ser castigats amb el 0-3 altre cop de Merquelanz i aleshores sí que la desbandada va ser general.


DEPARTAMENT DE VALENCIÀ: Obert el termini de matrícula a la JQCV\nJa està obert el termini de matrícula per a les proves de la Junta Qualificadora de Coneixements de Valencià que serà del 21 de març al 22 d'abril.\nNomés hi ha un termini de matrícula i serveix per a les dues convocatòries, juny i novembre.\nPer a participar en les proves, s'haurà d'abonar:\n- Una taxa de 20,40 euros per als certificat de coneixements orals i de grau elemental.\n- Una taxa de 25,50 euros per als certificats de grau mitjà i de grau superior.\n- Una taxa de 27,54 euros per als certificats de capacitació tècnica (llenguatge administratiu, llenguatge als mitjans de comunicació i correcció de textos).\nL'abonament d'estes taxes s'efectuarà utilitzant l'imprés multicopia o bé per via telemàtica. Els aspirants que s'inscriguen completament amb firma electrònica per via telemàtica tindran dret a una bonificació del 10% de la taxa. Els imports, per tant, seran:\n- 18,36 euros per als certificat de coneixements orals i de grau elemental.\n- 22,95 euros per als certificats de grau mitjà i de grau superior.\n- 24,79 euros per als certificats de capacitació tècnica (llenguatge administratiu, llenguatge als mitjans de comunicació i correcció de textos).\nTenen una bonificació del 50% les persones que tinguen un discapacitat acreditada igual o superior al 33%, els membres de famílies nombroses de categoria general i els membres de famílies monoparentals de categoria general. Els imports, per tant, seran:\n- 10,20 euros per als certificat de coneixements orals i de grau elemental i 9,18 euros si la inscripció es fa telemàticament.\n- 25,50 euros per als certificats de grau mitjà i de grau superior i 11,48 euros si la inscripció es fa telemàticament.\n- 27,54 euros per als certificats de capacitació tècnica (llenguatge administratiu, llenguatge als mitjans de comunicació i correcció de textos) i 12,39 euros si la inscrpció es fa telemàticament.\nPublicat per FPA CULLERA a 3:56\nEtiquetes de comentaris: jqcv, matrícula


A FONS VALLES: Comencen a diverses escoles de Cerdanyola els tallers d'estudi assistit del programa CROMA\nComencen a diverses escoles de Cerdanyola els tallers d'estudi assistit del programa CROMA\nJa estan en marxa a Cerdanyola els tallers d'estudi assistit del programa CROMA, que gestiona la Fundació Autònoma Solidària dins el Pla Educatiu d'Entorn. Com l'any passat, aquesta activitat es du a terme a les escoles Serraparera, Sant Martí, Xarau i Les Fontetes.\nEls tallers estan a càrrec d'alumnat voluntari de la UAB, que acompanya i dóna suport educatiu i afectiu a infants de primària que, per les seves circumstàncies socioculturals o personals, o per manca de competència lingüística en català, necessiten ajuda per assolir els objectius escolars. Així, a cada centre es fan dos tallers d'estudi assistit, on hi assisteixen infants de 4t a 6è de primària. Hi ha també una persona coordinadora, també voluntària de la Fundació Autònoma Solidària, que fa el seguiment del funcionament dels tallers. Al llarg del curs es fan reunions amb les escoles participants, la Fundació Autònoma Solidària i els tècnics de Pla Educatiu d'Entorn per anar fent el seguiment del funcionament de l'activitat.