La reforma del carrer Gran de Sant Andreu començarà el 2018 | Andreuenc\n· Les obres estan pressupostades en uns 5 milions d’euros\nEl carrer gran de Sant Andreu serà dels vianants. La Comissió de Govern ha aprovat el projecte de reurbanització de la via en el tram comprès entre la rambla de Fabra i Puig i el carrer de Joan Torras. Les obres estan pressupostades en 4.941.855,74 euros, i està previst que comencin el març de 2018 i finalitzin al cap d’un any.\nEl projecte té l’objectiu d’augmentar “l’espai per al vianant, millorar la qualitat urbana i afavorir el comerç de proximitat”. Per tant, s’eliminarà el carril de circulació de vehicles i el carrer es convertirà en una plataforma única.\nL’actuació s’executarà en dues fases, la primera entre Fabra i Puig i Joan Torras, i la segons fase, entre Joan Torras i la Plaça Mossèn Clapés. El primer tram consta de 850 metres de longitud i comprèn una superfície total de 15.226 metres quadrats.\nLa secció tipus de plataforma única comptarà amb una franja central d’un mínim de 3,5 metres d’amplada, per tal que hi puguin circular vehicles a velocitat reduïda, garantir el pas de vehicles de serveis i les bicicletes. Algunes franges seran més amples, on es disposaran els contenidors de neteja i les zones de càrrega i descàrrega.\nL’arbrat de la via es mantindrà intacte i es reforçarà la vegetació amb arbustos i nous parterres.\nEls comerciants, crítics amb el canvi\nEl president de l’Eix Comercial, Pròsper Puig, considera que el carrer Gran sí que necessitava una reforma, tot i que no està d’acord amb el pla de mobilitat. “Ens perjudica molt” explica Puig, amb la reforma el pas de vehicles serà pràcticament inexistent i considera que d’aquesta manera els comerços de la via queden “totalment aïllats”.\nPròsper Puig lamenta que les obres aprovades no concorden amb el que l’Ajuntament els va comunicar en un inici “ens van dir que la pacificació volia aportar una rebaixa de vehicles” i considera que la reforma “no és una pacificació, sinó una peatonalització encoberta”.\nEtiquetes: carrer Gran de Sant AndreuEix Comercialobresremodelacióvianants


Aquestes són les noves restriccions a Catalunya que entren en vigor aquest dijous\nAquestes són les excuses més surrealistes que han rebut els Mossos per a saltar-se el confinament\nEls Mossos d'Esquadra han publicat un fil a Twitter on s'exposen les excuses més inversemblants que han rebut en els controls que s'han aplicat en tot Catalunya per evitar que la ciutadania es saltés les restriccions per lluitar contra el Covid-19.\nCatalunya anuncia les restriccions que continuaran després de la fi de l'estat d'alarma\nLes mesures estaran vigents de el 9 a l'23 de maig, ambdós inclosos.\nEl Govern i el Procicat fan un pas enrere amb les restriccions per frenar l'avanç de la pandèmia\nEls nois compleixen menys amb les restriccions sanitàries que les noies\nSegons una enquesta de la Diputació de Barcelona, les noies compleixen més amb les recomanacions sanitàries que els nois. Aquesta enquesta destaca també la preocupació dels joves pel seu futur després de la pandamia.\nCatalunya assegura que les noves restriccions seran "de continuïtat però amb petites obertures"\nHo ha dit en roda de premsa al costat de la subdirectora general de Promoció de la Salut de la Generalitat, Carmen Cabezas, en què ha descartat concretar alguna de les mesures perquè encara no ho tenen "tot tancat".\nSalut descarta un "gran relaxament" de les restriccions vigents fins el proper diumenge 7\nEl secretari general de Salut de la Generalitat, Marc Ramentol, ha descartat aquest dilluns que el departament proposi un "gran relaxament" de les restriccions pel coronavirus vigents fins al proper diumenge 7 de febrer donada la pressió assistencial en el sistema sanitari.\nVergés ha argumentat que l'executiu català ha adoptat "l'estratègia europea" a l'hora d'impulsar restriccions en línia amb països com Alemanya, França i Itàlia i ha reivindicat que les xifres epidemiològiques demostren que són les mesures correctes, en les seves paraules\nCatalunya no ampliarà les restriccions de cara a Cap d'Any\nEl Govern va decretar les restriccions durant 15 dies --fins al 11 de gener-- fixant aquest dilluns com a dia de revisió per a possibles canvis\nA més, els recintes culturals, d'arts escèniques i musicals podran acollir el 50% del seu aforament, amb un màxim de 1.000 persones\nLa majoria de les comunitats autònomes mantindrà el toc de queda més enllà del pròxim dia 9\nAlgunes, com Andalusia, fins i tot es plantegen endurir-lo, fent que la tancada domiciliaria comença a una hora més primerenca\nEl ministre de Sanitat assegura que no s'han de relaxar les mesures per protegir a tota la població\nLes restriccions per viatjar a Espanya des de tercers països es prorroguen fins el 31 d'octubre\nEl Butlletí Oficial de l'Estat (BOE) publica aquest dimecres una nova pròrroga de l'ordre de restricció temporal de viatges no imprescindibles


Xavi Bomber: de gener 2014\nCursa Popular de Vilanova 2013\nLa Cursa Popular de Vilanova ha canviat a format de 5.000. No m’agraden les curses tan curtes però el fet de ser la de casa i fer-se per una causa solidària m’ha fet decidir a participar-hi.\nPer motivar-me, esportivament parlant, he decidit convertir-la en un test sobre la distància a veure com va la preparació per les mitges i els 10.000 que espero fer fins el Gener.\nFaig la meva inscripció a la botiga Xterra de Vilanova al mòdic preu de 3€ sense, això si, no hi haurà ni samarreta ni classificacions ni premis per als guanyadors, només serà una cursa popular de veritat.\nEl dia de la cursa és assolellat i calorós. La plaça del mercat és plena de gent de totes les edats i tipologies.\nEstà finalitzant la cursa infantil de 1.250m i manquen bastants minuts perquè comenci la “llarga” fet que aprofito per escalfar una mica. Pocs minuts abans de la sortida em dirigeixo, amb la meva dóna, a la Rambla on es situa la línia de sortida que ja és plena de corredors impacients.\nEm situo a primera fila per poder sortir tan ràpid com pugui i espero fer un temps entre 20 i 22 minuts, quan més m’acosti als 20 millor. El primer km intentaré baixar dels 4’/km i a veure si ho aconsegueixo també al segon aprofitant que són en baixada el primer i pla el segon, després no crec que sigui possible tornar-hi ja que la resta és en lleugera pujada i fins a la part final no tornem a baixar.\nA les 11’30 en punt es dona la sortida i arrenco tan ràpid com puc rambla avall.\nVaig una estona amb el grup capdavanter i quan arribem al pas sota la via em començo a sentir una mica ofegat, miro el garmin i veig que estic anant a 3’30”/km, on vas boig?, em dic, i afluixo una mica cosa que aprofiten per avançar-me uns quants corredors, no tants com seria d’esperar.\nA la fi passo el primer km a 3’47“/km i ara a pel segon. Continuen avançant-me corredors i em costa mantenir un ritme tan viu. Ara anem pel Passeig Marítim i començo a sentir la gola molt seca i la calor es fa notar. Ara arribem al final del passeig i el ritme del segon km és de 4’16”/km, pitjor del que m’esperava. Passem per sota la via i iniciem el tram de pujada pel Camí de Sant Gervasi. És la zona que més puja i em surt un ritme de 4’27”/km. El quart km puja una mica menys però com que vaig al límit em situo al darrera d’un grup de quatre corredors i faig la resta de pujada amb ells sortint-me un ritme de 4’25”/km.\nEl cinquè km comença pla fins arribar a la part superior de la Rambla i deixo enrere el grup en el que anava. Baixo Rambla avall tan ràpid com em deixen les cames, tinc la gola molt seca i em costa respirar però ja falta poc.\nA 200 metres del fina m’avancen 2 corredors del grup que havia deixat enrere i creuo la línia d’arribada en un temps de 20’25” a un ritme global de 4’12”/km, tot plegat molt satisfactori.\nAl final en lloc de l’entrega de premis clàssica, els guanyadors de les curses masculina, femenina i infantil juntament amb l’alcaldessa de Vilanova van fer entrega del xec de 2.451€ recollits a la Mesa d’Entitats que van recollir els diners recaptats per ajudar a les persones desfavorides de la ciutat.\nPublicat per Xavi Bomber a 21:43 2 comentaris:


El bloc de la mami: flam de verdures\nUnknown 16 d’agost de 2013, a les 10:43\nQue no s'ha de posar al bany maria com els flams?\nLa Mami 20 d’agost de 2013, a les 18:03\nHola Teresa. No cal posar-ho la bany maria. Ho pots coure directament al forn.\nUnknown 21 d’agost de 2013, a les 16:40\nEster 13 de setembre de 2020, a les 20:22\nHola: El porro o ceba en cru?


Flama del Canigó - Lleida: Rutes\nAquí tenim un mapa provincial de Lleida, amb les rutes de la Flama del Canigó de Lleida principals, i que després és van dispersant, per altres pobles, que no surten en el mapa.\nRuta de Lleida i Horaris\n5.45h a 6.15hores – Lleida\nLLOC: Local Social de Balàfia | Carrer del Penedès\nOBSERVACIONS: Arribada dels Ciclistes del Terraferma, arribada del cotxe i de la furgoneta. Preparació de les Bicicletes, per carregar a la furgoneta i d’altres preparacions dels vehicles.\n6.15 hores – Lleida\nSortida cap a Puigcerdà\nVEHICLES: Cotxe de control de la Marxa, Furgoneta del Club Ciclista Terraferma, i Taxi dels Ciclistes.\n7.15 hores – Cubells\nLLOC: Hostal – Restaurant Romà\nOBSERVACIONS: Petita parada de descans dels passatgers, i descàrrega dels refrigeris de la baixada.\n9.30 hores - Bolivir\nLLOC: Restaurant Isard\nOBSERVACIONS: Parada de tota la comitiva per fer el dinar, amb els Ciclistes del Club Terraferma, i la Penya Pedal de Bellpuig.\n10.45h a 11.00 hores - Bolivir\nOBSERVACIONS: Preparació dels equipatges dels Ciclistes, canvi de vestuari, decoració dels vehicles, amb les senyeres, i cartells de la Flama del Canigó. Miquel preparació dels fanalets amb la parafina, i muntatge del equip de só. I sortida imminent cap a Puigcerdà.\n11.15 hores - Puigcerdà\nLLOC: Frontera de Girona amb França\nOBSERVACIONS: Arribada a Puigcerdà i preparació de les bicicletes dels ciclistes.\nEls ciclistes situats a la benzinera, i preparats per fer-nos la foto a la rotonda amb la flama i el Centre Excursionista de Lleida.\n11.30 hores - Puigcerdà\nOBSERVACIONS: Traspàs de la Flama del Centre Excursionista als Ciclistes del Club Terraferma. I imminent sortida de la caravana cap a Lleida, sota les ordres dels Mossos d’Escuadra.\n13.30 hores - Seu d’Urgell\nLLOC: Sortida de la Seu d’Urgell\nOBSERVACIONS: Descans de la marxa durant 10 minuts.\n14.40 hores – Coll de Nargó\nLLOC: Entrada de Colla de Nargó\nOBSERVACIONS: Reducció de la velocitat, la penya Pedal, entrega la Flama a la Població de Coll de Nargó, sense parar la Caravana.\n15. 15 hores - Oliana\nLLOC: Plaça Reguereta\n16.45 hores - Ponts\nLLOC: Sortida de Ponts\nOBSERVACIONS: Reducció de la velocitat, la penya Pedal, entrega la Flama als ciclistes de Calaf.\n17.15 hores – Artesa de Segre\nLLOC: Plaça de l’Ajuntament d’Artesa de Segre\nDivisió del itinerari Lleida – Puigcerdà.\n18.15 hores - Cubells\nOBSERVACIONS: Descans de la marxa durant 20 minuts, al porxo del Restaurant amb refrigeris i menjà.\n19 hores - Balaguer\nOBSERVACIONS: Lloc de pasada\n19.45 hores – Polígon Industrial del Segre\nOBSERVACIONS: Lloc de passada i recollida de la Guàrdia Urbana.\n20 hores - Lleida\nLLOC: Ajuntament de Lleida\nOBSERVACIONS: Arribada de la Flama del Canigó a la Paeria, després dels actes protocol·laris, marxa de la flama al barri de ....\n20.45 hores - Rufea\nLLOC: Camps del voltat del Pavelló Esportiu\nOBSERVACIONS: Arribada de la flama de la caravana a Rufea per a fer l’acte d’entrega a les barriades i pobles assistents.\nRuta Agramunt i Horaris\n1. Refugi de Cortalets\nEs faran relleus fins a Mont-Lluís. Els acompanyants segueixen amb cotxes\n4. Viafranca de Conflent\nAgafa el relleu el Club Ciclista que porta la Flama amb bici fins a Oliana\n15.30 h (aprox)\nEs reprèn el relleu corrent\nPrenen el relleu els més petits dels Escatxcics. Baixen fins Agramunt per camins secundaris (no per carretera)\nRuta de Bellpuig i Horaris\nPujada al Canigó dels membres del CIM per a recollir la Flama renovada\nDavant de l'establiment PLUS\nPreparació dels vehicles i sortida\n11.30. Sortida cap a Puigcerdà. Trasllat en cotxe\nPreparació dels ciclistes (plaça central) i els vehicles (benzinera). Lliurament de la Flama per part del CIM als ciclistes de la Penya Pedal i inici de la marxa ciclista. Lliurament de la Flama a l'Ajuntament de Puigcerdà.\nSortida a la població (pàrquing del restaurant)\nParada tècnica (10 minuts). Lliurament a la gent de Solsona\n7. Coll de Nargó\nEntrada del municipi a peu de carretera (abans de la gasolinera)\nEls ciclistes lliuren la Flama als representants de la població\nParada tècnica (10 minuts).\n9. Vilanova de l'Aguda (abans d'arribar a Ponts)\nDavant de l'Hotel Can Valls (a peu de carretera)\nSortida de la població direcció Artesa de Segre\nLa comitiva no para. Es lliura únicament el foc als ciclistes de Calaf\n11. Artesa de Segre\nParada tècnica: la comitiva s'acomiada i la marxa es divideix: Itinerari de Bellpuig i Itinerari de Lleida\nAgrupment amb el CIM per continuar fins Bellpuig\nLliurament de la Flama als ciclistes de Tàrrega i Cervera\nEls ciclistes lliuren la Flama\nPlaça Santa Anna (a la Creu)


Per què una festa major? | Raimon Panikkar\nPublicado poradmin\t 20 abril 2020 20 abril 2020 Deja un comentario en Per què una festa major?\nHe intentat esbrinar per què la saviesa popular ha anomenat “ festes majors”a les festes anuals de cada poble. Si n’hi ha de “majors” vol dir que n’hi deu haver de menors: les de barri, de la familia, d’un grup d’amics, d’una penya, etc. La festa major no vol dir “més grossa”. Aleshores les festes dels rics o dels senyors d’antany les podrien superar. Major, vol dir en la tradició dels pobles, universal. La festa és major, perquè no és particular; pertany a tothom. Per això en altres temps es feien entorn de la parroquia com a símbol de la unitat del poble. L’ església era considerada la “casa del poble”. El que ara potser en diríem l’ajuntament. Ésglésia vol dir precisament “ajuntament”, allí on s’hi ajunten tots. Els sants patrons dels pobles ho eren per a tothom. Avui dia, per bé o per mal, la parroquia ja no és el símbol de la identitat del poble -encara que en molts llocs es parla de la parroquia on hom és nat. Però potser a l’ajuntament tampoc tothom no s’hi sent a casa seva. Deixem de banda qüestions històriques de religió i política. Però les festes majors perduren. Com sempre, els mites són molt més potents que els seus continguts, o interpretacions teòriques. Els mites estan arrelats en un solc més profund que el de la praxis o de la teoria.\nLa força de les festes majors és precisament aquesta, que són celebració universal, sense distinció de partits, d’estaments, ni tampoc de creences religioses. I aquí està la funció central de les festes major a casa nostra.\nNi l’esglèsia, ni l’ajuntament, ni la religió institucionalitzada, ni la política de partit, són símbols universals, no expresen el sentit popular de tots, del poble. Les festes majors són (o haig de dir, que podrien ser o haurien de ser?) un d’aquests símbols universals.\nEl que reuneix un poble nosón les seves opinions polítiques o religioses. Ens tolerem proa, i això ja està bé. Però necessitem a un nivell concret símbols d’unió. Les festes majors en són un. Llur poder rau, precisament, com l’altre mot que ho diu, en ser festa, celebració. Voler unir un poble segons es opinions de la religió o de la política, resultaria artificial. En canvi, la festa té aquest poder. Rics i pobres, dretes i esquerres, practicants i no practicants, tots podem celebrar junts ni que siguin fragments d’una tradició no morta: l’acció de gràcies de les collites, l’agraïment dels uns als altres, la gratitud envers una realitat divina. El poble s’ajunta per celebrar, fruir, festejar, passar-ho bé, fer amics, cantar, lloar, ballar, menjar i beure, conèixer; en el fons és una festa de comunió per a celebrar el mateix misteri de la vida, que és certament la introducció a la Vida.


Viure a través seu - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nViure a través seu\nHi ha adults que viuen la vida a través dels seus fills i filles, adults que projecten en els seus fills tot allò que a ells els hagués agradat ser o fer\nclara puigventós. psicopedagoga i directora de projectes a la baula sccl / gemma torregrosa. directora tècnica a la baula sccl 26.04.2021 | 11:49\nInfant tocant la guitarra Valuavitaly-Freepik\nInfant tocant la guitarra\nLa majoria hem anat a veure als nostres fills i filles a jugar algun partit de bàsquet o futbol o alguna audició de música, i hem vist algun pare o mare absolutament entregat amb el joc del seu fill o filla i per empatia del seu equip. Una entrega que es converteix en admiració pel joc de la pròpia filla o en enuig desmesurat si no feia un bon partit. Potser haureu vist pares i mares cridar a altres infants, àrbitres, insultar el propi fill o exigir-li resultats.\nHi ha adults que viuen la vida a través dels seus fills i filles, adults que projecten en els seus fills tot allò que a ells els hagués agradat ser o fer. Pot ser literal: si a una mare li hagués agradat tocar el piano, que pugui obligar la filla a aprendre piano malgrat ella potser no ho vulgui. I que s'enfadi perquè la filla no està sabent aprofitar l'oportunitat que a la mare se li va negar. O pot ser simbòlica: un pare que té un rol submís a la feina, problemes amb el seu cap o amb d'altres companys de feina, projecte en el seu fill la seva incapacitat per gestionar els propis conflictes. Pot veure en un partit de futbol l'oportunitat perquè el seu fill marqui un gol, la manera de demostrar al món que és valuós. Escrit amb quatre ratlles poden semblar reflexions de revista per passar la tarda. Però tot això, i molts més exemples són reals, els veiem al nostre voltant massa sovint, i potser de tant en tant també nosaltres projectem coses nostres als nostres fills i filles.\nTorna la bronquiolitis després de mesos sense rastre a causa de la covid.\nEls escolars de Sant Fruitós posaran nom al centre que hi obrirà Ampans.\nHi ha casos extrems que potser per evidents ens fa pensar que no és el nostre cas, que nosaltres mai no ho faríem això d'insultar el propi fill en públic perquè no s'ha esforçat tant com a nosaltres ens hagués agradat. Però hauríem de revisar potser altres petites coses, perquè l'inconscient a vegades ens juga males passades i adonar-nos-en farà que puguem canviar allò que no ens agradi. Potser ens enfadem molt més amb el nostre fill o filla quan té certs comportaments en públic? Perquè el que realment ens molesta no és que ell faci el que ja sabem que fa sempre, sinó que ho faci en públic, i ens deixi a nosaltres en evidència, o així ho sentim nosaltres. Potser pensem que pensaran que som mals pares i mares, que no sabem educar bé als nostres fills i filles? Parles en plural dels deures o els exàmens de la teva filla? Dius, aquest cap de setmana no podem quedar que tenim deures.. Quan li donen un premi al teu fill o filla el sents una mica teu, perquè has estat ajudant-la a preparar aquell poema, aquella audició? Pensem-hi... La frontera és molt fina i potser difosa, entre alegrar-nos per ell o ella i fer-ho per nosaltres, per sentir-nos també reconeguts nosaltres amb els seus premis o notes.\nI si ens sembla evident els efectes nocius que tenen els crits a un infant perquè no marca un gol, o la imposició desmesurada d'una mare que obliga tocar el piano durant hores a una filla. També ho són les nostres projeccions cap als nostres fills i filles, encara que siguin amb unes formes més subtils. Els infants han de poder triar la seva vida, a sentir que els seus encerts i errors són seus només tot i que els puguem acompanyar, estan al seu costat. Revisem-nos, quan sentim que quelcom ens dol molt, ens frustra ens omple d'ira... Busquem d'on prové mirant-nos al mirall i deixem els nostres fills i filles tranquils; per protegir-los de les nostres pròpies mancances, no hi ha res millor que començar per reconèixer-les.


Conveni tripartit entre l'Agència Edufrance, la Universitat d'Angers (França) i la Universitat de les Illes Balears (Espanya)\nVist el conveni bilateral signat entre la Universitat d'Angers i la Universitat de les Illes Balears.\nVist el protocol d'acord per portar a terme un itinerari europeu en Administració del Turisme, signat entre la Universitat d'Angers, amb seu al número 40 del carrer de Rennes, apartat de correus 3532, 49035 Angers (França), i la Universitat de les Illes Balears, amb seu a la cra. de Valldemossa, km 7.5, 07071 Palma (Espanya).\nArticle 1 . De promoure el programa itinerari europeu en Administració del Turisme, així com la seva gestió administrativa i financera, que es confia a l'Agència EduFrance, amb seu al número 173 del Boulevard Saint Germain, París 75006.\nAquesta formació figurarà al catàleg permanent d'EduFrance.\nArticle 2. Admissió i inscripció\nEl dossier de preinscripció EduFrance es trametrà a l'estudiant a través de l'espai EduFrance del seu país abans del 30 de novembre de 2002. Aquest dossier s'enviarà a la Universitat d'Angers, la qual, d'acord amb la universitat col·laboradora, es compromet a enviar una resposta a l'estudiant abans del 15 de desembre de 2002.\nL'Agència EduFrance es compromet també a registrar la inscripció definitiva dels estudiants una vegada rebuda l'acceptació oficial de la inscripció per part de la Universitat d'Angers i de la Universitat de les Illes Balears. Les dues universitats asseguraran la realització del programa a partir d'un mínim de deu inscripcions.\nArticle 3. Durada del programa\nLa formació començarà per un semestre a Espanya, a la Universitat de les Illes Balears, del 15 de febrer al 7 de juny de 2003.\nContinuarà, des de l'1 fins al 31 de juliol de 2003, amb una formació intensiva de llengua francesa en un centre especialitzat (CAREL Royan, 48 Boulevard Franck Lamy, 17205 Royan).\nEls estudiants aniran a la Universitat d'Angers per a un segon semestre, del 1 de setembre de 2003 al 31 de març de 2004.\nArticle 4. Condicions de l'estada\nLes universitats es comprometen a oferir als estudiants els serveis següents:\nAcolliment individual o en grup a la universitat o en grup a l'arribada i en el trajecte cap a la residència.\nAllotjament de qualitat equivalent en totes dues ciutats (habitació o estudi de més de 10 m 2 , amb dutxa i lavabo a la mateixa habitació), amb un preu competitiu.\nAcompanyament de l'estudiant, durant la seva estada, en els diferents processos administratius que hagi de realitzar (obertura d'un compte corrent, ajuts per a l'allotjament, visat, etc.).\nArticle 5. Tutoria\nLes dues universitats col·laboradores asseguraran una tutoria pedagògica d'un mínim de trenta hores per semestre.\nArticle 6 . Curs de Francès Llengua Estrangera (FLE)\nEls cursos de francès els asseguraran respectivament l'ESTHUA de la Universitat d'Angers, el CAREL de Royan durant el mes de juliol de 2003 i el Centre de Francès Llengua Estrangera (CFLE) de la Universitat de les Illes Balears, segons el que s'indica al protocol d'acord.\nL'Agència EduFrance remetrà als diferents establiments que intervenen, en el moment de rebre la factura, les despeses corresponents a les prestacions següents: despeses d'escolarització, formació lingüística i tutoria pedagògica.\nArticle 8. Validesa\nEl present conveni, que serà vigent a partir de la data de la signatura, s'estableix per una durada de dos anys. Es pot renovar per acord tàcit.\nCada una de les dues parts el pot denunciar abans del venciment mitjançant un avís previ de tres mesos. No obstant això, excepte disposicions particulars, s'hauran de dur a terme les prestacions que hi hagi en fase de realització, per poder garantir als estudiants beneficiaris la formació objecte d'acord i l'assistència assegurada per EduFrance.\nEn cas que una de les tres parts no respecti alguna de les clàusules del conveni, serà informada de la seva responsabilitat i, si hi persisteix, corre el risc d'una dissolució, sense apel·lació i de ple dret, del present contracte.\nEl President de la Universitat d'Angers\nEl President de l'Agència EduFrance


Martí58: de juny 2013\nNo he vist les dues anteriors però malgrat això la tercera part d'aquesta trilogia té el seu interès. Diàlegs bergmanians, escenes i plans llargs, amor i desamor. Aquesta parella passeja i parla, en alguns moments una mica massa pel meu gust , d'ells dos i de l'amor i dels homes i les dones i de les expectatives que deixem tots pel camí. M'ho passo bé i i quan s'acaba la peli penso Ah ja està?\nLluny del brogit del món, de Th. Hardy\n"Déu era palpablement present al camp, i el diable se n'havia retirat amb el món a ciutat. Els vistosos gatells dels salzes de florida més tardana; les frondes de falguera, cargolades com bàculs de bisbe; l'almescat de cara quadrada;la curiosa sarriassa, com un sant atacat de feridura en una fornícula de malaquita; els créixens de muntanya, blancs com la neu; els frares, amb la seva flor de color de carn; l'herba de les encantades, i la belladona de pètals negres constituïen els elements més pintorescos del món vegetal de Weatherbury en aquest temps esponerós;..."\nBatsheba, el ramader Gabriel Oak, el burro del senyor Boldwood, l'espavilat i antipàtic Troy... Aquest segle XIX anglès ja me'l començo a conèixer. Però em va agradar més la Dama de James, malgrat que d'entrada em deixen meravellat les descripcions i les escenes rurals, per cert endevino que molt ben traduïdes. La història em patina una mica i el personatge no m'enamora gens, ella tan tonta i caient de quatre grapes a la trampa.\nBona escena truculenta al final amb taüt inclòs. A l'època devia fer furor. Molt dickensiana.\nPreciosa portada per altra banda...\nI del bloc d'eb Joan Calsapeu (és de Mataró òbviament i potser el conec i tot)\nEll tradueix yidish i després canvi de narrador i és la filla d'un nazi i es troben a una fonda. Les narracions curtes han de ser molt impactants perquè em deixin petja.\nL'he trobat bastant decebedora. Bombo i platerets al TNC xro aquesta família de la burgesia barcelonina durant la guerra civil no s'aguanta per enlloc. Ni històricament ni argumentalment ni teatralment. Públic entregat això sí. I la Santa Espina m'ha acabat els quartos.\nSe'm cola davant de Hardy a Sant Jaume de Frontanyà i és que era evident que les explicacions d'aquest ex-conseller d'Ensenyamernt feien per mi. Me l'empasso d'una tirada. La LEC, el Pacte per l'educació, la tercera hora de castellà, els intríngulis del Departament, les baralles amb l'USTEC i els altres sindicats... Hi trobo un Maragall que vol reformar el sistema educatiu i que és conscient del poc temps que té, que no se'n surt d'entendre's amb la comunitat educativa i que veu que té enemics a tort i a dret; de fet sembla que només s'entengui amb l'escola concertada. Igual que en les Memòries de l'altre Maragall, en Pasqual, el mot socialisme hi surt ben poc. I aquí ¿no s'hauria hagut de parlar del paper de l'escola com a compensadora de les injustes desigualtats socials?...\nSant Jaume de Frontanyà, "lluny del brogit del món"\n1 i 2 de juny de 2013, gràcies Núria per l'excusa.


Col·lecció de moments: Petit homenatge a Joana Raspall en el seu centenari\nA JOANA RASPALL (amb admiració i agraïment per tenir cura dels nostres nens)\nHem vist les bombolles\nque ens has regalat\ni amb mots has pintat.\nHem sentit com volen\namb ritme i amb llum\ncom cant de verdum\nEstimem els versos,\ngust de caramel,\nLlegim amb delit\nque ens faran més grans.\nMOLTES FELICITATS, JOANA, PER AQUESTS 100 ANYS\nTANT RICS I GENEROSOS!!!!\nPublicat per Carme Rosanas a 22:55\nfanal blau 1 de març de 2013 a les 17:51\nQuin homenatge-felicitació més bonic...\nM'agradaria trobar una estona i poder afegir-m'hi!\nCarme Rosanas 1 de març de 2013 a les 18:05\nhe, celebrat alguns centenaris, als blogs, però cap d'una persona viva. I precisament aquest és el que més s'ho val.\nfanal blau 1 de març de 2013 a les 22:15\nConsol 1 de març de 2013 a les 18:00\nUn homenatge magnífic carregat de tendresa.\nGemma Sara 1 de març de 2013 a les 18:25\nPreciós homenatge, Carme, tenim sort de tenir la Joana Raspall, m'ha encantat el vídeo.\nCarme Rosanas 2 de març de 2013 a les 21:58\nmontse 1 de març de 2013 a les 18:29\nUn homenatge viu i ple de tendresa.\nCarme Rosanas 2 de març de 2013 a les 21:59\nmònica 1 de març de 2013 a les 20:08\nEn jan i en guim llegeixen poemes de la joana raspall. A l'escola els fan aprendre'n i els diuen d'una tirada i en acabar diuen, com fi fos, l'últim vers JOANA RASPALL. I adonant-se que per l'entonacio que han fet es pot prestar a confusió, diuen: Joana Raspall es qui l'ha escrit.\nAvui gràcies al teu homenatge han vist i sentit a la Joana.\nGràcies Carme, de part de tots tres.\niruna 1 de març de 2013 a les 21:31\nquin gustet llegir-vos juntes, la joana i tu, fent bombolles, carme. i com estimeu la poesia... :)\nm'ha fet gràcia això d'estos xiquets que aprenen els seus poemes dient al final diuen el seu nom, com si fos lúltim vers, i aclarint a continuació que la joana és qui l'ha escrit. és molt bonic veure el respecte que li tenen, la confiança que els dóna i com els ensenya a estimar i viure la poesia.\nCarme Rosanas 2 de març de 2013 a les 22:02\nA mi, coma la iruna, també m'ha agradat molt que en Jan i en Guim recitin poemes de la Joana Raspall. I que no oblidin de dir el seu nom, i que fins i tot pe evitar confusions el repeteixin. :D Fan somriure i fa venir ganes de petonejar-los. Me'ls petoneges de part meva una mica cadascú! Abraçades a tots tres.\nEstic contenta que hagin pogut veure i escoltar la naturalitat i la dolcesa de la Joana.\niruneta, gràcies a tu per fer-me venir ganes de dur-la fins aquí. Una abraçada també per a tu, preciosa.\nnovesflors 1 de març de 2013 a les 20:53\nQuina lucidesa a la seua edat!!! I quina activitat tan bonica, la que fan aquests alumnes (i els seus mestres). Això és saber fer servir la tecnologia a l'escola.\nUn bonic homenatge, m'agrada molt.\nCarme Rosanas 2 de març de 2013 a les 22:03\nGràcies, Noves Flors. L'ocasió s'ho val i la Joana Raspall es mereix tots els homenatge s del món.\nGalionar 1 de març de 2013 a les 20:57\nI quin goig, poder homenatjar poetes que fan néixer el gust per a la poesia als infants! Un mèrit molt gran que no tothom és capaç d'assolir. Gràcies per aquest post completíssim, Carme!\nCarme Rosanas 2 de març de 2013 a les 22:04\nUna abraçada ben gran, Montse!\nGarbí24 1 de març de 2013 a les 21:52\nMolt ben fet, i molt emotiu. Ets gran.... :-)\n:-) Moltes gràcies, Joan!!! Ella si que és gran!\nM. Roser 1 de març de 2013 a les 22:56\nCarme, m'ha fet il·lusió trobar la Joana al teu bloc, jo me l'estimo molt i tot el que es faci per ella em sembla poc...El divendres passat vaig parlar-hi i fa goig de veure -la tan eixerida, a la seva edat. Fa més de vint anys que la conec, de quan li vaig fer un petit homenatge per la radio (feia 80 anys); ara estic intentant passar una part del programa( gravat en un casset) al paper, una cosa bastant difícil, perquè he d'intentar resumir molt.\nJo vaig treballar molt els seus poemes amb els nens i nenes i aquest any intento que l'escola em segueixi.\nPer cert, he reconegut al vídeo, el Cosme, compartim el grup d'amics de la Joana...\nCarme Rosanas 2 de març de 2013 a les 22:06\nM Roser, moltes gràcies per compartir la teva història d'amistat amb nosaltres. Em fa il·lusió que sigui així.\nJoana 2 de març de 2013 a les 9:57\nUn homenatge molt bonic, Genials el poema i el dibuix i un plaer escoltar l'entrevista. Me l'emporte al blog escolar. I si m'ho permets també la foto i el teu poema. Al llibre de Valencià apareixen molts poemets infantils d'ella però mai ens hem parat a aprofundir en la seua obra com cal.\nÉs un plaer haver-la apropat, doncs!!!\nJoana 2 de març de 2013 a les 9:58\naigh, vull dir el dibuix, és clar!!!\nCarme Rosanas 2 de març de 2013 a les 22:07\nNo és un dels dibuixos que m'ha sortit més reeixit, però... això va com va...\nGlo.Bos.blog 2 de març de 2013 a les 10:52\nQuin homenatge tan bonic, Carme! La Raspall és una dona entranyable i una poeta admirable en la seva senzillesa.\nM'ha agradat molt el dibuix i el poema que li dediques.\nL'entrevista és actual? Perquè 100 anys amb tanta lucidesa sembla impossible!!!\nCarme Rosanas 2 de març de 2013 a les 22:08\nEl vídeo porta dat a del 2010. Suposo que deu ser d'aquell any... en tenia doncs 97. Impactant, no?\nGlo.Bos.blog 2 de març de 2013 a les 23:43\nQuina sort conservar-se el cap tan clar a aquesta edat. Més que sort un privilegi.\nsargantana 2 de març de 2013 a les 19:18\nVenia a ferte un petonazzzz\npero de pasazada men emportare aquestez paraules tan boniques i unes quantes bombolles cap a Auztralia\nmolts petonz i gracies a totzzz\nCarme Rosanas 2 de març de 2013 a les 22:09\nLagartiho, quina il·lusió veure't!!! Emporta't, emporta't bombolles poètiques que t'aniran bé!!! Petonazzzzzzozzzzzzzz guapu!!!!\nsa lluna 2 de març de 2013 a les 22:21\nPreciós homenatge, ple de tendresa.\nCarme Rosanas 2 de març de 2013 a les 22:46\nLluís Bosch 2 de març de 2013 a les 22:40\nA través del blog de la Iruna he conegut aquesta poetessa que comentes, i m'han agafat moltes ganes de conèixer-la millor. M'ha fet pensar en la Rosa Fabregat, una poetessa lleidatana de més de vuitanta anys que he pogut conèixer personalment i que sempre m'emociona. F poc em va trucar per dir-me que presentava un recull de la poesi completa i em va posar els pèls de punta. Tota aquesta energia lúcida, aquesta vitalitat en dones que han passat guerres i postguerres... Em fan sentir petit i maldestre, i aixo em genera ganes de viure per procurar ser una mica millor, una mica com elles si és possible.\nCarme Rosanas 2 de març de 2013 a les 22:51\nLes grans persones tenen aquesta capacitat d'encomanar-nos ganes de ser millors. Entenc el que vols dir. A mi també em passa. Jo tenia una veïna que ja va morir fa anys (a una edat avançada, com aquestes grans dones que parlem) i també era una persona excepcional. Una gran persona, pianista, professora de piano, ella. Amb una gran lucidesa i vitalitat. I ja era velleta i a vegades jo l'anava a veure i em donava les gràcies i jo li deia: no m'has de donar les gràcies, vinc a "prendre apunts". Jo de gran vull ser com tu. No sé si ho aconseguiré, perquè sempre se'n van massa aviat i mai no acabem de prendre bé tots els apunts. Però seguirem prenent model.\nJudit 3 de març de 2013 a les 3:22\nQue dolça i bonica la Joana Raspall! Despren una frescor i una inocència que m'encanten!!!\nCarme Rosanas 3 de març de 2013 a les 20:15\nPrenguem apunts, doncs, per aprendre.\nWinston Strike 3 de març de 2013 a les 10:42\nEp, aquesta és de la meva quinta i, a més, sensible i intel·ligent!! Em podria facilitar, senyora Carme, la manera de contactar-hi?\nCarme Rosanas 3 de març de 2013 a les 20:17\nSenyor Winston, vosté es vol aprofitar de les circumstàncies, eh? Per estar tan a les acaballes, està a la que salta... :) Vol dir que vosté no és un mica cràpula?\nElfreelang 3 de març de 2013 a les 12:35\ni dius petit homenatge....no és un gran i dolç homenatge! quina lucidesa té la Joana!\nGràcies, Elfree. M'alegro que t'agradi!\nImma Cauhé 25 de març de 2013 a les 13:38\nHola, us dono les gràcies per totes les alabances a la meva mare Joana Raspall, jo estic fent un blog amb tot el que trobo d'ella a la red, i com no linkaré aquest petit homenatge. Si voleu saber els actes i les coses que se li van dedicant, aqui teniu:\nhttp://joanaraspall.blogspot.com.es/ des d'aquí clicant agenda es veu forces actes que es fan pel centenari, i que anem afegint.\nJoan Vidal Selga 18 d’abril de 2013 a les 1:00\nSóc en Joan Vidal Selga. Mestre de música.\nHe començat a fer alguna cançó amb les lletres de la Joana Raspall. De moment en tinc penjades 5 al blog www.juglaresc.blogspot.com.es\nSi vols pots visitar-lo.\nJoan Vidal Selga\nGrafit - una proposta de Relats Conjunts\nSi fossis un mot - 3\nRàfec del castell de Montcortès\nSi fossis un mot - 2\nEl clauer. cat: Recull de les claus i els argu...\nBarraques de camp, vora Florejacs, a la Segarra...\nFinestra a Niça\n271è - 272è Jocs literari\nSi fossis mar - 3\nSi fossis mar - 2 -\nPaisatge a la Segarra\nPensament al capvespre\nPetit homenatge a Joana Raspall en el seu centen...


Assessorament 10 de juny de 2020 - Aliança contra la Pobresa Energètica\n12 de juny de 2020 12 de juny de 2020 per APE\nEls assessoraments online són diferents dels presencials, el contacte amb les persones, poder mirar directament les factures de subministraments dificulta la nostra tasca, però ja ens hi estem acostumant, ja és el tercer en aquest temps d’obligada virtualitat\nCom en les vegades anteriors, els primers minuts esperem mentre tothom es va connectant, i a mesura que ho van fent, els donem la benvinguda i expliquem la dinàmica de l’assessorament, així com aspectes tècnics del programa de la videotrucada. Intentem crear caliu, encara que fer-ho per Internet ens ho posa difícil, perquè ningú se senti cohibit en exposar el seu cas. Tot seguit, els punts recurrents de com neix l’APE, qui la conforma, quins objectius té; i li donem importància a les informacions pràctiques més recents a causa del context actual, i aquelles que segueixen vigents i que venen d’abans. Passat aquest temps d’introducció, hem començat amb els casos.\nEl primer ens l’ha exposat l’Alma, que col·labora en un centre social per a gent gran que es troba en un espai recuperat al centre de Barcelona, que en aquest moment no compten amb el subministrament d’aigua i han d’anar a la font a buscar-ne. Aconsellem que contactin amb el Punt d’Assessorament Energètic (PAE) de Ciutat Vella per aconseguir un comptador social, com ja hem aconseguit moltes altres vegades a Barcelona, amb la dificultat d’aquest cas que es tracta d’un centre social i no d’un particular. Nosaltres també contactarem amb el PAE per poder agilitzar el procés.\nLa Saida ens ha parlat del cas d’una família estrangera: una mare amb dos fills petits que es troben en un pis recuperat d’un banc al barri de Bonavista a Tarragona. Aquesta família fa 8 dies que va patir un tall d’aigua i d’electricitat. El pas més urgent que li hem recomanat a la família és anar a Serveis Socials a informar dels talls, potser des d’allà s’aconsegueix el restabliment dels subministraments. També que obtinguin el padró i l’informe d’exclusió residencial, que són els documents amb els quals l’empresa subministradora d’aigua pot instal·lar un comptador social. En casos similars, ho hem aconseguit en altres municipis, així que a Tarragona també haurà de ser així. El tema del tall d’electricitat és més complex i encara no existeix un protocol establert al respecte.\nEl següent cas és el de l’Azahara, que tenint el pis de lloguer i els subministraments a nom del seu marit, es troba que després de la mort d’ell, la truquen assetjant-la perquè renovi els descomptes que tenia anteriorment. Li hem donat diferents opcions, des de bloquejar el número, gravar la trucada i dir explícitament que no tenen el seu consentiment per fer-li aquestes ofertes i que l’esborrin de la seva base de dades comercials, fins que finalment i arribat el moment, dir-los que els denunciarà.\nLa Fanny ens ha portat el cas d’una família de Segur de Calafell, província de Tarragona, que va ser víctima d’un lloguer fals i actualment, en situació d’habitatge recuperat, els han tallat l’aigua. Disposen del padró i de l’informe d’exclusió residencial. Des de l’APE l’encoratgem a pressionar a través de Serveis Socials perquè la companyia d’aigua segueixi el protocol d’instal·lació de comptador solidari, i li proporcionem un document tipus per aquests casos.\nEl següent cas és el del Fran, que disposa d’informe d’exclusió residencial; té un deute amb la subministradora i té por que li puguin tallar el subministrament. Li hem recordat que amb la Llei 24/2015, els talls de subministraments a persones degudament acreditades com a vulnerables són il·legals, i que pot estar tranquil.\nTambé ens ha parlat d’un cas d’una dona víctima de violència masclista, que pagava valors massa desorbitats en les factures. Li hem recomanat que s’asseguri de complir amb les disposicions necessàries per accedir al bo social i les tarifes socials de tots els subministraments. A més, hem recalcat que ser víctima de violència masclista és un dels condicionants per accedir al bo social.\nLa Clara ens ha exposat el seu cas. Vivia en un pis d’on la van desnonar però no ha pogut donar de baixa els subministraments, i se li ha acumulat un deute de fins a 1600 euros. A més, a l’habitatge on viu ara a Vila-seca (Tarragona) li arriben factures amb un valor molt elevat i no les pot pagar. Es troba que el seu marit és dependent però que no rep l’informe corresponent per part de Serveis Socials. Hem cregut que cal insistir amb la companyia per donar de baixa els subministraments de l’habitatge anterior, i si per telèfon no s’aconsegueix, deixar proves per escrit, per exemple enviant un correu al·ludint que per telèfon no s’ho han volgut fer. En el cas de l’habitatge actual, li hem dit que faci el possible per passar-se al mercat regulat.\nI fins aquí l’assessorament d’aquesta setmana. Estigueu atentes a les nostres xarxes socials per poder participar-hi en el següent. Juntes som més fortes!


Notícies - Pàgina 6 de 10 - Escoltes de Menorca\nPas de Branca a La Vall\nL’Agrupament Escolta Sant Antoni Mª Claret de Ciutadella va celebrar els passos de branca a la platja de La Vall, el passat 31 d’octubre.\nRacó Escolta, octubre 2015\nEscoltes de Menorca inicia un curs més la publicació del Racó Escolta al diari Menorca. Aquesta vegada vos parlam del que fa la nostra associació educant a infants i joves i també donar a...\nAquest cap de setmana, dos membres de l’equip diocesà d’Escoltes de Menorca han participat a la 64a. Assemblea Ordinària del Moviment Scout Catòlic. S’ha dut a terme a Múrcia. Entre d’altres s’han aprovat uns...\nXLV Assemblea Ordinària Escoltes de Menorca\nCaps, responsables, col·laboradors/es, consiliaris, antics escoltes, trucaires…, teniu una cita el proper 6 de Novembre a Alaior, a la XLV Assemblea d’Escoltes de Menorca, on farem un repàs del curs anterior, i coneixerem les...\nEls escoltes som, educadors, responsables i voluntaris. Recompensa?\nDedicam gran part de les nostres hores setmanals als escoltes. Muntam unes excursions i campaments que són l’enveja de qualsevol. Som adults i juguam com infants. Som gent responsable, motivada, amb iniciativa i valenta....\nL’Associació Diocesana d’Escoltisme – Escoltes de Menorca, ha posat en marxa una campanya a la recerca de persones voluntàries que vulguin fer la tasca de Cap (monitor/a escolta) als agrupaments que hi ha arreu...\nLa primera setmana d’Agost, es va dur a terme el campament de l’Agrupament Escolta Sant Bartomeu, enguany amb la col·laboració i participació de l’Agrupament Escolta Federico Pareja. Just apunt d’acabar els dies de convivència,...\nEls muntets de pedres perjudiquen la flora i fauna, i distorsionen el paisatge.\nL’Intitut Balear de la Natura, (IBANAT) ha posat en marxa una campanya per tal de conscienciar a les persones que van deixant muntets de pedres a reu del litoral menorquí, perjudicant així la flora...\nAguait 76 – Agost 2015 Amb moltíssim de retràs, sabem que sou molts i moltes que l’esperàveu. Per fi, ja podeu gaudir de sa revista escolta S’Aguait.\nPàgina 6 de 10« Primera«...45678...»Darrera »


Accesoris - Catalonia Cicles\nLa mascareta higiènica reutilitzable i personalitzable WINDFLAP® de Inverse ha estat plantejada com mascaretes amb la doble efectivitat de protegir-se i de protegir als altres amb un alt nivell de respirabilitat.\nEl seu filtre certificat amb la UNE 0065: 2020 que garanteix una eficàcia de filtració Bacteriana (BFE) de l'94,16% +/- 2,45, creant una eficient barrera contra virus i bacteris. També s'ha buscat que fos una mascareta protectora reutilitzable gràcies a la possibilitat de ser rentable, garantint un producte sostenible i econòmic. D'aquesta manera s'evita la generació de residus i permet un estalvi considerable de màscares sol ús.\nUn element important per a una imatge de respecte pel medi ambient. La comoditat ha estat un altre dels grans elements que s'ha tingut en compte en el disseny en totes les mascaretes protectores WindFlap®.\nS'ha buscat un disseny ergonòmic que gràcies al seu innovador patronatge permet un acceptable nivell d'aerodinàmica.\nEls millors consells sobre bicicletes, a Catalòni\nFa molt que no agafes la bici? És hora de fer-li\nÉs hora de fer escapades en família ☀, ja


L'historiador local Manel Suárez i l'arqueòloga Almudena García-Rubio han explicat el procés d'exhumació de la fossa oberta el passat mes d'octubre\n3 min. Palma 17/01/2019 22:38\n651x366 El cementiri vell de Calvià, completament obert amb les fosses individuals dels enterraments ordinaris. / KIKE OÑATE El cementiri vell de Calvià, completament obert amb les fosses individuals dels enterraments ordinaris. / KIKE OÑATE\nEl Teatre Sa Societat ha acollit aquest dijous una conferència per detallar tot el procés d'exhumació de la fossa de Calvià, on es va desenterrar la primera dona a les Balears represaliada pel franquisme. L'historiador local Manel Suárez, qui va estudiar i documentar el cas, i la directora de l'excavació, l'antropòloga forense Almudena García - Rubio , han fet un recorregut històric i tècnic.\n"Gràcies a la família Ferrà està oberta –la fossa–, tot i que ha estat molt injusta amb vosaltres", ha volgut destacar l'historiador, en referència al fill i néts de Joan Ferrà Ferrà . A més, ha donat les gràcies a la feina feta per Memòria de Mallorca, l'Ajuntament, el Govern i el "grau de compromís i professionalitat" dels voluntaris d'Aranzadi que van fer les exhumacions.\nEn l'opinió de García - Rubio , "que tot això es faci al segle XXI té avantatges tecnològics i científiques, però arribam tard". A més, també ha lamentat que només s'hagin pogut trobar la meitat de les víctimes que se cercaven, tot i que valora positivament que s'hagi obert i poguessin trobar els altres cossos.\nOrigen de l'estudi\nSuárez ha explicat que tot començà quan va voler conèixer la història de l'edifici on s'ha celebrat l'acte, atès que fou construït com una mutualitat obrera a principis del segle XX. "Em vaig adonar que les persones vinculades a Sa Societat no volien parlar sobre el tema", ha dit l'historiador.\nAquest fet el va dur a estudiar la repressió posterior al Cop d'Estat i a produir tota la informació necessària perquè en un futur es poguessin localitzar els cossos. Segons ha explicat, les fonts orals, entrevistant a persones; les escrites, procedents del Jutjat de Pau, i els documents de causes judicials i autòpsies digitalitzades per Memòria Històrica de Mallorca han estat clau.\nPer concloure, Suárez ha afirmat que "Vivim uns moments vergonyosos, per poder governar un parlament no es pot posar en dubte la llei de memòria històrica o de gènere quan els fets són clars". Per això creu que "la dreta ha de fer un replantejament, encara que sigui per caritat cristiana". Finalment, considera que "això no és només una obligació dels poder públics, ho és de tota la societat".\nPer la seva banda, Almudena García - Rubio ha destacat la importància dels documents que indiquen la ubicació de les fosses al cementiri, a més de les autòpsies, per haver-hi pogut desenvolupar les tasques. L'excavació fou molt complicada perquè "trobarem fins a 24 enterraments ordinaris" i la distribució de l'espai ha canviat molt amb els anys.\nRespecte a Joana Vaño , la dona exhumada, "sent l'única víctima femenina que cercàvem, a més de no estar enterrada de manera respectuosa i presentar ferides d'arma de foc, va ser més fàcil la seva verificació", ha assegurat García - Rubio .\nPel que fa a la resta de cossos, aquests es varen trobar dipositats en altres fosses on encara s'haurà d'esperar a les proves d'identificació perquè els óssos estaven barrejats. " Podríem haver-hi trobat dues o sis persones, encara hem de fer les tasques de genètica ", ha dit l'arqueòloga. En aquest sentit, la directora de l'excavació considera que "és molt important el banc d'ADN de familiars de represaliats per poder dur a terme aquesta feina".\nEl suport administratiu és un aspecte que tant Suárez com García - Rubio han valorat molt positivament. D'aquesta manera i per finalitzar, Miquel Santana, director general de Memòria Històrica ha intervingut, afirmant que "tant la feina tècnica com els actes per recuperar són imprescindibles".\nTambé ha recordat la competència que ofereixen les lleis redactades per Margalida Capellà i Silvia Cano . A més, Santana ha dit que "la reparació ha de ser la idea fonamental per les famílies i la societat, educar-nos en democràcia".\nfossa de calvià\nDos dels migrants que varen arribar en pastera a Formentera donen positiu per coronavirus\n“En 51 anys només he partit dos caps de setmana”


Els alumnes de l'escola ens visiten a La Caseta - Ajuntament de Copons\nEls alumnes de l’escola ens visiten a La Caseta\nAquest matí a La Caseta hem rebut la visita dels nens i nenes de l’escola de Copons. Per una estona, La Caseta ha quedat plena de nens i nenes d’edats diverses (entre els 7 mesos i els 12 anys) que intercanviaven paraules, mirades i jocs.\nLes nenes més grans han ofert un bonic concert amb la música de les seves flautes. Els més petitons restaven quiets i bocabadats escoltant el so d’aquest instrument que d’aquí a uns anys podran utilitzar i esperem que puguin oferir també ells algun concert pels companys més xics.\nAcabada l’audició, tots, petits i grans, han cantat l’himne del Barça que han aprés d’ençà de les recents victòries.\nEsperem tornar a gaudir d’una jornada especial com aquesta on el bon ambient i l’admiració mútua es fa notar en els nostres alumnes.\nCaseta de l'hort, General caseta de l'hort 0\nObres de millora de la Cra....


Alfabetització digital a Educació Social\nEstàs aquí:Home Ensenyament semipresencial (1) Alfabetització digital a Educació Social\nMètodes i activitats\nEstudi de casos (1)\nAprenentatge basat en problemes (2)\nAltres activitats col·laboratives (7)\nActivitats d'avaluació (1)\nTreball de camp (1)\nEnsenyament semipresencial (1)\nRecursos documentals i altres\nFitxa tècnica del vídeo\nDescripció de la pràctica\nLa pràctica fa referència a l'assignatura "Usos, possibilitats i límits de les TIC a Educació Social", a la manera com està organitzada. Els alumnes treballen de manera semi-presencial, autònomament, i totes les tasques estan plantejades en una web oberta. Set temes inclouen tasques relaciones directament amb l'ús de les TIC i una, que es realitza totalment a distància, és una reflexió sobre la web 2.0.\nL'objectiu és que els alumnes aprenguin a utilitzar les TIC tot fent una revisió crítica de les mateixes i dels seus usos en l'educació social. És a dir, que els alumnes per si mateixos coneguin les possibilitats de les TIC i els seus límits i aprenguin a ser més creatius a l'hora d'aplicar-les a l'educació social.\nAl llarg de l'assignatura el professor realitza entrevistes de seguiment per avaluar i acreditar que l'alumne ha adquirit els coneixements i habilitats necessaris (avaluació formativa i acreditativa) i per reorientar-lo, si cal, en el seu procés d'aprenentatge. De manera que es va configurant un currículum personalitzat.\nRecerca, valoració, selecció i construcció d'informació\nÚs d'entorns a la web\nDesenvolupament d'actituds positives enfront les TIC\nEsperit d'iniciativa i responsabilitat personal\nCompetències acadèmiques (rigor, precisió terminològica...)\nIdentificació de problemes lligats a la metodologia\nMàxim nombre d'alumnes entre 50 i 60.\nInstruments i materials complementaris


Todos los libros de la editorial Editorial Alpha\n867 títulos para "Editorial Alpha"\nEditorial Alpha / 978-84-9859-344-0\nEn la Defensa de Sòcrates, Plató recrea el discurs que el seu mestre va pronunciar davant els jutges; en el Critó les reflexions que el van portar a acatar la sentència. El volum presenta el text original grec, la traducció al català de Joan Crexells, convenientment anotada, i un pròleg a càrrec de...\nEn la Defensa de Sòcrates, Plató recrea el discurs que el seu mestre va pronunciar davant els jutges...\nEDITORIAL ALPHA / 978-84-9859-353-2\nAquest volum presenta dues de les tragèdies més conegudes i llegides dEurípides, el més jove dels tràgics atenesos. Totes dues formen part dun grup de tragèdies centrades principalment en la descripció de la passió amorosa; en el cas de Medea, assistim a la traïció de Jasó a Medea i a la terrible...\nAquest volum presenta dues de les tragèdies més conegudes i llegides dEurípides, el més jove dels t...\nEDITORIAL ALPHA / 978-84-9859-324-2\nAquest volum conté un dels diàlegs més populars de Plató, El convit, també conegut com El banquet o El simposi, en què diferents personatges reunits en un banquet organitzat pel poeta tràgic Agató parlen i debaten sobre l'amor. El volum presenta el text original grec, la traducció al català d'Eulàli...\nAquest volum conté un dels diàlegs més populars de Plató, El convit, també conegut com El banquet o...\nEditorial Alpha / 978-84-9859-316-7\nLa Poètica dAristòtil és el text sobre literatura més influent de la Grècia antiga. Dels conceptes que analitza relat, versemblança, mimesi, catarsi, etc. en deriva bona part de la reflexió posterior sobre la creació literària. Alhora, però, la Poètica és un text difícil, que ha estat objecte di...\nLa Poètica dAristòtil és el text sobre literatura més influent de la Grècia antiga. Dels conceptes...\nEDITORIAL ALPHA / 978-84-9859-320-4\nAls set llibres de La guerra jueva, Flavi Josep (37 dC – c. 100 dC) narra, com a testimoni presencial, la revolta dels jueus contra Roma. El punt culminant d'aquest conflicte, la destrucció del Temple de Jerusalem, va fer canviar per sempre més el rumb de la història del judaisme: Josep —que és vist...\nAls set llibres de La guerra jueva, Flavi Josep (37 dC – c. 100 dC) narra, com a testimoni presencia...\nEditorial Alpha / 978-84-9859-350-1\nAquest llibre conté una vasta tria dels poemes del Cançoner, la gran obra lírica de Petrarca, en la...\nEditorial Alpha / 978-84-9859-197-2\nMikhaïl Lérmontov (Moscou, 1814 Piatigorsk, 1841) va ser un poeta impulsiu, apassionat, profundament pessimista, condemnat a l'exili, amb una obra breu i intensa com la seva vida, escapçada per un duel. Després de Puixkin, el seu referent de joventut, és el creador que millor reflecteix els conflic...\nMikhaïl Lérmontov (Moscou, 1814 Piatigorsk, 1841) va ser un poeta impulsiu, apassionat, profundamen...\nEditorial Alpha / 978-84-9859-231-3


Llum verda de la Comissió Europea a la proposta ibèrica per a limitar el preu del gas - À Punt\nLlum verda de la Comissió Europea a la proposta ibèrica per a limitar el preu del gas\nPortugal i Espanya estan treballant per a poder aprovar la legislació aquest mateix dimarts\nImatge d'arxiu de torres elèctriques / À Punt NTC\n09 de maig 2022 - 17:25\nEl primer ministre portugués, António Costa, ha anunciat que la Comissió Europea (CE) ha donat llum verda aquest dilluns a la proposta ibèrica per a posar un sostre màxim al preu del gas i que Portugal i Espanya estan treballant per a poder aprovar la legislació aquest mateix dimarts.\n"Hui mateix al matí la Comissió Europea ha donat llum verda a la proposta portuguesa i espanyola per a evitar la contaminació del preu de l'electricitat per la pujada gas. És una mesura de gran abast", va dir Costa en declaracions a periodistes portuguesos a Estrasburg, a l'eixida de la conferència sobre el futur d'Europa.\n"Estem en aquest moment coordinant amb el govern espanyol com aprovem la respectiva legislació, i farem tot per a poder fer-ho ja demà", va afegir.\nEl cap del govern portugués, que ha qualificat la proposta com una "mesura de gran abast", va recordar que Espanya reuneix normalment el seu Consell de Ministres el dimarts i va assenyalar que l'executiu lusità també té intenció de fer-ho el mateix dia.\n"Farem un consell extraordinari per a aprovar aquesta mesura i que entre simultàniament en vigor a tota la península Ibèrica", va explicar.\nSánchez anuncia que Espanya i Portugal envien a Brussel·les la proposta conjunta per a limitar el preu del gas\nEspanya i Portugal van anunciar a l'abril que havien arribat a un acord polític amb la CE per a limitar el preu del gas en el mercat majorista de l'electricitat en tots dos països. El gas és utilitzat per les centrals de cicle combinat per a produir llum i així s'alleujaria la factura dels consumidors.\nL'aplicació del límit tindrà una duració de dotze mesos i començarà amb un preu mitjà del gas de 40 euros/megawatt hora (€/MWh) per a estabilitzar-se en uns 50 €/MWh de mitjana en tot el període.\nLa CE va confirmar divendres passat que havia rebut la proposta ibèrica i que l'estudiaria "amb urgència", mentre continuaven els "contactes tècnics" entre Brussel·les, Madrid i Lisboa.\nEl preu de l'electricitat en el mercat majorista ibèric va repuntar aquest dilluns prop d'un 21% fins a situar-se en 208,74 euros el megawatt hora (MWh), segons les dades de l'Operador del Mercat Ibèric de l'Electricitat (OMIE).


Bona acollida de la segona edició del festival Teatre sense teatre\nDimarts, 13 Juny 2017 09:43\n“Mulïer” ha estat un dels espectacles destacats. Foto: Localpres\nMilers de rubinencs i rubinenques han gaudit aquest cap de setmana de la segona edició del festival Teatre sense teatre. En total han estat 10 espectacles que s’han pogut veure a l’Ateneu Municipal, El Celler, la plaça del Doctor Guardiet, el solar del Centre Democràtic Republicà, el gimnàs de la Schola i l’illa de vianants.\nDe les 10 obres que s’han programat entre divendres i diumenge, Terror y miseria en el primer franquismo de la companyia Esbarjo ha fet un ple amb 60 espectadors en les tres sessions a l’Atenu. De la mateixa manera, l’espectacle de titelles Mrs.Brownie al Celler ha reunit unes 50 persones i l’obra infantil Tripula l’han vist 87 persones en les dues sessions fetes mentre que l’espectacle que inaugurava el festival, A mí no me escribió Tennessee Williams (porque no me conocía), ha omplert dues terceres parts de l’aforament del solar del Centre Democràtic Republicà amb 67 espectadors. Als jardins de l’Ateneu, Les alegres casades de Windsor ha congregat un total de 57 persones.\nPel que fa als espectacles gratuïts, també han aconseguit sumar una gran afluència de públic a muntatges com ara Mulïer o Suite de la pallassa Pepa Plana.\nL’unica incidència d’aquest festival ha estat la substitució a darrera hora de l’espectacle Pelat per una lesió del seu intèrpret. Així, es va programar finalment L’home que perdia els botons de la companyia Circ Pànic.\nERC no comparteix la proposta definitiva del cartipàs municipal presentada pel PSC\nAna María Martínez deixarà de ser diputada a la Diputació de Barcelona dimecres\nEl PSC acusa a l’oposició de bloquejar el ple de cartipàs i paralitzar la ciutat\nL’AUP no està d’acord amb la pujada de sous i assessors que pretén el govern municipal\nERC vol que els 15 vots de l'oposició facin seure l'equip de govern a dialogar


Cens comercial 2019 | Comerç de Barcelona\nSabies que a Barcelona hi ha actualment 61.558 establiments que tenen una activitat econòmica vigent en planta baixa? D'aquests, n'hi ha 55.400 que són comerços i serveis comercials i, els 6.148 restants, tenen usos administratius, industrials o d'equipament. Així ho quantifica el darrer cens d'activitats econòmiques en planta baixa que realitza periòdicament l'Ajuntament de Barcelona.\nL'informe, que és un instrument essencial per conèixer com batega el teixit comercial de la ciutat, apunta també que Barcelona té un 2,15% més de comerços i serveis actius que el 2016; que els accelerats canvis d'hàbits dels consumidors i consumidores estan fent evolucionar ràpidament els comerços; i que les botigues emergents i hiperespecialitzades estan guanyant terreny. Dades com aquestes permeten tenir una radiografia molt valuosa del sector comercial barceloní.\nQuè és un cens de locals?\nEl cens de locals és un instrument imprescindible per a la diagnosi, la sistematització d’indicadors, la presa de decisions i l’avaluació de polítiques públiques sobre el sector. Permet quantificar els comerços actius en planta baixa, classificar-los pel tipus de servei que ofereix a la ciutadania i comprovar-ne la seva evolució districte per districte, entre d'altres. A més, les campanyes d'actualització censal, que a Barcelona s'han realitzat els anys 2014, 2016 i 2019, s'acompanyen sempre d'un informe que analitza la informació recollida i l'avalua en clau crítica.\nPer què és important realitzar-lo?\nEn una ciutat com Barcelona, el comerç és el gran motor que fa moure l’economia, però també una peça clau que ajuda a definir la fesomia dels barris: de la configuració del teixit comercial en depèn directament la qualitat de vida de la ciutadania. És per això que l’Ajuntament de Barcelona realitza periòdicament un cens d’activitats econòmiques en planta baixa per tal de conèixer des d’una perspectiva quantitativa com batega el teixit comercial de la ciutat.\nEstudi del cens comercial 2019\nPresentació del cens comercial 2019: informe de resultats\nInventari de locals 2016\nConjunt de dades del cens comercial 2019 (Open Data BCN)\nUna gran riquesa comercial reflex dels districtes i els barris\nEls resultats obtinguts a partir de l'anàlisi de les dades recopilades i la comparació amb la campanya anterior (2016) apunten a una estabilitat tant dels formats comercials (a peu de carrer, mercat, centres i galeries comercials) com de la distribució per sectors, en un marc en què ha crescut el nombre d'establiments en actiu fins als 61.558. L’activitat comercial també puja en la majoria dels districtes.\nPuja l'activitat, baixen els locals buits\nEnguany hi ha prop de 12.933 comerços i serveis actius més, és a dir, s’ha produït un augment del 2,15 % respecte a les dades equivalents de 2016. Aquesta tendència a l’alça s’ha d’interpretar dins del marc de les millores introduïdes al cens de 2019 en pro de la cobertura general de tota la ciutat i la precisió més gran del treball de camp. Actualment, només el 4 % dels locals estan buits.\nEstructura comercial: cinc grans grups d’activitats en planta baixa\nAmb més de 60.000 locals actius i gairebé 4 establiments per cada 100 habitants, Barcelona té un teixit comercial que garanteix l’oferta necessària per a la ciutadania. Així, un de cada tres establiments es dedica a serveis diversos (36,2 %) mentre que els establiments de comerç no alimentari (22,8 %) i els serveis de restauració (18,2%) representen un de cada cinc establiments. Aproximadament un de cada deu comerços és alimentari (12 %). Aquesta estructura es manté estable des de 2016.\nDistribució del comerç al detall: un comerç al detall especialitzat\nDins del sector del comerç al detall, gairebé el 60 % dels establiments (exactament 12.770) corresponen a comerç quotidià alimentari i botigues d’equipament personal, amb un percentatge del 35,7 % i 22,3 % respectivament. Aproximadament un altre 20 % està compost per activitats de comerç quotidià no alimentari (2.692 establiments) i parament de la llar (2.421 establiments). La resta de categories, com l’oci i la cultura i l’automoció tenen una representativitat més petita. Existeix una bossa d’altres comerços al detall que conté activitats diverses i, per tant, difícils d’agrupar de manera homogènia com grans magatzems i hipermercats, maquinària, òptica i fotografia, souvenirs i basars.\nDistribució de serveis: cap a la comercialització dels serveis\nUn grup divers representa gairebé el 40 % dels establiments de serveis actius en el qual s’inclouen aparcaments, serveis de transport, emmagatzematge, telecomunicacions, locutoris, serveis a les empreses i oficines, agències de viatges, perruqueries i centres d’estètica, tintoreries i arranjaments, veterinaris i mascotes i serveis socials. La restauració també té un pes destacat ja que restaurants, bars i serveis d’hoteleria sumen el 33,4 %.\nEls serveis relacionats amb l’ensenyament, la sanitat i la cultura i l’oci assoleixen aproximadament el 15% restant, mentre que els serveis financers i immobiliaris (amb el 3,72 % i el 2,84 % respectivament) acumulen gairebé un altre 6,5 %. Finalment, el 5 % restant són establiments destinats a reparacions i manteniment, neteja i producció.\nConsulta l'informe del cens comercial 2019\nEn aquest document s’analitza el cens per descriure els trets més característics de l’activitat comercial de la ciutat.\nDescarrega’t la base de dades del cens comercial\nPosem totes les dades recollides sobre activitats comercials en planta baixa a Barcelona el 2019 al teu abast. Descarrega-les i descobreix l’activitat comercial porta a porta.


Sallent posa en marxa una aplicació per a incidències a la via pública - Regió7\nSallent posa en marxa una aplicació per a incidències a la via pública\n15·01·19 | 22:41\nL'Ajuntament de Sallent ha posat en marxa una aplicació per notificar incidències de la via pública. Comunicat-i és la nova app que ja poden utilitzar tots els sallentins i sallentines per fer arribar les seves queixes directament al consistori d'una forma ordenada i eficient.\nL'alcalde de Sallent, David Saldoni, explica que «és molt important trobar la via adequada per comunicar-se amb la població i poder conèixer les seves opinions i interessos. I és molt difícil fer-ho en aquest moment on hi ha tantes xarxes socials i mecanismes diferents per expressar-se». Per això, l'Ajuntament ha posat en marxa Comunicat-i, una aplicació disponible per a Android i Apple, que permetrà la comunicació fluida entre el consistori i el ciutadà per via d'un únic mitjà.\nPer utilitzar-la cal descarregar-se l'aplicació, seleccionar el municipi de Sallent i registrar-se. Un cop fet, ja es podran notificar incidències amb 4 passos: seleccionar tipus d'incidència, geolocalitzar-la al mapa, adjuntar una foto i afegir-hi un comentari si es vol. A més, l'aplicació permet participar en iniciatives municipals a través d'enquestes i consultes i rebre notificacions del Twitter de l'Ajuntament per estar al dia de què passa al poble.


"Hi ha moltes entitats d'Església rere la banca ètica"\nInici > "Hi ha moltes entitats d'Església rere la banca ètica"\nPer Catalunya Religió. Dll, 17/09/2012\n(Carla Herrero Nebot/CR) Aquest proper any el projecte FIARE  Banca Ètica s’integrarà plenament a la Banca Popolare Etica d’Itàlia  (BPE). El seu president, Ugo Biggeri, ha passat uns dies a Barcelona per explicar aquest procés d’unió i defensar per què en una situació financera com l’actual són tan necessàries les finances ètiques.\n“És un moment particular i interessant per a les finances ètiques perquè tenen unes idees noves que busquen l’interès de les persones i organitzacions. Demostren transparència, on van els diners i això dóna confiança a la gent.”\nL'organització de BPE té quatre àrees a Itàlia i la cinquena àrea serà la de l'Estat espanyol. Encara que tècnicament i el mètode de la participació és el mateix, hi haurà un procés de descentralització que s’està concretant amb FIARE per adaptar el servei a la realitat de l'Estat espanyol. Els llocs escollits per obrir les dues o tres filials previstes són Bilbao, Barcelona i Madrid.\n“L’aposta de procés de confluencia de base cooperativa és un repte molt important tant per a FIARE com per a Banca Popolare Etica. Hi ha molta feina a fer, a l’Estat hi ha molta necessitat de crèdit”.\nTant FIARE com BPC tenen darrera una gran quantitat de persones jurídiques relacionades amb l’Església. En el cas de FIARE, per exemple hi ha Justícia i Pau, Caputxins, Monestir de Montserrat, etc.\n“La situació a Itàlia és molt similar. Hi ha parròquies, Càritas, capellans... rere de BPE, però no hi ha una pronunciació oficial de l'Església”, explica Ugo Biggeri. Alhora remarca que “A la Caritas in Veritate  sí que es parla oficialment de finances ètiques però l’Església a l’hora de la veritat no s’implica com a institució”.\nURL d'origen: https://www.catalunyareligio.cat/ca/node/147680


El FestiJazz de Bétera va concloure el passat diumenge – BÉTERA – toda la información del Bétera, Valencia\nBétera va tornar a sonar a Jazz el passat cap de setmana.\nLa regidoria municipal de Cultura de l’Ajuntament de Bétera va organitzar de nou el FestiJazz. Aquesta quarta edició de l’esdeveniment musical es va dur a terme de l’11 de juny fins al passat diumenge 19 de juny. Per a l’ocasió, es van preparar multitud de concerts a l’aire lliure, sent els espais protagonistes l’Albereda de Bétera, els jardins de la Piscina Municipal i la Plaça Verdum de Torre en Conill.\nEl passat dissabte, 11 de juny, es va inaugurar aquest festival de Jazz amb l’actuació d’Alba Armengou Group, en la Plaça Verdum de Torre en Conill. El seu repertori, variat, divers i versàtil va transitar per una àmplia varietat d’estètiques musicals que abasten tant la tradició del jazz, des del swing al be bop, com la tradició musical brasileira i el folklore llatinoamericà.\nEl festival va continuar aquest passat divendres 17 de juny i el dissabte 18 de juny Locomotora Jazz Band va actuar a les 20.00 hores en el Passeig de l’Albereda i en la Plaça Verdum, respectivament. Mentre que el divendres 17 de juny, a les 23.00 hores, Ronald Baker Quartet es va pujar a l’escenari dels jardins de la Piscina municipal per a fer-nos gaudir amb aquest gènere musical.\nEl dissabte 18 de juny, a les 23.00 hores, els jardins de la Piscina municipal van tornar a acollir un altre concert, en aquesta ocasió, el de Rafa M Guillén & The Jazz Walkers Shining Forever. Per a tancar la programació, el diumenge 19 de juny, Ki Big band i Karol Campillo, dirigits per Josvi Muñoz, van actuar a les 20.00 hores als jardins de la Piscina.\nA més a més, aquesta edició va comptar també amb jazz per als més xicotets. Sedajazz va ser l’encarregada el dissabte 18 de juny de fer gaudir als més xicotets de Bétera amb el concert didàctic “Jazzeando amb xiquets” que tindrà lloc als jardins de la Piscina municipal.\nAixí mateix, diumenge 19 de juny, Sedajazz va alçar a tots els xiquets i xiquetes de les cadires amb una batucada als jardins de Piscina municipal.\nA continuació, adjuntem imatges de l’última actuació d’aquesta edició del FestiJazz, és a dir la de Ki Big band i Karol Campillo. En els pròxims dies oferirem també un vídeo de la citada actuació.


Enric I. Canela » Blog Archive » Notícies de la premsa d’Universitats, Recerca i TIC del 22 de juny\nExpansión publica avui que Carme Verdaguer, directora del Centre d’Innovació de l’antiga Fundació Bosch i Gimpera de la UB, va ser nomenada pel nou Patronat celebrat el passat dimarts directora general de la Fundació.\nCarme Verdaguer és una excel·lent professional, discreta i eficaç. Estic segur que amb ella i el seu equip comença una nova etapa que tronarà a posar a la Fundació en el lloc que li pertoca. S’ha acabat un període fosc que ha durat cinc anys. Felicitats a Carme Verdaguer i al rector per l’encert en el nomenament i el nou disseny de la Fundació\nEl Diari de Girona publica que el delegat de Salut a Girona dóna per fet que Medicina s’implantarà a la UdG aviat. Pensa que el curs 2008-2009. No tinc cap argument per creure això, tanmateix crec que si es fa un treball seriós per part de la UdG i la societat gironina, amb un projecte complet, docència, recerca i transferència de coneixement, la decisió a favor de l UdG ha de ser indiscutible i indiscutida. Ja sabeu que jo ho defenso, no val per gaire, però…\nL’AVUI diu que el supercomputador Mare Nostrum tindrà una nova seu al costat d’on es troba actualment. En aquest nous espais, a banda de la seu, probablement s’ubicarà un nou superordinador del projecte Col·laboració per a la Computació Avançada a Europa. Un equip 100 vegades més potent que l’actual mare Nostrum que és el 2n d’Europa.\nCinco Días publica un article d’Iñigo Segura que és titula Nueve claves para el desesarrollo tecnológico. Segura és el president de la Federació Espanyola d’Entitats per a la Innovació i la Tecnologia (Fedyt). Un article que és una seriosa defensa de la societat del coneixement.


Castellano\tFes-te admirador del vi Català i rebràs el nostre butlletí!\nRestaurants TOPSant Jordi - Ca la Katy\nRestaurant especialitzat amb cuina penedesenca, xató, ànec mut del Penedès rostit amb prunes i pinyons, suquet d’ànec amb llagostins i rovellons, civet de gall de Penedès, ...[seguir llegint]ZianEl Restaurant Zian, situat al cor de l'Eixample barcelonès, us ofereix una gran varietat de plats i una exquisita selecció de vins i caves en un entorn molt cuidat i agradable. T'ofereixen ...[seguir llegint]\nTuits de @vinscatalunya\nVinsdeCatalunya.cat és l'aparador a la xarxa dels vins catalans i dels cellers que els elaboren i un punt de trobada on compartir les experiències entorn del vi català. Un espai per donar veu al sector del vi català i promocionar els grans productes que ens dóna la nostra terra amb tastos, notícies, entrevistes, reportatges i una àmplia agenda sobre tot el que passa entorn del vi català, els cellers, la vinya, l’enoturisme, la gastronomia... Equip\nGuillem Panisello, enòfil\nProfessional polifacètic del món del vi que intenta fer fàcils i entenedores les tècniques del vi i contagiar a tothom la seva passió pels vins catalans. guillempanisello1.wordpress.com\nRocio Ros, periodista Apassionada de la comunicació, les xarxes socials, la promoció del vi català, l’enoturisme, l’alimentació slow-food i la vida saludable. www.rocioros.cat\tForma part de la nostra comunitat\nT'enviarem informació dels restaurants de Vins de Catalunya, visites a cellers, tasts, maridatges, notícies del sector, enoturisme...\nUs informarem de descomptes i menús especials dels Restaurants...\nT'esperen un munt d'avantatges al voltant del vi i els restaurants.\n©Vins de Catalunya\nQui som / Contacte /


Col·lecció Francesc Vicent Nicolau | ARTANAPÈDIA\nAportem una nova col·lecció fotogràfica que ens ha cedit generosament Francesc Vicent Nicolau, “Caranyo”. Són fotos d’una persona que va ocupar un lloc prominent en la vida social artanenca: Joaquín Vicent Agramunt, “Caranyo” (a qui en ocasions es deia “José Caranyo” per un tiet de la família). Joaquín Vicent va nàixer el dijous 22 de juny de 1916 i va faltar el diumenge 1 de febrer de 1998, als 82 anys. Va ser alcalde d’Artana entre 1955 i 1976, per tant es trobava en una posició prominent que confereix a estes imatges una singularitat important per al nostre poble.\nEn els comentaris a les imatges ens han ajudat María Herrero, ‘Marí Peneque’, i José Rico, “Seva”, que tenen una memòria fabulosa i que ens han aportat detalls que difícilment haguérem pogut descobrir pel nostre compte. Finalment hem rebut correccions importants de Francesc i de la seua família. Milions de gràcies a totes i tots!\n1- Una colla de joves banyistes abans de la Guerra. Pertanyien a la “Penya Imperio”, potser per això la majoria porten una samarreta “d’imperio”, és a dir, de tirants, sense mànegues. En el grup reconeixem al tio Chato, a José Sol, al tio Herbetes i a Joaquín Caranyo (assegut a l’esquerra). A la platja no es veu molta gent, no pareix que fóra un lloc tan popular o almenys tan masiu com ara.\n2- Equip de futbol d’Artana l’any 36, mesos abans d’anar-se’n a la Guerra. Podria ser fora d’Artana, perquè el camp estava aleshores a la partida de l’Artiga, en una vinya familiar de la família Cabañes, i no hi havia cases a la vora (una altra imatge de l’equip es pot veure a Joan Cabañes Ibàñez, una vida truncada -1913-1937; fins i tot es reconeixen les mateixes samarretes). Per jugar fora anirien en bicicleta o fins i tot a peu! També és interessant observar que es trobaven en el moment més enconat del conflicte polític, en plena República, però en el mateix equip jugava gent de dretes i d’esquerres. Possiblement per a ells no era imaginable ni necessari lliurar una guerra civil.\nQuant a l’equip, el segon per l’esquerra és Joan Cabañes Ibáñez, que va morir en els primers mesos de Guerra; al seu costat està Joaquín Caranyo, el tio Meto, Matonet, uns desconeguts, el Xato, i l’àrbitre habitual: el tio Pansa. Ajupits davant veiem a Emílio Pau amb el cap pelat i entre dos desconeguts, i a Nano. Són curiosos el gorros i la boina posant per a un partit. També sorprèn que el porter vaja tan ben equipat, amb genolleres i guants. Fixeu-vos que el baló està cosit, no sé si hui l’homologaria la Federació. Al darrere porta part d’un segell on només es pot llegir el cognom del fotògraf: “Agramunt”.\n3- Ja coneixíem esta imatge de la segona col·lecció d’Isabel Gallart. Es pot reconèixer, entre altres, situats en mig a José María el Ferrer, Joaquín Caranyo, Nano i Juan de Sol; el de més a la dreta, inconfusible, Pascualet de la Pobila (un home molt graciós del grup de teatre local, que generalment feia de consueta o apuntador); baix, des de l’esquerra, José Catret, Vicente el Cartero, Pascual de Blai i Vicentet de Pla. Provablement estan de festa a l’Ermita, a la dreta es veuen els barrals d’un carro.\n4- Una foto preciosa en què es veuen als joves al voltant de tres músics llegendaris: Benjamín de la Plaça, amb el llaüt, el tio José Martino amb el violí, i al tio Benjamín de Benarda amb la guitarra. José Martino era multinstrumentista, va ser director de la banda d’Artana i més tard de la de la Vall d’Uixó. Tots tres amenitzaven moltes festes populars, de vegades de forma improvisada. Imaginem al grup en l’Ermita. Entre els joves reconeixem per darrere a l’esquerra a Vicente Sol i a Vicente el Cartero, i per baix a la dreta a Salvador Vigueta i a Pere la Roja, tots ells molt jovenets. A destacar el xic del nas postís, que pareix disfressat.\n5- Tardienta, dissabte 18 de desembre de 1937, en plena Guerra Civil. Darrere du una inscripció: “A mi madre y hermanos como prueba de cariño JVicent”. Tardienta (Hosca) va ser un enclavament estratègic en el front d’Aragó; suposem que Joaquín (segon per l’esquerra) va fer la guerra reclutat pel govern de la República.\n6- Alguns prohoms locals davant del poble. Sabem que alguns d’ells es van oferir voluntaris per anar a la División Azul, però va haver canvis en el curs de la guerra i no van arribar a mobilitzar-los.\nSón els següents: un desconegut, el Moreno Garrofa (que habitualment apareix amb brusa, i ací amb una gorra irlandesa, de les que estaven de moda abans de la Guerra), José Suquiana, José Caranyo, Nano i un altre desconegut. Ajupits, Vicente Nano, que tenia una tendeta en el Pla; Juanito l’Hort, l’home de Pilar la Molinera, l’inconfusible Pasqualet de la Replaceta amb la seua boina, i el Xato Suquiano.\n7- L’equip d’Artana, potser uns anys després. Reconeixem fàcilment, darrere, a José Caranyo, Pascual de Payaso, Nano, Manolete, el Xato i Pascualet de la Pobila; i davant a l’esquerra a Ximet, Joan de Quico, Nyoles, José el Tanque i Benjamín de Chesa. Ara sí que estan a l’actual camp de fútbol de l’Artana; reconeixem darrere a la Serra Bandera.\n8- La taula d’autoritats d’un dinar de festes. D’esquerra a dreta, un desconegut, mossèn Joan, un altre desconegut, l’alcalde Joaquín Caranyo, mossèn Ramón, don Salvador el sergent de la Guàrdia civil i un altre desconegut que té la paraula. Ja estan en els cafés; sobre la taula vins, llimonades i sifons. Veiem ampolles de la Casera, tot i que a Artana “Espumosos Torralba” embotellava les seues pròpies llimonades. Una d’elles està mitja d’un líquid negre que no reconeixem. “Foto Ventura”, diumenge 10 de maig de 1959; Joaquín Caranyo portava quatre anys en el càrrec, tenia 43 anys.\n9- De nou una colla de prohoms del poble amb la medalla de la Vetla Nocturna. Amb algunes mancances, veiem al germà de Pura Taletes, a Joan de Benardo, a mossèn Benjamín, a mossèn Juan Pallarés, al Moreno Garrofa, a José Maria Cabañes i al tio Granello [el tio Granello és el que va pagar la peanya del Cristo després de la Guerra; s’ho va disputar amb el tio Eladio, que ja havia donat la fusta per a la creu]. En primera fila veiem a José Meto, a Pasqualet de la Replaceta, a Joaquín Caranyo i a Enrique Calo.\n10- La coneguda correguda de bous en plaça portàtil que es va muntar pel camp de futbol el divendres 30 d’agost de 1963, a festes de Sant Joan Baptista. Es pot apreciar la quantitat de gent i, molt curiós, la llumeta que havien penjat per il·luminar el “ruedo”.\n11- En esta mateixa correguda, Joaquín Caranyo acompanyat per forasters. Joaquín ja portava huit anys d’alcalde i tenia 47 anys.\n12- Després d’algun espectacle que desconeixem, l’artista, un home vestit de dona, suposem que d’algun numeret còmic, saluda a l’alcalde i a les autoritats. Sovint es feien humorades en què participaven gent com Ximet o Pasqualet de la Font. Entre les “forces vives” reconeixem al Moreno Garrofa, sempre esquerp; al jutge, que era germà de Mn. Joan; a don Salvador el sergent de la Guàrdia civil, al tio Barros, al tio Malinxet, a mossèn Joan, a l’alcalde i a Enrique Màlia. Fixeu-vos en la rusticitat de l’entarimat de les autoritats, hui en dia inimaginable. “Foto Ventura”, datada el diumenge 30 d’agost de 1959, festes de Sant Joan Baptista.\n13- No podien faltar les festes religioses: ací veiem com arranca la Baixada del Cristo des de la capella del Calvari l’any 1958; darrere els capellans mossèn José Tomeu i mossèn Ramon i les autoritats, Don Salvador, el sergent de la Guàrdia civil, que era família dels Manzanes, i l’alcalde, Joaquín Vicent Agramunt, “Caranyo” (a qui també deien “José Caranyo” per un tiet). Part dels majorals que porten la peanya pertanyen a la penya “els Pelegrins”, però també altra gent com Joaquín de Blai, Vicente Menuda o José Casanova. A esta banda de les barres creem reconèixer a Vicente l’Amplet, José Nela (Chacola), Juanito Ramoneta, José Garrofa, Vicente Pallarés (Gilet) i un desconegut. Davant, els acòlics xarrant molt animats donen el punt d’alegria i desordre a la solemnitat de la foto. “Foto Ventura”, diumenge 13 d’abril de 1958.\n14- Més festes religioses: Joves d’Acció catòlica, cap a l’any 50 (esta foto també s’ha vist en diferents col·leccions). D’esquerra a dreta, Conxita Malaga, Trinidad de Baleso, Maria Valero, Sunción de Roqueta, Teresa Bolla, Lolín, Teresa Blasco, Carmen de Vedrí i Felicidad de Coloma. Sunción de Roqueta i Teresa Blasco, amb “teja” i “mantilla” que senyalen la seua jerarquia, sostenen la senyera d’Acció Catòlica. La resta de dones porten el cap cobert, com era habitual per a les dones que participaven en actes religiosos. Estan davant de l’església (que seria la façana de l’esquerra).\n15- De nou les xiques d’Acció Catòlica, ara amb algunes variacions interessants. Les xiques que estan al mig, de cara a nosaltres, són, d’esquerra a dreta, Felicidad de Coloma, Cristina Racó i darrere Sunción de Roquet, Isabeleta Primitiva, Marí Racó, Consuelo, Genoveva, Carmen del Corro, Teresa Blasco (darrere) i Teresa Colomet (la primera que va tindre carnet de conduir a Artana). En el guió, al voltant de l’escut d’Acció Catòlica, posa provablement: “Los jóvenes de Artana con Acción Católica”.\n16- Una colleta de xiques del poble contra un alcornoc i amb el poble al fons. Són Maruja (dona de Benjamín de Cagarnera), Carmen de Vedrí, Lolín (filla de don Valeriano, el secretari), Rosario Bollo i, davant, Trinidad de Royo i Marí Primitiva. Hi ha molt poca brossa i els arbres estan molt esquilats, possiblement perquè actuaven els gavellers.\n17- Sis joves a la plaça Nova, davant de la creu de fusta i sobre els escalonets que la subjectaven. També van molt mudades, amb elegants abrics. Reconeixem a la inconfusible Carmen de Vedrí i darrere d’ella a Trini el Royo; a l’altre costat Lolín i darrere Paquita. La plaça Nova de terra i amb molta pendent, i les cases austeres i funcionals, bé amb balcons o bé amb xicotetes finestres que feien molt poca llum, de vegades perquè no tenien vidres i per tant s’evitaven les grans obertures en la façana. Les portes grans, per entrar animals o collites, i porxades amples amb corrioles per guardar eixes collites i tindre-les ventilades. La casa més a la dreta és la de la ti’ Tola.\n18- Paquita Nicolau Traver, abans de casar-se amb Joaquín Vicent, Caranyo, joveneta i guapíssima, a l’esquerra de la imatge, i la seua germana Angelines la que fa tres. Com que no eren d’Artana, potser es troben entre amigues del seu poble; en qualsevol cas la casa no la reconeixem. Van molt elegants, a la moda dels anys 50, amb sabatetes planes o amb poquet de tacó, vestits llargs i cabells molt elaborats..\n19- Una jove en el calvari d’Artana, en aquell moment molt més auster que ara. És Angelines, germana de Paquita i nascuda a Rosell. La foto està feta amb una clara consciència de l’aspecte monumental i paisatgístic del Calvari.\n20- Quatre xiques i dos xics en alguna excursió. Reconeixem a les tres germanes Nicolau: Paquita, Teresa i Angelines. El que beu de la bota es Julián, marit de Teresa. Tenen bosses i jaquetes penjades d’un pi i elles estan pujades en un altre.\n21- Es coneix que els joves eren aficionats a les excursions. Ací estan les xiques, carregades de davantals, molt comboiades per xics; només coneixem, de nou, a Teresa, i, a la dreta, amb el cap tallat, el que podria ser Vicentet de Menuda.\n22- Típica foto davant de la creu dels caiguts, on ara està l’ambulatori. Són, darrere, Vicente el Cartero i Teresa i davant Angelines, Carmen de Vedrí i Doloretes de Manzana. No sabem qui són les xiquetes. Darrere de la creu, horts en producció.\n23- Fins a no fa tant de temps, anar a la platja no era una activitat massiva i habitual com ara, començant per la distància que separa el poble de la mar. Amb els cotxes, l’accés a les platges i a la mar es va democratitzar. En esta ocasió tenim una escena romàntica de parella en la mar quan encara no estava normalitzat com ara. Són especialment cridaneres les espardenyetes de careta o en general lligades a la garreta. Són Joaquín Caranyo i la seua dona, Paquita.\n24- Una segona foto de parella en la platja, encara que no pareix precisament temps de prendre el bany, donada la roba d’abric que porten posada. No sabem amb quina finalitat es farien les fotos però pareix suficientment important com per a omplir-se d’arena i humitat. La mar està tranquil·la, la costa verge i al fons es veu una barqueta de pescadors fent la seua faena.\n25- Dos parelletes eixint de la Fira Santa Cristina: Joaquín Caranyo amb Paquita i Marí Mercedes amb Nano, elles amb els obligats palmitos. En la foto es veuen les pedres monumentals de l’assut, protegides com a patrimoni local, que ara han sigut incomprensiblement tapades amb formigó. “Foto París, Castellón”.\n26- De nou a Fira a l’ermita, recolzats sobre un flamant Seat 600. Les xiques són, començant per la dreta: Pilar “la Catalana” i la seua germana (la segona per l’esquerra), dalt de totes Pilarín de Pla, amb ulleres negres Angelines (cunyada de Joaquín Caranyo), i les altres dos xiques són Pilar i Emília Caballero. El que està ajupit vestit de negre i amb ulleres es “Paco el Madrilenyo”. “Foto Ventura”, dilluns 24 de juliol de 1961 (festivitat de Santa Cristina).\n27- Espartineres a la plaça Nova, al peu de la creu dels caiguts, entre un mar d’espartins assecant-se al sol. Reconeixem a molta gent (i esperem en breu tindre identificat a tot el món): Per dalt, des de l’esquerra, veiem a la ti Sunsión de Pansa, la ti Casanova, a Marí Tola, a la ti Satorlina, i a l’altra punta a Lolita Serra. Al mig del grup, amb la cara redoneta, Carmen de Pobila, i a la dreta a Rosita, germana de Miguel (un xic ros, amic dels Pelegrins; els dos germans van ser adoptats ja fadrinets per dos famílies distintes). Trobem a Teresa Meto, i, tornant a l’esquerra, a l’extrem està Carmen, germana de Joaquín Caranyo; asseguda en terra Felicidad de Rufo (mare de Paquita) i Isabel de Morquero, Consuelo Vilavella i la germana, la mare de Marí Gorra i Amparito Pansa (germana de Sunsión, la primera que hem anomenat). El xiquet de davant, més a l’esquerra, és Tomás Piqueras. Foto de Joaquín Vicent (Caranyo), l’empresari de l’espart per a qui treballaven.\n28- De nou la plaça Nova, i aproximadament el mateix grup de dones i xiquets. D’esquerra a dreta, començant per darrere, la mare de Pepe Cala, Marí Tola, Felicidad de Rufo, Marí Gorra, Teresa Meto, Lolita Serra, Lolita Vilavella, Carmen “Caranyo”, la ti Casanova i la ti Sunsión de Pansa. A la fila de baix, Marí Gorra, Doloretes de Pina, Carmen de la Font, Consuelo Vilavella, Trini Satorlina, Adoracioneta de Fuester i Rosita (germana de Miguel). Baix del tot, Isabel de Capellana, Tomàs Piqueras, Consuelo Capelleta i Amparito Pansa. De nou la foto és de Joaquín Vicent, “Caranyo”.\n29- Les retratades són Angelines, Doloretes de Payasa, Paquita i Marí el Rico. Van a un acte religiós, com es pot deduir pels velets que porten sobre el cap. També van molt mudades, amb elegants abrics i, les dos de davant, amb ramells de flors.\n30- Paquita amb un dels seus fills davant del Grup Escolar, que pareix acabat de fer. Uns pocs homes prenen el solet a l’entrada de l’aulari, com si no hi hagueren reixes fora.\n31- Maria, germana de Joaquín Caranyo, a la plaça Nova.\n32- Les dos ties Carmen i Maria, una casada i l’altra fadrina, a la porta de casa. La nota simpàtica la posa la bicicleta de xiquet que tenen a l’esquerra. Un altra protagonista important és la gran cortina de canudets que tenen darrere. Este tipus de cortina, pesada i que feia un alegre sorollet quan entrava algú, ha desaparegut substituït pels materials sintètics. Fins als anys 70 era habitual que les famílies aprofitaren el temps en casa fent les tires de la cortina amb varilletes i canudets de fusta i altres materials que es venien a pes.\n33- Francesc i la seua germana Mari Ángeles posant per a son pare en 1960 davant d’una bonica reixa de forja. Francesc pensa que estan davant de la casa familiar de la Foia (C/San salvador 11), ricament decorada a la moda modernista dels anys 20, però hem comprovat que la reixa és distinta (la que es veu és de forja i l’actual de fundició), potser perquè es canviara en algun moment. Tampoc no hem identificat quin tipus de joguet tenen a les mans, potser una flor artificial de roba.\n34- Els tres germans, Mari Ángeles, Francesc i Juan Ignacio, posant de nou per a son pare al voltant de 1963. Estan a la plaça de la Verge de València, davant de la Basílica de la Mare de Déu dels Desemparats. Mari Ángeles porta l’uniforme del col·legi de les Teresianes.\n35- Tres xiquets recolzats a la font del Pla. El carrer Campoamor (a l’esquerra) pareix en obres, potser l’estigueren formigonant -i potser estigueren instal·lant el clavegueram (una cosa que va passar en l’alcaldia de Joaquín Caranyo), a meitat dels anys 60. Són, possiblement, Francisco Caranyo, Vicente Llonarda i Vicente Cartero.\n36- Més imatges futbolístiques; hem reconegut a Càncio, a Francisco Caranyo, propietari d’estes fotos, i ajupit baix del porter a Chalton, que va jugar molts anys en Artana. Estan a la Vall d’Uixó, segurament els van reclutar per a jugar en una penya d’algun campionat local.\n37-38- Unes imatges molt curioses d’una nevada en Artana. Es veu el flamant Grup Escolar i la muntanya blanca. Veiem una casa en construcció a la dreta i els horts en producció que anirien desapareixent acceleradament fins arribar al creixement actual. Cal recordar també que esta zona era la més gelada del terme, amb una diferència de molts graus (per dalt o per baix) respecte de la de dins del poble. És zona inundable, amb la qual cosa es trencava amb el seny constructiu que havia imperat en Artana des de feia segles. És difícil no pensar en açò quan el casc històric està buit, la població no creix però el casc urbà s’ha multiplicat per tres.\n39- Amb les dos fotos anteriors, fetes en el mateix moment i en el mateix lloc, hem confeccionat esta imatge major en què es veu un panorama més ample del paisatge. És difícil no sentir una certa nostàlgia, i no valorar si l’evolució ha sigut la més encertada.\n40- El magatzem de la cooperativa número 1 amb l’aspecte florit que va tindre durant les seues primeres dècades de vida. Davant a la dreta encara es veuen reguers i sifons.\n41- La cooperativa número 2, en el seu moment en els límits del poble. Aleshores pareixia impossible que algun dia el poble puguera arribar fins al camp de futbol. Ara ja estem allí, però amb un urbanisme de molt poca qualitat i amb un casc històric valuós buit i en decadència.\n42- Imatge d’una boda en Artana. Estan al principi del dinar, menjant encara el plat de calent. Aleshores les bodes les feien a l’edifici de l’Almàssera, per darrere dels pilars anaven les vagonetes amb la pinyolada. S’hi veuen molts caixons de beguda i dones afaenades amb els tradicionals davantals blancs dels banquets de gala. Quant als retratats, d’esquerra a dreta reconeixem a Filiberto, Francisco Caranyo, José Juan de Coloma, Jesús de Fermín (el capellà), a Vicente el Cartero i a José Luis de Chesa amb la cullera a la mà. La xica amb els ulls tancats és Cristina. Beuen cerveses, que aleshores era una cosa elegant.\n43- Una segona imatge de la boda: al fons es veu el pastís nupcial, de cinc o sis pisos. Els comensals, Benjamín, María Dolores de Ramonet, Marí el Rico, Paquita i Pepita Pesquera. A este altre costat, Joaquín del Forn i Pasqualet de Payaso. Fixeu-vos en les cadires plegables de tisoreta i els llargs taulells rústics…\n44- Les fotos de la boda anterior contrasten amb les d’este altre àpat luxós. Ara l’espai és asèptic i molt decorat, el menjar és més sofisticat (fixeu-vos en la presentació del postre), veuen vins de certa categoria i aigua embotellada. Els comensals són sobradament coneguts, es tracta de la família de Vicent el Cartero i Carmen de Vedrí: Vicent el Cartero fill i la seua dona Lolita; Carmen i el seu marit, Juanito Meto; i a esta altra vora Vicent, Carmen i Matilde la dona de Francisco Caranyo, propietari d’esta col·lecció de fotos, que estaria fotografiant al grup.\n45- La mateix boda en el mateix moment del postre: Rafael, el “Comandant de Rosita”; la seua dona Lolita; Doloretes de Manzana i José Manzana; i a este costat Juanito Xoto i la seua dona, Doloretes de Payaso; la Casanova i Pascual Manzana, i Mercedes la Xata.\n46- Un altre convit: vi abundant i esperant les postres. Només coneixem a Pasqualet de la Replaceta i a José Chacola.\n47- Una altra novetat en la societat artanenca i general: els viatges accessibles. Ací estan en una zona de platja. Coneixem a penes a la mare de José María el Ferrer, a les germanes de José Caranyo, a Lolita Pobila i al tio Barros. Ajupit davant de tots, l’únic jove és José Luis, a qui hem vist abans en la primera boda.\n48- En una zona de port. Hi ha moltes coincidències entre una i altra: reconeixem a una germana de Joaquín Caranyo, a la tia de Tere de la cafeteria i de nou al seu desaparegut cosí José Luis, al tio Barros, etc.\n49- Aproximadament el mateix grup: tornem a reconèixer al tio Barros, la tia de Tere, etc. Veiem també les maletes per terra.


Wikiloc | Pujolís - Font del Vicari (quasi circular) Trail\nPujolís - Font del Vicari (quasi circular)\nRecorregut d'anada i tornada des de l'aparcament de Pujolís fins a la font del Vicari pujant pel torrent de la Tuta. Per no tornar exactament pel mateix camí, a la baixada passarem per Santa Perpètua.\nSortim de l'aparcament baixant pel camí que ens queda ben bé a sota fins a la riera de Sorreigs. Per aquest tram coincideixen el GR-3 (sender de la Catalunya Central, amb marques vermelles i blanques) i el PR C-49 (sender del Voltreganès, amb marques grogues i blanques).\nPassera d'Angelats - Riera de Sorreigs\nTravessem la riera i, un cop a l'altra banda, seguim pel camí de l'esquerre, per on discorren el GR-3 i PR C-49 que en aquest tram coincideixen. Cal parar atenció perquè en aquest punt hem trobat un altre sender: el PR C-46. Aquest continua per la dreta seguint el Sorreigs fins al seu naixement.\nMolt de compte en aquest punt! Hem de deixar el GR-3 i pujar pel corriol força esborrat de la dreta per anar a trobar el sender de petit recorregut C-223 de Sant Bartomeu.\nConnexió PR C-223\nFranquegem la tanca de bestiar que separa les finques del Pujol i Pujolís per aquesta porta. Uns metres més endavant trobem un ample camí per on discorre el PR C-223 i que agafarem cap a l'esquerre.\nSeguim pel sender de Sant Bartomeu. Aquí podríem escurçar la ruta, que ja no ens portaria a la nostra destinació, seguint per l'esquerra cap a la plaça Balladora, per on passarem més tard tornant de la font del Vicari.\nCompte que en arribar en aquest punt hem de deixar el camí principal i seguir pel corriol de l'esquerre. Ara hi ha l'indicador vertical i no té pèrdua, però abans de ser-hi era fàcil despistar-se.\nBassa de la font del Vicari.\nHem arrribat a la nostra destinació. Les fonts del Vicari i del Boix queden a l'altra banda de la bassa. Seguint per la dreta arribaríem al poble de Sant Bartomeu en uns 20 minuts. Ara recularem i seguirem pel GR-3 fins a Santa Perpètua.\nPer l'esquerra és per on hem pujat fa una estona. Ara continuem per la dreta seguint el GR-3 (marques vermelles i blanques).\nL'esplanada que ens envolta rep el nom de Plaça Balladora, un topònim que evoca l'època que les bruixes freqüentaven aquestes contrades. Seguim pel GR-3 carenejant fins a Santa Perpètua pel mateix camí d'accés en cotxe a l'ermita.\nSi estem cansats i renunciem a visitar l'ermita de Santa Perpètua, podem continuar pel corriol de l'esquerra. És una drecera que ens porta, en un parell de minuts, al camí dels avellaners, que prendrem igualment de baixada tornant de Santa Perpètua.\nArribats a l'ermita de Santa Perpètua, restaurada fa pocs anys, ens hi podem aturar una bona estona per contemplar el paisatge. Val la pena atansar-se als miradors, sobretot el de llevant amb vistes de vertigen. Pel mirador del NW podem comprovar si encara tenim el cotxe a l'aparcament. Continuarem el nostre itinerari anant a buscar el camí dels avellaners que surt del cantó SW de Santa Perpètua. Les marques seran a partir d'ara grogues i blanques perquè seguirem pel PR C-49 del Voltreganès.\nAquí s'acaba el camí dels avellaners. El PR C-49, per on hem baixat, conflueix aquí amb el GR-3 que havíem deixat a Santa Perpètua i que baixa rodejant la muntanya. Seguim descendint per l'esquerra.\nAquest torrent, afluent de la riera de Sorreigs que baixa de Sant Bartomeu del Grau, havia estat molt contaminat anys enrere. En el seu moment se'n va parlar molt perquè va donar lloc a la primera condemna de presó a l'estat espanyol per delicte mediambiental. https://elpais.com/diario/1995/06/23/sociedad/803858414_850215.html\nAparcament de Pujolís\nArribats al final del recorregut, i si portem les sabates enfangades, podem netejar-nos les soles al pelafangs que hi ha al costat de la paperera. El banc és molt còmode per canviar-se el calçat.