Wagner i el seu context (II) | EL CAVALLER DEL CIGNE ciutadà valencià de nació catalana //*//\n← Wagner i el seu context (I)\nBayreuth. La degeneració progressiva d’un projecte artístic. La mort de l’òpera. →\nExtensió del colonialisme al món entre i el naixement i la mort de Wagner.\nEn l’entrega anterior vaig dir que cinc fenomens defineixen el segle XIX: les revolucions burgeses, la industrialització, el romanticisme i el nacionalisme. Conseqüència d’aquest context serà l’auge del capitalisme que esdevindrà la base de l’economia i canviarà l’estructura social. Comentaré tots aquests aspectes amb la intenció de definir el context històric i cultural on Wagner va produir la seua obra, el seu ara i ací. Parlarem una mica més del nacionalisme i del seu corol·lari, l’imperialisme, així com de l’auge del capitalisme i de la seua crítica. En altres entregues farem una incursió en el marc cultural en què es mou el saxó: el romanticisme, i acabarem amb una breu descripció del moment històric en què es mou: les guerres napoleòniques, les revolucions del 30 i del 48-9 i la unificació alemanya, sense oblidar-nos de Fichte, filòsof idealista i precursor del nacionalisme alemany.\nSeguim amb el nacionalisme, que apareix en el XIX encara que té antecedents anteriors i ultrapassa el segle cada volta més com a imperialisme, que no és el mateix però que sí que té coses en comú.\nParlament de Frankfurt, 1848.\n9.-EVOLUCIÓ DEL NACIONALISME.\nHi ha autors que distingeixen entre el primer nacionalisme, de caràcter liberal progressista, i el posterior, de caràcter conservador i agressiu, que donarà lloc a l’imperialisme.\nEl nacionalisme progressista s’oposa a la Restauració que va succeir a les invasions napoleòniques i va restaurar l’Antic Règim. Es tracta d’un moviment d’alliberament nacional. A ell es deuen les independències dels països llatinoamericans d’Espanya i l’alçament de txecs i hongaresos contra l’Imperi austríac.\nEl nacionalisme conservador supedita les llibertats que caracteritzen el període anterior als interessos de la classe dominant. Genera tensions polítiques que desembocaran en conflictes interns i externs. D’ell sorgeix l’imperialisme, la conquesta de colònies per fundar nous imperis.\nEl punt d’inflexió entre ambdós nacionalismes el constitueix la revolució de 1848-49, la primavera dels pobles. Com és sabut, Wagner participa directament en la revolució de Dresden animat per les idees nacionalistes i progressistes del moviment conegut com la Jove Alemanya. Com sempre, Wagner no deixa de ser artista encara que estiga fent política. Per a ell, el triomf de la revolució conduiria a l’home nou al que dirigeix les seues òperes. L’onada revolucionària recorre Europa: França, Imperi Austríac, la Confederació Germànica, els estats italians …\nEl nacionalisme polític va sorgir com un sentiment minoritari. A partir de 1848, es va convertint en un fenomen de masses. També, a partir d’aquesta data el moviment obrer anirà adquirint major força. Wagner publicarà La Revolució i Marx, El manifest comunista obres que presenten paral·lelismes segons alguns autors.\nCaricatura sobre la Conferència de Berlín, 1885.\n10. CONCEPTE D’ IMPERIALISME.\nEs tracta del domini d’un estat sobre un altre o altres mitjançant l’ús de la força militar, econòmica o política. Durant l’últim terç del segle XIX les potències europees i algunes extraeuropees (USA i més tard Japó) van desenvolupar una política d’expansió colonial accelerada que ja venia gestant des de començaments de segle.\nTé fortes connotacions nacionalistes: els estats que el van practicar pretenien la conquesta sistemàtica de la major quantitat possible de territoris amb l’objectiu d’assolir el rang de potències mundials. No buscaven tant la transformació cultural d’aquestes zones com el seu control polític, econòmic i militar.\nEn 1885, les potències europees es reparteixen Àfrica, en la Conferència de Berlín. Al repartiment arriben tard Alemanya i Itàlia, els estats són fruit de la reunificació assolida poc abans. Només Abissínia queda lliure del repartiment per ser un país cristià. Tot aquest procés crearà unes tensions que conduiran a la I Guerra mundial.\nEn el terreny del pensament, el colonialisme i l’imperialisme tindran com a expressió teòrica manifestacions racistes, la idea de la desigualtat de les races i la superioritat de la blanca. No és d’estranyar, ja que una gran part del món estarà en mans dels europeus, que exerciran el seu poder sobre les colònies entre el paternalisme i la dominació brutal buscant les matèries primeres per alimentar la seua indústria, ja que la revolució industrial es va estenent per les potències colonials.\nAtés aquest marc ideològic, no ens han d’estranyar les idees racistes de Wagner o de Gobineau, tots dos fills del seu temps. Cal dir que en aquest tema Wagner no assumeix tota la teoria del francès, sinó que – a diferència d’ell – el seu concepte racial és positiu.\nHi adjunte textos de l’època sobre el tema, que ens ajudaran a comprendre millor les idees de Wagner, a qui cal jutjar situant al segle XIX i el seu context.\n“És la britànica la més gran de les races dominants que el món ha conegut i, per tant, el poder determinant en la història de la civilització universal. I no pot complir la seua missió, que és crear el progrés de la cultura humana, si no és gràcies a l’expansió de la dominació anglesa. L’esperit del país tindrà forces per complir aquesta missió que ens ha imposat la Història i el nostre caràcter nacional. […] l’Imperi britànic, fermament unit, i els Estats Units han d’assegurar junts la pau del món i assumir la pesada responsabilitat d’educar per a la civilització als pobles endarrerits. “\n(Joseph Chamberlain al capdavant del Ministeri de Colònies britànic, el 1895.)\n“Una nació és com un individu: té els seus deures que complir i nosaltres no podem desentendre’ns dels nostres cap tants pobles encomanats a la nostra tutela. Només la nostra dominació pot assegurar la pau, la seguretat i la riquesa a tants desgraciats que, mai anteriorment, han conegut aquests beneficis. I és acabant aquesta obra civilitzadora com nosaltres portem a terme la nostra missió nacional, per l’etern profit dels pobles a l’ombra del nostre ceptre imperial. “\n(J. Chamberlain. Discurs.)\n“La qüestió dels indígenes ha de ser resolta únicament en el sentit de l’evolució natural de la història universal. És a dir, que la moralitat superior ha d’estar per damunt de la civilització inferior. L’Estat modern, com a potència colonial, comet, de cara als seus ciutadans, el més gran dels crims quan, deixant-se portar i hipnotitzar per confuses idees humanitàries, tracta bé a costa dels seus propis súbdits a les races negres condemnades a desaparèixer. “\n(Justificació darwinista de l’imperialisme.)\n“Les analogies entre els negres i els micos són més grans que entre els micos i els europeus.\nEl negre és inferior, intel·lectualment, a l’home europeu. El negre només pot ser humanitzat i civilitzat pels europeus. “\n(J. JUNT. Sessió científica de la Societat Antropològica de Londres 1863.)\n“Sense negar que els negres es puguen civilitzar, és cert, però, que la seua civilització sempre serà inferior a la nostra, perquè la força de la ment d’aquella gent és realment inferior. Creiem que la raça superior a qualsevol altra, aquella de la que dependrà sempre el destí del món, és la raça blanca. “\n(Farmochi. Curs de geografia universal, 1850.)\nPigmeus exhibits en un zoo.\n11. JUSTIFICACIÓ IDEOLÒGICA DEL RACISME.\nLes idees no sorgeixen perquè sí ni de cap quimera filosòfica fruit de la imaginació, sinó que són conseqüència de factors materials com ara l’economia i les relacions de poder. Com diria Marx, són la superestructura que emana i justifica l’estructura socioeconòmica dominant. Així, el racisme prové de l’imperialisme, que és la cobertura militar del colonialisme impulsat pel capitalisme. Els Estats imperialistes busquen matèries primeres i mà d’obra barata en el països que colonitzen per a benefici propi, arribant a mantenir la hipocresia que ho fan pel bé dels pobles conquerits i explotats.\nDes de posicions nacionalistes es van desenvolupar teories racistes que justificaven i impulsaven l’expansió territorial, tot i el rebuig dels pobles autòctons.\nEn unes ocasions, el racisme es manifesta com un paternalisme que sostenia la necessitat de l’home blanc de traure de l’endarreriment a les poblacions autòctones mitjançant la instrucció i l’educació.\nEn aquest marc hem d’entendre l’activitat missionera de les esglésies cristianes la ideologia de les quals no tenia res a veure amb els costums i tradicions dels pobles colonitzats. Com va succeir a Amèrica segles enrere, la creu va seguir a l’espasa.\nEn totes aquestes posicions subjeia una ideologia de caràcter etnocentrista que enaltia la cultura europea i occidental i desqualificava a la resta, considerat bàrbar, salvatge i primitiu.\nL’agressió imperialista ocasionar nombroses baixes en la població autòctona, que no disposava del sofisticat armament occidental. Va ser una lluita sense igual: metralladores contra llances. Des d’un punt de vista econòmic – que és el mòbil real, no traure de l’endarreriment o evangelitzar – les colònies es van veure sotmeses a un règim d’explotació sense igual i els seus recursos espoliats a major glòria del capitalisme europeu.\nXiquets proletaris en una fàbrica.\nAbans de l’era revolucionària i la implantació dels ideals de la Il·lustració, tenim un sistema polític, econòmic i social denominat Antic Règim, corresponent, aproximadament als segles XVI, XVII i XVIII segons els països. Es caracteritza per la monarquia absoluta justificada per les esglésies, com d’origen diví. No existeix el concepte de ciutadà, sinó el de súbdit. La classe dominant és l’alta noblesa, posseïdora de la terra a qui deu fidelitat la pagesia en una relació senyor-serf de tipus feudal.\nDesprés dels cicles revolucionaris de 1789, 1820, 1830 i 1848-1849 a poc a poc es produeix un canvi de règim. La gran burgesia és ara la classe dominant, la posseïdora dels mitjans de producció. Es produeix l’èxode del camp a la ciutat, i entra en acció una nova classe social: el proletariat, els obrers industrials, que viuen en unes condicions miserables i es veuen obligats a vendre la seua força de treball, en paraules de Marx, que va ser el primer a utilitzar el terme capitalisme, a canvi d’un salari de misèria. Mancances de drets i de béns. Zola a Germinal i Dickens a Història de dues ciutats ens descriuen les condicions d’explotació en què vivien. Wagner fa al·lusió al capitalisme industrial al Anell. El martelleig procedent del Nibelheim simbolitza les cadenes de producció fabrils. En boca de Mime podem escoltar l’enyorança del passat, quan els nibelungs es dedicaven a fer joies i altres estris per les seues dones i eren feliços; ara es lamenta d’estar esclavitzat en una fàbrica a major glòria del capistalista, que augmenta el sea capital a costa de patiment dels tristos nibelungs. Wagner ens mostra el seu menyspreu per les ànsies de posseir l’or, l’anell símbol del capital i del poder. El saxó va condemnar el capitalisme emergent.\nVegem alguns textos que ens donen idea de com era la vida dels proletaris en època de Wagner, fruit del capitalisme i la revolució industrial:\n“Les influències desfavorables, en els obrers, del treball de la fàbrica són: 1. La desagradable necessitat de constrènyer els seus esforços intel·lectuals i físics a un pas igual al del moviment de la màquina (…) 2. La persistència en una posició recta, per espais de temps massa llargs (…) 3. la privació del son per la llarga jornada de treball (…) Els locals de treball, freqüentment, són baixos, depriments, polsegosos i humits, l’aire impur, l’atmosfera reescalfada, i contínua transpiració (…) El xicot de la fàbrica no té un moment lliure fora del destinat a esmorzar, i només aleshores ix a l’aire lliure (…) “\n(F. Engels. La situació de la classe obrera. Informe del Dr D. Barry. 1845.)\n“Manchester té no menys de 40.000 habitants. La ciutat està construïda de manera que es pot viure en ella durant anys i anys i passejar diàriament d’un extrem a un altre, sense trobar-se amb un barri obrer o tenir contacte amb obrers, fins que un no vaja de passeig o pels seus propis negocis. Això passa principalment pel fet que, siga per tàcit acord, siga per intenció conscient i manifesta, els barris habitats per la classe obrera estan netament separats dels de la classe mitjana.”\n(F. Engels. La situació de la classe obrera a Anglaterra. 1845.)\n“L’obrer artesà, en general, comparteix el seu treball amb el mestre. Hi ha entre ells relacions d’igualtat. Algunes vegades són amics. El seu treball, potser de més difícil execució que el nostre, té l’al·licient de la varietat i l’atractiu de l’aprovació dels altres. El nostre treball es verifica sota oposades condicions. Ficats en quadres on impera una severa disciplina, semblem un ramat d’esclaus subjectes a la vara del senyor. Col·locats al costat de les màquines, som a servidors d’aquestes. Des de les cinc del matí fins a les tantes de la vesprada sempre fem el mateix. Per a nosaltres, lluny de ser el fabricant nostre igual, és l’ull vigilant i l’espia de les nostres accions. Mai treballem bastant. Sempre descontentament de nosaltres, no podem menys de veure-hi el nostre tirà. “\n(Escrit d’un obrer de 26 de juny de 1856. Extret de “Els filadors de Barcelona”, en Història d’Espanya, Ed. Labor, Vol VIII.)\nProudhon, teòric de l’anarquisme.\nAquesta situació material del proletariat va generar una sèrie d’ideologies anticapitalistes. Wagner fa compartit l’anarquisme en la seua joventut almenys. De fet, va ser amic personal de Bakunin i lector de Prouhdon, entre d’altres. Vegem què és l’anarquisme.\nL’anarquisme pretén l’abolició del capitalisme. S’oposa al concepte de poder, de manera que preconitza la seua eliminació. Participa del concepte rousseaunià que l’home és bo per naturalesa i la societat (o l’Estat) el corromp.\nTres són les seues característiques fonamentals:\n1.-El rebuig de qualsevol tipus d’autoritat-especialment la de l’Estat-i el rebuig a qualsevol forma d’organització, siga de caràcter partidista, administrativa o religiosa. Al costat del rebuig a l’autoritat preconitza la llibertat individual.\nPer als anarquistes l’Estat capitalista constitueix una estructura que possibilita l’explotació de la classe obrera i per això ha de ser destruït. Rebutja tant el joc polític com l’organització de partits. El mitjà fonamental per eliminar a l’Estat és la vaga general, que permet arruïnar la burgesia.\nL’organització social ha d’estructurar de baix a dalt, partint de petites comunitats autosuficients i per lliure decisió dels seus membres, expressada a través del sufragi universal, mai per imposició.\n2.-L’abolició de la propietat, ja que aquesta és considerada com un robatori quan s’aconsegueix sense feina. El dret a l’herència (origen de l’estatus social) ha de eliminar i substituir-se per la col·lectivització dels béns.\n3.-La importància de l’educació. L’home sol serà lliure quan sigui capaç de pensar per si mateix i el millor mitjà per aconseguir-ho és una acurada instrucció.\nAquesta és la teoria, en la pràctica hi ha diferents classes d’anarquisme. Wagner va compartir aquests ideals. Ja sabem que la personalitat de Wagner era molt pronunciada i que, primer de tot, el que li importava era l’art. L’Anell, no dóna algunes pistes. Quan Siegfried trenca l’espasa de Wotan, Wagner es manifesta contrari a l’estat i el poder. Quan moren els déus en l’incendi del Walhalla, Wagner ens parla d’un món sense déus i religions. Quan Brünnhilde li transmet els seus coneixements a Siegfried, Wagner ens està parlant de la importància de l’educació. Més tard, després de la derrota de la revolució, els seus ideals polítics s’enfonsen, però qui va tenir va retenir i hi ha qui considera que Wagner no va deixar de ser mai el vell anarquista de la seua joventut.\n14. WAGNER, NACIONALISTA I COSMOPOLITA.\nQue Wagner era nacionalista és un fet indiscutible. Hi podríem ficar molts textos on els termes alemany, òpera nacional alemanya, allò alemany, etc. apareixen profusament. Això no vol dir que no fora al mateix temps cosmopolita i que manisfeste el seu interés per tota la humanitat. Paral·lelament, trobarem textos on parla de l’art alemany i de l’art en general. El seu model són els grecs, però sense oblidar-se de les tradicions alemanyes. Nacionalisme i internacionalisme no són termes antitètics. Es poden donar en la mateixa persona, per exemple en Wagner. Així podem trobar al compositor afirmant que l’obra d’art del futur serà universal per a la humanitat lliure i que els elements nacionals seran solament un adorn – una clara mostra de cosmopolitisme – en Meistersinger Hans Sachs en la malament anomenada arenga final, es refereix al sagrat art alemany, no al sagrat art en general. No debades, Wagner anomena aquesta intervenció: “Himne a l’art alemany.” És una mostra del que s’anomena nacionalisme cultural. Al principi de l’esmentada arenga fa al·lusió al nacionalisme polític quan alerta d’un perill estranger. S’està referint a França. Estem en l’època de les guerres franco-prussianes que acabaran amb el triomf de Prússia i la proclamació de la II Reich a Versalles.\nNo oblidem que la revolució de Dresden (1849) en què va participar Wagner s’enquadra dins dels aixecaments polítics nacionalistes que tenen per objectiu aconseguir la unificació alemanya. A Itàlia passa exactament el mateix. També és interessant recalcar que, mentre Wagner, es dedica a fabricar bombes, segueix escrivint sobre art i que veia en la revolució el sorgiment d’una societat propícia per a les seues obres. Wagner sempre és artista, parle de política, de religió o del tema que siga.\nExisteix el nacionalisme cultural, que defensa les tradicions pròpies, la pròpia música, literatura, etc. i un nacionalisme polític, que defensa la formació de la nació-estat. Wagner participa dels dos, amb les armes a Dresden. Després del fracàs de la revolució es desencanta de la política i es concentra en la filosofia i l’art, però no deixa de ser nacionalista.\nLa guerra franco-prussiana no li és indiferent. Celebra el bombardeig alemany de París amb orgull nacional – així ho recull Gregor-Dellin -. La seua antipatia per Bismarck està relacionada amb el fet que es negara a finançar Bayreuth, com havia fet Ludwig, a part de les diferències polítique per les seues idees reaccionàries. Wagner sempre va voler la unificació alemanya, però el resultat final no va satisfer. Tampoc Nietzsche, que va ser molt dur amb Wagner perquè considerava que havia traït els seus ideals d’abans. Recordem que el Kàiser Guillem I, el primer monarca del II Reich de l’Alemanya unificada, va acudir a Bayreuth l’any de la seva inauguració i que Wagner el va rebre. El que va molestar molt a Nietzsche que se sentia menyspreat.\nEls textos de baix fan referència al nacionalisme de Wagner:\n“La seua estada a Dresden va acabar per la implicació de Wagner en un moviment polític de signe esquerrà. En els estats alemanys independents de l’època, s’estava fent fort un moviment nacionalista, reclamant llibertats constitucionals i la unificació nacional alemanya. Wagner va representar un paper entusiasta a l’ala progressista d’aquest moviment, rebent convidats a casa com l’anarquista rus Mikhaïl Bakunin i l’editor radical August Röckel. També li van influir les idees de Proudhon. el descontentament generalitzat a Dresden va arribar al seu punt més alt a l’abril de 1849, nota 2 quan el rei Frederic August II de Saxònia va rebutjar una nova constitució. “\n“No és el meu desig que la música francesa o italiana s’impose a la nostra […]. Únicament si afrontem el tema amb més llibertat i agilitat , podrem confiar en desfer-nos d’una vergonya que des de llarg temps té preses nostra música i , especialment , la nostra música operística . Per què, si no , ha passat tant de temps sense que s’obrira pas un compositor d’òperes alemany ? Perquè ningú ha sabut fer seua la veu del poble ; vol dir , perquè no hi ha hagut ningú capaç de captar la vida autèntica , càlida , tal com és.”\n(L’òpera alemanya. 1834)\n“Vaig enviar el meu nou treball a Meyerbeer, que estava a Berlín, pregant-li procurara la seua admissió en el teatre Real d’aquesta ciutat. La cosa es va fer bastant de pressa. Estant ja admés el meu Renzi al teatre Reial de Dresden, en veure en perspectiva la representació de dues de les meues obres a les principals escenes alemanyes, em va assaltar involuntàriament el pensament que per sort singular París m’havia servit extraordinàriament per a Alemanya. Quant a París mateix, no tenia res a fer-hi durant alguns anys; el vaig abandonar, doncs, a la primavera de 1842. Per primera vegada vaig veure el Rhin … amb els ulls humitejats de llàgrimes, vaig jurar pobre músic! una fidelitat eterna al meu pàtria alemanya.”\n(Wagner. Records de la meua vida. 1813-1842.)\n“Descansa ací. Siga aquest el lloc que ens guarde les teues estimades despulles! Que tot i que lluny, haguessen ocupat règies tombes en la més orgullosa catedral d’una orgullosa nació, creiem, però, que tu hagueres preferit per lloc suprem de repòs una tomba modesta en terra alemanya …. No pertanyies tu a aquest llinatge fred d’ambiciosos que no tenen pàtria, que prefereixen aquell país del món on la seua avidesa d’honors troba sòl més ric per prosperar … Si fatals necessitats et van arrossegar allà on fins el geni se subhasta, vas tenir temps almenys per tornar teus ulls amorosos cap allar nativa, cap a la mansió modesta i campestre, on, al costat de la teua estimada dona, brollaven del teu cor les melodies. «Ah, si estiguera encara junt a vosaltres, estimats meus!» Tal va ser l’últim sospir amb què ens acomiadares en estrangera terra! … Si tu vas ser una ànima tan calorosa, qui ens censuraria a nosaltres per correspondre’t amb el mateix ardor, per compartir amb tu aquest viu entusiasme, per haver cedit a l’aspiració silenciosa de posseir-te al nostre costat en la pàtria estimada? Oh! ¡Aquest entusiasme t’ha fet, amb una simpàtica violència, el bé estimat del teu poble! Mai hi va haver al món un músic més alemany que tu! En qualsevol regió, en qualsevol regne llunyà i eteri de la fantasia on el geni t’arrabassara, estaves encadenat sempre per mil delicades fibres a aquest cor del poble alemany amb el qual vas plorar i vas somriure, com a ànima crèdula de nen quan escolta atentament les llegendes i els contes del seu país. […] Heu conservat fins a la mort aquesta suprema virtut: mai vas poder sacrificar; mai vas poder desprendre’t d’aquesta bella herència del teu origen alemany; mai hagueres pogut fer-nos traïció … Vé: ara Anglaterra et fa justícia, França t’admira; però només Alemanya pot estimar-te: ets cosa seua, ets un bell dia de la seua existència, una càlida gota de la seua sang, una partícula del seu cor … Qui ens censuraria, doncs, per haver volgut que les teues cendres formen també una partícula del sòl de la cara pàtria alemanya?”\n(Translació de les cendres de Weber a Dresden. Discurs de Wagner.)\n“La paraula deutsch, d’acord amb les més recents i profundes recerques, no és en cap cas el nom d’un poble definit per la història, per la qual cosa no hi hauria cap poble que poguera reclamar el títol original de Deutsche. Jakob Grimm, per la seua banda, ha provat quediutisk o deutsch al·ludeix merament al que resulta familiar a tots aquells que s’expressen en un idioma comú. Va ser fàcil posar deutsch en relació de contrast amb walsch, que per a les races germàniques significa “el propi de gals i cèltics”\n“Els alemanys autèntics, per contra, es van considerar sempre com a estranys en terra forana al no sentir-se mai tan al seu gust com en la seua pàtria; i de forma molt ostensible observem com els alemanys són odiats en els nostres dies en terres italianes i eslaves […]”\n“Amb Carles V es va manifestar ja l’ominós destí que sembla condemnar a quasi tots els sobirans alemanys, el de comprendre deficientment la naturalesa de l’esperit alemany; almenys llavors se li van oposar la majoria dels prínceps, els interessos dels qual, en aquell moment, coincidien amb els de l’esperit del poble alemany. És difícil conjecturar la manera com s’hauria resolt l’encara actual qüestió religiosa si, per l’honor de l’esperit alemany, Alemanya haguera tingut aleshores un genuí i patriòtic dirigent com a emperador, algú semblant a Enric VII d’ Luxemburg.”\n(Wagner. Què és alemany? 1878.)\nNota: Més textos de Wagner en català-valencià que he traduït a partir del castellà.\nAquesta entrada s'ha publicat en Article, Història, Uncategorized, Wagner i etiquetada amb Anarquisme, Bakunin, Burgesia, capitalisme, Comentaris, Cosmopolitisme, Dickens, Imperialisme, Marx, Nacionalisme, Proletariat, Proudhon, Racisme, Wagner, Zola. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\nUna resposta a Wagner i el seu context (II)\nRetroenllaç: Wagner i el seu context (I) | EL CAVALLER DEL CIGNE


Puig-Reig sacseja les polítiques de turisme per atraure més visitants al poble - Aquí Berguedà\nL’Ajuntament de Puig-reig prepara una sacsejada en les polítiques de turisme per atraure més visitants al poble. Un estudi encarregat a la consultora berguedana Catexperience ha analitzat el perfil dels visitants i el potencial dels diferents recursos culturals que se’ls ofereix. L’estudi també fixa les accions a executar a curt i mig termini per atraure’n més i assegura que cal treballar especialment en un aspecte: que tots els reclams vagin a l’una i formin part d’una estratègia turística global al municipi.\nL’Ajuntament de Puig-reig està disposat a destinar esforços a l’àrea turística per resoldre les mancances que fixa el pla i per aprofitar les oportunitats de millora que s’han detectat. Per això, de cara al 2021, ja ha reservat una partida d’uns 16.000 euros per invertir exclusivament en polítiques de turisme.\nAquest pla d’acció ja s’ha començat a executar aquest 2020 amb el disseny d’una nova marca turística i la millora del web municipal. Pel que fa a la marca turística, s’ha escollit el concepte ‘Orígens’, com a element identificatiu i denominador comú de tots els atractius turístics de Puig-reig.\nAquests atractius, segons l’estudi, se separen en quatre eixos: el rural (turisme rural, camins, productors locals i comerç de proximitat), el natural (Vall de Merlès, Roques de Madrona, senderisme, BTT, la comarca i la proximitat amb els Pirineus), l’històric (el castell, els templers, el pont de Periques, la història medieval, l’església de Sant Martí…) i l’industrial (les colònies, el Llobregat, el tèxtil i el museu de Cal Vidal). Per tot plegat, l’eslògan ‘Puig-reig, terra d’orígens’ prendrà protagonisme en totes les polítiques que vindran en els propers mesos.\nLa nova marca turística també lligada a una nova imatge, dissenyada per la purreigenca Marina Bertran. La dissenyadora ha creat el logotip de la marca i les submarques (rural, natural, històric i industrial) amb l’objectiu que el visitant identifiqui amb rapidesa el municipi i els seus encants turístics.\nEn paral·lel, l’empresa berguedana La Padrina ha estat l’encarregada de desenvolupar un nou apartat dins la web de l’Ajuntament de Puig-Reig dedicat al turisme. Aquest nou apartat, segmentat segons les diferents submarques turístiques, està pensat per a la gestió i planificació de les visites a Puig-Reig segons “Les 5 etapes d’un viatge”. A més, la web també incorpora propostes properes al municipi per posar en valor el territori i la destinació en el seu conjunt, tenint en compte els municipis limítrofs.\nPropostes adaptades a cada perfil\nLaia Andreu, la consultora berguedana que ha liderat l’estudi, ha posat èmfasi en el fet que el pla d’acció ha d’acabar “creant una oferta turística que s’adapti a cada perfil de visitant”, des de les escoles que puguin venir al poble a fer una estada fins a les famílies que busquin la tranquil·litat del món rural o els joves que vinguin a gaudir fent esport a la natura.\nL’estudi -que també ha originat una sèrie d’enquestes tant als allotjaments i els agents implicats en el turisme com també als visitants- constata que més de la meitat dels turistes que s’allotgen en una casa rural de Puig-reig no en surten. Un dels grans reptes del pla d’acció és capgirar aquesta tendència i unir els quatre orígens de Puig-reig per acostar-los al visitant i fer que s’enganxi al poble.\najuntament de puig-reigCatexperienceLaia Apla d'acció turísticaTurisme


EL PRIMER JOC D'EN JAN I LA MARINA. CATALÀ MORERA, MONTSE; CATALÁN MORERA, MONTSE. Libro en papel. 9788416828241 Fundació Llibreria Les Voltes\nCATALÀ MORERA, MONTSE / CATALÁN MORERA, MONTSE\nAmb El primer joc den Jan i la Marina obrim una col·lecció de contes coeditada amb Migjorn. Casa de Naixements sccl. 9 Món, acompanyant Migjorn i Pol·len edicions volem presentar-vos aquesta col·lecció de contes en la qual es respira la cura de la vida des del seu inici.\nEl primer joc den Jan i la Marina és el relat dun embaràs vist per la germana del nadó que arrribarà i les il·lustracions mostren el part de la criatura. El conte exposa la relació de complicitat que estableix una nena amb el seu germà petit quan encara no ha nascut. La mare, entrant en el seu joc, els integra a tots dos, reconeixent les seves necessitats diferents. És lart dacompanyar el creixement intentant evitar linici de la gelosia.


Eleccions Comunitat de Madrid 2021: Vox pretén agitar també la celebració de l’1 de Maig a Madrid\nEls ultres, obsessionats a trobar un forat en una campanya en què Ayuso els ha eclipsat, busquen vot obrer vulnerable\nAbascal i Monasterio munten una marxa amb el seu sindicat germà en una ciutat crispada i amb 10 concentracions convocades\n30 de d’abril del 2021. 16:21\nNo pot dir-se que a la ultradreta li estigui anant molt bé en aquesta campanya electoral ‘a la madrilenya’, en què pràcticament es parla de tot i de tots excepte de Madrid i dels seus ciutadans. No queda gaire temps per fer-ho entre tanta al·lusió al comunisme, al feixisme, a la llibertat, a les amenaces a la democràcia i a les mil-i-una derivades d’aquest gran debat ideològic..., arrebossat en fang, en què els ultres han buscat amb afany el seu propi bassal. Tot esquitxat per contínues notícies sobre seguretat, o concretament sobre la (possible) falta d’aquesta: aquest dimarts a la nit es va saber que els Mossos investigaven un nou enviament de munició amenaçadora, detectat en una oficina de correus de Sant Cugat, aquesta vegada per a la candidata popular Isabel Díaz Ayuso.\nLa d’Ayuso se suma a altres amenaces rebudes per membres del Govern, candidats com Pablo Iglesias o la responsable de la Guàrdia Civil (en aquest cas, doblement). Espanya està entrant en un bucle perillós que irradia un efecte-contagi i que s’ha ficat de ple en els mítings. Els dirigents de Vox, com van demostrar divendres passat en el debat de la cadena SER, estan disposat a burlar-se també d’aquest afer –almenys fins que ha afectat la presidenta del PP, la seva potencial futura sòcia– si amb això aconsegueixen per fi fer-se un lloc a l’agenda. I ho han fet, amb un alt preu per als demòcrates, però ho han fet, després de moltes jornades electorals eclipsats per l’ayusisme de la presidenta. Un estil que sedueix conservadors. I ultraconservadors, pel que sembla en els sondejos.\nPerò encara queden alguns capítols sorprenents que vol protagonitzar el partit de Santiago Abascal i Rocío Monasterio en el camí de les urnes: l’1 de Maig, Dia Internacional del Treball i de tradicionals manifestacions de treballadors, en tenen una altra de preparada en aquest Madrid electoral que ja demana a crits que arribi, d’una vegada, el dia d’anar a votar. L’afany dels de Vox per intentar ‘robar’ a l’esquerra vot obrer, aprofitant la vulnerabilitat dels més afectats per la crisi i utilitzant ganxos emocionals i mentides respecte als hipotètics avantatges dels immigrants a l’hora de rebre ajudes i subvencions, es farà notar.\nMarxa amb cotxe i concentració\nEls ultres han decidit convocar a través del seu sindicat germà, Solidaridad, una marxa amb cotxe des de Coslada fins a la cèntrica plaça del Conde de Casal, on hi haurà discursos. A priori, aquesta convocatòria està allunyada de les altres deu manifestacions i protestes que s’han comunicat ja a la delegació madrilenya del Govern per a aquella jornada, però la policia ja estan preparant un dispositiu de seguretat per dos motius: un, de vetllar pel compliment de les obligades mesures anti-Covid –com en la resta de concentracions– i, dos, evitar aldarulls que poguessin haver-hi en un ambient social summament crispat.\nUGT i CCOO, amb els seus líders al capdavant, Pepe Álvarez i Unai Sordo, celebraran la tradicional caminada des de la plaça de Cibeles fins a la Puerta del Sol i a la qual, segur, acudiran diferents polítics i candidats, per això el caire electoral d’aquest 1 de Maig serà inevitable. Això, per cert, unes hores després que el Govern espanyol hagi fet arribar a Brussel·les els detalls de la seva imminent reforma laboral i de pensions, entre altres coses.\nCal sumar-hi que la CGT ha cridat a la mobilització, amb la Coordinadora de la Vivenda de Madrid, la Xarxa de Treballadors Precaris, el sindicat Otras, el Sindicat de Manters i Llauners, l’Assemblea Antiracista de Madrid i algunes associacions alternatives del moviment LGTBI+ a manifestar-se en un altre punt cèntric de la capital, mentre que els afiliats i simpatitzants de la CNT-AIT Madrid estan cridats a concentrar-se en un altre punt d’una ciutat que bull. I que es prepara, com la resta de la comunitat, per anar a les urnes amb els nervis de punta, les ideologies a flor de pell, els grans problemes a segona fila i el coronavirus aixecant la mà perquè ningú oblidi, per si hi ha temptacions, que segueix allà.\nEleccions Madrid 2021 UGT CCOO Primer de Maig Rocío Monasterio Santiago Abascal VOX


Cas d’èxit – Higiene d’aliments / Let’s Co (Sant Dalmai, SAU + UAB + Itram Higiene) - Sant Dalmai\nSant DalmaiRecerca i investigació Cas d’èxit – Higiene d’aliments / Let’s Co (Sant Dalmai, SAU + UAB + Itram Higiene)\n“L’essencial és invisible als ulls” (A, de Saint-Exupéry), i així és avui la neteja a la indústria alimentària. Es tracta d’un procés clau realitzat, habitualment de nit, per equips humans altament especialitzats. Quan la neteja i desinfecció es duen a terme correctament, són invisibles. Però això no passa per casualitat, és el resultat de planificació i treball: definir i aplicar un pla de neteja i desinfecció, formar el personal implicat, realitzar els controls adequats i implementar mesures correctores (que n’hi haurà si ho estem fent bé). També és imprescindible col·laborar amb experts de neteja com ITRAM HIGIENE o la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB) que ens ajuden a millorar constantment.\nPerò per què netegem i desinfectem? Ho fem per evitar la contaminació microbiana dels aliments en contactar amb superfícies de treball o amb elements que han contactat amb altres superfícies (contaminació creuada). A la indústria alimentària són freqüents els entorns hidratats i la presència de nutrients, fet que afavoreix la proliferació de bacteris. La contaminació dels aliments amb microorganismes patògens és un greu perill i pot convertir-se en un problema de salut pública, per això cal evitar-la per tots els mitjans. Per altra banda, els aliments també poden contaminar-se amb microorganismes alteradors, i tot i que això no té repercussions en la salut de les persones, sí que pot causar considerables pèrdues econòmiques (destruccions de producte, retirada de lots, etc…) i afectar negativament la imatge de l’empresa. Netejar bé no és fàcil, demana planificació i temps. Quan penso en com ha de ser la neteja en la indústria alimentària, recordo les classes d’anatomia patològica de Mariano Domingo a la UAB. Ens repetia que una necròpsia havia de ser sistemàtica, ordenada i completa. La neteja i la desinfecció ideals comparteixen aquestes característiques.\nLa innovació en els mètodes de neteja industrial ha estat incessant en els últims 20 anys. Fa poc temps la indústria alimentària encara considerava que qualsevol podia netejar, i que la neteja era una tasca de ‘poc valor’ a la qual no valia la pena prestar gaire atenció. Fins als anys 80, a Sant Dalmai, la neteja es realitzava seguint unes instruccions molt senzilles basades en el “sempre s’ha fet així”: Al final de la jornada laboral cada treballador netejava la seva part, i periòdicament, entre tots dedicaven unes hores a fer neteja a fons. Durant els anys 90 es van incorporar dues persones per fer tasques de neteja a jornada completa. Es netejava amb física (fregant), amb química (utilitzant detergents diferents i desinfectants), i es realitzaven controls de contaminació de superfícies per comprovar que s’havia netejat bé. Poc temps després, es va instal·lar la primera unitat central de neteja, buscant millorar l’eficiència. Després d’haver equipat la fàbrica amb una sala blanca l’any 2000, l’equip de neteja es va ampliar a 6 persones a temps complet, i es va fer imprescindible canviar la unitat de neteja per una altra de més potència (amb pressió i barreja de detergent) afegida a un circuit capaç de donar subministre a totes les zones de producció. Ens estàvem preparant per certificar-nos amb IFS i s’havia de considerar la neteja com una etapa més del procés productiu. En els últims anys hem après a alternar desinfectants, calibrar dosificadors i circuits, programar millor les tasques…, però la innovació més important la vam fer de la mà d’ITRAM fa menys de 4 anys amb el descobriment dels biofilms.\nEls biofilms són comunitats complexes de microorganismes que creixen immersos en una matriu orgànica polimèrica extracel·lular (EPS), que els permet adherir-se a qualsevol superfície. El desenvolupament en biofilms és una forma habitual de creixement dels bacteris a la natura. Actualment es considera que la majoria de bacteris són capaços de formar biofilms. Podem trobar biofilms a tots els medis on hi hagi bacteris: en el medi natural, clínic o industrial. Només es requereix la presència d’un entorn hidratat i una mínima qualitat de nutrients, ja que poden desenvolupar-se sobre tot tipus de superfícies (inclòs el plàstic, el vidre, fusta i metall). A la indústria alimentària és molt habitual la presència de biofilms en desaigües, equips i materials. Alguns patògens bacterians amb especial importància en la innocuïtat alimentària que tenen la capacitat de formar biofilms són: Listeria monocytogenes, Salmonella spp, Escherichia coli, Pseudomonas spp, Campylobacter jejuni, i Bacillus cereus entre altres. Quan les condicions són adequades, les bactèries s’adhereixen a les superfícies formant biofilms, que són difícils d’eliminar fins i tot amb les millors pràctiques d’higiene, ja que els bacteris protegits per biofilms són molt més resistents a canvis ambientals externs i poden sobreviure. La formació de biofilms és una estratègia adaptativa dels microorganismes, ja que el creixement en biofilm els ofereix quatre avantatges importants:\nProtegeix els microorganismes de l’acció dels agents adversos.\nIncrementa la disponibilitat de nutrients per al seu creixement.\nFacilita l’aprofitament de l’aigua, evitant la deshidratació.\nPossibilita la transferència de material genètic (ADN).\nS’ha de tenir present que els mètodes habituals de neteja i desinfecció són ineficaços contra els bacteris protegits per un biofilm.\nA més del risc de contaminació, el desenvolupament de biofilms pot causar biocorrosió i fins i tot interferir en diversos processos. En sistemes d’aigua potable la formació de biofilms pot obstruir les canonades disminuint la seva velocitat i la seva capacitat de transport. La formació de biofilm en intercanviadors de calor pot reduir la transferència de calor i com a conseqüència la seva eficiència en el procés.\nA finals de desembre del 2014 vam detectar alteracions sensorials en alguns lots de pernils cuits d’alta gamma. La incidència es manifestava a partir dels 60 dies de producció, i tots els nostres registres (temps i temperatures de fabricació, procés de pasteurització…) eren correctes. La microbiologia assenyalava la proliferació d’un bacteri làctic. Vam contactar amb ITRAM i la UAB, i en poques hores teníem a la nostra planta la solució al problema en forma de detergent enzimàtic i d’un sistema ràpid de detecció de biofilms. En aquell moment de crisi, vam valorar tant la resposta com l’actitud i implicació del proveïdor: van superar les nostres expectatives.\nPer eliminar un biofilm s’ha de saber on és, i això és una tasca complicada si no comptem amb els mitjans adequats. La solució proposada per Itram és BioFinder*, un producte que reacciona de manera immediata quan entra en contacte amb els biofilms després de la seva aplicació amb un pulveritzador; una simple inspecció visual ens permet confirmar o descartar la seva presència.\nEls biofilms poden eliminar-se combinant tecnologia enzimàtica i química tensioactiva. Els enzims utilitzats en la gamma de productes que ofereix en exclusiva ITRAM, actuen específicament sobre les substàncies polimèriques extracel·lulars que formen l’estructura del biofilm degradant-la i deixant els bacteris exposats perquè puguin ser fàcilment eliminats en la fase de desinfecció. Aquests enzims són completament biodegradables i pel fet de treballar amb pH neutre, no són corrosius pels materials de les superfícies, suposen un baix risc d’exposició per l’operari, eliminen de manera eficient l’estructura dels biofilms (també prevenen la seva reaparició i dispersió), milloren l’eficàcia de la neteja, activen els processos de depuració de les aigües. No obstant això, la dificultat per erradicar aquestes formacions una vegada instaurades, fa que la prevenció sigui l’estratègia d’elecció per controlar aquest problema.\nL’incident de finals del 2014 ens va servir per replantejar el programa de neteja i desinfecció establert. Podrem evitar correctament la contaminació d’aliments en una planta de producció si sabem contra què estem lluitant. Per saber-ho, no només hem de fer anàlisis, és primordial analitzar les dades obtingudes tenint en compte que:\nLa presència d’un patògen o alterador del producte final és senyal que es va produir una contaminació en el passat i que pot seguir produint-se si no hem aplicat mesures correctores.\nL’anàlisi de superfícies ens mostra quins riscos de contaminació de producte tenim en el present o el futur immediat, i és essencial disposar de dades com abans millor.\nLa genòmica indica el que podria arribar a contaminar el producte i causar problemes en un futur no immediat.\nLes indústries modernes han d’anticipar-se als problemes, i no és possible anticipar-se a allò desconegut que no s’hagi previst. És essencial col·laborar amb especialistes que ens ajudin a tenir diferents angles de visió dels reptes a solucionar.\n*Més informació a http://itramhigiene.com\nUna fàbrica sense al·lèrgens: quan menys és més Anterior\nCombinar productivitat amb sostenibilitat és possible a la indústria alimentària Següent


Actualitat – Pàgina 2 – blogs.ViRVIG\nHome » Actualitat - Page 2\nAgost 3, 2019 by Pere Brunet\nJuny 7, 2019 by Pere Brunet\nHi ha gent, al món, que tracta de netejar l’aire que altres embruten (parlo en segona persona del plural perquè, sortosament, els grans contaminadors no són a casa nostra). Des de fa dos anys, per exemple, a Suïssa funciona una … Read More\nMaig 23, 2019 by Pere Brunet\nLes partícules “PM 2,5”, anomenades així perquè la seva mida és menor que 2,5 micres, són un component típic de l’aire contaminat. Provenen de l’activitat industrial, del fum, dels cotxes (sobretot els Dièsel), de les centrals tèrmiques i fins i … Read More\nMaig 17, 2019 by Pere Brunet\nEn Josep Ramoneda en parlava fa pocs dies, de seguretat. Deia que és un discurs fàcil, que penetra i que va molt bé per a dissimular els problemes de fons. I explicava una anècdota, de quan es van celebrar les … Read More\nMaig 10, 2019 by Pere Brunet\nEl número d’abril de 2019 de la revista National Geographic està dedicat a les grans ciutats (intel·ligents) del futur. Parla de les previsions que diuen que gran part de la humanitat viurà en ciutats, diu que aquestes seran molt grans, … Read More


Llibres sortits del forn\nNomés quinze minuts són necessaris per editar un llibre, si es fa amb el nou sistema instantani. Gràcies a la tecnologia digital, a partir de l’any vinent als EUA qualsevol llibreter podrà imprimir en el seu establiment el llibre que triï el client. Per fer-ho, però, l’editor haurà d’haver-li concedit prèviament llicències d’edicions digitals. Fins ara les editorials havien de fer tirades llargues per rendibilitzar el producte. Amb el nou sistema s’abarateix tant la producció que és rendible imprimir fins i tot un sol exemplar. La novetat implica que desaparegui el concepte de llibre esgotat: se’n poden editar tants com es vulgui. I implica també que puguin desaparèixer les llibreries de segona mà.\nDues empreses americanes, On Demand Machine Corporation i Instabook Corporation, ja venen les impressores que permeten, a baix cost, beneficiar-se d’aquesta tecnologia. El print-on-demand, com es coneix als EUA, serà útil sobretot per a les editorials que venen via Internet. El sistema permet col·locar les màquines —del tamany d’una fotocopiadora d’oficina— a les naus de qualsevol companyia de correu urgent. D’aquesta manera, es pot servir molt ràpidament i a preus molt baixos. La UPS, una de les més importants dels EUA, està interessada a participar en el projecte.\nA Espanya, el “llibre instantani” arribarà molt més tard. Segons Lluís del Molino, cap de la Comissió de Noves Tecnologies del Gremi d’Editors de Catalunya, ara per ara és massa cara la tecnologia perquè resulti beneficiosa a les editorials espanyoles. Mentre el cost d’impressió sigui tan car (el preu mitjà d’un exemplar convencional de primera edició és d’unes 3.500 pessetes), aquesta tecnologia no s’implantarà. Tot i això, Lluís del Molino considera que el sistema interessa als editors perquè “permetrà ajustar del tot l’edició, no fer exemplars de més i estalviar en magatzem”.


La venda de postals, un negoci basat en la nostàlgia del client - Diari La Veu\nEscriba el número 860263\nLa venda de postals, un negoci basat en la nostàlgia del client\nLa Postalera, la primera botiga especialitzada de València, vol obrir-se camí en un moment en què la missatgeria instantània copa la comunicació entre persones\n7 abril 2019 06:00h\nLa Postalera és la primera tenda de València especialitzada en postals amb il·lustracions de la ciutat./ LM\nVALÈNCIA. És molt difícil adonar-se del que falla en una tenda de souvenirs quan totes funcionen de la mateixa manera. Adolfo López i David Van der Veen ho van aconseguir fa un any en veure que les postals de les botigues de records no representaven el que de veritat és la ciutat de València.\nAquest descobriment els va portar a prendre la decisió d'aportar la seua visió al món de les postals. I ho van fer a través d'il·lustracions originals i úniques que van començar a vendre's a molt bon ritme en diferents botigues de records de la ciutat.\nUn cop de sort els va donar l'oportunitat d'obrir La Postalera, un local on venen les seues produccions. Van obrir la botiga, situada al carrer de les Danses, just darrere de la Llotja, el passat 8 de març. "Hem tingut sort en trobar un lloc per a oferir els nostres productes, però volem traslladar-nos a un lloc més visible", assenyala López.\nL'èxit dels emprenedors es basa en la decoració de la tenda, però, sobretot, "en les il·lustracions". Adolfo i David es dediquen a recrear experiències a través d'un tros de paper; un material que ja quasi no s'utilitza, o almenys això és el que creu la gent. Anglesos, alemanys, holandesos..., turistes internacionals són els principals clients d'aquesta botiga adreçada als amants del paper i el bolígraf. Ací, la nostàlgia és la clau de l'èxit. Let's write és una iniciativa que permet al client escriure una postal i tirar-la a la bústia sense eixir del local. Això promou la venda de les seues postals, ja que el client no ha de pensar a portar el record fins a una bústia de correus, que cada vegada és més difícil de trobar.\n'Let's write' és una iniciativa que permet al consumidor escriure una postal i enviar-la des del mateix establiment./ LM\nLa Postalera és un lloc que no sols vol vendre els típics souvenirs amb un estil diferent, sinó que també vol apostar per productes per a tots els públics i que els xiquets puguen triar. Ara per ara, només amb una ullada des de l'exterior, el turista ja té ganes d'entrar i descobrir una experiència repleta de colors cridaners: davantals, ventalls, motxilles, imants, postals i moltes més coses que poden convertir-se en el record perfecte de la capital. Res de bous, vestits de flamenca ni disfresses de torero.\nLa Postalera és la primera tenda de València especialitzada en postals amb il·lustracions de la ciutat. Però no sols amb llocs típics, sinó també amb productes com rajoles valencianes, la cúpula de l'Església de Sant Nicolau, façanes antigues, festes populars com les Falles o, fins i tot, plats internacionals com la paella o productes autòctons com la taronja.\nIl·lustracions que venen inspirades a través de l'ull de Van der Veen, qui assegura que València és "preciosa" i que sols necessita "passejar" pels seus carrers perquè li arribe la inspiració.\nEscriba el número 498833


29 podis pels palistes al Campionat de Catalunya de velocitat - CN BANYOLES\n29 podis pels palistes al Campionat de Catalunya de velocitat\nPIRAGÜISME · 09.05.2017\nCastelledfels va acollir la tarda de dissabte el Campionat de Catalunya de velocitat, sobre una distància de 500 metres i que alhora era una parada de la lliga est de piragüisme.\nEl Club Natació Banyoles hi va desplaçar un nombrós equip que va obtenir un immens botí de 29 medalles i el primer lloc per clubs.\nBon paper de les noies en K1, amb un total de 6 medalles (3 ors, 2 plates, 1 bronze). En infantil, doblet per Laura Serra i Laura Vilanova que van ser 1a i 2a amb 2’24” i 2’30”. Paula Coll va ser 4a (2’37”). En cadet també es va obtenir un altre doblet amb Ona Arpa (2’35”) i Duna Duran (2’37”) ocupant les dues primeres posicions. Sara Vilanova va ser 3a en juvenil (2’15”) i Aurora Figueras primera en sènior (2’06”).\nEls nois en K1 també van rendir a alt nivell amb 6 medalles (2 ors, 2 plata, 2 bronze). En cadet, Andreu Caixàs va fer-se amb l’or (1’58”) i Sergi Laball amb el bronze (2’01”) i doblet en sènior amb Pol Busquets (1’46”) i Raimon Gastaldo (1’47”) ocupant les dues primeres posicions. En canoes, Lluc Serramitjana i Víctor Molero van ser 2n i 3r (2’18”, 2’23”).\nEn K2 es van obtenir 12 medalles ( 6 ors i 6 bronzes). En benjamí, Pau Pera i Bru Serra van ser 3rs; en infantil or per Laura Serra i Laura Vilanova (2’10”) i bronze per Paula Coll i Irma Julià; i or i bronze en juvenil per Sara Vilanova-Emma Serramitjana (2’05”) i Laura Sànchez-Maria Serra; i també or i bronze en sènior femení; or per Crisitina Gonzàlez-Mar Duran (2’13”) i bronze per Aurora Figueras-Anna Valderas (2’18”). En cadet, or i bronze per David Quiceno-Artur Gonzàlez (1’59”) i Aniol Descamps-Lluc Coll i també en sènior amb or per Pol Busquets-David Puig (1’48”) i bronze per Raimon Gastaldo-Lluís Darné (1’49”) i or pels canoistes Lluc Serramitjana-Víctor Molero (2’22”).\nFinalment, en K4, es van obtenir els 7 últims podis que van sumar un total de 29 medalles. Va ser pel k4 sènior masculí amb una plata (1’39”), el K4 infantil masculí amb un bronze (2’10”) i un or pel femení (2’09”), or i bronze per als dos K4 cadets (1’47” i 1’57”) i plata pel K4 juvenil (1’54”) i plata pels sèniors masculins (1’39”) i per les dones sèniors (1’57”).\nUn any més, el Club Natació Banyoles va fer-se amb el títol de campió de Catalunya de la velocitat, amb un total de 937 punts, per davant de l’amfitrió, el Castelledefels que va sumar-ne 533. Tercer al podi va ser l’Helios, amb 485 punts.\nResultats | Galeria fotogràfica a Flickr | Galeria fotogràfica a Google Plus | Galeria fotogràfica a Dropbox


Daniel Ortega: La figura dels i les mestres: de l’ensenyament-aprenentatge a la contenció emocional - Social.cat\nLa figura dels i les mestres: de l’ensenyament-aprenentatge a la contenció emocional\nDimecres, 2 de maig de 2018 | 10:45 h\nDiplomat en Educació Social per la Universitat de Barcelona. Màster en Criminologia i Sociologia juridicopenal i màster en Intervencions Socials i Educatives per la per la UB. Doctor en Educació per la UB.Professor associat al Departament de Pedagogia Aplicada a la UAB. Membre de la Societat Espanyola per l’Estudi de la Violència Filio-Parental (SEVIFIP). Ha treballat com a educador en l’àmbit de la Justícia Juvenil en el Servei d’Educadors de la Fiscalia Provincial de Barcelona (secció menors) i actualment és educador social en un CRAE de la Direcció General d’Atenció a l’Infància i Adolescència (DGAIA).\nAvui en dia no donem prou importància a la figura dels i les mestres del nostre país. És força comú sentir que tenen bons sous, millors horaris, mesos de vacances i un sense fi de virtuts laborals que fan l'enveja de l'imaginari social col·lectiu.\nAra bé, (gairebé) ningú parla del rol importantíssim que juguen avui en dia els i les mestres del nostre país. Enguany considero que són un pilar fonamental pel desenvolupament social, polític i cultural de la nostra societat. Tanmateix, l’escola actual és un reflex del desenvolupament de la societat i els mestres actuals es troben immersos en una sèrie de reptes que han d’assolir dia rere dia, curs rere curs. Perquè a les profundes transformacions que s’estan duent a terme a l’escola d’avui, on en una mateixa localitat i realitat social poden convergir diferents metodologies d’aprenentatge, els mestres han de lluitar davant nombrosos reptes fruit d’aquesta voràgine social, política i cultural que significa atendre la infància.\nI és aquí quan entra en joc una de les competències personals i professionals més importants en la figura dels docents: la flexibilitat. Els mestres d’avui s’enfronten a nombrosos canvis de personal, duríssimes retallades que afecten a les escoles i també als alumnes i les seves famílies. Per últim, també s'enfronten als profunds canvis a nivell sociològic i, per tant, noves problemàtiques que sorgeixen a l’escola com ara l’adaptació a les noves tecnologies (i el seu abús per part de pares, mares i alumnes), la violència escolar, una major abundància de problemàtiques relacionades amb la salut mental d’infants i joves o problemàtiques relacionades amb la pobresa de les famílies.\nTot això en un context d’immediatesa, d’excelsa competitivitat pel que fa al mercat laboral, on la figura dels pares i mares ja no és un aliat de l’escola sinó- malauradament sovint- un “enemic” que delega l’educació dels fills en la figura dels docents i on cada cop els valors dels infants són menys sòlids en contraposició del carpe diem, l’egocentrisme, la perpetuïtat del sistema patriarcal (les dades apunten a un augment per exemple de violència de gènere entre els nostres joves) i una major soledat pel que fa a la cura dels nostres fills.\nEntre tots aquests factors, no és d’estranyar el menyspreu que sovint té el nodrit grup de mestres que configuren la comunitat educativa actual. Comunitat educativa que segurament sigui la més formada de la història a causa dels múltiples requisits i transformacions que ha viscut també la branca de la pedagogia, magisteri o psicopedagogia, tal com la coneixem enguany. Cal reafirmar, doncs, la figura del mestre, revifar l’autoritat moral que fins fa relativament poc tenia aquesta professió i repensar el sistema educatiu per fer més partícips a les famílies en la comunitat educativa, segregant sanament les tasques assignades tant per la família (educació i cura dels fills) com per l'escola (dotació d’entre altres continguts curriculars).\nAquestes línies pretenen d’alguna forma homenatjar aquesta important figura com són els mestres. Guardo grans records (i d’altres no tant bons) de l'ampli conglomerat de mestres que han passat per la meva vida i que tant valoro actualment. El fet de treballar amb el segurament (i amb els respectes i estima cap a la resta) col·lectiu més vulnerable com és la infància i adolescència en risc, em fa tenir un intens contacte amb aquests professionals. Un/a mestre/a motivat per la seva professió pot modificar en grans dosis la vida d’un infant. Les seves condicions actuals segurament van més encaminades a la contenció emocional de totes les problemàtiques socials que la infància té avui dia que no pas a la dotació de continguts curriculars, tal com coneixíem la figura del/la mestre/a fins ara.\nCal valorar doncs la seva creativitat per sobreposar-se als reptes que avui dia la societat l’imposa per damunt de la seva finalitat docent, ajudant a fer feliços als nens i nenes del nostre país en el seu desenvolupament i benestar emocional, psicosocial i educatiu, tal com marquen les directrius internacionals en matèria de protecció a la infància.\nEn aquesta creativitat a la qual al·ludeixo, posaré només un exemple d’una anècdota que em va passar fa un parell de mesos. Molts dels professionals que ateníem una nena molt disruptiva a nivell social i educatiu i alhora molt estimada ja no “sabíem que fer amb ella”. El més lògic després de haver fet mil i una malifetes a l’escola (tant a companys com mestres) era expulsar-la, ja no de l’escola, sinó del territori, i per extensió segurament –atenent a la seva pròpia biografia- del sistema. L’equip directiu va decidir –per sorpresa de tothom- fer-li una “adaptació curricular emocional” per tal d’acompanyar-la en el seu malestar, (re)integrar-la i evitar la seva exclusió. Perquè com em va dir la directora de l’escola al explicar-me la seva proposta: “Daniel, aquesta nena, per aprendre, primer ha de ser feliç”.\nAquest és el camí. Gràcies.


Socialistes del Camp de Tarragona: REBUTJADA LA PROPOSTA DEL PSC AL PARLAMENT QUE DEMANAVA LA REOBERTURA DEL SERVEI D’URGÈNCIES NOCTURNES DEL CAP DE L’ARBOÇ\nREBUTJADA LA PROPOSTA DEL PSC AL PARLAMENT QUE DEMANAVA LA REOBERTURA DEL SERVEI D’URGÈNCIES NOCTURNES DEL CAP DE L’ARBOÇ\nLa Comissió de Salut del Parlament de Catalunya ha rebutjat la proposta del PSC que demanava la reobertura del servei d’urgències nocturnes del CAP de l’Arboç, a la comarca del Baix Penedès, en el termini màxim d’un mes.\nPer contra, s’ha aprovat la proposta d’ERC, votada també pel grup socialista, que demana el Govern que restableixi el servei nocturn d’urgències tan aviat com la disponibilitat pressupostària ho permeti. Així mateix també es demana als serveis territorials de Salut que treballin per mantenir el servei d’urgències el màxim d’hores possible i que es garanteixi que el servei d’ambulància de l’hospital del Vendrell cobreixi tota la població afectada.\nEn relació a aquesta qüestió, el diputat socialista Xavier Sabaté ha valorat negativament “que no s’hagi aprovat la proposta socialista que era més clara i demanava la restitució de la situació anterior que suposava la solució definitiva al problema.”\nEn aquest sentit, Sabaté ha afirmat que “hem votat la proposta d’ERC perquè hem vist que tenia possibilitats de resultar aprovada i hem anunciat que continuarem amatents a l’acompliment de l’acord vistos els nombrosos incompliments dels acords del Parlament que en fa el Govern de la Generalitat.”\nEl diputat tarragoní ha aprofitat l’ocasió per reclamar un millor servei assistencial del transport sanitari i ha citat i exhibit denuncies concretes. “És lògic que es produeixin si tenim en compte que ha disminuït el pressupost que destina el Govern en un 6% pel que fa al transport urgent i en un 12% en el no urgent.”\n“Els Governs de dreta tan sols es fixen en les persones anomenades “actives” però menystenen les “classes passives” -dependents, aturats, pensionistes- que són les que més necessiten serveis com aquests”, ha reblat el diputat tarragoní.


Nova visita al jaciment de La Cella de Salou, un viatge per la Cessetània — Promoció turística\nNova visita al jaciment de La Cella de Salou, un viatge per la Cessetània https://www.salou.cat/ca/la-ciutat-per-temes/promocio-turistica/noticies/nova-visita-al-jaciment-de-la-cella-de-salou-un-viatge-per-la-cessetania https://www.salou.cat/ca/la-ciutat-per-temes/promocio-turistica/noticies/nova-visita-al-jaciment-de-la-cella-de-salou-un-viatge-per-la-cessetania/@@download/image/Foto 7 recreació històrica.jpg\nEl Grup de Recerca Seminari de Protohistòria i Arqueologia de la URV i l’empresa IBER. Arqueologia, Patrimoni i Turisme SL, en col·laboració amb l’Ajuntament de Salou, han organitzat una nova visita per demà dimecres, dia 28 d’agost, a les 18:30 hores\nDemà dimecres, dia 28 d’agost, tindrà lloc una nova visita teatralitzada al jaciment protohistòric de La Cella, al Cap Salou. Es tracta d’una iniciativa impulsada pel Grup de Recerca Seminari de Protohistòria i Arqueologia de la Universitat Rovira i Virgili (URV) i l’empresa IBER. Arqueologia, Patrimoni i Turisme SL, empresa “spin off” de la pròpia URV, en col·laboració amb l’Ajuntament de Salou.\nAquestes visites tenen com a objectiu principal apropar la ciutadania i els visitants al poblat protohistòric dels segles IV-III a.C. i al seu entorn natural. La Cella és l'antiga Cal·lipolis, segons el Departament de la URV, i és un dels actius patrimonials i turístics més importants del municipi. La seva excel·lent ubicació al costat del litoral, el seu sistema defensiu, l’arquitectura domèstica i les seves cases complexes, els seus carrers i el seu urbanisme, les seves activitats econòmiques o més quotidianes i els seus costums, es coneixeran a través d’aquesta visita.\nMés informació a www.iberapt.com.


Sogut Hotel Istanbul Turquia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nBukalidede str. no.11 Sehzadebasi, Laleli, Istanbul, Turquia, 34134 - Veure al mapa\nExcepcional 9,4 (834 comentaris)\nBarri Laleli Fatih Sirkeci Besiktas Fatih Fatih Sirkeci Gungoren Sultanahmet Sirkeci\nSi busques un allotjament ben situat a Istanbul, no busqui més, el Sogut Hotel és el lloc ideal. A només 19 km, aquest hotel de 3-estrelles és fàcilment accessible des de l'aeroport. Un refugi de descans i relax, l'hotel us oferirà una renovació total a només pases de les nombroses atraccions de la ciutat com ara Mesquida Şehzade Mehmet, Horhor Antique Mall, Laleli Mosque.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Sogut Hotel és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen servei d'habitacions 24 hores, Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, seguretat 24 hores, botiga de conveniència, servei de compra d'entrades.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara catifes, sabatilles, tovalloles, aire condicionat, calefacció per satisfer els clients més exigents. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com bany, sauna, bany d'aigua termal calenta, spa, massatge. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Sogut Hotel.\nTots els tipus de viatgers (141) Parelles (43) Viatgers en solitari (20) Famílies amb infants petits (38) Famílies amb infants grans (18) Grups (20)\nJaman, Estats Units\nEmil, Estats Units


'La Noria' perd tots els anunciats\nUna entrevista en exclusiva a la mare d'un menor condemnat per encobrir un assassinat va acabar, gràcies a la xarxa, amb el crèdit del programa de Jordi González\nÀlex Gutiérrez M. Barcelona 26/12/2011 14:25\n260x366 L'entrevista a la mare del Cuco / TELECINCO L'entrevista a la mare del Cuco / TELECINCO\nCom va acabar un dels programes més comercials de la televisió sense ni un anunciant? La Noria domina les audiències del dissabte i era un dels espais més cobejats per inserir-hi anuncis, però el malestar generat per haver entrevistat –pagant– la mare d'El Cuco (encobridor del crim de Marta del Castillo) es va tornar en contra de la cadena. El programa presentat per Jordi González va viure un èxode de marques sense precedents.\nEl cas encaixa a la perfecció amb l'esquema de David derrotant a Goliath gràcies a l'amplificació de les xarxes socials. Tot va començar amb la petició formal d'un blogaire, Pablo Herreros, que va llistar els anunciants del programa i reclamava un boicot als seus productes. Les marques van reaccionar explicitant el seu rebuig a aquest tipus de continguts i van anar retirant les seves insercions fins que, amb la fugida de Pronto i WC Net, La Noria va seguir girant líder d'audència, però sense publicitat.\nHi ha hagut més reaccions a redós del cas. Telecinco ha cancel·lat alguns dels seus espais més polèmics com Sálvame i Resistiré, ¿vale?. I ha implicat els seus principals rostres per a una campanya corporativa en defensa de les marques.


Adéu a Rosa Maria Sardà, indiscutible mestra de l’humor – Barnafotopress\nCine, Cine Español, Cinema Català, Televisión\nAdéu a Rosa Maria Sardà, indiscutible mestra de l’humor\nText – Redacció-Premsa SGAE. Foto – Premsa SGAE.\nL’actriu, humorista, presentadora i directora Rosa Maria Sardà ha mort avui als 78 anys d’edat, segons ha informat l’Academia de las Artes y las Ciencias Cinematográficas de España. Intèrpret vocacional i autodidacta, va pujar a un escenari amb 24 anys de la mà d’Alfonso Paso i ja no en va baixar. Sempre amb un peu ferm a l’escenari, «la Sardà», tal com se la coneixia afectuosament en la professió, ha tingut una polifacètica carrera com a actriu de teatre, de televisió, de cinema i directora.\nSòcia de la SGAE com a autora dramàtica i lletrista des del 22 d’octubre de 1980, tenia obres registrades de comèdia i esquetxos. Sardà va rebre el Premi Max d’Honor el 2015, en una gala que va tenir lloc a Barcelona. En aquell moment, va declarar «rebre un guardó és un acte d’alegria, agraïment i satisfacció, però sempre és injust per qui no el rep». «En aquest cas, me’l donen els companys. Això és el que més valoro, és commovedor i estic molt agraïda», va afegir.\nDes de la Societat General d’Autors i Editors (SGAE) expressem el nostre condol als seus familiars i amics en aquests difícils moments. Protagonista essencial del teatre i la televisió de les darreres dècades, Rosa Maria Sardà va dedicar la seva vida a l’humor. Sempre la recordarem amb un somriure afectuós.\nRosa Maria Sardà va néixer a Barcelona el 30 de juliol de 1941. El director Ventura Pons li va oferir el seu primer paper protagonista a Knack el 1969 i, des d’aquell moment, es va consagrar com una actriu de prestigi als teatres de Barcelona i Madrid. A la seva ciutat natal, va protagonitzar Sopa de pollastre amb oli i Rosa i Maria i, a Madrid, va interpretar importants papers a Esperando a Godot, de Samuel Becket, i Madre Coraje y sus hijos, de Bertold Brecht. Al llarg de la seva carrera, va treballar amb autors i directors com Terenci Moix, Josep Maria Benet i Jornet, Lluís Pasqual, Adolfo Marsillach, Josep Maria de Segarra i Mario Gas, entre altres.\nTot i que va començar com una actriu còmica en nombrosos espectacles de la Trinca durant els anys 70, Rosa Maria Sardà va saber creuar la frontera i interpretar papers de tall dramàtic, com el de Wit, amb el qual va obtenir el Premi Max a la millor actriu protagonista, el Fotogramas de Plata i el Premio Ercilla de Teatro; o el personatge de Poncia a La Casa de Bernarda Alba, pel qual va ser candidata al Max a millor actriu principal i va guanyar el Premi de la Unión de Actores.\nEn la dècada dels 80, va saltar al cel·luloide sota la direcció de Fernando Trueba, Fernando Colomo, Ventura Pons i Pedro Almodóvar. La seva llarga carrera cinematogràfica ha estat reconeguda amb nombrosos premis entre els quals destaquen dos Goya com a millor actriu de repartiment per Sin vergüenza, de Joaquim Oristrell i ¿Por qué lo llaman amor cuando quieren decir sexo?, de Manuel Gómez Pereira, i la Medalla d’Or de l’Academia de las Artes y las Ciencias Cinematográficas el 2010.\nActriu, humorista, presentadora i directora\nA la televisió va tenir un èxit enorme com a presentadora, des de Festa amb Rosa Maria Sardà i Las noches de la tía Rosa, fins a Vídeos de primera i Ahí te quiero ver (Premi a la Millor Presentadora de l’Any). Era una gran mestra de cerimònies i es va constatar a les gales dels Premis Goya de 1994, 1998 i 2002.\nEntrada anterior Nia, ganadora de ‘Operación Triunfo 2020’\nEntrada siguiente ‘DIME QUIÉN SOY’, primera producción internacional de Movistar+ con EEUU, que se estrenará en otoño


L’independentisme tindria la majoria absoluta d’escons el 10-N, segon un CIS fet abans de la sentència\nL’independentisme tindria la majoria absoluta d’escons el 10-N, segons un CIS fet abans de la sentència\nL'enquesta dóna una victòria clara al PSOE\nL’independentisme vorejaria la majoria absoluta al Principat a les eleccions del 10-N, segons una enquesta del CIS feta abans de la sentència. ERC, JxCat i la CUP podrien arribar a aconseguir vint-i-sis diputats, dels quaranta-vuit en joc. És a dir, superarien la franja del 50% per primera vegada. Per la banda baixa de l’interval, l’independentisme obtindria vint-i-un escons.\nVegeu-ne els resultats:\nERC continuaria essent la principal força de l’independentisme i obtindria uns resultats històrics amb un grup parlamentari entre setze i divuit diputats. Darrere, hi hauria Junts per Catalunya, amb un interval entre quatre i sis escons. Finalment, la CUP superaria els resultats del Front Republicà i entraria al congrés espanyol amb un representant o dos.\nAl Principat, el PSC creixeria lleument i passaria de dotze escons a tretze o catorze. Els comuns tindrien un comportament similar: dels set diputats actuals passarien a vuit o nou. Ciutadans continuaria davallant i obtindria tan sols dos escons. El PP mantindria una cadira i Vox desapareixeria.\nEls socialistes guanyen al País Valencià\nEl PSPV de Ximo Puig s’imposaria al País Valencià i conservaria els deu diputats actuals. De fet, el CIS preveu que els socialistes guanyin dos escons més. El PP podria créixer-hi lleument i aconseguir vuit diputats. Un representant que seria el que perdria Ciutadans, que passaria a tenir només quatre escons. Podem es mouria en un interval de quatre a sis representants i Vox, de dos a tres.\nCompromís mantindria la seva presència al congrés espanyol, amb un diputat o dos. Tanmateix, cal recordar que la formació de Joan Baldoví va en coalició amb Més País, d’Íñigo Errejón. L’escissió de Podem aconseguiria dos diputats fora dels Països Catalans.\nSánchez reforça el lideratge\nSegons el CIS, el PSOE guanyaria les eleccions espanyoles amb un interval que va dels 133 escons als 150. Actualment en té 123. De totes maneres, l’estudi no preveu el possible desgast del govern de Pedro Sánchez arran de les protestes contra la sentència.\nSi els resultats fossin aquests, segons la banda alta, els socialistes no tindrien impediments per a formar govern amb el suport de Podem (27-35, sense els partits en coalició) o de Ciutadans (27-33).\nDe la caiguda de la formació d’Albert Rivera, que actualment té 57 diputats, se n’aprofitaria en bona part el PP de Pablo Casado, que passaria dels 66 escons a 74-81. Cal recordar que socialistes i populars, tal com va insinuar Álvarez de Toledo, podrien formar govern perquè superen amb escreix la majoria absoluta de 176 diputats.\nFinalment, el grup de l’extrema dreta es reduiria: Vox passaria de 24 escons a un interval que va de 14 a 21.


CCOO de Catalunya - Barcelonès - www.ccoo.cat\nDemà dijous, 29 d'octubre, a les 11 hores, tindrà lloc una concentració dels treballadors i les treballadores al carrer Trafalgar, 14, de Barcelona.\nAfegint pèrdues al forat econòmic de l'operador públic.\nAplica una indemnització molt superior a la improcedència, com a mesura dissuasiva i en aplicació del Conveni 158 de l'OIT.\nDesprés de diverses reunions continuem sense la concreció necessària per tancar un acord.\nAposta per una ciutat de treballadores i treballadors amb drets.\nLa setmana passada ens ha deixat Cipriano Montero, conegut com el Chato, sindicalista històric que va ser fundador de les CCOO a Sant Adrià de Besòs i va participar en l'assemblea de CCOO a l'església de Sant Medir, el juliol de 1976. Va ser treballador de l'antiga fàbrica CELO, de Sant Adrià, i també va ser membre de les dues primeres executives del sindicat a Sant Adrià de Besòs i va portar el ram del vidre fins que va plegar de l'empresa.\nL'empresa imposa una reducció del nombre de persones que composen cada brigada de treball.\nes parts han acordat iniciar un procés de negociació per a la possible construcció, per part d'ANAFRIC, que representa els operadors actuals, d'un nou escorxador de titularitat privada al lloc on hi ha l'actual escorxador municipal, amb el compromís de mantenir l'activitat industrial i l'ocupació actual. Amb la consecució d'aquest acord queda desconvocada la vaga de la plantilla de Condialiment, prevista els dies 23, 25 i 26 de juny.\nLes treballadores i treballadors de Condialiment han iniciat un procés de mobilització contra el tancament de l'escorxador municipal de Mercabarna i en defensa dels seus llocs de treball. Aquesta setmana han protagonitzat una concentració a la plaça de Sant Jaume i la que ve faran diverses jornades de vaga per exigir a l'Ajuntament de Barcelona, com a principal accionista de Mercabarna, que faci marxa enrere en aquesta decisió. El comitè d'empresa ha convocat vaga els dies 23, 25 i 26 de juny.\nAmb una visió purament mercantil, l'Ajuntament de Barcelona ha decidit tancar l'escorxador municipal de Mercabarna, que opera des de l'any 1979, quan finalitzi l'actual contracte a finals de setembre, deixant sense feina les 124 persones que hi treballen actualment. Una decisió que ha posat la plantilla en clau de lluita. Dimecres es concentraran davant de l'ajuntament contra la decisió de tancar.\nSentència per la qual el jutge dictamina que la policia portuària del Port de Barcelona és l'única competent per a fer la tasca de control i vigilància.\nCCOO denuncia que, amb aquesta decisió, l'Ajuntament de Barcelona, com a accionista principal de Mercabarna, aposta per la destrucció d'ocupació i de teixit productiu, trenca la cadena de valor, en comptes de buscar solucions de continuïtat, i contraria el discurs de defensa dels serveis públics i essencials, com és el sector de l'alimentació, que s'ha estat donant durant la crisi provocada per la pandèmia de la COVID-19.\nEls comitès d'empresa de Nissan estan preparant una acció per reivindicar el futur industrial i dels llocs de treball de les fàbriques que la multinacional té a Catalunya, que tindrà lloc aquest dimarts, a la plaça de Sant Jaume de Barcelona. Així mateix, valoren positivament que gràcies a la pressió de la demanda judicial per vulneració de vaga, Nissan no apliqui l'ERTO. D'altra banda, avui s'han reunit amb el secretari general d'Indústria, que els ha traslladat el compromís del Ministeri en defensa de les plantes de Nissan i dels llocs de treball.\nEl comitè d'empresa de Condialiment s'oposa frontalment al tancament de l'escorxador i denuncia que amb aquesta mesura es posen en risc més de 120 llocs de treball directes, a més de tot el personal d'empreses auxiliars que donen suport a l'activitat. CCOO d'Indústria dona suport a la plantilla de Condialiment i denuncia que una empresa de caràcter públic com és Mercabarna destrueixi teixit industrial i ocupació en un moment que és més necessari que mai reforçar la indústria. A més, considera inadmissible que l'Ajuntament prengui la decisió de tancar l'escorxador.\nNou alcalde, escollit el passat 12 de maig.\nCCOO, UGT, Ajuntament de Barcelona i Barcelona Comerç reclamen a les entitats representants de propietaris d'habitatges i comerços rebaixar o suspendre el pagament del lloguer a persones i comerciants vulnerables\nMitjançant una carta i davant les afectacions econòmiques i socials de la crisi del coronavirus.\nCarta a l'alcaldessa Ada Colau.\nAhir a la tarda es van esgotar les mascaretes d'un sol ús, i no se sap quan tornaran a tenir.\nGran manifestació contra la repressió a IGT Solutions (subrogada d'eDreams)\nEl dimecres 11 de març de 2020.\nCCOO d'Indústria de Catalunya lamenta profundament el greu accident ocorregut ahir a l'empresa química Proquibasa, de Barcelona, com a conseqüència del qual hi ha dues persones mortes. Fa només unes hores, els bombers han localitzat el cos sense vida de la persona que estava despareguda des d'ahir, quan es va produir l'explosió a la nau de Proquibasa. CCOO vol transmetre el seu condol a la família i companys de les víctimes, així com la seva solidaritat i suport a les persones que van resultar ferides.\nDemà dimecres, 11 de març, en protesta pels acomiadaments i suspensions de sou per haver participat en la vaga del 19 de desembre de 2019.\nCCOO participarà a la manifestació a Badalona contra els fons voltor\nDiumenge, 1 de març, a les 11 hores, a la plaça de la Vila de Badalona.\nLa precipitació dels acomiadaments per emmalaltir es va deure a la proximitat de la derogació pel govern central del polèmic article 52 d) de l'Estatut dels Treballadors.\nEs presenta el document "Crida a un Pacte per l'Habitatge 2020-2030" a Barcelona\nDimarts 25 de febrer de 2020.\nDiferents entitats preocupades per la crisi de l'habitatge (CCOO de Catalunya, FAVB, ECOM, Taula del Tercer Sector, Fundació Arrels, Fundació APIP-ACAM; Entrepobles, Observatori DESC, la PAH i UGT de Catalunya) han elaborat el document “Crida a un Pacte per l'Habitatge 2020-2030” a Barcelona, que presentaran en roda de premsa demà dimarts, 25 de febrer, a les 11.30 hores, a la sala d'actes del Col·legi de Periodistes (Rambla Catalunya 10, principal).\nEn els 14 darrers mesos, l'empresa ha acomiadat 17 persones treballadores a través de l'article 52 d) de l'Estatut dels Treballadors.\nAssemblea dels treballadors i treballadores de B:SM.\n40 treballadors i treballadores han estat sancionades amb acomiadaments i suspensions de sou per participar en una vaga el 19 de desembre.\nTrobada del secretari general de CCOO de Catalunya, Javier Pacheco, amb el director de Proactiva Open Arms, Òscar Camps.\nEl sindicat reclama que les conseqüències no es carreguin sobre els treballadors i treballadores.\nPer l'afectació a la feina de moltes persones i l'economia de la ciutat de Barcelona.\nA les 9 hores d'avui divendres, 31 de gener, concentració a la plaça de Sant Jaume de Barcelona.\nAquesta moció, entre d'altres mesures, insta el Departament d'Educació a la construcció de nous centres i a l'increment de personal i de recursos destinats a tot l'alumnat. Aquestes mesures són imprescindibles per esdevenir en una veritable escola inclusiva i per atendre l'augment de població escolar dels darrers quatre cursos així com l'allau de matrícula viva rebuda en els darrers mesos.\nAdecco ven la seva filial espanyola de contact center a ABS.\nDemà divendres, 20 de desembre, a partir de les 9.30 hores, al Palau Macaya de Barcelona (Pg. Sant Joan, 108), amb Javier Pacheco, secretari general del sindicat.\nUrgent necessitat de conèixer noves produccions per a les fàbriques.\nDemà divendres, 13 de desembre, a partir de les 9.30 hores, a la seu de CCOO a Barcelona (Via Laietana, 16), amb els secretaris generals de CCOO de Catalunya, Javier Pacheco, i UGT de Catalunya, Camil Ros, i Jaume Collboni, primer tinent d'alcaldia de l'Ajuntament de Barcelona.\nConcentració a Barcelona demà dimecres, 11 de desembre, davant les botigues del Portal de l'Àngel, d'11 a 13 hores, amb Javier Pacheco, secretari general de CCOO de Catalunya.\nCCOO aposta per un horari d'obertura comercial únic fins a les 21 hores tot l'any\nPer avançar en els compromisos del Pacte per a la Reforma Horària.\nEl Consorci d'Educació de Barcelona vol convertir-los en un gran institut-escola sense consens.\nDemà dijous, 21 de novembre, a les 18 hores, a la seu de CCOO a Barcelona (Via Laietana, 16).\nAvui divendres, 15 de novembre.


Victoria Palace Hotel Gallipoli Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nvia Petrarca, Gallipoli, Gallipoli, Itàlia, 73014 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Victoria Palace Hotel\nAl visitar Gallipoli, vosté es sentirà com a casa a Victoria Palace Hotel, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Aquest modern hotel està situat a prop de atraccions populars de la ciutat com ara Castell Angevin, Mercat de Peix, Basilica di Sant'Agata.\nVictoria Palace Hotel també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Gallipoli. Els clients de l'hotel poden gaudir de recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, transport hotel/aeroport, instal·lacions per a reunions i banquets , servei de cangur.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com platja privada, centre esportiu, sauna, piscina exterior, pesca. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Victoria Palace Hotel és una selecció idònia per a la vostra estada a Gallipoli.


Recullen prop de 160 quilos de deixalles del fons marí i les platges de Blanes i Lloret de Mar - Diari de Girona\nEls organitzadors esperen que serveixi per conscienciar la ciutadania i alerten del gran nombre de burilles de cigarreta que es troben\nacn | blanes 08.09.2019 | 13:10\nUn centenar de voluntaris juntament amb 50 submarinistes han recollit prop de 160 quilos de deixalles del fons marí i les platges de Lloret de Mar i Blanes. Ha estat una acció coordinada per la Federació d'Activitats Subaquàtiques de Catalunya (FASC) amb la col·laboració de diverses entitats i els ajuntaments dels dos municipis. La iniciativa té l'objectiu de "conscienciar" la ciutadania de mantenir net el litoral marí tant a dins l'aigua com a la superfície. Una de les preocupacions dels organitzadors és el gran nombre de burilles que han tret enterrades a la sorra, a més de les petites partícules de plàstics. El membre de la FASC, Eugeni Canals, recorda que molts residus petits acaben a l'aigua quan plou, i d'allà passen als peixos. "És complicat acabar amb els microplàstics, però si retirem els grans acabarem amb les petites", ha reblat.\nLlaunes, plàstics, roba i moltes burilles de cigarretes. Aquestes han estat les deixalles més habituals que s'han trobat els 140 voluntaris que han participat en la neteja del fons marí i les platges de Blanes i Lloret. Els participants s'han dividit en dos grups, els que netejaven la superfície, i els bussejadors que s'han encarregat de treure brossa del fons marí. A quarts d'onze ha començat l'activitat i al cap d'una hora els submarinistes han tornat amb les bosses plenes de deixalles.\nA dins, hi duien roba, plàstics, llaunes de refrescos o peces de metall de tot tipus. Mentrestant, el centenar de persones que han col—laborat a netejar les platges de Fanals de Lloret i Sa Palomera de Blanes retiraven brutícia més petita, però "igual de perillosa" que la gran.\nEl més habitual han estat burilles de cigarreta. El membre de la FASC i biòleg marí Eugeni Canals explica que els plàstics petits o les burilles són un problema perquè quan plou acaben al mar. D'allà, passen als peixos que es mengen aquells que tenen un color més viu i després aquests peixos són els que trobem als nostres mercats.\n"Actualment és molt complicat acabar amb els microplàstics, però si traiem els grans podrem evitar que se'n formin de petits per degradació amb el pas dels anys", assenyala Canals. La FASC ha estat qui ha coordinat aquesta acció entre les dues poblacions costeres gironines i que ha comptat amb la col—laboració dels ajuntaments i d'algunes entitats esportives com el club d'escafandrisme Mola Mola de Blanes.\nUna de les que s'ha afegit a la crida ha estat la Sònia que ha vingut amb els seus fills Tomàs i Elsa. Explica que és usuària de la platja Sa Palomera de Blanes i que sempre intenta retirar brossa quan en veu, i aquest cop ha volgut col—laborar. En Tomàs diu que ha vingut perquè que li agraden molt els animals i assenyala que abans de sortir els han explicat per què és tan important tenir les platges netes


BLOG DE P5 - 2021/22: de març 2022\nAvui la Gal·la i la Noha ens han explicat l'últim planeta del sistema solar: NEPTÚ\nEs diu com el déu del mar, pel seu color blavós. És extremadament fred i triga molt a donar la volta al sol.\nTambé hem repassat el nom de tots els planetes que hem treballat fins ara i les seves curiositats amb un sistema solar de la Noha:\nFinalment, per entendre què vol dir que un planeta està fet de gas, hem fet un petit experiment. En una ampolla hem posat bicarbonat de sodi i després vinagre i ho hem tapat amb un globus blau (simulant Neptú). La reacció del bicarbonat amb el vinagre crea un gas que fa que el globus d'infli, tot creat un planeta de gas.\nEtiquetes de comentaris: Projecte deL SOL i la LLUNA\nAvui la Noa ens ha explicat de què està feta la lluna:\nHem seguit explicant els següents planetes del nostre sistema solar: JÚPITER, SATURN I URÀ.\nJúpiter està fet de gas i és el més gran. Té una taca vermella que és una tormenta.\nSaturn és el següent més gran i també està fet de gas. Les seves 7 anelles són de gel i pols.\nUrà és el tercer planeta més gran, també fet de gas. Té un color verd/blau. També té una anella, encara que no es veu tant com les de Saturn i va ser el primer planeta que es va descobrir a través d'un telescopi.\nFinalment, la Gal·la ens ha portat un memory de l'espai, hem fet una partida i hem quedat que serà un joc que podrem jugar cada dia quan acabem d'esmorzar:\nHem repassat Venus amb la Mel:\nAvui hem parlat de la LLUNA: - La lluna és un satèl·lit, perquè dona voltes al voltant d'un planeta, el nostre; LA TERRA. - Té cràters (forats) - És de color gris i està feta de roques. La Leyre ens ha explicat les fases de la lluna:\nEn Roger ens ha explicat els animals que han anat a l'espai:\nEn Roger ens ha ensenyat com és el vestit d'astronauta i ens ha explicat quins van ser els primers homes d'anar a la lluna:\nContinuem amb les exposicions dels diferents temes de la Prehistòria.\nAquesta setmana la Laia, l'Alma i l'Aitana ens han explicat com els prehistòrics van descobrir el foc, com el feien i perquè el feien servir.\nEns ha agradat molt aprendre que ho feien amb dos pals, freguen molt i molt fins que amb l'escalf s'encenia el foc. També que picant dues pedres, amb les espurnes que surten, podien aconseguir el foc.\nEl feien servir per escalfar-se, per il·luminar les coves, per cuinar la carn que caçaven i per defensar-se.\nEn Roc i en Kaï ens han explicat quines eines feien servir i perquè les utilitzaven.\nEls arcs amb fletxes per caçar, els arpons per pescar, la destral per tallar fusta, pell i caçar, l'aixada per cavar la terra, la llança per caçar animals i defensar-se i el molí de mà, per moldre gra.\nEn Roc ens ha portat les eines fetes per ells!!! Impressionant!\nAprofitarem i farem una exposició perquè tothom pugui gaudir d'elles! Us ensenyarem les fotos.\nTambé hem rebut la carta de l'Aixa i en Teix, dos nens prehistòrics que ens conviden al seu poblat prop de Banyoles per conèixer com viuen.\nEns esperen el pròxim 25 de Maig a la Draga!\nEtiquetes de comentaris: Projecte Prehistòria\nP5A I P5B: SORTIDA BIBLIOTECA I ACTIVITATS\nAquesta setmana hem anat a la Biblioteca del poble. Ens han explicat el funcionament d'aquesta i com podem anar a llegir i mirar contes en companyia d'un adult. També ens han explicat un conte que ens ha agradat molt.\nPer acabar, ens han ensenyat la planta de dalt, la dels grans!\nHa sigut una gran experiència.\nContinuem treballant molt amb els racons de matemàtiques i racons de llengua.\nRacons de matemàtiques: tangram, simetria, tablets...\nRacons de llengua: paraules que acaben amb el mateix fonema\nP5B: PRACTIQUEM LA TÈCNICA DEL TELER\nCom hem anat veient en les diferents exposicions, llibres i vídeos, als prehistòrics van anar desenvolupant el teler, i amb ell van confeccionar teles per poder fer-se roba.\nNosaltres per una estona ens hem convertit en autèntics teixidors de teles i hem practicat aquesta tècnica.\nEns ha anat molt bé per treballar la nostra orientació espacial i la nostra destresa amb els dits, la psicomotricitat fina.\nP5B: EXPOSICIONS PROJECTE\nSeguim amb les nostres exposicions i aprenent mil i una coses de la prehistòria.\nEn Pol i en Jan ens han explicat com vivien els prehistòrics. Al principi eren nòmades i per això vivien a les entrades de les coves i en cabanes fetes per ells amb pells d'animals, fustes i ossos. Finalment, amb l'edat dels metalls, es van tornar sedentaris i van construir cases per viure.\nLa Blanca i en Lucas ens expliquen les eines que feien servir i com caçaven.\nHem après que és un SÍLEX, i que utilitzaven pedres tallades de diferents formes segons l'activitat que haguessin de fer.\nTambé hem après que caçaven en grups, rodejant la pressa i entre tots caçant-la. També van començar a fer servir trampes per poder atrapar-les.\nFinalment l'Elena ens continua explicant com es vestien els prehistòrics, amb les pells d'animals que caçaven. I en Saúl ens acaba d'explicar com s'alimentaven : caça, pesca i recol·lecció de fruits.\nAvui la Júlia i la Isona ens han parlat sobre com és el nostre planeta: LA TERRA o el planeta BLAU, ja que té molta aigua.\nLa Júlia ens ha explicat de què està formada la terra i les seves capes:\nI la Isona ens ha explicat com es fa de dia i de nit:


La memòria del tauró – Llibres i més llibres\ndijous, 1 gener 2009 by Enric\n22 €., 529 pàgines\nMalgrat el comentari de la contraportada (“La filla natural de Matrix, Tiburón i El Codi Da Vinci“, sobretot pel que fa a l’al·lusió al plagi descafeïnat i amb sacarina d’en Dan Brown), vaig arriscar-me a llegir La memòria del tauró. Confesso la meva debilitat, gairebé obsessiva, pel tema de la memòria, especialment de la seva pèrdua. I pels taurons. Després de la lectura, a banda dels “rastres” de Matrix i Jaws, m’ha semblat detectar l’influx d’Alice in Wonderland, Memento i Back to the Future.\nL’Eric Sanderson pateix de fuga psicotròpica, trastorn mental molt rar on els records i la noció de la realitat s’alteren, desfiguren, modifiquen i s’esborren en el pensament. La lluita de l’Eric per recobrar la memòria, la pròpia identitat i la pugna amb un tauró ludovicià, inquietant ésser conceptual que devora la memòria i el pensament, constitueixen els pilars de la història. De l’argument, millor serà no afegir-ne res més.\nEncara dubto si el llibre m’ha agradat o no. Hi ha nombrosos punts a favor: un argument poc convencional; una bastida narrativa que mira de compatibilitzar el lector amb els entorns en què es desenvolupa; l’encertada aplicació dels ingredients més genuïns del best-seller: acció, intriga, sexe… Uns diàlegs molt ben construïts. M’ha sobtat el lirisme d’alguns passatges, la reeixida aplicació de l’ambigüitat, la lucidesa de certes frases. I per últim, el format mateix del llibre, que no es limita a reproduir la història de manera ortodoxa des del punt de vista de la impremta (no n’afegeixo més detalls).\nLa història transcorre entre el que hom considera el món “real” i un altre de “conceptual”. És aquest darrer el que no m’acaba de convèncer, i això m’ha dut a preguntar-me si el llenguatge narratiu (la paraula escrita) és vàlid en situacions, episodis i estats d’ànim més propis del cinema, l’animació o el videojoc. Tot i estar prou avesat a la ciència ficció i la fantasia, de vegades se m’ha fet feixuc acceptar la versemblança d’alguns esdeveniments, així com entendre certes teories i hipòtesis plantejades. I llavors em pregunto: realment ho són, de difícils, o senzillament l’autor se n’aprofita de la ignorància del lector o la complexitat del que vol contar i escriu el que li plau? Potser en Hall, nascut el 1975, està ineluctablement condicionat per l’imperi cinematogràfic i televisiu, la informàtica i els videojocs, i ha fet un primer i titànic esforç per conciliar-ho amb el llenguatge purament literari. Perquè no obstant servir-se dels mecanismes del best-seller, en aquest llibre he trobat més literatura que en altres obres presumptament “literàries”.\nSigui com sigui, i ja per acabar, si encara no havíeu sentit a parlar dels taurons ludovicians, en el llibre s’esmenta l’Enciclopèdia de peixos rars, d’un tal Victor Helstrom, on hi ha una entrada referida als ludovicians i que reprodueixo parcialment:\nCatalogat oficialment per primera vegada per a la USC pel capità St. John Lewis al 1839, i batejat en honor seu per l’associació, el tauró ludovicià ha estat font de llegendes, especulacions i rumors durant més de quatre-cents anys (…). Per la seva condició de superdepredadors mnemònics, els ludovicians són considerats un dels sentictis més perillosos, fet que desaconsella observar-los si no es té molta experiència i molta precaució. (…) Només el supera el gegantí meglovicià, que va desaparèixer fa entre quatre-cents i cinc-cents anys a causa segurament de la diversificació de la llengua impresa que va tenir lloc a Occident a partir del llatí prèviament dominant. (…) Tot i tractar-se d’un animal solitari que afortunadament es troba poc sovint en llibertat, es té constància que el ludovicià ha atacat parlants de més de vint llengües durant els últims cinquanta anys. (…) Característiques del ludovicià: Agressiu, insensible a coloracions imprecises o a la falta de coloració, radi de mossegada ampli, aletes rudimentàries i mem dorsal aparent.\nAquesta entrada s'ha publicat en novel·la i etiquetada amb Hall. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\n← Semblantes plateados\nOnze Nadals i un cap d’any →


Informació dels dominis .pl : CDmon\nInformació dels dominis .pl impressió\nModificat el: Dt, 1 Set., 2020 at 12:44 PM\nAquí trobaràs tota la informació referent als dominis .pl.\nInformació general dels dominis .pl\nRestriccions dels dominis .pl\nDominis .pl multilingües\nEl domini .pl és un domini de nivell superior geogràfic (ccTLD) corresponent a Polònia.\nMotivació per registrar un domini .pl\nQualsevol persona o entitat pot registrar un domini .pl.\nRegistrar un domini .pl\nPer a registrar un domini .pl pots dirigir-te a la nostra pàgina web. Disposes d'un tutorial que t'indica els passos de registre d'un domini.\nRestriccions en el registre de dominis .pl\nEls dominis .pl poden tenir un màxim de 63 caràcters i un mínim de 2.\nEs poden registrar fins a 10 anys.\nRestriccions en les renovacions de dominis .pl\nUn domini .pl té un període de renovació de 1 a 10 anys.\nRestriccions en les transferències de dominis .pl\nActualment els dominis .pl no es poden transferir a cdmon. Estem treballant per incorporar aquest servei.\nEn tenir una data de caducitat, els dominis tenen un cicle de vida que passa per diverses fases o períodes. Aquest cicle de vida està establert per la ICANN, entitat encarregada de la normativa aplicable als dominis. En el següent gràfic et mostrem el cicle de vida d'un domini .pl i els seus estats.\nPeríode de càstig o redemption period: aquest període té un temps de 15 dies, en el qual el domini ha estat eliminat, però pot restaurar-se i renovar-se a un preu superior al de la renovació habitual.\nDominis .pl multilingües - Caràcters especials IDN\nDe moment, cdmon no dóna suport a dominis .pl amb caràcters especials (IDN). Estem treballant per incorporar aquesta funcionalitat.\nDe moment, cdmon no dóna suport a la transferència de dominis .pl amb caràcters especials (IDN). Estem treballant per incorporar aquesta funcionalitat.


Un jutjat investiga el frau de quatre milions en l'EMT - À Punt\nUn jutjat investiga el frau de quatre milions en l'EMT\nL'empresa crea una comissió d'investigació i contracta un bufet d'advocats a Hong Kong.\n03 d'octubre 2019 - 12:42\nEl jutjat d'instrucció número 18 de València investiga el frau de quatre milions d'euros en l'Empresa Municipal de Transports de València. El frau ha provocat que els diners hagen acabat en un compte bancari de Hong Kong i l'acomiadament de la cap d'administració de l'entitat.\nA banda de la instrucció judicial, el consell d'administració de l'EMT ha aprovat la creació d'una comissió interna per a investigar el desviament dels quatre milions d'euros. A més, l'empresa contractarà un bufet d'advocats a Hong Kong per a poder personar-se en la causa i confia a poder recuperar una part del diners.


Des del Moviment de Residències de Catalunya es van a esforçar per "reclamar justícia per a les famílies i persones dependents mortes en residències i les que no han mort, però que han patit una de les majors aberracions ocorregudes en aquest país".\nA més, també denuncien "l'explotació laboral, l'assetjament, les coaccions que pateixen tant les treballadores de residències com de el Servei d'Atenció Domiciliària (SAD) per part de les empreses, amb el consentiment de les administracions". I "el negoci a les residències i SAD en molts casos amb diners públics en què empreses voltors utilitzen persones vulnerables amb necessitats per omplir-se les butxaques, no pot ser un negoci cosa tan necessari com les cures".\nD'altra banda, exigeixen "responsabilitats a alts càrrecs, polítics, adreces de residències abans de res el dolor causat des de fa molts anys" i especialment des de l'inici de la pandèmia. I, finalment, exigeixen "que tant residències com SAD han de ser públics amb el 100% de la gestió pública".\nFins aquest diumenge, tot el reclamaven a través de xarxes socials. Però aquest diumenge van fer la presentació oficial en un acte a què van acudir plataformes activistes, familiars treballadors i col·lectius per reivindicar, sobretot, les morts per Covid-19 dels ancians.\nL'acte va ser tot un èxit. La Plataforma víctimes Bertran i Oriola ha afirmat en declaracions a Catalunyapress que "el Moviment de Residències aconsegueix reunir a familiars i treballadors, treballant units per i per canviar el model actual de Residències i SAD. Una treballadora, de nom Fàtima, va afegir que aquest diumenge va ser "un dia de solidaritat i unió en una lluita silenciada i liderada pels que han estat a peu del canó i els familiars dels més vulnerables".\nAzahara també va afirmar en l'acte que se sent "molt orgullosa" de formar part d'aquest Moviment "i va sentir que" l'acte de presentació va tenir una boníssima acollida ", a més de veure" molt recolzats per altres col·lectius ".\nDes del Sindicat SAD de Cuidadores Municipals afirmen que l'acte de Moviment de Residències va ser "molt positiu i emotiu". I des Els Estels Silenciats assenyalen que van veure "unió de treballadors i familiars, molta sintonia. Una combinació perfecta si es vol canviar el model perquè es confirma que no és l'adequat per a un tracte humà i digne".\nTambé han volgut aportar el seu punt de vista des Plataforma Sad de Catalunya, els que valoren "molt positivament la presentació d'aquest diumenge a la plaça Poeta Boscà de la Barceloneta". Plataforma SADC, per la seva banda, apunten que seguiran "reivindicant la gestió pública de el Servei d'Atenció Domiciliària per coherència i convicció social" i consideren que es "haurien de demanar responsabilitats en referència als greus fets esdevinguts durant la pandèmia".\nFinalment, Afectats BB Serveis, també descriu com a positiva la presentació, a més d'insistir que "hi ha hagut milers de morts en residències", de manera que van a seguir en la lluita.\nAl Moviment de Residències de Catalunya senten units més forts i tenen més ganes de seguir lluitant per la gent gran.\nPlataforma víctimes Bertran i Oriola