Apartments Ercegovic Mali Losinj Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nPrivlaka 12, Mali Lošinj, Mali Losinj, Croàcia - Veure al mapa\nAl visitar Mali Losinj, vosté es sentirà com a casa a Apartments Ercegovic, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. No és menys excepcional el fàcil accés que té l'hotel a les incontables atraccions i llocs d'interès de la ciutat com Col.leccions d'Art, Apoksiomen, Diver Sport Center.\nApartments Ercegovic també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Mali Losinj. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, habitació familiar.\nL'ambient de Apartments Ercegovic es reflexa en cada habitació. balcó/terrassa, aparell de televisió, nevera, articles de tocador, plat de dutxa són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com jardí. Apartments Ercegovic és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Mali Losinj.\nTots els tipus de viatgers (128) Parelles (28) Viatgers en solitari (3) Famílies amb infants petits (40) Famílies amb infants grans (29) Grups (27)


setembre 2016 - Gestió d'esdeveniments\nTot responsable de l’organització d’esdeveniments té per objectiu garantir el resultat d’un esdeveniment. Des del postgrau de gestió d’esdeveniments repassem els 7 errors més comuns que poden ser una pedra per arribar a aquesta fita. […]\nEntrevista a l’estudiant del Curs d’especialització de Comunicació i màrqueting d’esdeveniments UOC. Què és per a tu un esdeveniment? En essència, es tracta d’una reunió de persones ideada per aconseguir resultats concrets en l’àmbit econòmic i[…]


fragmentsdevida: de març 2014\nAmb un argument i una novel·la que poc té a veure amb l'anterior, Marta Rojals torna a captivar-me amb la seva prosa.\nL'únic rerefons argumental que es comú amb Primavera, estiu, etc. és la crisi que també provoca crisis de parella. L'Anna, una noia freda i calculadora, és molta Anna i quan la seva parella es queda a l'atur tot comença a trontollar, encara que, aparentment, tot continua igual, perquè és dins l'Anna on comencen a trontollar i esquerdar-se cosetes: ella sempre introspectiva i cuirassada va posant el comptador dels disgustos i dificultats a zero per evitar explotar; però una inquilina imprevista, una família política que exigeix i l'atur del Manel, la seva parella, fan que sigui difícil que pugui mantenir la trajectòria de la seva planificada vida.\nEn aquesta obra hi ha molts més secrets i mitges veritats que en l'anterior i l'Anna és molta Anna, tant que s'ha de desdoblar contínuament, per poder surar i mantenir-se enfront de la vida.\nTorna a destacar l'expressivitat, la vivesa, i la versemblança dels diàlegs, encara que hi són menys presents perquè hi ha més reflexions internes de la protagonista, i un final sorprenent que provocarà que t'hagis de replantejar tota la lectura.\na 13:30:00 1 comentari:\nEm trobareu a: Marta Rojals; Llibres\nL'Èlia de Cal Pedró, la protagonista de la novel·la, està en crisi (ha trencat amb la parella i el seu bufet d'arquitectes s'està quedant sense clients) i torna al poble que l'ha vist néixer inicialment per passar-hi el cap de setmana, però finalment s'hi quedarà més temps. Al poble ressorgeixen experiències viscudes, secrets i mitges veritats i es retrobarà amb els amics de sempre, amics que havien seguit el seu camí, com ella, i que ja no són tan reconeixibles com quan eren petits i vivien tots al poble.\nRojals ens explica una història amb la qual qualsevol persona que sigui de poble o hi vagi cada cap de setmana o cada estiu s'hi sentirà completament identificat sobretot perquè els pensaments i els diàlegs i converses són absolutament versemblants i autèntics i el llenguatge que utilitza la Marta Rojals és viu i fresc. T'imagines a tu mateixa parlant de la mateixa manera i pensant el mateix dels veïns que veus de tant en tant però que saben o ho volen saber tot de tu. Imagines els pares i els amics d'infantesa dient exactament el que diuen i reaccionant de manera semblant al que et passa.\nM'ha semblat una petita delícia on tota la història flueix amb ritme poètic, amb certa melancolia, però sense entrebancs i sense paraules sobreres.\na 13:16:00 2 comentaris:\ndissabte, 8 de març de 2014\nInferno és una novel·la de l'escriptor Dan Brown. D'entrada és un tipus de llibre que no em venia de gust llegir perquè ja m'havia llegit el Código da Vinci i no havia sigut sant de la meva devoció i pensava que no m'atrauria, però el meu germà se'l va comprar i, doncs, el tenia a l'abast i li vaig voler donar una altra oportunitat a l'autor. Així doncs, me'l vaig començar i he arribat a la conclusió que si no me l'hagués llegit no m'hauria perdut res. De fet, he estat a punt d'abandonar-lo més d'una vegada.\nEl professor de la Universitat de Harvard, Robert Langdon es desperta en un hospital amb una ferida al cap i no recorda res del que ha passat els últims dies. El seu últim record és caminar pel campus de Harvard, però ràpidament s'adona que ara es troba a Florència. Sienna Brooks, una de les metgesses que l'atenen, li diu que ha sofert una commoció cerebral a causa d'una bala. De sobte, una assassina que ha estat seguint a Robert, apareix a l'hospital, dispara el metge encarregat de l'atenció de Robert i intenta matar a Robert però Sienna aconsegueix salvar-lo i el porta al seu apartament, on descobreix que porta un cilindre especial a sobre. A partir d'aquí se succeiran els fets, cada cop més estranys, i les accions dels dos protagonistes per fugir dels seus perseguidors i per intentar descobrir què li ha passat a Robert i què és i per a què serveix aquest cilindre que transportava quan li han disparat.\nCert interès i intriga en l'acció que et fa tenir ganes de saber com acabarà tota la pesca.\nReflexions al voltant de la superpoblació que et fan pensar si no tindran raó i ens hauríem d'empescar una mesura radical per evitar-la...\nCapítols curts que et permeten llegir-lo a poc a poc i intercalar-lo amb altres lectures més interessants.\nM'ha fet venir ganes de llegir-me l'obra de Dante.\nMassa llarg, no ho podia acabar amb cent o dues-centes pàgines menys?\nContinus canvis que al final maregen perquè no entens ni saps d'on venen ni cap on van els personatges. No saps qui és el «bo» ni que és el «dolent».Això d'entrada podria semblar positiu en un llibre d'aventures i misteris, però quan és continu crec que es converteix en un inconvenient perquè em converteixen l'acció en poc versemblant. Em semblaria una cosa positiva si els personatges fossin més rodons i els canvis es justifiquessin millor, però no és el cas... perquè la sensació que et queda és que està ple d'incoherències.\nCerta «pedanteria» intel·lectual quan el protagonista s'atura a observar les meravelles artístiques i arquitectòniques d'Itàlia quan hauria de fer una altra cosa més urgent com fugir dels qui el volen pelar i crec que aquestes descripcions del meravellós art italià, en molts casos, no aporten res a l'argument ni venen gaire al cas.\nProsa repetitiva i llenguatge simple, que a mi m'avorreix.\nEn definitiva, no m'ha atrapat gens. Me l'he acabat perquè no és del tot infumable, però se m'ha fet pesat.\na 13:46:00 2 comentaris:\nEm trobareu a: Dan Brown, Llibres\nHistòria d'un individu que afectat per circumstàncies adverses planifica i comet un assassinat i les conseqüències psicològiques que aquest acte li produeix. Com, després de l'assassinat, hi ha alguna cosa que el corseca. La novel·la reflexiona sobre el crim i les seves causes i conseqüències. És un llibre bastant dens perquè ens intenta transmetre reflexions psicològiques, socials i morals que poden, o no, justificar els assassinats i altres delictes comesos pels protagonistes. És interessant com penetra dins la psicologia del personatges i com busca i rebusca les causes d'accions que poden semblar injustificables.\nCom amb altres llibres d'autors russos té el handicap de les dificultats amb els noms perquè a vegades utilitza el nom, a vegades el nom i el cognom i d'altres el patronímic per parlar de la mateixa persona i et pots arribar a fer un embolic dels grossos fins que relaciones el nom complet amb els noms parcials.\nM'ha agradat bastant, potser perquè tinc debilitat pels autors russos i les seves paranoies mentals i morals i per com expliquen i justifiquen les accions dels protagonistes, però puc entendre que no sigui una lectura fàcil ni interessant per a tothom.\na 16:05:00 2 comentaris:\nEm trobareu a: Fiodor Dostoievski, Llibres\nPlans de futur de Màrius Serra\nPlans de futur és una novel·la que recull dos dels temes presents en la literatura de Serra: les dificultats o impossibilitats físiques d'una persona, pel record del seu fill amb paràlisi, i els enigmes. La novel·la ens relata la història de tres germans (dos nenes i un nen) que han perdut els pares (la mare mor i el pare està desaparegut) i es veuen obligats a viure amb el seu cosí Ferran Sunyer impedit i la seva mare (la tieta), obsessionada amb el seu fill. Amb Ferrany Sunyer aprenem que les limitacions físiques no necessàriament han de ser psicològiques i que pots tirar endavant, encara que tot et vagi en contra i tothom pensi que no faràs res a la vida i et miri com dient «ai pobret desgraciat». Amb la vida de les dues cosines coneixem com dues persones es poden veure abocades a abnegar-se pel cosí Ferran sense fissures i sense gaires lamentacions perquè accepten el seu destí d'estar sempre a segona línia i d'ajudar-lo. La novel·la s'escriu sobretot des del punt de vista de les cosines que veuen com tot el món girà al voltant del seu cosí Ferran.\nEm sembla un relat interessant que només falla al final perquè em resulta impossible de creure com se soluciona l'enigma que va planant durant tota l'obra i que afecta la vida diària dels protagonistes. Crec que algú se n'hauria d'haver adonat, que hi ha certes incoherències perquè anteriorment se'ns soluciona una part del misteri i veiem com algunes persones de l'entorn familiar el coneixien i després, al final, resulta que aquestes mateixes persones no eren conscients del que passava en l'últim període. És a dir, són conscients del "secret" durant un temps determinat i després ja no? Em resulta inversemblant, no m'acaba d'arribar.\nAixí doncs, crec que és un relat ben escrit però amb un final poc travat i massa rebuscat.\na 13:25:00 Cap comentari:\nEm trobareu a: Llibres, Màrius Serra\nDare ga Knight-san desu ka


Organització general curs 2019-2020 - Escola Aloma\nOrganització general curs 2019-2020\n/Organització general curs 2019-2020\nEducació Infantil, Primària i 1r ESO: dijous 12 de setembre a les 9:00 h.\n2n, 3r, 4t ESO: dijous 12 de setembre a les 10:00 h. L’alumnat de secundària sortirà a les 12h, excepcionalment, el primer dia de classe.\ndivendres 19 de juny de 2020, a les 13:00 h. (els alumnes de menjador, acabaran a les 15 h.)\nJornada continuada: última setmana de juny\nPer a ESO, de 9 a 13h\nNadal: Del 21 de desembre al 7 de gener, ambdós inclosos\nSetmana Santa: Del 4 al 13 d’abril, ambdós inclosos\nLES TUTORIES ES REALITZARAN A L’EDIFICI DE SECUNDÀRIA I S’ENTRARÀ PEL\nCARRER SANTAPAU, 85.\nP3, P4 i P5: Dijous, 5 de setembre a les 17:30 hores.\nPRIMÀRIA: 25 de setembre a les 18 hores.\nESO: 26 de setembre a les 18h. 1r ESO, dia 5 de setembre a les 18h.\nDIA 20 i 21 GENER . A concretar al finalitzar el 1r. trimestre.\n27 i 28 d’abril. A concretar al finalitzar el 2n. trimestre.\nEl servei de menjador s’iniciarà el dia 12 de setembre. Els alumnes que utilitzin el servei de menjador, de manera fixa, de setembre a juny, ambdós inclosos, abonaran 139 euros mensuals. L’esmentada quantitat està calculada en relació al nombre de dies lectius i dividida entre els mesos escolars. Els alumnes que facin ús d’aquest servei, ho hauran de comunicar abans del 5 de setembre, emplenant la fitxa de menjador (document adjunt)\nCom cada any, sempre que ho comuniqueu, es descomptaran 3 € per dia que l’alumne no faci ús del servei. L’alumnat de Colònies i de neu tindrà una descompte íntegre dels dies de l’activitat\nÉs obligatori l’ús de la bata, amb la talla adequada, segons el model establert per l’escola,degudament marcada, amb tots els botons i sense les butxaques descosides. La bata s’ha de dur diàriament i s’entregarà els dimecres per rentar-la, fins al cicle inicial. A educació infantil es porta posada de casa, encara que siguin de servei de permanència o hi hagi Educació Física.\nPer a tot l’alumnat, l’equip és obligatori (xandall, samarreta i pantaló curt), segons model establert per l’escola i ha d’estar marcat amb el nom de l’alumne/a. Models antics fora de la línia actual no es podran utilitzar, ja que s’ha donat marge suficient de temps per a actualitzar-los (més de 4 cursos).\nTal com marca el Projecte de Centre de l’Escola Aloma.\nS´ha de fer esport amb vambes esportives (mai de passeig o muntanya) pel bé del i la menor.\nTot l’alumnat de P3 haurà de portar una bossa de recanvi durant el primer trimestre i més endavant segons necessitat.\nS’ ha de portar una ampolla d’ aigua a la motxilla per beure, així com mocadors de paper.\nEs podran adquirir a l’escola els dies 3 i 9 de setembre de 2019, a l’edifici del carrer Santapau, 85, sota el següent horari:\nTeniu a la vostra disposició el llistat de llibres del curs 2019-20. Es troba a l’Àrea Pares-Mares de la pàgina web.\nDates/hores de recollida:\nL’Horari de recollida: 9-11h i 15-17h. Per a qualsevol anomalia relacionada amb el tema dels llibres hauran de venir el 10 de setembre a la secretaria de 16-18h. Més tard d’aquesta data no s’acceptaran reclamacions.\n4 de setembre: Educació Infantil i C.Inicial\n5 de setembre: C. Mitjà i C. Superior\n6 de setembre: ESO\nPel que fa al material escolar que han de portar els/les alumnes, des de 3r. de PRIMÀRIA fins a 4t. d’ESO, trobareu la informació a l’espai de “Documents” dins de l’ “ÀREA DE PARES”.\nEls llibres de l’alumnat de cicle inicial es queden a l’aula, així com les tablets (s’entregaran els divendres i quan estipuli la tutora el dia de la reunió general).\nLa resta d’alumnes poden deixar els llibres a l’aula tal com venien fent fins ara i les tablets s’hauran de dur a casa diàriament per tal de treballar i carregar-les.\nUs recordem que els/les alumnes han d´anar vestits segons s’estableix a les normes d’organització i funcionament del centre, en cas contrari, s’aplicarà la corresponent sanció. A C.Superior de primària i ESO es farà un recordatori de la normativa a principi de curs (tant a l’alumnat com als pares): no es pot portar la panxa descoberta; no es poden portar pantalons ni faldilles massa curtes; no està permès l’ús de xancles; no es poden mostrar els tatuatges; no es pot utilitzar maquillatge; les samarretes esportives o sense mànigues pels nois no són d’ús escolar; no seran permesos els pírcings, les dilatacions i els septums (pírcing de toro), no poden portar pentinats i/o cabells extravagants ni tenyints; les ungles han de ser curtes i mai pintades amb colors foscos.\nL’escola regula l’ús de tot l’exposat al paràgraf anterior perquè considerem que els alumnes d’aquesta edat no tenen prou maduresa i es regeixen per modes, a més que ens hem de poder adaptar a les diferents demandes que es facin des de diferents àmbits i feines. A la resta de cursos de l’escola, des d’educació infantil s’aplica la mateixa normativa de cabells i ungles, vestuari, calçat…\nUs recordem que està prohibit l’ús del mòbil dintre de les instal·lacions de l’escola, inclòs els patis, canvis d’aules, etc. Us demanem la vostra col·laboració per educar els vostres fills i filles a fer un ús responsable del mòbil i a conscienciar-los de l’obligatorietat de deixar-lo a l’entrar a l’escola dins de la caixa de secretaria. En cas de pèrdua o sustracció l’Escola no es farà responsable.\nNormativa medicació: No es donarà cap medicament als alumnes dejornada partida. Per poder donar medicació a l’alumnat de menjador caldrà emplenar un justificant en què s´indiqui : el nom del medicament, i la quantitat exacta a donar. També s’ha d’indicar el nom del pare, mare o tutor-a amb el seu D.N.I. i signatura. Document penjat al mòdul família. Per poder donar antitèrmic s´haurà d’omplir el qüestionari d’interès general, que s’haurà d’entregar a l’inici de curs.\nÚs d’imatge: volem recordar-vos que per tal d’accedir al material gràficdels vostres fills-filles hem de poder tenir signada l’autorització d´ús d’imatge. Cal emplenar el full que trobareu a la pestanya de “Documents”, SEMPRE I QUAN EL CENTRE NO DISPOSI DEL QÜESTIONARI, o aquí.\nServei mèdic: revisions mèdiques i optometria en cursos puntuals,avisarem de les dates amb una circular. Pediatra,1 vegada a la setmana (a concretar), l’atenció la pot demanar el pare-mare o bé el professor-a, lliurant el document que trobareu a la pestanya de “Documents”. Responsable: Servei mèdic Medico Centro. Recordeu que disposem d’un servei mèdic online “DOCTIVI”.\nLogopèdia: el centre farà el control i dictamen de les necessitats del´alumne/a, prèvia petició del tutor/a, amb el permís de la família, i amb supervisió del gabinet psicopedagògic. En cas d’haver demandes la intervenció es podria a la nostra escola amb la gestió de Medico Centre.\nServei d’orientació pedagògica: Realització de proves i tests, atenció individualitzada,valoració de grup, reunions amb pares, etc. Tot prèvia petició de famílies i/o valoració de l’Equip Directiu o el professorat. En cap cas es fa tractament a l’escola.\nAtenció a les famílies – Secretaria: s’atendrà a les famílies una vegada hagi entrat l’alumnat a l’escola, aproximadament 10 minuts després de tancar portes. I no s’atendrà cap família 15 minuts abans de les sortides.\nHORARI SECRETARIA JULIOL: A partir del dia 10 de juliol, l’atenció es realitzarà de 9h. a 13’15h.\nQueden prohibides les sortides fora d’horari a últimes hores de classe, si és que no existeix un motiu suficientment justificat mitjançant certificat i presentant-lo a Direcció\nA partir del curs vinent queden prohibits els regals a qualsevol membre del professorat o equip Directiu. L’Escola Aloma vol evitar d’aquesta forma els greuges comparatius entre professorat i/o famílies. Ens sentim prou recompensats amb la vostra confiança\nDescarrega aquí el document d'Organització General del curs 2019-20


Elter, el portal d'Osona - Detingudes sis dones a Manlleu per furt i estafa\nDetingudes sis dones a Manlleu per furt i estafa\ndilluns 14 de abril de 2008 06:28h\nEls agents van fer una batuda per la zona i van localitzar les sis dones al carrer Sogorb.\nManlleu, | La Policia Local de Manlleu ha detingut sis dones acusades de presumptes furts i altres estafes. Segons han informat fonts del cos policial, les dones haurien intentat prendre la cartera amb un home a qui li demanaven una aportació per a una associació de persones sordmudes amb la qual suposadament col·laboraven. Prop de les dues del migdia, divendres, la policia manlleuenca va rebre la trucada d’un establiment de l’Avinguda Puigmal que informava que havien entrat sis noies a l’establiment per comprar i van començar a parlar en veu alta creant aldarulls.\nA l’arribada dels agents a la zona, un matrimoni va assegurar que dues noies, fent-se passar per membres d’una associació de sordmuts, els havien demanant diners. Quan estaven parlant amb les dues noies se’ls van acostar quatre noies més i va ser quan van intentar robar-li la cartera al home.\nEls agents van fer una batuda per la zona i van localitzar les sis dones al carrer Sogorb. Desprès van ser traslladades a les dependències policia per ser identificades. Un cop escoltades les declaracions, la Policia Local assegura que va tenir indicis suficients que les joves eren les presumptes autores, motiu pel qual se les va detenir. Totes sis van passar a disposició del jutjat de Vic.\n- Sis alumnes d'Osona participen al programa formatiu Profit (14 de abril de 2008)\n- L'Ajuntament de Vic té un nou tresorer (14 de abril de 2008)\n- L'escola El Carme-Vedruna de Manlleu celebra la setmana de l'esmorzar solidari (14 de abril de 2008)\n- Castells diu als alcaldes d'Osona que es donarà més informació sobre les obres de la MAT (14 de abril de 2008)\n- Detenen un home a Vic per resistència a l'autoritat (14 de abril de 2008)


María Fernández Vidal (TV3) aplaudeix una impactant imatge d'Ayuso i Abascal\nBarcelona. Dissabte, 8 de Maig de 2021. 10:41\nEls madrilenys ja han votat. Les passades eleccions de dimarts a la Comunitat de Madrid van deixar una clara guanyadora, Isabel Díaz Ayuso, que podrà fer i desfer a su antojo, i que ja sap que comptarà (no se podía saber) amb el suport incondicional de Vox: "Contará con el voto a favor de Vox para su investidura, como no puede ser de otra manera", ja ha avisat Santiago Abascal. El líder de la formació ultra espera una proposta per part de la presidenta reelegida i assegura que "Estamos dispuestos a escuchar a la señora Díaz Ayuso". L'escoltaran i li diran que sí a tot, temps al temps.\nSantiago Abascal i Isabel Díaz Ayuso / Efe\nPer molt que s'entestin alguns en diferenciar-los, no hi ha dubte que la dreta més rància i reaccionària de les espanyes, "la pitjor Espanya, el pitjor Madrid i la pitjor dreta", com els va batejar encertadament Pilar Rahola, ha triomfat a la capital. Que es preparin els madrilenys per uns temps on el feixisme quedarà encara més dissimulat del que intenten ara, fent passar bou per bèstia grossa, és a dir, fent passar Vox per un partit que respecta les llibertats democràtiques. Ayuso i Abascal, Abascal i Ayuso, es presentaran a partir d'ara, i encara més, com dos amants enamoradíssims que aniran passejant del bracet per la Castellana. Només falta que els seus palmeros els hi vagin dient "que se besen, que se besen" al seu pas. Cosa que ja han fet en l'imaginari de l'artista urbà milanès establert a Barcelona Salvatore Benintende, més conegut com a TV Boy, que abans ja va fer meravelles com aquestes:\nPetó Casado-Sánchez / TV Boy\nPetó Messi-Cristiano / TV Boy\nTV Boy ha pintat un nou mural i ha retratat un nou petó apassionat al carrer del Bisbe de Barcelona –al costat de la plaça de Sant Jaume–, protagonitzat pels dos polítics dretanosos i beneïts per un Pablo Iglesias mestre de cerimònies dins un cor, al darrera. Una obra que ha fet que una presentadora de TV3 ho aplaudeixi.\nMaria Fernández Vidal, la presentadora dels esports al TN Vespre, s'ha fet ressò al seu Instagram d'aquesta imatge i hi ha afegit de collita pròpia un gif d'una noia aplaudint sense parar l'òscul apassionat.\nLa Maria aplaudeix una imatge que aquesta vegada, més que mai, fa tota la pinta d'assemblar-se a la realitat més que no pas a la imaginació del seu creador.\nTelevisió Pilar Rahola diu prou, directa com mai: "Governarem una autonomia de merda" Marc Villanueva


D’aquesta manera, es podran trobar les previsions de tots els ministeris de gener a juny de 2022. Aquestes convocatòries, que mobilitzaran més de 24.600 milions en els propers mesos, s’actualitzaran periòdicament.\nEntre els diferents sectors, mobilitat sostenible i transició energètica seran els més beneficiats, amb 7.223 i 7.321 milions d’euros respectivament. A aquests els seguiran indústria, amb 2.975 milions d’euros, i digitalització, amb 2.275 milions d’euros.\nLes convocatòries més rellevants d’aquest primer trimestre de 2022 seran les inversions en mobilitat sostenible, indústria, transició energètica, turisme i digitalització. Per part seva, els sectors com l’agricultura i la sanitat hauran d’esperar al segon trimestre de l’any per a l’obertura de convocatòries.\nFi Group explica en detall totes les convocatòries aquí.


Donació del Fons Josep Solanes Argilés a l’Arxiu Municipal de Lleida | Grup d'Arxivers de Lleida\n16 Març 2010 10 gener 2012 by gruparxiverslleida\nDonació del Fons Josep Solanes Argilés a l’Arxiu Municipal de Lleida\nArxius, Difusió, Gestió documental, Patrimoni\nLa tarda del passat dijous 11 de març de 2010, va tenir lloc al Palau de la Paeria l’acte d’acceptació de la donació del Fons Fotogràfic Josep Solanes Argilés per part dels germans Solanes Bellmunt amb destí a l’Arxiu Municipal de Lleida. D’aquesta manera compleixen amb la voluntat mostrada pel seu pare i autor de les esmentades reproduccions, lleidatà enamorat de la seva ciutat, de fer-ne donació a l’Ajuntament de Lleida.\nEl fons consta d’unes 1400 imatges, (diapositives, fotografies i negatius) de diferents indrets de la ciutat de Lleida, el major nombre corresponen al monument de la Seu Vella. Les imatges van des de 1920 a 1980. L’Arxiu Municipal està procedint a l’organització del fons amb l’ajut d’un estudiant en pràctiques de la Universitat de Lleida. Està previst digitalitzar els documents per poder-ne donar difusió. Aquesta donació és una valuosa aportació als projectes de recerca i difusió del patrimoni cultural. Amb aquestes aportacions i d’altres que ja han precedit es garanteix l’accés públic a material d’interès històric de famílies de la ciutat.\nEls arxius ja fa temps que ofereixen una imatge d’obertura a la societat, s’ha desterrat ja la imatge de llocs secrets i obscurs per donar pas a centres culturals disposats a oferir un bon servei als ciutadans. En el cas dels arxius municipals s’està insistint cada vegada més en anomenar-los “arxius de la ciutat”; és a dir no considerar-los arxius on es custodien fons produïts per la pròpia institució sinó que es vol que els arxius de la ciutat custodiïn i conservin fons documentals en qualsevol tipus de suport i que aquests estiguin a l’abast de tots els ciutadans. D’aquí rau la importància de les donacions de documents als arxius per formar part del patrimoni ciutadà. És d’elogiar l’actitud de les persones que dipositen la confiança en aquests arxius i que fan que fons documentals que moltes vegades no tenen un futur cert, es puguin posar a l’abast dels ciutadans i dels estudiosos.\n← Previous Post L’Arxiu del Monestir de Bellpuig de les Avellanes i l’exposició del Centenari Marista al Monestir\nNext Post → Trobada del GALL a l’Arxiu Capitular de Lleida\njess keyring 19 Març 2010 a les 14:13\nMolt bona feina! Cal fer entendre als nostres conciutadans que la “memòria històrica” es fa a través de memòries personals i properes que ens ajuden a entendre les actuacions, a vegades una mica marcianes de les administracions.\nEn aquest cas, a més, podrem incorporar a la nostra memòria narrativa, la memòria visual i, el que és més important transmetre-la als que venen al darrera.\nMònica Sesma 30 Abril 2010 a les 09:01\npassen els dies però la premsa encara se’n fa ressò,\naquí teniu el link de la notícia que van donar ahir al migdia al Telenotícies Comarques:\nRespon a Mònica Sesma Cancel·la la resposta


El goig de llegir #JoEmQuedoAcasa 2 – Raquel Picolo\nAvui el segon post sobre llibres per llegir en confinament.\nEl factor comú de les dues novel·les que comento és l’escenari: Barcelona de la postguerra. En el cas d’El dia de mañana, d’Ignacio Martínez de Pisón, els anys seixanta i setanta i a Nada, de Carmen Laforet, l’any 1939, tot just acabada la Guerra Civil. I que estan molt ben escrites.\nNada va guanyar el Premi Nadal de l’any 1944, quan la seva autora només tenia vint-i-tres anys, i és un clàssic en llengua castellana i Andrea, la protagonista, un personatge femení de la història de la literatura. Nada retrata un moment històric però sobretot és una novel·la existencialista que reflecteix l’estancament i la desorientació d’una societat que acaba de sortir de la guerra. És una novel·la de maduració, d’Andrea, que conta la seva història en primera persona.\nAndrea, esa chica rara com va dir Carmen Martin Gaite, arriba a Barcelona a l’octubre 1939 per començar a la universitat i s’instal·la a casa d’uns parents al carrer Aribau. Els seus familiars són grotescs i la casa té una atmosfera densa i irrespirable, al carrer i a la universitat l’aire és més oxigenat però no necessàriament més pur.\nLos días sin importancia que habían transcurrido desde mi llegada me pesaban encima, cuando arrastraba los pies al volver de la Universidad. Me pesaban como una cuadrada de piedra gris en el cerebro.\nA El dia de mañana, com el títol ja apunta, els personatges, amb més de vint anys de postguerra a l’esquena, mirem cap al futur. Aquesta novel·la, que va guanyar el premio Nacional de la Crítica el 2011, m’ha impressionat força per com està escrita. He confirmat el que ja havia llegit a la crítica: Ignacio Martínez de Pisón és un gran narrador. El joc de mostrar el protagonista a partir de diversos punts de vista, la vida que vull, coral, a través dels personatges, el retrat de l’última època del franquisme, el llenguatge planer, oral i torrencial que arrossega. El poc esforç lector que demana per endinsar-te en una obra de gran riquesa i complexitat. Justo Gil, Carmen Roman, Mateo Moreno i Noel Leon són personatges difícils d’oblidar.\nEl 2018 Mariano Barroso va convertir el llibre en una sèrie de TV de sis episodis molt interessant. Oriol Pla broda el paper de Justo Gil.\nAmb la suma de testimonis coneixem a Justo Gil, un jove que arriba a Barcelona des de l’Aragó amb la seva mare molt malalta, després que el seu poble hagi quedat colgat per les aigües d’un pantà. La història de Justo es construeix exclusivament amb els relats d’aquells que s’han relacionat amb ell. Ens mostren la seva adaptació a Barcelona, el seu ascens, els errors i la seva caiguda.\nA El día de mañana hi ha cents d’històries: d’immigrants, de policies de la Brigada Social, de venedors a domicili de màquines d’escriure… Històries molt humanes contades des de la pell dels diversos personatges. Justo és l’únic que no dona el seu punt de vista.\nLes inundacions de Terrassa i la nevada del 1962, la tancada d’intel·lectuals a Montserrat l’any 1970, la superstició, l’estafa per falsos sanadors a malalts desnonats, l’activitat dels comunistes clandestins, els inicis de l’alliberació sexual, el teatre universitari, la jove burgesia que es diverteix i experimenta amb les drogues al Bocaccio mentre juga a fer l’oposició al règim, l’organització de l’ultra dreta… Una ciutat en ebullició, en un moment de canvi.\nMoltes històries i molts temes, i no es dispersa gens. Una novel·la extraordinària.\nAquestes són les primeres frases del primer paràgraf de la novel·la, que s’allarga dues pàgines:\nSí, éramos medio parientes, dice Martin Tello. Pero es que en los pueblos pequeños todos son parientes o medio parientes. Mi padre y su madre se apellidaban igual y, aunque no sabían de donde les venía el parentesco, entre ellos se llamaban primos. ¡Prima, traéme esto!, ¡primo tráeme lo otro! Però mis primos de verdad no eren ellos, sinó los hijos de mi tío Guillermo i mi tío Evaristo. (…)\nL’espai d’escriptura: El goig d’escriure. El trimestre de primavera, donades les circumstancies actuals, el farem en directe des de casa via zoom.\nEls tallers d’estiu: Vine a escriure al Pirineu!\nBarcelona, coivid-19, El dia de Mañana, Els dia de mañana sèrie TV, escriure, Ignacio Martínez Pisón, joemquedoacasa, lectura, llegir, llibres, Mariano Barroso, Nada. Carmen Laforet, postguerra


Nous materials d’OIDHACO | Cooperaccio\nEstàs aquí: Home › Comunicació › Nous materials d’OIDHACO\nNoticies / 2 febrer, 2012\nFitxa sobre dones en Colòmbia – Les dones en Colòmbia són víctimes per partida doble, víctimes del conflicte armat i pel fet d’ésser dones ja que la discriminació és una forma de violència estructural. El cos de les dones ha esdevingut escenari de guerra a través de la violència sexual i les dones representen, junt a nenes, nens i adolescents, el 67% dels desplaçats. La discriminació afecta també a les defensores ja que elles s’enfronten a majors riscos propis al seu gènere. Front a aquesta situació, OIDHACO demana a la Unió Europea complir les directrius sobre defensors dels Drets Humans, i instar al govern colombià a que compleixi les recomanacions del sistema de Nacions Unides.\nFitxa sobre defensors i defensores en Colòmbia – Els defensors i defensores, pel seu treball en la prevenció i denúncia de violacions greus dels drets humans, són diàriament víctimes d’assassinats i atacs. OIDHACO formula una sèrie de recomanacions a la Unió Europea i als seus estats membres.\nGrupo Sur publica un estudi sobre la situació de la dona a Colòmbia i Guatemala


La Fundació Privada Tutelar ‘liquida’ la gerent com a primer pas per intentar redreçar el rumb - Altaveu el diari digital d'Andorra\nUn patronat convocat d’urgència certifica la sortida de Sílvia Gabarre enmig d’una profunda crisi a l’entitat, serioses dificultats fins ara per abonar fins i tot les nòmines i divisió entre alguns dels integrants de l’òrgan de tutela de la institució\n13/04/2021 (20:29 CET)\nEls ministres de tutela de la fundació, Josep Maria Rossell i Víctor Filloy (esquerra); i el president de l'entitat, Josep Rodríguez (dreta), arribant a la reunió del patronat. Toni Solanelles\nSi només comptés la viabilitat econòmica, la Fundació Privada Tutelar hauria d’abaixar la persiana. Sense discussió. Però políticament, almenys per ara, tirarà endavant. El Govern n’agafa les regnes d’una institució sumida en una profunda crisi i un desori més que important. Això sí, l’aportació anual compromesa per l’executiu de 350.000 euros, un 75% més que fins ara, ha de salvar els ‘números’. La primera decisió fulminant en un intent de posar ordre ha estat liquidar la gerent. Res d’acord. El pacte és només per a les fotos.\nL’acomiadament de Sílvia Gabarre és això, un acomiadament. La sortida de la directora gerent s’ha anunciat formalment en una reunió d’urgència que el patronat de l’entitat ha celebrat aquesta tarda a la seu de la fundació, al Prat de les Oques d’Escaldes. Gabarre, però, ja sabia des d’hores abans que se n’anava al carrer. Formalment, la justificació hauria estat que no té la formació acadèmica que els estatuts de l’organització requereixen per al càrrec: una llicenciatura en l’àmbit social.\nLa qüestió és: ¿quan a Gabarre, el febrer del 2020, la van col·locar en aquest lloc per acabar amb la bicefàlia que hi havia en la gerència de la Confederació Empresarial (CEA) tenia una titulació que ara no ostenta? La resposta evidentment és negativa. Se la va acomodar en un càrrec per al qual, asseguren les fonts, ha resultat no tenir prou taules. Però qui la va acomodar d'entrada també hauria d'assumir responsabilitats. Ara, i de fet, el que hauria acabat llimant la confiança amb la gerent és el fet que des de fa mesos, i de forma permanent, estigués reclamant, suposadament, un augment de sou per a l’equip que tira endavant la fundació, ella inclosa.\nAquestes peticions reiterades no s’haurien posat gens bé en el marc d’una entitat sumida en una greu crisi econòmica. Tant que hi ha hagut moments de dificultat, segons les fonts, per poder abonar les nòmines. I és que les despeses de funcionament de la institució és més que notable. I, com se sap, ha estat el ‘luxós’ i selectiu programa Joves en Inclusió (JEI) el que ha anat minant les reserves que la fundació tenia. Fins a esgotar-les, pràcticament, en un moment de forta contracció econòmica, de nul·les donacions d’ànimes caritatives i de reducció dràstica d’espònsors i patrocinis varis. Com el dels bancs a través de l’Andorran Banking.\nPúblicament, és una renúncia de l’executiva. Davant d’ella, la justificació és que no compleix els requisits acadèmics. La suposada realitat és la pèrdua de confiança del patronat per manca de taules de la despatxada i la reiterada demanda, en els temps que corren, d’increment de sous\nEl desordre és notable. Molt. Les escenes que s’han vist en les reunions del patronat els darrers temps han semblat sortides en alguns moments del film més sòrdid que puguin haver protagonitzat els germans Marx. La sensació de vaixell sense rumb hauria estat una constant per molt que, i això ningú no ho nega, a nivell d’acompanyament de les persones que han vist la seva capacitat modificada per l’autoritat judicial es fa una feina real i en molts casos necessària i única. Són 46 les persones sobre les quals té cura la fundació.\nGabarre va signar contracte per assumir la gerència acceptant una clàusula: en el moment que demanés eventualment la reincorporació a la plaça la seva antiga ocupant i actual secretària general de Govern, Ester Fenoll, dequeia la contractació i Gabarre quedava despatxada. No ha calgut arribar aquest extrem. La sortida de qui va ser secretària d’Estat de Família, directora del BOPA o gerent de la CEA s’ha decretat igual. Ara, l’ombra allargada de Fenoll continua.\nI és que una part de les persones o institucions que integren o formen part del patronat de la fundació tenen clar que l’ordre també passa per tallar el cordó umbilical que uneix l’actual secretària general de Govern i la fundació que s’enfonsa. I que s’enfonsa en bona part per un programa -necessari o no, això és una altra cosa- que ha arrossegat la institució tutelar per, justament, unes persones que no són tutelades. Cert, també, que l’àmbit d’actuació de la institució el consagren els estatuts més enllà de la tutela.\nEl canvi de gerència -ara s’obre un període per analitzar la situació i per activar un suposat procés de selecció- podria ser un primer pas. Però si es vol posar ordre de veritat -i d’això no se n’hauria parlat pas obertament durant la reunió urgent i extraordinària del patronat d’aquesta tarda- cal, mantenen algunes fonts properes a una part, potser ni tan sols majoritària, del patronat, posar a ratlla a certes maneres de fer, clientelismes, proteccionismes o interessos gairebé personals. Clar que ara paga Govern. Perquè els 350.000 euros anuals són, de llarg, una altíssima part del pressupost de l’entitat.\nEL COMUNICAT OFICIAL


Creixen els participants a La Fira de Ciència i Tecnologia - Ràdio Televisió El Vendrell\nCreixen els participants a La Fira de Ciència i Tecnologia\n15 centres educatius participaran a la segona Fira de Ciència i Tecnologia del Baix Penedès. Experiments, demostracions i exhibicions de ciència, tecnologia i matemàtiques ompliran la Plaça Nova del Vendrell el proper 12 de maig. Els protagonistes tornaran a ser els estudiants, des de llars d’infants fins a batxillerat.\nFira de Ciència i Tecnologia Hugo Cardillo Josep Bofarull Josep Borrut\nEs presenta el llibre “Ja tenim l’electra! El Vendrell 1909-1952″ de Josep Borrut\nLa Premsa de Lliura de Mas Borràs, a Sant Vicenç de Calders, acollia divendres la presentació del llibre Ja tenim l’Electra! El Vendrell, 1909-1952, de Josep Borrut i editat per l’Ajuntament del Vendrell i Ònix Editor. L’autor és mestre jubilat,\nI avui els volem acostar una història gairebé de novel•la. La protagonista és una maleta retrobada amb cartes, fotografies i altres articles de fa 80 anys. Era propietat d’un jove de Sant Vicenç de Calders, Pelegrí Borrut, qui va morir


A la quarta ronda de la Divisió d’Honor el Figueres va perdre en un matx molt igualat, i que no es va decidir fins a les darreres partides.\nEl Mollet tenia avantatge d’ELO en sis dels deu taulers, però sobretot en els sis primers on el Figueres només va poder treure dues taules – les del GM Campos i el MC Pijuan-, de 6 punts possibles. Bones victòries d’Albert Pi, que està fent una gran temporada amb 3,5 de 4 i del MC Pinsach, que ahir disputava la seva primera partida de la temporada amb el primer equip. Taules del MC Emili Colls al darrer tauler, que no va poder materialitzar l’avantatge que en algun moment de la partida va tenir.\nDesprés d’aquesta ronda, hi ha 4 equips amb 1 punt empatats en el darrer lloc, però les opcions d’entrar entre els 4 primers encara estan obertes i no es decidiran fins a disputar-se les 3 rondes restants.\nA la categoria de Preferent, el Figueres “B” va empatar 5 a 5 amb l’Hostalric després d’un matx disputadíssim, on el Figueres no va poder materialitzar en el tauler l’avantatge d’elo d’alguns dels seus jugadors, cosa que dona molt mèrit a l’equip selvatà. En canvi en el mateix grup, el Figueres “C” va fer just el contrari; jugava contra el potent Gerunda “C” i tenia desavantatge d’elo en els 10 taulers!, malgrat això, va aconseguir un destacat empat, amb opcions de victòria inclús en les darreres partides en finalitzar. Victòries d’Oliver Pérez, Laura Viñolas i Henry Arambulo i empats de Josep M. Vilanova, Josep Garriga, Daniel Gili i Toni Gifreu.\nEl Figueres “B” és lider de la categoria amb tres punts i mig en quatre partits, empatat amb l’Hostalric, mentre que el Figueres “C” té un punt i mig en quatre partits.\nEl Figueres “D” , que juga a la Segona categoria, s’ha imposat clarament a l’Olot “E” 5’5 a 0’5 . El Figueres “D” té ara tres punts en quatre partits.\nEl Figueres “E”, que juga a Tercera categoria, avui descansava.


【Palmolive】 | Dressinn\nVeure-ho tot ( Palmolive )\nPalmolive a dressinn - la millor selecció de productes al millor preu. Mai havia set tant fàcil navegar i comprar per internet articles de botiga-moda. I el millor de tot és que et portem el material de botiga-moda que necessitis directament a la porta de casa. La majoria de productes Palmolive s’envien ràpidament, 24 hores després d’haver fet la compra a dressinn. Com a distribuïdor autoritzat de Palmolive tenim un ampli coneixement de tots els productes i últimes tecnologies. Podem assessorar-te amb els millors consells per utilitzar i cuidar el material Palmolive de la millor manera. Sempre que ho necessitis rebràs el millor servei del nostre equip d’esportistes experts. Creiem que una part important per a la satisfacció del client és garantir que la compra es fa en un entorn 100% segur i confidencial. Volem que estiguis 100% satisfet amb la teva compra a dressinn, però si per algun motiu això no passés, tens 30 dies per fer la devolució de la compra. Si tens una pregunta o necessites que t’assessorem, no dubtis a contactar amb el nostre equip d’atenció al client de dressinn. Estarem encantats en donar resposta a totes les teves preguntes i a ajudar-te en tot el que necessitis!


La batllessa de Barcelona, Ada Colau, i el batlle de València, Joan Ribó, han coincidit avui en la necessitat de reforçar la cooperació entre les dues ciutats i descentralitzar l’estat espanyol, en el marc de la conferència anual que organitza la Fundació Catalunya Europa – Llegat Pasqual Maragall, dedicada enguany a l’eix mediterrani.\nEn l’acte “Barcelona i València, eix Mediterrani?”, han destacat la potencialitat d’una aliança mediterrània i han reivindicat el corredor mediterrani, explicant que produeix un 40% del PIB de l’estat espanyol. Ribó s’ha mostrat convençut que si s’haguessin tingut en compte criteris econòmics, s’hauria dut a terme molt abans que altres infraestructures menys rendibles. “A Espanya, És molt necessari pensar en una àrea diversificada amb ciutats i no en el model de França-París”. Per la seva part, Colau ha recalcat que cal fer entendre al govern espanyol “que l’arc mediterrani no és un lloc de servei on rebre turistes, sinó una zona productiva, d’innovació, de creació, amb un potencial enorme”.\nColau i Ribó han coincidit també en la necessitat de descentralitzar l’estat espanyol i avançar cap a models confederals o federals. Sobre això, Ribó ha reconegut, però que “la mentalitat centralista no és exclusiva del PP, abasta altres forces, i no només de la dreta”. Per això proposa de reforçar les relacions entre ciutats, com Barcelona i València.


Soc actor – Cavall Fort\nEn Leon juga sovint a canviar l’expressió de la cara i tan aviat mostra tristesa com una alegria immensa o que sent molta ràbia o que acaba de veure un monstre… i aquest entrenament li serveix per a quan està davant d’una càmera o dalt l’escenari, perquè ell és… actor!\nFa de Pau Vilaseca a la sèrie Merlí i diu que li agrada molt l’experiència perquè “de petit era molt cinèfil i quan mirava una pel·lícula pensava que potser el bosc que veia era simplement un croma i que darrere hi havia gent que esperava sortir amb el seu vestuari, i que les maquilladores eren per allà, i que unes càmeres que no es veien estaven darrere… i jo ho volia veure per dins i saber com es feia”.\nEl desig es va començar a complir quan li van donar un paper de figurant en un capítol de la sèrie de TV3 Nit i dia:\n“Em va agradar molt participar en una sèrie de televisió perquè vaig poder veure com era una gravació per dins. Em va agradar tant que vaig dir: ‘Uau! Jo vull fer això!’”\nI es va apuntar a l’escola de teatre de la Laura Jou, al seu barri de Gràcia, on cada dissabte al matí fa dues hores d’interpretació i dues de veu: “Ens ensenyen com projectar-la, com vocalitzar perquè se t’entengui bé quan dius el text…” I al final del curs fan una representació a l’Almeria Teatre per mostrar el que han après durant l’any, “i aquí passo més nervis, perquè al cinema o a la televisió pots repetir si t’equivoques, però al teatre no!”\nL’any passat, quan tenia dotze anys, va saber que buscaven un nen per a sortir a Merlí, i després de passar dos càstings i molts nervis li van donar el paper.\n“Va ser un dels dies més especials de la meva vida perquè a sobre va coincidir que aquell dia em van donar el mòbil i em van passar tantes coses increïbles que vaig dir: ‘D’aquest dia me’n recordaré sempre!’.”\nI un cop escollit comença una bona feina de preparació del personatge, memorització del text, proves de vestuari, lectures amb el director i el creador de la sèrie… “Per a preparar el text tinc un coach, que és l’Isaac Alcayde, que m’ha ajudat molt perquè m’ha ensenyat a dir cada frase d’una manera interpretativa diferent, per a no repetir sempre el mateix to i perquè quedi més de veritat.”\n“Per a vocalitzar hi ha una tècnica que és posar-te un llapis entre les dents, en horitzontal, i has d’aconseguir dir la frase vocalitzant i que soni perfecta. Si aconsegueixes dir-la bé amb el llapis, segur que quan te’l treus ho dius bé.”\nDe totes les anècdotes divertides que recorda del rodatge de Merlí, sobresurt la d’una seqüència a l’hospital on el seu germà Marc el passeja pels passadissos fent piruetes en una cadira de rodes, “perquè a la sèrie representa que era hivern però ho vam gravar a ple estiu, i vaig passar molta calor perquè portava una samarreta, un jersei i una jaqueta polar, i com que anàvem fent voltes, suava com si estigués en una sauna. Però vam riure molt!”.\nAquí podreu veure l’escena de la sèrie Merlí, de TV3, de la qual ens parla en Leon:\nAquest estiu ha gravat la tercera temporada de Merlí i ara l’han triat per a sortir a la pel·lícula Superlópez, i també sortirà en un audiovisual d’una obra de teatre, i… segur que el veurem sovint, perquè té talent i sent veritable passió per aquest món de ficció i fantasia.\nMolta merda, Leon! I que la teva vida sigui un bon guió a dalt i a baix de l’escenari!


La mentida de les estadístiques\nUn oficial del govern britànic encarregat d'estudiar el canvi climàtic ha dit que la Xina ara construeix dues central elèctriques per setmana. Ja ho sabíem, que l'economia xinesa, i la contaminació que produeix, creixienmolt. Però cada vegada que surt una estadística concreta el problema torna agafar cos. Però les estadístiques sobre la Xina, tot i que són fàcils de captar i a més impressionants no ajuden molt a entendre el problema ni ajuden en l'adopció d'una posició justa en el debat sobre com es resol la papereta. Fan molt fàcil apuntar el dit cap als països que creixen tan ràpidament: cada dia llancen més diòxid de carboni a l'atmosfera i si continuen així tots ens rostirem en pocs anys, però oblidam que encara estan molt lluny de produir tanta pol·lució com nosaltres. Un britànic produeix deu tones del gas hivernacle a l'any, un americà en produeix vint. En comparació, un xinès no crea més que una tona i mitja a l'any. El problema de l'escalfament del planeta és el resultat de tota aquella contaminació que nosaltres hem tirat a l'atmosfera des que començà la revolució industrial, i per tant hem de carregar amb la major part de la responsabilitat per arreglar la situació. I totes les estadístiques menteixen quan no són completes. Per exemple, cada xinès l'any passat produí un nou per cent més de contaminació que l'any anterior. Cada americà en produí un 1'5 per cent més. Ara bé, en termes absoluts, l'increment de la contaminació que produeix un americà mitjà és devers deu vegades més que la d'un xinès, atès que els percentatges es calculen sobre una producció inicial molt distinta per a cada país. Malgrat les notícies que ens arriben de la fumarada que surt de les economies asiàtiques, la solució del problema del canvi climàtic la tenim molt més a prop de casa.


El cau de l'eriçó: Respecte i tolerància\nAvui està molt en boca de la gent la paraula tolerància. La paraula deriva del mot llatí tolerantia que significa paciència. L'Enciclopèdia Catalana la descriu com acció de respectar les conviccions de l'altre en matèria religiosa, política, ètica, artística i no impedir-li el seu exercici.\nPerò he de reconèixer que sempre que algú em parla de tolerància tinc una estranya sensació, alguna cosa grinyola en el mot i la postura. De fet, més que una postura és una impostura, un posar-se pel damunt de l'altre i atorgar-li el beneplàcit personal a la seva existència, com si un, el que tolera, fora l'arbitre superior que determina, que permet a l'altre ser i estar. O sigui, va, tolero que hi siguis! No sé, em sona fatal, francament.\nLa tolerància va molt lligada al relativisme. Quan la societat europea, profundament teològica, va descobrir que el món era molt gran i que hi havia moltes altres maneres de entendre'l, tot i seguir pensant que la seva societat i els seus valors, els burgesos naturalment, eren la base de tota bona societat, va començar a desfer-se la idea dogmàtica que aquí érem els únics que teníem la veritat, es van descobrir altres cultures, altres maneres d'entendre les coses i no va quedar més remei que tenir-les en compte. Van aparèixer també altres religions, el protestantisme bàsicament, que provocaren enormes conflictes dins dels estats, i no hi havia més remei, si es volia la pau, que reconèixer-les i tolerar-les. Locke, el gran pensador anglès, va fer un escrit sobre la tolerància on bàsicament es deslligava la religió de la política. En aquest escrit ja no ho tolerava tot, però.\nAixò està bé assumir-ho, nosaltres, jo, no som, sóc, els únics en aquest món. Ara bé, és tot relatiu? Són vàlids qualsevol valors? Hem de tolerar-ho tot? Qui té raó? Qui es pot posicionar en una posició de superioritat?\nInevitablement en les societat que tenen un mínim de llibertat, suposem les societats democràtiques, les discrepàncies i les diferències han d'aparèixer per força. Fins i tot podem estar d'acord en defensar determinats valors però discrepar en com dur-los a terme. Sembla que només una reflexió racional que no sigui excloent pot proporcionar-nos eines per a dirimir què i com hem d'atènyer els valors socials que ens permetin una vida digna.\nL'acció de tolerar tot allò que passa sols pel fet que passa i que existeix pot semblar respectuosa d'entrada però amaga un acriticisme i una falta de reflexió profunda sobre la realitat. La diversitat, la diferència, és fonament de les societats humanes, però la diversitat que dóna lloc a establir diferències en quan a desigualtats que beneficien a uns i perjudiquen a altres no és un valor interessant a perseguir. Llibertat no vol dir arbitrarietat. La llibertat sempre és quelcom condicionat a alguna cosa, a alguna acció. Una acció que ha de sorgir de la pròpia persona, és una acció moral que executa l'individu al fer una tria. No tota tria és moral.\nEstà clar que la veritat és fugissera, i que som tots plegats presa de la nostra veritat parcial i partidista, tenim els nostres condicionants i valorem als altres segons això. No sempre podem imposar la veritat, però sembla més fàcil en negatiu, podem veure la mentida, l'acció que és irrespectuosa amb els altres. No podem tolerar lo intolerable, ja que això no ens du cap al bé de cap manera. Sabem com anar cap al bé? Potser no, però des del mal no anirem mai cap al bé. Si ho tolerem tot podem acabar tolerant la intolerància i això seria una molt mala posició.\nRespecte és un mot més interessant. Respectar vol dir tenir en compte, situar, saber de l'existència, reconèixer l'altre, considerar-lo. Cal respectar fins i tot, i potser sobre tot, als teus enemics. El respecte no ho accepta tot ni és tolerant en qualsevol cosa. El respecte implica una visió crítica, la tolerància pot incloure una indiferència sobre els fets. En tot cas si hem de tolerar quelcom ha de ser quelcom que empenyi l'assumpció constant de la llibertat dels éssers humans. La tolerància és un acte passiu i el respecte és un acte actiu. La tolerància pot ser destructiva i el respecte serà sempre constructiu.\nRespecte per a tothom i intolerància per allò intolerable.\nPublicat per Arcadi Garriga a 11:15\nPlácido Navarro 14 de febrer de 2011 a les 14:39\nLocke tenía un sentido de la tolerancia muy selectivo:\n"Por último, no han de ser tolerados en modo alguno aquellos que nieguen la existencia de Dios. Las promesas, los pactos y juramentos, que son los lazos que unen a la sociedad, no significan nada para el ateo. Al apartarse de Dios, aun en su espíritu, se disgrega todo. Asimismo, aquellos que no creen en nada, al socavar y destruir toda religión, no pueden tener pretexto religioso alguno para pretender el privilegio de la tolerancia".\n(LOCKE, John. 'Carta sobre la Tolerancia'. 1977; 33)\nArcadi Garriga 14 de febrer de 2011 a les 16:36\nClaro, Locke era un hombre de su tiempo, y eso nos tiene presos a todos, a nosotros nuestro tiempo. Fíjate, si a un pensador como este se le escapa la intolerancia en aspectos tales como no habremos nosotros de hilar fino. De todos modos el ya intuye que todo no puede tolerar-se, aunque tu y yo diferimos en el qué.\nDe hecho los tiempos cambian, pero hay valores que permanecen, o debieran. La libertad y la dignidad de todas las personas. Empujemos eso.\nanonim@ 14 de febrer de 2011 a les 20:32\nPenso que al costat de la llibertat hi ha sempre la responsabilitat. La llibertat porta implícita l'atribució d'un subjecte responsable dels seus actes. Amb la llibertat és imprescindible establir responsabilitats perque sense aquestes responsabilitats no és possible la convivència en cap tipus de societat. Assumir la nostra llibertat, suposa acceptar la responsabilitat del que fem. I per tant, això comporta admetre la nostra culpabilitat si els actes comesos no son correctes. La llibertat, doncs, no sempre és un premi, si no també una càrrega i per això moltes persones prefereixen renunciar a ella i traspassar-la a un líder perque sigui aquest el que prengui les decissions. Fixeu-vos en els règims totalitaris.\nArcadi Garriga 14 de febrer de 2011 a les 21:07\nTotalment d'acord. La llibertat no és gens fàcil, és més fàcil fer de borrego. I tal com dius la llibertat i la responsabilitat van de la mà, i són de l'individu, ningú et pot fer lliure ni responsable, és un mateix qui assumeix els seus actes i la seva responsabilitat, per això tots tenim la mateixa llibertat i la mateixa responsabilitat, la que ens prenem, la que som capaços d'assumir.\nExclosos que molesten\nEl mèrit del mèrit\nUna de democràcia\nConeixement i drets\nPlaer i dolor\nFets i valors


16 DE JULIOL | altacustic.cat\n20:00 h · ESCENARI DEL POU · ACCÉS LLIURE\nGolden és el primer disc d’Iris Deco i la veritat és que no podria haver portat un títol més adequat. Iris Deco rellueix en totes les direccions, fent gala d’un estil totalment propi entre el Soul i el R&B. Les vuit cançons que conformen Golden es van succeint l’una després de l’altre, a un ritme lent I suggeridor. Des de la seva calidesa Iris Deco dóna veu a tots els seus pensaments.\nPer la producció de Golden, Iris Deco ha comptat amb Ferran Palau i amb b1n0, que ha acabat d’arrodonir una proposta que resulta reveladora. Un disc que arriba en el moment just, ni més d’hora ni més tard. Un disc que talla la respiració.\n21:00 h · ESCENARI ESGLÉSIA · ACCÉS LLIURE\nFa una mica menys de dos anys, Carlota Flâneur irrompia en l’escena musical amb Brains, un primer EP en el qual mostrava el seu pop tendre i colorit.\nAmb el seu nou treball Uncertainty explora tots els angles i els colors del pop, oferint-nos un resultat extraordinari i brillant. Un univers de fantasia on habiten totes les dimensions de Carlota Flàneur.\nUna personalitat única, reconeixible, que deixa clar que la seva capacitat per crear cançons rodones és infinita.\nSigueu benvingudes a l’univers Flâneur.\n22:00 h · ESCENARI DEL POU · ACCÉS LLIURE\nAmb 15 anys de trajectòria, Inspira és tot un grup de culte de l’escena barcelonina, amb el carismàtic Jordi Lanuza al capdavant. “Acaba i comença” és el seu nou disc, que arriba després d’un parèntesi de cinc anys.\nMusicalment, “Acaba i comença” combina magistralment subtilesa i èpica, moments de calma amb clímaxs àlgids, sempre amb la veu càlida i propera de Jordi Lanuza com a guia. S’acompanya de tres membres de llarg recorregut de la banda: Dario Vuelta (baix), Xavi Molero (bateria) i Fer Acosta (cors), que van enregistrar el disc tocant tots junts a la Casa Murada amb la producció de Pau Vallvé.\nEn aquests 15 anys de trajectòria, Inspira ha publicat cinc discos. Un llegat ric que els situa com a una de les bandes clau de l’escena catalana d’aquest mil·lenni.\n23:00 h · ESCENARI ESGLÉSIA · ACCÉS LLIURE\nChaqueta de Chándal tornen el 2022 amb un nou àlbum, amb un títol apte per penjar pancartes: “Futuro, tú antes molabas”.\nTot i que aquest disc té cançons més pop i melodies més amables, aquest disc vol transmetre mal rotllo, i ho fa!\nPerquè aquest disc es preocupa per l’individualisme exacerbat d’avui en dia, per la nova dictadura dels sentiments, pel jo com un objecte de consum més, per la hiperventilació a les xarxes socials, per la perillosa addicció a la discòrdia, per l’aniquilació del que és comú enfront del que és divers…\nEn resum, aquell futur que molava, ja és un simple somni. Pura nostàlgia.\nChaqueta de Chándal estan enfadades, però canalitzen l’enuig a la seva manera: amb sorna, amb la ironia com a salconduit, potser com a protecció. El seu objectiu continua sent fer ballar, cantar fort i compartir la profunda queixa de la manera més horitzontal possible: rient-nos una mica.\nChaqueta de Chándal són Guillem Caballero (veu, teclats i sintes), Natalia Brovedanni (veu i guitarra) i Alfonso Méndez (bateria i cors).


Junts per Catalunya i ERC fan campanya denunciant les mancances de l'N-II - InfoJonquera\nEls candidats gironins de les dues formacions per les eleccions de diumenge que ve han denunciat els "greuges" de l'Estat envers les infraestructures que creuen la Jonquera\nDimarts, 23 d'abril de 2019 a les 10:35h\nEls candidats de JxCat a la Jonquera | JxCat\nEls candidats de Junts per Catalunya al Senat en les eleccions del proper 28 d'abril, Josep Maria Cervera (número 2), Laura Corsunsky (número 3) i Joan Bagué (primer suplent), han lamentat la cronificació de la manca d'inversió de l'Estat en el tram nord de l'N-II. Ho han fet acompanyats de la regidora de la Jonquera, un dels municipis afectats, Míriam Lanero.\nCervera, número 2 al Senat i alcalde de Port de la Selva, ha subratllat que "es tracta d'una situació doblement greu". "La Jonquera és un generador de recursos per l'Estat que no tenen cap tipus de retorn. Fa 40 anys que arrosseguem aquesta problemàtica i hi ha hagut successius incompliments per part de governs de tots els colors", ha recordat el candidat, que ha tornat a posar de manifest la necessitat de fer efectius els trams pendents de l'N-II des d'Orriols a la Jonquera. "És per això que necessitem ser un Estat independent. Una cosa va relacionada amb l'altra: no ens podem permetre seguir patint aquesta situació de deixadesa, aquest abandonament. No ens podem permetre seguir tenint un Estat en contra", ha afegit Cervera.\nPrèviament, la candidata d'ERC per Girona, Montse Bassa, també havia demanat tenir una "forta representació" al Congrés per "revertir" els incompliments de l'Estat espanyol en infraestructures viàries a la demarcació. Bassa diu que ha quedat demostrat que els representants dels partits majoritaris com el PSC "no tenen cap mena d'influència" a la cambra baixa, i que durant molts anys els governs estatals han mostrat una actitud de "menyspreu constant" cap a les comarques gironines. Un dels exemples, va dir, és el desdoblament de l'N-II.\nEn aquest sentit, el candidat al Senat, Jordi Martí, va recordar que "a dia d'avui" encara no se sap com es desencallarà el desdoblament del tram nord de l'N-II que va des d'Orriols fins a la Jonquera. "Als pressupostos que no es van arribar a tramitar hi havia una partida de només 100.000 euros que demostren la poca importància que hi donava el govern espanyol", va dir Martí.


Rajoy, convençut que Espanya creixerà més del 2,4%\nEl president del Govern espanyol, Mariano Rajoy, s'ha mostrat convençut que Espanya creixerà més del 2,4% aquest any, encara que aquesta serà la xifra que es recollirà en el quadre macroeconòmic que s'enviarà i Brussel·les a l'abril, i que es podran aconseguir de nou els 20 milions d'ocupacions en els propers anys.\nAixí ho ha assenyalat en el Debat sobre l'estat de la Nació en resposta a la intervenció del portaveu del PNB al Congrés, Aitor Esteban, que ha reconegut la millora d'algunes xifres macroeconòmiques a Espanya però ha acusat al cap de l'Executiu de caure en l'autocomplaença i de fixar previsions "bastant optimistes". "Ha vingut només amb brotxes de color rosa, tons pastís", ha denunciat Esteban, després de criticar l'absència d'esments de Rajoy a "els núvols" que hi ha en l'horitzó o el reconeixement d'algun error, ja que la recessió pot haver acabat però la crisi segueix aquí.\nRajoy, per la seva banda, ha explicat que el Govern plantejarà aquest 2,4% en l'actualització del programa d'estabilitat que ha d'enviar a Brussel·les a l'abril, encara que molts organismes han dibuixat previsions majors per 2015. "Crec que anem a manar el 2,4%, però crec que anem a créixer més que això", ha dit.\n20 MILIONS D'EMPLEATS\nDe la mateixa forma, s'ha mostrat convençut que Espanya tornarà als 20 milions d'ocupacions que va aconseguir aconseguir abans de la crisi, encara que només si es manté la política que s'està duent a terme i se segueix guanyant competitivitat, recolzant al sector exterior i millorant el consum. Al seu semblar, la xifra és "perfectament assolible", però és "fonamental" mantenir la direcció marcada en els últims anys, alguna cosa que serà molt més senzill ara que no cal aplicar mesures d'austeritat "tan dures".\nRajoy ha considerat "injustes" les crítiques sobre l'autocomplaença i ha recordat a Esteban que el Govern sempre ha estat "realista" en les seves intervencions econòmiques. En aquest sentit, ha subratllat que quan va arribar en poder va advertir que venien anys "difícils", amb xifres negatives de creixement i destrucció d'ocupació. Segons Rajoy, només quan les coses van començar a millorar va dir que 2014 i 2015 serien "els millors exercicis econòmics en molts anys", alguna cosa que finalment s'ha demostrat perquè les previsions han quedat per sota de la realitat. "No es pot dir que el Govern actuï amb autocomplaença", ha asseverat.\nTRES GRANS OBJECTIUS DE LEGISLATURA\nDe fet, Rajoy ha recordat que els grans objectius que es va marcar el Govern en arribar en poder van ser acabar amb la sagnia de l'atur, donar-li la volta a la situació econòmica i començar a crear ocupació, el gran objectiu de la legislatura. "Podran discutir-se mesures, decisions preses, haver usat el decret més o menys, però és evident que ens hem aplicat per intentar aconseguir aquest gran objectiu compartit", ha indicat. De la mateixa forma, el president ha explicat que a l'inici de la legislatura va anunciar les tres primeres mesures que anava a prendre: la Llei d'Estabilitat, la reforma laboral i la reestructuració del sistema financer. "I ho vam fer perquè enteníem que eren les més importants", ha dit, després d'assegurar que el gruix del que va dir en el debat d'investidura "s'ha complert".\nEsteban, per la seva banda, ha criticat també a Rajoy per trigar tant a engegar mesures tan importants per a l'economia com les anunciades el Debat, i li ha acusat d'esperar a la proximitat de les eleccions. "Més valia que hi hagués eleccions cada any", ha dit. Rajoy, en canvi, ha explicat al portaveu basc que en els primers anys de legislatura el Govern va optar per mantenir l'estat de benestar i que és ara, quan s'han recuperat els ingressos, quan pot prendre noves mesures que ajudin a apuntalar el creixement.\nPNB CREU QUE CAL RELAXAR EL DÈFICIT\nA nivell europeu, Esteban ha reconegut a Rajoy que s'han donat alguns passos, encara que, al seu semblar, queda camí per recórrer en la flexibilització dels objectius d'estabilitat o en el 'Pla Juncker', que segueix sent una "incògnita". En aquest sentit, Rajoy ha contestat que el primer era engegar un política nacional que apostés per la consolidació fiscal i les reformes estructurals, però sent conscients de la importància d'Europa i apostant per una major unió econòmica i una major integració.\nEncara que ha admès que algunes coses es podrien haver fet més ràpid a Europa i que li agradaria que la situació econòmica fos millor en els principals socis espanyols, s'ha mostrat convençut que tot millorarà aquest any i ha reconegut que les dificultats europees han tingut algun avantatge per a Espanya, com la deversificación de les exportacions.\nGRÈCIA HA GENERAT POLÈMICA I DISPUTA\nSobre Grècia, Esteban ha acusat a Rajoy de no ajudar molt a trobar una solució per al país hel·lè, encara que el cap de l'Executiu li ha recordat que les decisions s'han pres per unanimitat.\nHa reconegut que el tema ha generat "molta polèmica i disputa" i "bastants problemes en el conjunt de la UE", sobretot per als grecs, encara que no ha considerat "just" que es digui que Europa no ha tingut un comportament "solidari". A més, s'ha mostrat convençut que s'arribarà a un acord definitiu.


Amb els nens i altres coses: Dificultats.\nQuè difícil és de vegades trobar un patró, bé, no un patró sinó el patró, el patró d'allò que la llana que tens entre las mans vol arribar a ser i que quedarà fantàstic quan la persona per a qui ho estàs teixint s'ho posi.\nI quin plaer teixir-ho quan el trobes!\nNaderia de Fil 16 de febrer, 2015 11:35\nSi el patró és el que intueixo (el little sister's dress), tant el material com el patró li van d'allò més.\nEl patró és d'allò més agraït i amb aquest color enamora. La pega és que és un patró per la mainada, no per als grans de la casa.


Carta de compromís | Atenció Primària\nCarta de compromís amb la Responsabilitat Social i el desenvolupament sostenible\nA l’Atenció Primària Vallcarca-Sant Gervasi ens comprometem amb la Responsabilitat Social (RS) i any rere any ens esforcem a aprofundir en la integració d’aquesta política en la gestió estratègica del nostre centre. Creiem en treballar no només per millorar la qualitat de la nostra atenció, sinó també per generar valor compartit amb el nostre entorn.\nDonat que la RS és tractada com a un element estratègic, al principi de cada exercici dediquem un període per reflexionar sobre quins són els grups d’interès amb els que cal treballar més estretament i quins seran els objectius de l’any.\nGrups d’interès prioritzats en 2019\nLes persones usuàries i la comunitat a la qual donem servei\nMantenim els grups identificats com a prioritaris en 2018 i afegim als nostres proveïdors. La nostra participació a Pacto Mundial ens fa veure la importància d’estendre el sentit de la responsabilitat social també a la cadena d’aprovisionament.\nPrincipals objectius en 2019\nEn 2018 vam treballar per sistematitzar la política de Responsabilitat social mitjançant un pla d’acció anual. En 2019 volem seguir aprofundint en l’aplicació de la RS de forma estratègica i integrada, fomentant la participació del nostre equip en la definició del nostre pla d’acció 2019.\nAixí mateix, mantenim el nostre compromís amb el foment d’hàbits saludables i seguim participant activament al grup de treball d’Empresa Saludable de Respon.cat.\nEls nostres objectius de RS estan vinculats a diferents àrees de la nostra organització, ja que per a la nostra entitat té un sentit estratègic:\nPromoció de campanyes d’educació en salut.\nAmpliació del projecte d’hàbits saludables entre l’equip i treballar per aconseguir el reconeixement d’Empresa Saludable de l’Instituto Nacional de Seguridad y Salud en el Trabajo.\nSalut comunitària: aprofundir en el treball en xarxa amb el territori i augmentar la sensibilització de l’equip a l’hora de prescriure actius en salut.\nAugment de la participació de l’equip en els processos de presa de decisions mitjançant accions com nous espais de trobada i l’ampliació de la comissió de responsabilitat social.\nIniciar el procés per aconseguir la certificació ambiental EMAS.\nObrir noves vies de diàleg amb els proveïdors.\nFomentar les aliances en RSC.\nAquests objectius estan vinculats als Objectius de Desenvolupament Sostenible de les Nacions Unides:\nODS 8 Treball decent\nPodeu consultar la informació relativa a les nostres accions en Responsabilitat Social d’anys anteriors a l’apartat Memòria i documents d’interès.\nInformació actualitzada en maig de 2019.


Articles | conflictologia\nperque volem un exèrcit...\nPerquè ens cal un exèrcit si ens preparem per viure en pau?\nOpinar es molt fàcil, construir una nació pacífica i segura exigeix, com en tot, coneixements i una pràctica sobre el que significa realment la guerra i el conflicte. Aquells que somien en que Catalunya hauria de disposar d'un exèrcit els convido a viure la guerra de veritat, a viure el seu mes de vacances en alguna regió on hi ha combat per poder sentir la violència, el patiment de la guerra, la destrucció i la por... I la inutilitat de la guerra real.\nEvidentment que aquesta Catalunya en construcció ha de disposar d'aquelles organitzacions que garanteixin la seguretat. Un exèrcit no convencional, com diu el president Puigdemont o una Agència de Seguretat Nacional com prefereixo anomenar, però de cap manera un exèrcit convencional. Bona part de les garanties de seguretat corresponen a la policia, en especial si disposa d'unitats de intervenció contra-terrorista. D'una altre banda, la diplomàcia i la cooperació internacional ens asseguraran davant de conflictes d'àmbit internacional. No la diplomàcia tradicional dels estats ni de la cooperació com sistema per introduir-se en mercats potencials. Em refereixo a l'anomenada Diplomàcia Ciutadana com la que practiques ONG's com International Alert, International Crisis i formes de cooperació humanitària allunyades dels interessos comercials.\nLa història militar ens diu que el que guanya una guerra es aquells país o exèrcit que disposa dels mitjans de combat mes innovadors o efectius. Quan va aparèixer l'artilleria, la cavalleria i la infanteria van començar a perdre les batalles; de manera similar a quan s'integrà l'aviació; llances i fletxes, tot i ser mortals, van ser superades per les armes de foc. Avui les “armes” mes efectives son l'anàlisi estratègic, la intel.ligencia fonamentada en el coneixement científic sobre els conflictes (la Conflictologia), el coneixement de les seves causes i els actors dels mateixos conflictes, l'ús d'Internet aixi com la cooperació pel desenvolupament i la diplomàcia ciutadana. L'ús d'armament convencional genera mes inseguretat i nous conflictes. La industria armamentística ha de renovar-se i transformar-se en una industria de seguretat pacífica.\nCatalunya no vol enemics. Espanya no es enemiga, es aliada com ho son també la resta de països de la Unió Europea, a mes d'altres, fins que es demostri el contrari. No comencem per generar inseguretat i enemics allà on no existeixen. Evidentment que podria donar-se el cas de grups d'extrema dreta nacionalista espanyolista que podrien protagonitzar agressions puntuals, però això es competència de la policia com també ho es la repressió de la corrupció i el crim organitzat. També podrien produir-se actes terroristes per part d'Estat Islàmic però això també la policia a demostrat estar capacitada per impedir-ho i la diplomàcia de la Generalitat en relació a les comunitats catalanes musulmanes, en aquest sentit també dona els seus fruits. Els cososde protecció civil cl que siguin millorats devant de riscos i amenaces importants.\nLa participació en organismes com la OSCE (Organització per a la seguretat i la cooperació europees), Europol i Interpol i la federació de sindicats europeus policials i altres, així com especialment en el projecte europeu de creació d'un Cos Civil no armat per la pau i la cooperació per intervenir en conflictes armats arreu, ens aportaria garanties de seguretat sense caure en la simplificació que un exèrcit convencional aporta una falsa i perillosa seguretat. Aquest cos europeu va ser aprovada la seva creació pel Parlament europeu encara que no s'ha fet realitat encara. Que Catalunya tingui la iniciativa de fer-ho serà un encert que ens situaria al capdavant de l'acció internacional en aquest camp.\nCatalunya es el precedent històric d'èxit amb Pau i Treva un moviment social que trobà solució en una època insegura i caòtica sense l'ús de la força ni cap mena de violència i que, finalment, fou el fonament en la creació de la Generalitat de Catalunya. Pau i Treva es l'exemple històric que ens demostra que no ens cal exèrcit per viure en llibertat i seguretat.\nNo fa gaire, un coronel del Estats Units, amb anys d'experiència en combat, estudiant del curs per militars i policies co-organitzat amb UNITAR pels “Cascos Blaus” en missió en zones en guerra, em deia que les tècniques de “combat” no violent que oferia el màster haurien de ser dins la programació de les acadèmies militars. Aquest es un exemple entre molts altres., de professionals militars amb experiència de combat arreu del mon, no simplement teories i hipòtesis..\nAvui, moviments constitucionalistes catalans com “Constituïm” i Estat de Pau ens mostren el mateix camí, Catalunya nació de pau, sense exèrcit però si amb garanties de seguretat, una seguretat fonamentada en la llibertat, la justícia social, la diplomàcia, la cooperació i la No Violència. I ens demostra, a mes, que això es pot fer ara mateix, sense esperar la independència perquè, justament, fer-ho, es la demostració clara que l'autodeterminació es la que ens porta a la sobirania del poble i a la independència.\nDr. en Ciències Socials i Conflictòleg\nexperiència pràctica en intervenció pacífica en conflictes armats i criminalitat. Professor de conflictologia a cossos militars i policies de diversos països durant dues dècades, autor d'una vintena de llibres sobre la matèria.\n1John Adams, segon president dels Estats Units d'Amèrica


Club Atlètic Castellar: d’octubre 2006\nMANOLO REAL TERCER A LA MARATÓ DE SANT LLORENÇ\nBones actuacions del CAC aquest diumenge passat a la XI Marató de Muntanya de Sant Llorenç , Mitra Marató i Cursa de Sant Jaime. El més destacat és el tercer lloc final de veterans per a l´ultrafondista del CAC Manolo Real amb un temps de 4h19m58s. que explica una cursa d´extrordinària duresa amb trams imposibles de fer si no es caminant. A mitra marató participà Joan Olivé que arribà amb un temps de 2.05.3 i on hi hagué més participació local fou a la Cursa de Sant Jaime sobre 10.400metres on el millor del CAC foren els segons llocs en veterans per l´Anna Gil (56.38) i el Joan Rodilla (49.27). Cal valorar a més la gran actuació de Lluís Garcia que acabà tercer absolut amb uns esplèndits 39.59. Darrera d´ell Xavi Gual (molt bé amb 42.22) i els Joan Garcia (45.23), Elies Jordan (45.40), Benjamí Benedicto (5è dels veterans amb 47.30), Joseph Calvet (48.33), Àngel Vilalta (51.42) i Francesc Rovira (52.08).\n(classificacions i més informació)\nCAMPIONATS DEL VALLÈS. EL CAC 2º EN HOMES I 3º EN DONES.\nLa segona i última jornada dels campionats del Vallès disputada aquest diumenge passat al matí a les instal.lacions de Mollet ha deparat un únic canvi respecte a la segona jornada ja que l´equip femení del Mollet ha estat molt fort i ha desbancat les noies del CAC de la segona posició, mentre en homes s´ha mantingut el segon lloc de la primera jornada. A nivell individual en dones el resultat ha estat un bon segon lloc de Mónica Cordoba en llargada amb 4.7 4 i la mateixa posició de Mónica Córdoba als 1500m. amb 5,24.9 mentre Laura Vílchez arribava en 5.28.5 i darrera Carla Ibáñez en 5.34.5. Idéntica posició per Anna Olivé als 400m. amb 1.04.5. Completà l´equip el llançament de pes de M. López amb 6.75 i el relleu 4x400m amb un bon segon lloc final amb 4.26.0 (Cordoba, Vilchez, Ibáñez i Olivé). En homes el campió del Vallès de 110 tanques és el gran atleta veterà del CAC Toni Creus amb 16.6. De la resta destaquem el tercer lloc de D.- López als 1500m. amb 4.17.8 (per 5.10.9 d´A. Jiménez) . El mateix lloc per D. Jaen en la seva primera incursi´ço als 10000metres amb 36.33.3, cinquè loloc de perxa d´A. Vidal amb 2.80, quart lloc de P. Cabello a martell amb 32.18 (per 27.82 a disc). Boina actuaci´ço de Jordi Graells al quedar sego a 3000 obstacles amb 10.43.3 i un triple d´A. Cortés amb 11.02, mentre realitzà els 100m. en 12.8. Per últim el relleu 4x400m (Pombo, Godoy, Moreno i López) arribà en una bona segona posició amb 3.36.4. Aixa el CAC acabà segon amb 21 punts menys que la JAS i un per sobre dels tercers, el Mollet. (fotos)\nNOVA JUNTA DIRECTIVA AL CLUB ATLÈTIC CASTELLAR\nEl Cluc Atlètic Castellar (CAC) ha renovat la seva Junta Directiva després de que l’anterior esgotés el seu periode de mandat. La nova Junta, composta per l’única candidatura que es va presentar a les eleccions, està formada per:\nSebastià Vivas, com a president.\nJuan Pedro López, com a vicepresident.\nJosep María Giménez, com a vicepresident i coordinador tècnic.\nJoan García, com a tresorer. Xavier Gual, com a secretari.\nI els vocals: Anna Sola, Manuel Hoyo, Joan Rodilla, Francesc Casanovas i Xavier Arderius.\nEs tracta d’una Junta de continuitat integrada per alguns membres de l’anterior i que ha integrat de nous membres per reforçar la seva tasca en la gestió d’un club en plena etapa de creixement i que aposta per consolidar encara més el paper d’una entitat que, amb 26 anys d’existència, forma part de l’història de Castellar del Vallès. La nova junta recull l’esperit amb que va ser creat el club: difondre la pràctica de l’atletisme a Castellar, especialment entre els més joves, i integrar a tot aquell que, independentment de la seva edat i condició física, vulgui fer un esport sa i formatiu.\nEntre els principals reptes que es planteja la nova junta destaquen la posta en marxa de les obres dels nous vestidors i de la zona de llançament, tal i com es va comprometre l’Ajuntament de la vila, així com millorar les seves instal.lacions. També vol ampliar la seva massa social invitant a tots els castellarencs a formar part del club i reforçant la tasca de promoció en les escoles. L’Escola d’Atletisme del CAC, una de les més importants de Catalunya tant pel nombre d’atletes que formen part com per la seva qualitat esportiva, ha posat en marxa un nou pla de formació de monitors i entrenadors amb la finalitat de reforçar d´una forma important el cos tècnic del club. Cal recordar que, des de principis d’aquesta temporada, la direcció de l’Escola està a càrrec de Jonathan López i que a ella s’han incorporat nous tècnics que, a mig termini, hauran de completar la seva formació per dotar al club d’un equip d’entrenadors capaç de fer front a les exigències d’uns atletes que, malgrat la joventut de molts, formen part ja de l’èlit atlètica a Catalunya i, en molts casos, de l’Estat.\nTampoc es pot oblidar que, per primera vegada, el CAC disposa aquest any de dos equips seniors, femení i masculí, que hauran de defendre la seva permanència en la primera divisió de l’atletisme català, i que els atletes veterans són asiduus participants en les principals proves que s’organitzen a Catalunya i la resta de l’Estat, moltes vegades lluitant i conseguint els primers llocs.\nAl marge dels èxits esportius, sempre importants per un club atlètic, el repte més important pels nous gestors del CAC serà seguir mantenint l’actual esprit de col.laboració de tots els seus socis i la gran capacitat d’organització que ha estat la sana enveja de la resta de clubs catalans.\nEl CAC vol, a més, potenciar la seva integració a Castellar del Vallès i obrirà les portes a la col.laboració amb la resta d’entitats del poble, tant de caire esportiu com cultural o ciutadà. El nostre principal repte és, com ja hem dit, difondre la pràctica i els valors ètics de l’atletisme, però també ajudar a que Castellar del Vallès sigui una ciutat acollidora i viva. Volem que els atletes del CAC, amb el seu esprit esportiu i el seu comportament, es converteixin en els millors embaixadors de Castellar del Vallès.\nEL CAC A LA XVI CURSA DEL CLUB NATACIÓ SABADELL\nUn grup d’atletes del Club Atlètic Castellar van voler participar el diumenge passat a la XVI Cursa del Club Natació Sabadell sobre un circuit de 10km pel centre de Sabadell amb sortida i arribada a la Gran Via al costat del CNS. Es tracta d’una prova força exigent per un costant pujar i baixar lleugeres pendents i va tenir per als castellarencs com a millor resultat el 10è lloc final de Pere Ordóñez amb el molt bon temps de 32.21. Altra destacada va ser l’Anna Martí que arribà la dotzena de les veteranes amb 52.20.12, mentre de veterans destacaren el 17è lloc de Joan Pere López amb 39.41 i el 19è de Antoni Jaramillo amb 39.50. Altres del CAC a la línia d’arribada foren: Elies Jordan (39.42), Benjamí Benedicto (39.56), Josep Lomas (41.15) i Josep Manel Navarro (42.30).\nEL CAC SEGON A LA PRIMERA JONADA DELS CAMPIONATS DEL VALLÈS\nA Mollet s’ha realitzat aquest diumenge passat la primera part de l’encontre en pista entre tos els equips de la comarca en els clàssics Campionats del Vallès que tanquen les co mpeticions de la temporada 2005-2006. El CAC ha començat força bé i es troba en la segona posició, només superat per la JAS, tant en homes com en dones. Començant per les noies el més destacat ha estat el triomf de Mónica Cordoba als 400m. tanques amb 1.17.2. La mateixa corredora ha estat segona en 800m , acompanyada al tercer lloc per la L. Vílchez. En llançaments M. Méndez ha fet 22.78 en martell i 25.19 en disc. La fondista C. Ibáñez ha completat els 5000m. en 22.50.1 i l’Anna Olivé ha enllestit el 200m. en 28.2. Per últim al relleu 4x100m. les noies de Castellar (Marta i Mónica López, C.Ibáñez i A. Olivé ) han fet 55.0. En nois espectacular O. Vizuete amb uns portentosos 56.3 als 400m. tanques (primer) custodiat per un prometedor M. Gallego (1.04.2). També es va lluir a llargada M. Villanueva al quedar segon amb 5.82 i D. López als 800m. amb la bona marca de 2.01.6. Els fondistes es defensaren als 5000m. amb J. Graells (17.01.7), D.Jaen (17.19.2), X.Gual (17.20.5), L. Garcia (17.34.2) i I. Alba (18.10.4). Aquest últim llançà la javelina amb 35.93 mentre la responsabilitat del llançament de pes fou per P. Cabello (8.81). D’alçada A. Jiménez arribà al 1.55. Per últim el CAC quedà tercer als relleus 4x100m. (Artigas, Gallego, Pombo i Vizuete) amb 47.5 i molt a prop el CAC B amb 47.4 (D.López, Cortés, Godoy i Miranda). Aquest diumenge es dilucidéis el Campionat.\nMANEL HOYO SEGON A LA MITJA MARATÓ DE MOLLERUSA\n.Alguns fondistes del Club Atlètic Castellar estan tornant a les proves de les més llargues distàncies i així aquest diumenge passat han corregut a la Mitja Marató de Mollerussa. Sobre un circuit bastant planer de 21095 metres cinc han estat els atletes veterans del CAC que han acabat la competició. Tots ells entre les primeres posicions i en aquest sentit el més destacat ha estat Manel Hoyo que ha marcat a l’arribada un registre de 1h26m.30s. que l’han catapultat fins a la segona posició final. Bona cursa del corredor i entrenador del CAC. Darrera d’ell, a proa com és ja una llarga tradició, ha entrat Antoni Jaramillo amb 1h.27.15s. i un quart lloc final mentre el novè a l’arribada ha estat Josep Pons amb 1h.32m.59s. Cal dir que Pons està ja pràcticament en una nova categoria per edats de veterans a la qual té molts punts d’assolir grans registres. De fet, aquest marca és ja de fet nou rècord CAC +60anys. També les dones s’han afanyat de valent i l’Anna Gil ha estat la 13ª amb 1h52m.22s i la Fina Rodríguez la 18ena amb 2.03.14.\nNOTA SOCIAL DEL CAC: EL JONATHAN S´HA CASAT.\nDes del CAC felicitem a Jonathan López, excel·lent decatlonià, entrenador, tècnic, amic de tots i una de les persones més vinculades amb l’entitat pel pas que va fer el dissabte 14 d’octubre al casar-se amb l’Olaya (“congratolations too”). Desitgem que la felicitat atlètica sigui el clam de vida quotidiana per la nova parella.\nEl dissabte 7 d’octubre va ser un dia gran per a tota la família del Club Atlètic Castellar perquè es va celebrar la Diada del Club a partir de les cinc de la tarda a les pistes d’atletisme municipal son es van realitzar una sèrie de proves ofertes a tots els socis: 60m. , SALT de llargada i llançament de pes que van suposar la participació de més de vuitanta atletes des dels més petits a molts esforçats pares. Després es va passar a realitzar la foto oficial de la temporada amb tots els atletes de l’entitat distribuïts per les diferents categories per acabar amb la tradicional cursa de 800metres amb refrescos galetes i cava a recta i contrarecta. La festa va continuar a la nit a l’Espai Tolrà amb el sopar que va reunir a més de dues-centes persones entre atletes, entrenadors i familiars, per passar a les postres a l’entrega dels trofeus als cinquanta nous rècords del CAC a la temporada 2006 (molt meritoris amb 28 anys d’història) i un record per a tots els atletes i col·laboradors. També es va informar del nou organigrama tècnic i de les noves eleccions a realitzar al CAC per crear una nova junta directiva. Amb molt bon ambient tancà l’acte el president del Club, Joan Pere López, satisfet de la notable capacitat demostrada pel CAC el darrer any “gaudint de una molt bona salut esportiva” i animant a continuar pel mateix camí. Una nova gran diada del CAC.\nMONTSE BERGADÀ SEGONA A LA V COPA CATALANA DE CURSES DE MUNTANYA A LA MOLINA\nSobre un duríssim circuit de 24230 metres es va disputar el diumenge passat 8 d’octubre la V Copa Catalana de Curses d’Alta Muntanya amb sortida i arribada al telecadira de la Molina i pel mig la pujada a la Tosa i al Coll de Pal. Cursa d’un nivell de dificultats impressionants que va realitzar amb molt bon nivell l’atleta del CAC Montse Bergadà que fou segona a l’arribada darrera de la mataronina Regina Mola. També participaren els corredors del CAC: Esteve Puig, Ricard Borràs, Antoni Godoy, Joan Olivé, Manolo Real, Oriol Sagrera, Joan Sesé i Josep Llobet.\nOMAR VIZUETE DESENA MILLOR MARCA DEL MON\nEs pot trobar a Internet la pàgina web de la IAF (http://www.iaaf.org/), la federació Internacional d’Atletisme, que fa un seguiment estrictei rigorós de totes les marques realitzades arreu del planeta en totes les disciplines atlètiques. L’agradable sorpresa és que si es busca la prova de 10 metres tanques en la categoria juvenil, la desena millor marca del món la té al 2006 el castellarenc a les files del CAC Omar Vizuete amb 13.75 feta a Ourense el juliol passat quan es va convertir encampió d’Espanya de la categoria , mentre el millor del món a només nou centèsimes de l´Omar és el xinès Wenjun Xie que a Yichun realitzà un registre de 13.66.\nAquest dissabte set d’octubre es realitzarà la Diada del CAC ja en la seva 28 ena edició. Es tracta de la festa anual del Club Atlètic Castellar que en els darrers deu any s’ha posat en dates del mes d’octubre. És la festa dels atletes i socis de l’entitat que es reuneixen per celebrar que un any més el CAC ha estat motor de milers d’activitats vinculades al si de l’atletisme a Castellar del Vallès. Com cada any la Festa començarà a la tarda amb la realització d’activitats diverses de caràcter lúdico esportives que es realitzaran a l’idoni marc de les pistes de l’atletisme municipals. A més hi haurà l’acte tradicional de fer la foto oficial de tots els equips del CAC. Quan arribi la nit està prevista la celebració d’un sopar de germanor de tota la gran família del CAC a l’Espai Tolrà. Els darrers anys aquest sopar ha congregat pràcticament dues-centes persones que en el millor dels ambients han vist l’entrega de trofeus als records de l’any. Aquest 20006 són cinquanta. I han rebut un record tots els atletes i col·laboradors. Esperem entre tots poder viure una altra gran festa del CAC.\nCAMPIONATS DEL VALLÈS. EL CAC 2º EN HOMES I 3º EN ...\nEL CAC SEGON A LA PRIMERA JONADA DELS CAMPIONATS D...\nMONTSE BERGADÀ SEGONA A LA V COPA CATALANA DE CURS...


pell de taronja – THERMOFACILIBO\n01/11/2018 11/11/2018 consolDeja un comentario\nEls que em seguiu, ja sabeu que m’agrada molt treballar masses, com també provar receptes d’altres cultures i llocs del món. Així que aprofitant que som Tot Sants, m’ha semblat perfecte tastar aquest pa. Tot i que el nom no m’agrada gaire, per no dins gens. Seguir leyendo →\nLes natilles són un clàssic, però avui, aprofitant que estem en temporada de taronges, us proposo una versió diferent. Unes natilles amb taronja i xocolata, una delícia. Seguir leyendo →\n05/01/2016 06/11/2016 consolDeja un comentario\nEl dia 5 de gener, després d’haver anat a rebre els reis d’Orient, ens reunim tota la família a casa dels avis. Normalment sóc Seguir leyendo →\nNadal, Pastissos, Postres de nadalfarina de rebosteria, gelatina, mantega, nata, ous, pell de taronja, sal, sucre, sucre vainilla, torró de xixona, xocolata fondant


La Fundació Quatre Vents, guardonada amb el Premi Solidaritat 2012 - IDHC\nIncidència | Dijous, 10 de gener de 2013\nPeriodismo Humano ha estat reconegut amb la Menció Especial Mitjans de Comunicació\nPremi Solidaritat Drets de la infància\nEn aquesta edició, el tribunal del premi ha volgut reconèixer amb una menció honorífica a títol pòstum a l'activista Eduard Soler.\nEl dijous 10 de gener es va reunir el tribunal de l'edició 2012 del Premi Solidaritat, un guardó que atorga l'IDHC des de 1987 en reconeixement a persones i entitats destacades per la seva lluita a favor dels drets humans. De les 19 candidatures presentades, el tribunal ha volgut reconèixer en aquesta ocasió a la Fundació Quatre Vents, una fundació privada que treballa des de fa vint-i-cinc anys per millorar la situació i el futur dels infants en situació de risc i exclusió social i de les seves famílies.\nLa Fundació Quatre Vents desenvolupa la seva tasca d'atenció a la petita infància amb una perspectiva global dels seus drets, centrada no només en l'atenció als nens i nenes més petits, també en les seves famílies i especialment en les mares soles en situació de risc, mitjançant diferents projectes de atenció i integració social. La Fundació Quatre Vents ha compaginat la seva atenció a la infància amb una activitat imprescindible de divulgació i sensibilització social entorn als drets de la infància. A part de la seva feina constant, eficient i sensible, tampoc no ha descuidat mai la connexió amb altres entitats que treballen per a les persones amb risc d'exclusió, infants i adults.\nPeriodismo humano , menció especial mitjans de comunicació\nDes de 1998, l'IDHC atorga també una menció especial als mitjans de comunicació que, en l'exercici de la seva tasca informativa, aborden de manera decidida la defensa i protecció dels drets humans.\nEn aquesta ocasió la menció especial Mitjans de Comunicació ha recaigut en Periodismo humano, un mitjà de comunicació digital nascut específicament per aportar informacions alternatives amb un enfocament de drets humans, centrades en les persones i els seus drets fonamentals. Un mitjà imprescindible que recull una realitat sovint oblidada pels grans mitjans de comunicació.\nEduard Soler, activisme i compromís solidari\nFinalment, el tribunal del Premi Solidaritat no ha volgut deixar passar l'ocasió per atorgar una menció honorífica a títol pòstum a l'activista Eduard Soler, en record al seu ferm compromís i constant lluita per un mon més just i en pau.\nEl Premi és atorgat per l’Institut de Drets Humans de Catalunya des de 1987 per reconèixer la lluita pels drets humans


Més de dues-centes persones denuncien «la farsa de judici» als jutjats de Vic | Osona.com\nMés de dues-centes persones denuncien «la farsa de judici» als jutjats de Vic\n"Hem de ser el carrer, no podem quedar-nos a casa", expliquen dues senyores del col·lectiu "Avis de la plaça de Vic per la República Catalana"\nper Carles Fiter, Vic, 12 de febrer de 2019 a les 13:00 |\nCentenars de manifestants s'han concentrat a les portes del jutjat de Vic, aquest dimarts al migdia. | Adrià Costa\nMés de dues-centes persones s'han concentrat aquest migdia davant dels jutjats de Vic per denunciar la falta de justícia en l'inici de la causa per l'1-O. Treballadors de tots els sectors s'han aturat a les 12 per donar suport als líders independentistes i denunciar la repressió. S'han pogut sentir crits de "No és un judici, és una farsa", "Absolució", "Fora la justícia espanyola", "Llibertat" o "No esteu sols". Els encausats també hi eren presents simbòlicament, a través de fotografies que sostenien alguns manifestants.\nEntre aquests manifestants hi havia representants del col·lectiu "Avis de la plaça de Vic per la República Catalana" que cada dimarts recorren el centre de la ciutat per demanar la llibertat dels empresonats. Avui, fidels a la seva cita, no ha estat una excepció i a més de manifestar-se per la plaça també han assistit a la concentració dels jutjats.\nCentenars de manifestants s'han concentrat a les portes del jutjat de Vic, aquest dimarts al migdia. Foto: Adrià Costa\n"No estic gaire bé, però si m'hagués quedat a casa mirant la televisió no hagués pogut aguantar la injustícia", explica Pilar Grau, que reconeix que és "un dimarts més trist". En aquest mateix sentit, Dolors Bruguera remarca que la situació "és trista i angoixant". "Avui haguéssim plorat mirant la televisió, però hem de ser al carrer, no podem quedar-nos a casa", conclou.\nA prop dels manifestants també hi havia Mossos d'Esquadra: dues furgonetes i dos cotxes. A més dels jutjats, també hi ha hagut concentracions davant l'Ajuntament de Vic o la seu del Consell Comarcal d'Osona, entre molts altres. La concentració forma part del cicle de mobilitzacions pel judici de l'1-O i seguirà aquest vespre, a les 7, a la plaça Major de Vic. El dissabte, 16 de febrer, es farà una manifestació unitària a Barcelona, i el 16 de març, a Madrid. Les persones concentrades els jutjats també cridaven "Vaga general", que està prevista per al 21 de febrer.\nMés de 200 persones s'han concentrat als jutjats de Vic pel judici de l'1-O pic.twitter.com/jBVjarMlVa\n— Osona.com (@osona) 12 de febrer de 2019\n"Això no és un judici és una farsa"; més d'un centenar de persones es concentren davant els jujtats de Vic https://t.co/NYeOcC9F68 #Osona pic.twitter.com/mBs2zcH2pZ\nPolítica, judici a l'1-O, manifestació, procés català, Justícia, Jutjats de Vic, Jutjat de Vic


Una dutxa de liberalisme\nNèstor Lujàn, que havia llegit Montaigne profusament, es declarava escèptic enfront dels escèptics; escèptic enfront d'aquells que de l'escepticisme en feien un nou fonamentalisme. Nèstor es manifestava així potser perquè era un escèptic apassionat, és a dir, una escèptic que, finalment, es deixava endur per les emocions quotidianes, pel sentit de justícia i d'injustícia fins a complicar-se extraordinàriament la vida. Ara que aviat farà quinze anys de la seva mort, he tornat a pensar en Nèstor a propòsit de les imminents eleccions al Parlament de Catalunya i del paper que hi pot jugar el liberalisme. Com en el cas de l'escepticisme que denunciava Nèstor, semblava haver-hi liberals ontològics, o genètics, que exclouen qualsevol interpretació del món, i...


Cicle Formatiu de Grau superior de Decoració -->\nForma’t en restyling, estilisme i assessorament de compres amb el grau superior de Decoració\nVols disposar de les eines més poderoses per modificar el caràcter i l’ambientació dels espais interiors? El Cicle Formatiu de Grau Superior de Decoració et formarà per transformar espais interiors existents, en els àmbits domèstic, lúdic i comercial.\nEs tracta d’una formació pràctica, centrada en la realització de projectes tant d’escola, com d’encàrrecs reals, en els quals l’alumne farà servir materials amb diverses textures i acabats, i també mobiliari contemporani, sense oblidar-nos de la importància de la il·luminació i els equipaments. La finalitat és incidir en la transformació d’un espai interior sense modificar-ne l’estructura arquitectònica.\nEn el transcurs del cicle es faran obres efímeres de rellevància dins l’àmbit públic que permetran a l’alumne concursar com a professional en premis d’abast nacional i internacional. Els treballs realitzats habilitaran l’alumne per controlar els temps d’execució material i els pressupostos de les obres projectades.\nEls alumnes del cicle de Decoració disposen d’un ampli ventall de sortides professionals, amb un molt bon índex d’inserció laboral. Treballen en la reforma i actualització d’espais interiors existents: el restyling, adaptant-los com a habitatges contemporanis (per a ús privat o per a lloguers a través de plataformes digitals).\nTambé poden treballar la part de l’estilisme, aplicant les noves tendències en els espais lúdics i comercials (des de bars i restaurants a aparadors, botigues i franquícies), i en l’acompanyament i assessorament dels clients que volen moblar i decorar qualsevol tipus d’espai interior que s’hagi de reformar.\nAquest cicle t’ofereix una àmplia oferta de pràctiques arreu del territori i a l’estranger. A més, permet compaginar la formació a l’escola amb la formació dins l’entorn professional (FEP).\nInforma’t sobre el pla d’estudis, requisits d’accés o les pràctiques del Cicle Formatiu de Grau Superior de Decoració.\nprevious post: Aprèn les tècniques de la impressió 3D al Grau Superior de Models 3D, Motlles i Art Toys\nnext post: Escultura Aplicada a l’Espectacle forma professionals capaços de realitzar escenografies, attrezzo i efectes especials


Una dona en un sanatori s’enamora d’un jove militar\nLa directora Nicole Garcia trasllada el drama de la novel·la de 'Milena Agus Mal de pedres' de Sardenya a la Provença de després de la Segona Guerra Mundial. La protagonista del títol (Marion Cotillard) és una jove apassionada a qui els pares obliguen a casar-se amb un temporer de confiança, un català exiliat que encarna de forma esplèndida Àlex Brendemühl. Però la Gabrielle pateix del ronyó i passa una temporada en una clínica on s’enamora bojament d’un jove militar (Louis Garrel), malgrat els esforços del seu exemplar marit perquè el matrimoni rutlli.\nEl film es desenvolupa en bona part com un correcte i sobri drama d’època d’aroma provençal (fins i tot hi ha un personatge secundari d’una dona a la qual sentim parlar en occità) i amb aquella melangia de sanatori tan del segle XX. Però Garcia no aconsegueix transmetre la força d’una protagonista femenina que s’entrega a la il·lusió del romanticisme per sobre de l’estabilitat del matrimoni. I el que és pitjor, en un gir final força enutjós, acaba patologitzant aquesta dona que estima fora de la norma.