Un informe identifica situacions de violència simbòlica de gènere en l'exercici de la maternitat - Categories - Focus UPF (UPF)\nUn informe identifica situacions de violència simbòlica de gènere en l'exercici de la maternitat - Categories\nUn estudi sobre els ideals de maternitat en mares i filles, que han dut a terme investigadores del Departament de Comunicació, finançat per la Unitat d'Igualtat de la UPF i amb fons de el Pacte d'Estat contra la Violència de Gènere.\nL'objectiu del projecte sobre l'estudi dels ideals de maternitat en mares i filles, finançat per la Unitat d'Igualtat de la Universitat Pompeu Fabra amb fons del Pacte d'Estat contra la Violència de Gènere, del Ministeri d'Igualtat del Govern d'Espanya, ha estat identificar situacions de violència simbòlica de gènere en l'exercici de la maternitat i contrastar si aquestes vivències són enteses o no com violència per les persones afectades i per les seves filles.\nPer a això, les investigadores del Departament de Comunicació de la UPF que han treballat en aquest informe: Mittzy Arciniega, Lorena Gómez, Nele Hansen, Pilar Medina, Sonia Páez de la Torre i Ariadna Santos, han analitzat històries de vides de sis mares i les seves filles joves o adolescents de diferents contextos geogràfics, socials i econòmics. "S'ha pres com a base la definició de la maternitat intensiva de Sharon Hays (1998) entesa, entre altres coses, com la dedicació de les dones en exclusiva a la cura dels fills i filles que porta implícita la idea naturalitzada de sacrifici i renúncia" , expliquen les autores de l'informe.\nLa ideologia de la maternitat intensiva com a eix de la violència simbòlica exercida sobre les mares i la seva possible influència en l'imaginari de maternitat de les filles\nEn aquesta línia, entre les principals troballes de la investigació destaca la idea de la maternitat com a deure social i eix en la construcció femenina, a més de la responsabilitat i competència de les mares com a principals cuidadores i responsables morals de la criança.\n"Per la seva banda, el treball amb les filles ens ha permès indagar tendències futures, d'aquesta manera s'ha identificat que les filles participants entenen que ser mare implica deixar de ser dona i associen la maternitat a una renúncia inevitable. Ja sigui que vulguin o no ser mares, tenen molt arrelats els ideals de maternitat intensiva", afegeixen les investigadores.\nDestaca entre les conclusions la tendència poc critica amb el sistema\nFinalment, destaca entre les conclusions la tendència poc critica amb el sistema; les mares perceben com a naturals les seves renúncies i les filles solen ser més crítiques amb les seves pròpies mares, per no haver sabut oposar resistència que amb el sistema en si mateix.\nHi ha disponible un informe de resultats i un vídeo que recull els testimonis de les mares participants, a més d'una campanya a Twitter #MaternidadesOprimidas que anima mares i no mares a compartir experiències en què s'hagin sentit jutjades per ser o no ser mares o per com criar els seus fills i filles.\nMittzy Arciniega, Lorena Gómez, Nele Hansen, Pilar Medina, Sonia Páez de la Torre y Ariadna Santos (2021), "La ideología de la maternidad intensiva como eje de violencia simbólica. Informe de resultados" Gener, Departament de Comunicació i Unitat d'Igualtat de la UPF.\nVídeo testimoni de mares


GRUP SENDERISTA DE LA XIC DE LA TORRASSA: 2014\nEXCURSIÓ A HOSTALRIC I RIELLS\nEl diumenge dia 14 de desembre hem fet la darrera excursió de l’any 2014 i ha estat una interessant sortida a la vila d’Hostalric, que després hem allargat fins a Riells.\nLa vila d’Hostalric conserva un dels monuments més notables de l’època medieval catalana, està presidida per la imponent fortalesa militar amb els emblemàtics i singulars elements com: la Torre dels Frares, la Torre del Convent, el recinte emmurallat, el Portal de Barcelona, la cova del Relliguer o la Fortalesa.\nA l’antiguitat va ser pas obligatori en la ruta nord-sud, i l’únic pas natural entre Girona i Barcelona. En època romana passava per aquest indret una bifurcació interior de la Via Augusta.\nLa primera referència documentada d’Hostalric data del 1106 quan el vescomte de Cabrera va jurar fidelitat a Ramon Berenguer III de Barcelona.\nEl 13 de desembre de 1963, Hostalric va ser declarat Monument històric nacional.\nDesprés de visitar la vila vàrem agafar el camí de les Hortes. Tot seguint el riu Tordera, vam anar cap al Parc de les Rieres passant per l’indret conegut com la Pollancreda, amb un bucòlic paisatge típic de l'hivern amb tots el pollancres alts i ben plantats.\nEl camí ens va semblar una mica curt i vàrem decidir continuar la ruta fins a Riells.Abans d’arribar a Riells vam passar per Sant Feliu de Buixalleu a on es troba un monument dedicat a Ramon Berenguer II-Cap d’Estopa i a la primera dinastia del Principat.\nUna vegada a Riells vàrem dinar i després ens vam encaminar cap a l'estació de trens.\nHem tingut molta sort, doncs ens ha fet un dia d’hivern perfecte per caminar i hem pogut gaudir d’unes boniques vistes del Montseny.\nHem decidit que la propera sortida de l'any 2015, tindrà lloc el dia 11 de gener i anirem cap a Montserrat.\nUS DESITGEM A TOTES I TOTS UNES MOLT BONES FESTES DE NADAL I QUE EL PROPER ANY 2015 ESTIGUI PLE DE PAU I SALUT PER CONTINUAR FENT EXCURSIONS AMB LA XIC (Xarxa d’Intercanvi de coneixements).\nPublicado por Regina en 12:40 No hay comentarios:\nEXCURSIÓ A COLLSEROLA-PANTÀ DE VALLVIDRERA-PENYA DEL MORO\nEl dia 9 de novembre , vàrem fer una sortida per la serralada de Collserola.\nEns vàrem trobar a la pl. Catalunya per agafar els ferrocarrils catalans, fins a Vallvidrera. Feia un dia solejat i molt agradable per caminar.\nVam passar per la Mina Grott, és una galeria excavada per dur l’aigua del Pantà a la vila de Sarrià El 1908 s’hi va instal·lar un trenet elèctric que feia el trajecte des de la boca inferior fins el pantà, va funcionar fins el 1916.\nTot seguit ens vam dirigir cap el pantà de Valldirera, aquest pantà fou inaugurat l’any 1864, per garantir l’abastament d’aigua a Sarrià i a on vàrem esmorzar còmodament amb unes taules i bancs de fusta que hi han instal·lats amb aquest indret.\nPer un camí molt bucòlic, dons els colors del bosc a la tardor son especials, ens vàrem trobar amb una sorpresa, de cop i volta ens va sortir del mig del bosc un porc senglar molt tafaner que és va vindre a rebre sense cap tipus de por.\nDesprés de passar pel Coll de Can Cuiàs arribàvem a La Penya del Moro, aquest turó té 276 metres d’alçada .Des del cim hi ha una vista fantàstica del delta del Llobregat i de la serralada del Garraf. Vam tindre sort doncs hi havia un noi, guia del museu d’història de San Just que ens va donar tot tipus de informació del indret:\nEl poblat iber que en l’Edat del Bronze ja estava freqüentat (ara fa uns 2.850 anys) , però no va ser fins al segle VI abans de la nostra era que és van edificar les primeres construccions ibèriques .\nAl cim del turó hi ha les restes d’una torre de defensa. La construcció de la torre se situa a la fi del segle X-XI.\nEl cel es va anant tapant i finalment va començar a ploure, així que vàrem decidir anar cap a Sant Just Desvern i deixar per una altre sortida la resta de la excursió.\nVàrem dinar còmodament amb un bar de San Just i ens ho vam passar molt be.\nÉs va decidir que la propera sortida la farem el dia 14 de desembre i anirem a Holtalric.\nPublicado por Regina en 7:04 No hay comentarios:\nEXCURSIÓ A LA MOLA - SANT LLORENÇ DEL MUNT\nSANT LLORENÇ DEL MUNT - LA MOLA.\nEldiumenge dia 19 d'octubre vàrem fer una bonica sortida cap a Sant Llorenç del Munt per pujar fins a La Mola.\nVàrem sortir de la pl. Catalunya amb el ferrocarrils catalans fins a Terrassa i després vam agafar un bus fins a Matadepera. Feia un dia esplèndid, amb un xic massa de calor, doncs la pujada es feia esgotadora pel calor.\nPer una camí asfaltat amb una forta pendent deixem enrere la població de Matadepera i ens endinsem per una pista de terra a on aviat comencem a veure el massis del Cavall Bernat.\nTot seguint el camí dels Monjos, comencem la pujada per un tram rocós que s’enfila cap als peus del Cavall Bernat des d’on continuem pujant pel roquissar, fins el camí que ens porta a La Mola, té 1.104 m. i és el sostre de la Comarca del Vallés. Les magnífiques vistes i el monestir recompensen la caminada.\nSant Llorenç del Munt és un monestir romànic al cim de la Mola, dins el Parc Natural de Sant Llorenç del Munt, entre les comarques del Bages i el Vallès Occidental, al terme municipal de Matadepera.\nEl monestir és una còpia exacta del de Sant Cugat del Vallès, ja que els promotors de la seva construcció eren precisament monjos d'aquest monestir.\nL'església té tres naus, és un exemple de la construcció religiosa catalana del romànic. Per a la construcció es van utilitzar pedres de la mateixa muntanya, de color rogenc. No té cap mena de luxe pel que fa a ornaments artístics.\nL'edifici actual, reconstruït entre el final del segle XIX i mitjan segle XX, respecta l'estructura original construïda al segle XI. Això el converteix en un dels pocs monestirs romànics purs existents en l'actualitat.\nTot aprofitant el von temps que feia vàrem dinar seguts a la herva,i després de descansar una estona vem visitar el museo, el monastir, i el restaurant, després tornàvem pel mateix camí fins a Matadepera a on agafavem el bus fins a Terrassa per tornar cap L'Hospitalet.\nPublicado por Regina en 13:15 No hay comentarios:\nEXCURSIÓ A COLLSEROLA-PANTÀ DE VALLVIDRERA-PENYA D...


FIRA TROVAM 2021 - ZOO + LAS BAJAS PASIONES | Enterticket\ntoday FIRA TROVAM 2021 - ZOO + LAS BAJAS PASIONES\nAquest grup es va allunyar dels escenaris en 2019 per a preparar el que ha sigut el seu tercer disc, Zoo ha tornat aquest 2021 amb la gira de presentació de Llepolies, el nou àlbum de la banda valenciana que compta amb dotze cançons i en el que colaboren artistes com Zatu (SFDK) y la rapera d’Aldaia JazzWoman (Machete en Boca).\nDesprés de girar per sales i festivals de tot el territori, actuant també en països com Alemanya, França, el Regne Unit, Suïssa, Polònia, Bèlgica o el Japó, Zoo és presenta en aquesta edició de la Fira TROVAM de Castelló. Un potent directe protagonitzat per raps sobre bases electròniques, amb ritmes llatins i tradicionals, on les veus de Toni S. Panxo i Arnau s’uneixen a melodies basades en samplers, percussions, vents, baix i guitarres.\nLas Bajas Pasiones és un projecte d’electrònica i músiques urbanes LGTBIQ. En les seues cançons es connecten unes descarades ganes de viure, els impulsos de cremar les soles de les sabates a la pista i una actitud antagonista davant d’allò que ens venen com a vida. D’altra banda, les seues melodies divaguen entre l’experimentació electrònica, els sintetitzadors, els ritmes ballables i les guitarres. A més, la proposta es recolza en unes lletres, en forma de rap i cançó d’autor, submergides en la deconstrucció del gènere, el desamor i les drogues. Bichx Rarx és el seu segon àlbum, on volen expressar el seu amor cap a una llibertat total, en totes les esferes de la vida.


Rivera demana responsabilitats a Rajoy i Iglesias "per evitar Grècia"\nMadrid. Dilluns, 21 de març de 2016. 12:48\nActualitzat: Dilluns, 21 de març de 2016. 16:13\nEl líder de Ciutadans (C's), Albert Rivera, ha afirmat que el seu partit havia ratificat en l'executiva del partit l'estratègia mantinguda durant les darreres setmanes. És a dir, l'acord amb el PSOE, que valoren "positivament". Així, "demana responsabilitats" als altres dos partits, Podemos i Partit Popular (PP), "que impedeixen que Espanya tingui govern" i per evitar allò que ell anomena un escenari "a la grega". "No volem anar d'eleccions en eleccions, tot i que serien bones per a C's, ni tampoc populisme, com a Grècia", ha dit. Alhora, ha afirmat que la reunió que ha de tenir lloc entre Sánchez i Iglesias, només serviria per "escenificar desacords", que és la voluntat que li atribueix al líder dels morats i "això no serveix per a res", ha indicat.\n"Cadascú decideix amb qui es reuneix, nosaltres ni Telegrams, ni Whatsapps, ni res d'això. A Ciutadans hem pactat 200 mesures ambicioses", ha dit Rivera des de la seu del partit a Madrid. A més, considera que "això no va del debat de cadires, sinó de mantenir un acord, explicar-lo, intentar de convèncer els partits i la societat civil", com ha afegit el líder dels taronges. Així mateix, veu "malament" la negativa de Rajoy de seure amb Ciutadans: "ja ho hem intentat dos cops i no es vol reunir amb nosaltres, malgrat que sempre diu que vol un pacte", ha criticat en relació al líder del PP.\n"A aquells que diuen que això és un embolic, això serà un embolic", ha conclòs el taronja. Ara bé, ha reconegut que els populars eren necessaris "per reformar la Constitució, lluitar contra l’acomiadament, que és l’anhel de bona part de la societat civil espanyola", ja que tenen majoria al Senat. "Algú pensa que una contesa electoral és la millor manera per ser més dialogant? o volem tensar més la corda entre les principals forces polítiques?", ha afegit Albert Rivera. A aquests efectes, ha assegurat que si el seu soci de govern, concretament el PSC, dóna suport al dret a decidir, com va anunciar l'alcaldessa de Santa Coloma, Núria Parlon, ells hi estan "totalment en contra".\n"No hi ha cap líder mandatat pel Rei", ha dit el taronja. Per tant, ell insisteix a sumar el PP, per bé que "no posem límits" si Sánchez vol reunir-se amb Iglesias. "Si prefereix un acord amb ell, que el faci", però a C's trencarien el seu. D'aquesta manera, tampoc estaria disposat a abstenir-se ell perquè prosperi un acord amb Podemos, "perquè vol trencar la unitat d'Espanya". Finalment, ha mantingut la seva posició, que és una taula a tres, PP, PSOE, C's, que tornaran a intentar, tot i que assegura que "el problema de Rajoy és que no permet als seus equips negociar, i vol el debat de cadires i presidències".


Grandvalira - Apartamentos Cims Pas 3000\n* Sant Jordi, 33 PAS DE LA CASA\nEdifici d'apartaments Renovats en l'Any 2013/2014, situats a menys de 200 metres dels remuntadors de Grandvalira en Ple Nucli urbà costat de Grans Magatzems, Botigues en general, bars i restaurants de tot tipus. Es troba a 25 Quilòmetres d'Andorra la Vella.\nEls estudis poden ser ocupats de 2 a 6 persones, amb llençols i tovalloles, totalment Moblats, aïllats tèrmica i acústicament, TV, calefacció, cuina americana equipada , nevera, microones, plaques elèctriques o vitroceràmica, cafetera i parament adequat a la capacitat de cada unitat. Tots els apartaments disposen de bany complet, Aigua calenta central i Dutxa o banyera. WiFi gratuït a tot l'edifici.\nL'Edifici consta de guardaskies (opcional amb Pagament directe).


Crown Oil Arena | Spotland | Rochdale FC | Guia del camp de futbol - Ressenyes\nCrown Oil Arena Rochdale AFC. Una completa Guia del visitant sobre el terreny de Spotland. Tota la informació que necessiteu per passar un dia agradable, a més de fotos de Spotland.\nAdreça: Sandy Lane, Rochdale, OL11 5DR\nTelèfon: 0844 826 1907\nMida de la parcel·la: 114 x 76 iardes\nÀlies del club: The Dale\nPatrocinadors de camises: Oli de corona\nKit per a la llar: Blau, blanc i negre\nKit de sortida: Gris amb ratlles blaves i negres\nTercer kit: Tot rosa\nCom és el Crown Oil Arena?\nEl camp de futbol de Spotland s’ha beneficiat molt amb la construcció de tres noves graderies durant la dècada de 1990 i l’any 2000. És bastant pintoresc, amb una sèrie d’arbres visibles darrere de la graderia. L’últim d’aquests nous estands que es va obrir va ser l’aspecte intel·ligent de Willbutts Lane Stand, situat a un costat del terreny de joc, que es va inaugurar el 2000. Aquest estand d’un sol nivell va substituir una antiga terrassa i té una capacitat de 4.000. A l'altre costat hi ha un altre nivell, el banc principal tot assegut. Aquest té una sèrie de pilars de suport i algunes caixes executives a la part posterior. En un extrem, el Pearl Street Stand és el tercer dels nous stands. Això també està tot assegut i serveix com a estand familiar. Té un parell de pilars de suport que es troben just a la part frontal de la graderia. El Sandy Lane End és l’única zona adossada que queda. Té una mida petita, però almenys es beneficia de tenir un sostre. Hi ha una caixa de control policial situada a una cantonada, entre els estands Main & Pearl Street. Spotland es comparteix amb l'equip de la lliga de rugbi Rochdale Hornets.\nEl 2016 Spotland va canviar el nom de Crown Oil Arena en un acord de patrocini corporatiu de cinc anys.\nEls seguidors fora estan allotjats a un costat del Willbutts Lane Stand, on es poden allotjar uns 1.500 ventiladors. Si la demanda ho requereix, es podrà lliurar la totalitat d’aquest estand als aficionats visitants augmentant l’assignació a 3.650. L’estand es comparteix normalment amb els seguidors de casa, amb aficionats visitants asseguts cap al Sandy Lane End. La visió de l’acció i les instal·lacions que hi ha dins són força bones. L’acústica és excel·lent, de manera que els fans de fora poden fer soroll des de dins. Això, unit a cantar els dos extrems de casa, proporciona un bon ambient. Si Rochdale marca, aleshores 'Samba de Janeiro' esclata al terra des del punt de partida. sistema.\nDiria que Spotland, al meu llibre, és un dels millors dies de futbol al país. Aficionats amables i amb coneixements, bons administradors, bones instal·lacions, un parell de pubs situats a terra, una gran varietat de pastissos que s’ofereixen i un mal ambient per arrencar. Dit d’una altra manera, tots els elements adequats per fer un dia fantàstic. Afegeix una bonica dama al braç, el meu equip ha guanyat sis nuls i penso que he estat transportat al cel.\nTeresa Jewell, una aficionada visitant Sheffield Wednesday, afegeix: 'El terreny és acollidor i el personal és servicial i educat. Els pastissos a la venda subministrats per la pastisseria Clayton Park valien cada cèntim. Tot i que l’aparcament semblava bastant dolent, us aconsellaria arribar-hi aviat si voleu aparcar a prop de l’estadi. La casa club situada al davant del terreny és acollidora per als aficionats de fora. També hi ha una botiga de xips que mira cap a l'extrem per menjar alguna cosa més important, cosa que fa intercanviar els dies dels partits. Els torniquets a terra s’obren una hora abans de començar.\nEls aliments que s’ofereixen a l’interior del terreny inclouen hamburgueses amb formatge (3,20 GBP), Hot Dogs Rollover (3,20 GBP), Hot Dogs vegetarians (3,20 GBP) i una àmplia gamma de Pastissos (2,80 GBP). També hi ha ofertes de menjar amb una hamburguesa o un hot dog, més una beguda freda o calenta (4,50 £), o un pastís més una beguda freda o calenta (4 £).\nAl mateix terreny, hi ha dues barres per triar, Studds & the Ratcliffe Arms. Studds es troba a sota del Pearl Street Stand i val la pena una visita, encara que només sigui per tastar la gran varietat de pastissos i pastissos que s’ofereixen a 2,80 GBP (que també estan disponibles a l'interior del terreny). Aquí no hi ha autèntiques cerveses, però al bar hi ha molts records / imatges a les parets i algunes boniques cambreres que suavitzen el cop. El Ratcliffe Arms es troba a l’entrada de l’aparcament a terra, a Sandy Lane. Aquest pub té TV SKY, cervesa real, menjar calent i és ideal per a famílies. A la meva última visita, aquest pub tenia una barreja de fans de casa i de fora.\nSi arribeu aviat, el Cemetery Hotel, situat a la part inferior de Sandy Lane i a la cantonada amb Bury Road, també mereix una visita. Aquest còmode pub històric ofereix una gran varietat de cerveses reals i una clientela amable. Hi ha cervesa disponible a l'interior del sòl per als aficionats, tot i que només són ampolles de cervesa.\nSortiu de la M62 a la sortida 20 i agafeu la A627 (M) cap a Rochdale. Al final de l'A627 (M), heu d'estar al carril esquerre per girar a l'esquerra al semàfor. Ara seguiu la carretera i, amb Tesco a l’esquerra, aneu recte pel següent grup de llums (aproximació al carril central) cap a Roch Valley Way. A la següent cruïlla (on hi ha el pub Cemetery a la cantonada) aneu recte cap a Sandy Lane, on es troba el terreny a la dreta després d’aproximadament 3/4 milla.\nL’aparcament a terra ara només és per als titulars de permisos, per tant, es tracta de trobar algun aparcament al carrer. Tanmateix, els carrers de les rodalies immediates de Spotland són només per a residents, de manera que, si no teniu cura, podeu acabar amb un bitllet d’estacionament per al vostre problema, així que comproveu primer si hi ha senyals de restricció d’estacionament al carrer abans de decidir aparcar. amunt. Hi ha aparcament al carrer a la carretera principal A680 (Edenfield Road) que es troba al final de Willbutts Lane, a només 5-10 minuts a peu de l’estadi. L'aparcament també està disponible a l'Oulderhill Community School (OL11 5EF), que es troba a aproximadament mig quilòmetre del terra a l'avinguda Greave.\nCodi postal de SAT NAV: OL11 5DR\nEn tren o Metrolink\nEstació de Tren de Rochdale es troba a poc menys de dues milles de distància de Sotland Ground, que és servit per trens directes de Manchester Victoria, Halifax, Bradford Interchange i Leeds. L'estació de Rochdale és a uns 35-40 minuts a peu de Spotland, de manera que és millor saltar en taxi en lloc de caminar. També podeu escurçar una mica el trajecte a peu agafant un tramvia Metrolink des de fora de l’estació fins al centre de Rochdale. Tanmateix, si teniu temps a les mans i decidiu caminar fins a Spotland des de l’estació, a continuació, us expliquem com:\nEn sortir de l'entrada principal, continueu recte a la rotonda que hi ha al davant, cap a Maclure Road. Seguiu aquest carrer (passant per un parc de bombers a la vostra dreta) fins al final i gireu a l’esquerra a la cruïlla T cap al carrer Drake (A640). Seguiu aquesta dreta fins al final fins arribar a Manchester Road (A58), que és una autovia. Gireu a la dreta i passegeu pel costat dret de la carretera. A la cruïlla principal, que té semàfors, gireu a l’esquerra (creuant Manchester Road) cap al carrer Dane (A6060). Just després de passar ASDA a la dreta, aneu cap a la dreta cap al carrer Mellor (encara a l'A6060, aquí el carrer Dane queda a l'esquerra). Seguiu aquesta carretera cap a la dreta fins al final i continueu cap a l’esquerra cap a Spotland Road que aviat es convertirà en Edenfield Road (A680), girant cap a l’esquerra. Agafeu la segona esquerra cap a Willbutts Lane cap a terra. Gràcies a John Midgley per proporcionar-nos les indicacions.\nTambé podeu viatjar amb el tramvia Metrolink des del centre de Manchester fins a l’intercanviador Rochdale, ja que Colin Willsher, un fan visitant del Colchester United, explica: “Una tarifa de tornada amb el Metrolink des del centre de Manchester costa actualment 4,60 GBP i arribeu a Rochdale, en poc menys d’una hora . La freqüència del tramvia és aproximadament cada deu minuts. Hi ha una parada de taxis al centre de la ciutat a uns centenars de metres de l’intercanviador. Vaig agafar un taxi fins a Spotland i em van cobrar 4,20 lliures pel viatge. Si caminar cap a terra des de l’Intercanviador tarda uns 20 minuts a fer-ho (ho sé, ja que vaig tornar enrere després d’acabar el joc). Per trobar el terreny des de l’Intercanvi, al sortir de l’Intercanvi, gireu a la dreta per Smith Street cap al centre de la ciutat i, a continuació, creueu recte per la primera rotonda cap a South Parade. Continueu recte per la següent rotonda cap a l’Esplanade amb la comissaria de policia del Gran Manchester a la vostra dreta. A continuació, creueu la cruïlla principal amb la carretera de Manchester (A58) i continueu recte cap al carrer Dane. Després de passar una botiga Asda a la vostra dreta, aneu cap a la dreta cap al carrer Mellor (encara a l'A6060, aquí el carrer Dane queda a l'esquerra). Seguiu aquesta carretera cap a la dreta fins al final i continueu cap a l’esquerra cap a Spotland Road que aviat es convertirà en Edenfield Road (A680), girant cap a l’esquerra. Agafeu la segona esquerra cap a Willbutts Lane cap a terra '.\nStand principal: adults: 22 GBP, majors de 65 anys / menors de 22 anys * 16 GBP, menors de 17 anys 5 GBP\nWillbutts Lane Stand: adults: 22 lliures, majors de 65 anys / menors de 22 anys * 16 lliures, menors de 17 anys 5 lliures\nPearl Street Stand: adults: 20 GBP, majors de 65 anys / menors de 22 anys * 14 GBP, menors de 17 anys 5 GBP\nSandy Lane Terrace: adults de 17 lliures, majors de 65 anys / menors de 22 anys * 12 lliures, menors de 17 anys 5 lliures\n* Tingueu en compte que cal proporcionar un document d'identitat amb foto que mostri la data de naixement per comprar un bitllet menor de 22 anys.\nSi necessiteu allotjament en hotels a Rochdale o Manchester després proveu primer un servei de reserva d'hotels proporcionat per Booking.com . Ofereixen tot tipus d’allotjaments per a tots els gustos i butxaques, des d’hotels econòmics, establiments tradicionals d’allotjament i esmorzar fins a hotels de cinc estrelles i aparthotels. A més, el seu sistema de reserva és senzill i fàcil d’utilitzar. Sí, aquest lloc guanyarà una petita comissió si feu una reserva a través d’ells, però us ajudarà a costar el manteniment d’aquesta guia.\nBury, Burnley, Oldham, comtat de Stockport, Manchester United i Manchester City.\nLlista de fixacions de l'AFC Rochdale (et porta al lloc web de BBC Sports)\n24.231 v Comtat de Notts\nSegona ronda de la FA Cup, 10 de desembre de 1949.\n2019-2020: 3.632 (Lliga Un)\n2018-2019: 3.582 (Lliga Un)\n2017-2018: 3.471 (Lliga Un)\nMapa que mostra la ubicació de Spotland, l'estació de ferrocarril i els pubs catalogats\nPàgina web oficial: www.rochdaleafc.co.uk\nLloc web no oficial: RochdaleAFC.com (Xarxa Club Fanzine)\nCrown Oils Arena Rochdale Comentaris de l'AFC\nTyler Jason (Ciutat de Northampton)17 d'abril de 2010\nRochdale contra Northampton Town\nDissabte, 17 d’abril de 2010, a les 15h\nTenia moltes ganes d’aquest, un terreny adequat! Un d’aquests jocs de llarga distància en què no ens en faríem gaire, pel que fa al suport per viatjar. Cap al final de la temporada, necessitarem punts per mantenir-nos en el play off hunt i Rochdale necessitarà un sorteig per segellar la promoció per primera vegada en 40 anys. Després de l’ensopegada de la forma de Rochdale, era més o menys un fet que ens acabarien amb nosaltres.\nVaig pujar a un autocar, vam sortir a les 9.30 del matí i va pujar directament per la M1 i la M62. Va ser prou fàcil per pujar-hi, només un petit obstacle va ser obra menor a la carretera M62. Va ser allà a les 12.30 hores a temps per al derbi de Manchester. Terreny situat en una zona residencial, així que és un lloc per passejar abans del partit.\nVa reservar una parada de pub al Ratcliffe Arms darrere del final de Sandy Lane per veure el derbi. Molt espaiós i una bona barreja de ventiladors de casa i fora. El xiquet fora de l’extrem era fantàstic, però hi havia llargues cues. Els aficionats de la casa eren molt amables i estaven de molt bon humor, suposo que la perspectiva de ser ascendit finalment va ajudar!\nVa donar la volta al terra unes quantes vegades per avorriment i temps matant. Terreny petit però molt acollidor, a diferència d’alguns dels llocs fora de la ciutat que ara apareixen a tot arreu. L’extrem fora del costat del terra era força agradable. Tot i així, ens va semblar una mica estrany amb uns 200 de nosaltres en un estand de 4.000. Els preus també eren una mica excessius. 12 lliures esterlines per un júnior a veure el futbol de la Lliga 2 era, amb diferència, el més car de la divisió, per sort ens vam trobar amb algú que tenia entrades gratuïtes de franc, així que no va ser un problema. El suport TDS, que era el suport assegut a la nostra esquerra, era més gran del que esperava al veure-ho a la televisió i ple, el més imponent de terra i que feia més soroll. Vaig pensar que per a una terrassa, el final de Sandy Lane era molt tranquil.\nEl joc tenia una mica d’il·lusió i expectació, amb Rochdale que esperava acabar la promoció a Spotland. Vam estar sense el talismà Bayo Akinfenwa per lesió (Rochdale li va preguntar quatre vegades abans del partit si jugava, crec que semblava una mica preocupat!) Vam començar millor i vam tenir un parell de bones ocasions a mitja ocasió, però a mitja primera a la meitat no vam poder netejar un córner i Chris O'Grady va llançar una porteria. Les dues parts van tenir ocasions després, però cap de les dues va fer que comptessin i Rochdale va guanyar i va aconseguir el seu ascens, que era totalment merescut, ja que eren el millor equip que ens va veure jugar al llarg de la temporada. Els intendents van ser fantàstics durant tot el temps i vam crear un bon ambient, igual que ells, tot i que sorprenentment no hi havia gaire volant entre els dos grups de seguidors. No he menjat a terra ni he utilitzat els lavabos, de manera que no he pogut comentar.\nEscapar-se va ser una mica complicat al principi amb l’evident partit de promoció, però un cop vam sortir de Rochdale i vam fer una parada de pub més tard, tornàvem a casa a les 21.30 hores i vam acabar un dia de descans totalment agradable.\nVa ser fantàstic i m’encantaria tornar en algun moment. L'únic inconvenient va ser el resultat, però després del que es va fer de Rochdale i la seva manca de promocions en els darrers (i no tan recents!) Anys va ser bo estar-hi quan finalment ho van fer.\nMartyn Stimson (Colchester United)15 d'octubre de 2011\nRochdale contra Colchester United\nDissabte, 15 d’octubre de 2011, a les 15h\nMartyn Stimson (fan del Colchester United)\nVaig venir a Rochdale per primera vegada amb un amic meu que li donava suport a Dale quan feia el 92. Ens va aconseguir entrades per al partit del play-off contra Darlington fa uns anys. Va ser un dia fantàstic. Una barra de penyes excel·lent, terrasses i vam aconseguir 120 minuts de futbol entretingut i competitiu amb gols, un enviament, després un llançament de penals i una invasió de llançament tot per 12 lliures esterlines. Va ser un dels meus viatges de futbol més memorables i, sens dubte, la millor relació qualitat-preu.\nRochdale és un club de futbol adequat i ja sabeu que qualsevol aficionat a Rochdale és un veritable aficionat al futbol, que viu a l’ombra de tants altres clubs, però que persisteix amb un equip que continua assolint la mediocritat. És el que realment tracta el futbol per a mi, així que aquest partit era un dels que tenia moltes ganes.\nLes substitucions d’autobusos a Londres van fer que el viatge en tren fos molt poc atractiu, de manera que la meva dona i jo vam decidir anar amb cotxe. Viatge relativament fàcil allà sortint de la M62 a la J21 i dirigint-se cap al centre de la ciutat. Sembla que el consell de Rochdale va fer que tots els aparcaments del consell fossin gratuïts els caps de setmana, de manera que va resultar una ganga. L'aparcament es trobava a uns 10-15 minuts a peu del terra i just a la vora del centre de la ciutat (a prop del pub Baum).\nDesprés d’haver aparcat, vam tornar cap a l’estació per retrobar-nos amb altres que havien vingut en tren (i en substitució d’autobusos). Vam agafar el Cask & Feathers, a poca distància a peu de l’estació, on tenen una opció de cervesa i un servei amable. Des d’allà vam agafar el Flying Horse Hotel, que també comptava amb una àmplia gamma de cerveses, personal amable i clients. Després vam tornar cap al Baum, que és el meu pub favorit de Rochdale, amb una excel·lent oferta de cerveses ben cuidades. Vam aconseguir un parell de grans taxis d’allà a terra per accelerar les coses: el taxi, que era un minibús, costava 5 lliures entre 9 de nosaltres. Hi ha una excel·lent botiga de xips als afores dels torniquets, però els administradors (amables) ens van dir que el club no permetia als aficionats portar fitxes a terra a partir d’aquest any; el consell dels administradors era que el club només hagués de comprar la botiga de xips!\nÉs un terreny de bon aspecte amb terrasses darrere de la porteria al Sandy Lane End i altres tres graderies totalment assegudes. Els aficionats de fora tenen un costat per a ells. La vista des de l’extrem és excel·lent i va costar 20 lliures per entrar. Les empanades tenien un aspecte fantàstic, però en realitat no vaig provar-ne cap i hi havia Thwaites disponible a l’interior (tot i que, malauradament, només el flux suau de les llaunes).\nCrec que Rochdale no tenia un migcampista clau i recentment ha perdut un davanter, de manera que potser ha estat el moment adequat per jugar-los. Sigui com sigui, Colchester va començar a un ritme fantàstic, dominant el joc i marcant 2 gols en els primers 15 minuts, amb el Dale que realment no va intentar cap objectiu en els primers 20 minuts. Malauradament, una de les nostres meitats centrals va ser expulsada al cap de 20 minuts (i no teníem cap substitut a la banqueta); semblava dur, però sens dubte complia les lleis del joc, era l'últim home en què els dos jugadors es van enredar les cames i si l'àrbitre (o el jugador de línia en aquest cas) ho veu com una falta i el defensor ha de marxar.\nAixò va canviar completament el joc i va permetre a Rochdale tornar a entrar al joc una mica. Es van retirar un poc abans de la mitja part i, després, 1 minut a la segona meitat, la nostra única meitat central que quedava es va quedar lesionada: aquest seria un dia dur. Vam rebutjar el que semblava un gol perfectament bo i, a continuació, es van desglossar diversos atacs pel que em semblava un arbitratge deficient: crec que continua sent un esport de contacte. Llavors Rochdale va marcar a falta de pocs minuts per guanyar l’empat. Tot i que va ser difícil per a un equip de Colchester que em semblés merescut molt més del joc, no enganyo Rochdale pel seu punt. Tot i això, hauran de millorar el seu rendiment avui per competir eficaçment aquesta temporada, però crec (i espero) que estarien bé.\nVam tornar cap al cotxe entre aficionats amables dels dos clubs. Va trigar uns 10-15 minuts. Després vam tornar cap a la M62 sense cap retenció real.\nEl centre de Rochdale està una mica deteriorat, però té una sensació acollidora encantadora amb la ciutat i els pubs. Al meu parer, el club representa el que realment significa ser fan del futbol. És un club amable que continua competint sense llançar milions de lliures i recomano una visita a tots els veritables aficionats al futbol, ja sigui per donar suport al seu club o tan neutral, ja que realment és un bon dia. Si em traslladés al nord-oest, llavors Rochdale seria el club que visitaria amb més freqüència que els altres.\nPaul Willott (Preston North End)2 de gener de 2012\nRochdale contra Preston North End\nDilluns, 2 de gener de 2012, a les 13h\nD’alguna manera, després d’una dècada de la preparació de Preston amb els “nois grans” del campionat, la visita a Spotland és un cop de veritat que realment heu tornat al món. Dit això, també és un partit de derbi fins a cert punt, per tant, un grau d’anticipació raonable.\nConduint cap a terra, em va semblar molt senzill seguint les indicacions d’aquest lloc web i, en arribar a Spotland amb molt de temps, vaig trobar un aparcament adequat gairebé just davant del terreny, al mateix Willbutts Lane.\nEl clarament excel·lent xippy ja tenia una cua massa gran, de manera que, a causa de les temperatures fredes i de la jove família al remolc, vaig decidir entrar a terra i prendre una beguda calenta. Tot i que els seients no es reserven, els administradors semblaven deixar-nos ben sols tot i que clarament no estàvem en els nostres seients assignats, el sentit comú potser prevalia que havíem triat el nostre lloc aviat per intentar garantir al nostre petit una visió mig decent de l’acció. .\nEl terreny en si és un assumpte ben modernitzat i ordenat, i una assignació saludable per als seguidors de fora en un estand sense pilars que dificultin la visió, que sempre és un avantatge. Tot i el tret de sortida de la 1 de la tarda, que sovint esmorteix l’ambient, ambdós grups de seguidors van ser força vocals i la broma va fluir amb força llibertat entre els seguidors locals i els visitants.\nTanmateix, em va alegrar que haguéssim sopat abans del partit qualsevol persona que esperava un pastís a la mitja part, va quedar molt decebut, ja que les existències d'aliments s'havien esgotat. Això semblava una mala planificació per part d'algú, ja que segurament haurien esperat un resultat bastant alt. Haver quedat sense la mitja part semblava bastant increïble. Pel que fa als pastissos tan cèlebres, el que vaig menjar abans del començament no estava bé, però res que justifiqués l’enrenou que semblen tenir.\nCom a espectacle futbolístic, el partit es va millorar de mitjana en tots els departaments per l’ambient. Preston mostra exactament per què són tan inconsistents, i els 'Dale lluiten per aconseguir alguns punts per treure's de la temuda zona de caiguda. Per a la història, el partit va acabar 1-1, però en realitat, per molt que em digui, els Dale van ser el millor equip del dia i van merèixer els tres punts.\nEl trànsit no es va dispersar amb massa facilitat després del partit, tot i que és difícil saber si això es deu en part a l’elevat nombre de seguidors visitants. La primera part del nostre viatge de tornada a Kent va trigar almenys mitja hora a arribar a la M62 i vam començar a dirigir-nos per les Pennines al crepuscle.\nVaig gaudir del dia? Ho hauria d’haver fet d’una altra manera, després de tots aquests anys, no seguiria tornant per més!\nKev Gascoigne (Sheffield United)10 d'abril de 2012\nRochdale contra Sheffield United\nDimarts, 10 d'abril de 2012, a les 19.45 h\nKev Gascoigne (fan del Sheffield United)\nHavia llegit les altres ressenyes del lloc web Football Grounds i semblava que tots els aficionats visitants haguessin gaudit de la seva visita, i la informació del lloc deia que l’acústica de l’extrem era molt bona. Mentre cobravem per ascendir, vam esgotar ràpidament la nostra assignació de 3.700 entrades, així que esperava molt de soroll i una bona actuació dels Blades per mantenir-nos per davant dels nostres rivals locals, dimecres, els talons per a la promoció tornen al campionat.\nHi va haver alguns problemes a cadascuna de les rutes a través dels Pennines, cosa que va fer que alguns dels nostres fans arribessin tard, però el meu TomTom amb la veu d’Homer Simpson ens va fer arribar en poc més d’una hora (bon vell Homer !!). Vam arribar cap a les 6-40 de la tarda i vam trobar un lloc d’aparcament molt furtiu al costat d’un pub ara tancat, just al costat de l’extrem. Quan baixàvem del cotxe, un dels meus passatgers estava acabant la seva ampolla de cervesa i un parell de policies van arribar directament, cosa que pensàvem que suposaria problemes, però eren molt bons, dient-li que l’acabés i deixés la botella al cotxe, després ens van aconsellar que anéssim cap a la barra Studds situada a terra.\nLa barra Studds és força inusual, ja que realment s’entra a la zona d’origen del terreny per accedir-hi. Hi havia una bona barreja de fans de casa i de fora, i ràpidament ens va servir una senyoreta molt amable darrere del bar. Vam mantenir una bona xerrada amb els habitants de la zona, que esperaven que guanyéssim, i que eren filosòfics sobre les seves pròpies possibilitats de mantenir-se al dia. Realment espero que Rochdale torni a pujar ràpidament, ja que era un bar encantador amb gent molt amable i els apassiona el seu equip. Els vam desitjar bé i els vam advertir que Ched Evans estava en flames i que caldria vigilar-lo molt de prop.\nDesprés d’haver estat una vegada abans a Spotland, en els dies foscos dels 80, quan ens vam endinsar a l’antiga 4a divisió, va ser fantàstic entrar a terra i trobar-lo com un bon vell terreny tradicional amb una sensació moderna. L’extrem ple estava ple de fulles i hi havia un ambient brillant. Hi havia molt pocs fans de Rochdale entre els 5.200 públics, però van seguir cantant i gaudint de les bromes, cosa que és un gran mèrit per a ells.\nTot i que sempre vam pensar que es tractava d’un joc guanyable, sempre teniu aquesta por cangurant que pugui resultar una pell de plàtan, sobretot perquè els Dale necessiten els punts per tenir possibilitat de mantenir-se al dia. Tot i això, els Blades ho van mirar i Ched va tocar el pal al primer minut. Aleshores, però, es va produir un desastre, ja que es van produir les nostres pitjors pors i Dale es va trencar per marcar, un bon cop de cap des d’un bon centre. Personalment, no estava massa preocupat, però sens dubte hi havia una tensió entre els aficionats, però això no va durar molt, ja que Kevin McDonald va destruir una mitja volea a casa als dos minuts del gol de Dales. No va passar molt de temps abans que els aficionats del Blades estiguessin en plena veu i èxtasi futbolístic, ja que vam guanyar un avantatge de 4-1 abans del descans, amb el super Ched aconseguint els seus 33 i 34 gols de la temporada i Willo marcant un toc després bona feina de Quinny.\nL’atmosfera del recinte a la mitja hora era elèctrica i tan forta com he escoltat durant un descans, mentre els seguidors de Blades continuaven cantant i gaudint a fons de la nit. La segona part va ser una mica humida com el futbol, amb Doyle esclafat en un jardí de 30 per mantenir feliços els aficionats del Blades, però cal felicitar a Rochdale per continuar lluitant i fer un joc fins al final, marcant un segon gol, que va ser aclamat pels aficionats de Blades que gaudien a fons de la broma amb els aficionats de casa. Es mereixen un gran mèrit i són autèntics aficionats al futbol, ja que es troben en una zona amb alguns equips grans que podrien donar suport, però són fidels al seu equip, fins i tot quan estan a fons i reben costat molt superior. Els administradors i la policia van gestionar molt bé el joc, unint-se a les bromes i sense intentar fer seure 3.700 persones, cosa que no tenien intenció de fer.\nVam treure un volant del terra i vam tornar ràpidament al cotxe, amb l’Homer que ens va dir que la nostra hora estimada d’arribada a Sheffield era a les 23:00. Poc sabia que encara estaríem en una cua de trànsit a una milla del terra uns 40 minuts després! Semblava que cada Blade havia portat el seu propi cotxe i anaven tots en la mateixa direcció. Finalment, i molt tardanament, un cotxe de la policia va bloquejar un conjunt de llums que causaven totes les retencions i, en qüestió de minuts, tornàvem a estar a la M62, però s’hauria d’haver fet molt abans. No ens va importar, però, ja que tots estàvem de molt bon humor per haver tornat al lloc que ens corresponia per sobre de dimecres.\nUna nit brillant, amb gent local fantàstica, un lloc fantàstic per beure, un ambient fabulós a terra, amb bones bromes intercanviant-se amb els brillants fans de Dale i només 4 partits per acabar, sabent que 3 victòries i un empat segellarien el nostre promoció. Aquests són els dies que els veritables fanàtics de futbol adoren i la forma en què haurien de ser tots els jocs. Molta sort a Dale i amb l'esperança de retrobar-vos a tots un dia, a la Premier League.\nJohn i Stephen Spooner (Southend United)18 d’abril de 2014\nRochdale contra Southend United\nDivendres 18 d’abril de 2014, a les 15h\nVaig visitar aquest terreny fa molts anys i havia sentit a dir que el terreny havia estat millorat des de llavors. Rochdale ocupava el 2n lloc de la Lliga i Southend 6è a falta de 4 partits per la qual cosa esperàvem un bon partit. Southend havia aconseguit quedar-se en un lloc de play-off malgrat una cursa de 12 partits sense guanyar. Rochdale és a només 60 milles d’on visc al nord de Gal·les com a fan exiliat de Southend, de manera que un viatge còmode per a mi en comparació amb el llarg viatge dels altres fans de Southend des d’Essex.\nEl meu fill i jo vam viatjar al joc amb el meu germà i la seva filla, ja que havien viatjat al tren el dia anterior per fer una visita de Setmana Santa. El viatge va ser breu al llarg de la M56, M6, M62 i M627 i poc més d’1 hora i més de 12 hores. El terreny era fàcil de trobar i vam arribar aviat i fins i tot vam poder aparcar a Willbutts Lane, davant de l’entrada dels aficionats.\nVam ser ben d'hora, així que vam visitar el Ratcliffe Arms a la carretera principal, Sandy Lane, que es troba a l'entrada de l'aparcament. Havíem conversat amb aficionats locals a Willbutts Lane i de nou al Ratcliffe Arms mentre observàvem un partit de lliga de rugbi de primera en una gran pantalla de televisió i tots eren molt amables, inclòs el personal del bar. Feia un dia sec i assolellat, de manera que ens vam asseure en un petit parc situat davant del terra i ens vam trobar amb un altre germà que havia viatjat amb un autocar de seguidors.\nEl terreny es va veure a la nostra esquerra després d’haver seguit una ruta de navegació senzilla senzilla i és un terreny compacte i ordenat. El terra semblava net i elegant. La terrassa final de Sandy Lane és petita i inusual, ambdós extrems darrere dels objectius són ocupats pels aficionats locals. Els aficionats de fora seuen a l’estand de Willbutts Lane amb un bon seient i molt espai per a les cames. El Main Stand oposat semblava modern, amb caixes d’hospitalitat incorporades. Els seguidors visitants ens vam asseure en un gran estand, però ens va separar per ocupar la meitat de la graderia des del final de la cantonada Sandy Lane fins a la línia de mig camí. Les vistes al camp són excel·lents. La zona dels comentaristes és alta fins a la part posterior de l'estand de Willbutts Lane i es va veure a Ian Dowie pujar a l'estand de servei de la televisió Sky. El terreny de joc estava sec i el personal de terra el va regar just abans del partit i a la mitja part, i va jugar bé, cosa que va permetre als dos equips jugar un bon futbol. El terreny de joc tenia un bon aspecte, ja que el rugbi també es juga a Spotland.\nEl joc es va jugar amb un sol càlid. L’ambient va ser una mica apacible, ja que Rochdale va començar provisionalment i una relliscada defensiva va fer que Southend agafés el liderat. Rochdale jugava un partit ràpid i va tocar la barra, però la seva amenaça es va reduir quan el seu golejador principal Hogan es va lesionar i va haver de coixejar. Southend va marcar un 2n just abans de la mitja part i després directament de la pilota a la 2a part per anar 3 amunt. Els aficionats de Southend van tenir bona veu durant tot el temps amb una victòria fora de casa molt necessària. Hi ha una zona de servei d'alimentació a l'estand, que ofereix els pastissos i begudes habituals a un cost raonable. Puc recomanar els pastissos de carn i patata calents i saborosos a 3 GBP, i els de carn de vedella també eren populars. Els intendents eren relaxats i especialment amables i es podia seure a qualsevol lloc. L’única queixa que tinc és que el sistema de so és deficient i ningú que m’envolta podria entendre cap anunci, inclosa la llista d’equips que es llegia. El programa de partit de 70 pàgines era de 3 lliures esterlines i una lectura raonable.\nVa ser un bon dia de sortida amb un resultat que va deixar a Rochdale al tercer lloc de la promoció automàtica i a Southend encara el 6è a falta de 3 partits per acabar. Rochdale és un camp de futbol tradicional i és un lloc ideal per visitar amb els fanàtics i administradors més simpàtics que he conegut en un terreny fora de tot arreu.\nAssistència 3.884 (a 421)\nTom Raffan (Southend United)18 d’abril de 2014\nAmb nosaltres a la sisena posició de la Lliga i esperant el play-off i Rochdale a la segona amb l’esperança de consolidar el lloc als llocs de promoció automàtica, seria una trobada interessant. Tot i la classificació de la Lliga, Southend acostuma a anar bé contra els equips de la part superior, però no contra els equips de la part inferior (havíem perdut contra Wimbledon la setmana anterior que lluitaven contra el descens), de manera que era encara més important que aconseguíssim el màxim de punts.\nVaig agafar l'autobús dels seguidors fins al partit, que hauria d'haver trigat unes cinc hores, però a causa d'un accident a la M1 va acabar sent més proper a les sis, arribant a Spotland poc abans de les dues. Viouslybviament, un dels avantatges d’anar en autocar és que l’estacionament no és un problema i ens van deixar fora de la graderia.\nAquesta va ser la meva primera visita a Spotland, em va sorprendre el diferent que era el seu aspecte televisiu. Era curiós que donés el que era, al meu entendre, el millor stand del terreny. Era amb molt el més gran i estava lliure de pilars de suport. La terrassa va espatllar una mica l’aspecte del terra, sent significativament més petita que la resta de graderies. En general, era un terreny força agradable, que recordava a Roots Hall, tot i que una mica menys degradat. El\nSouthend es va burlar de les posicions de la lliga en vèncer guanyant còmodament per 3-0, amb gols al minut 12, minut 44 i 11 segons després del descans. Com era d'esperar, amb un partit així, la graderia fora de casa era molt grollera, però amb molt poc soroll d'altres zones del terreny. Tot i que la grada no es compartia amb els aficionats de casa, però els 421 de nosaltres ens vam situar al final més proper a la terrassa, cosa que podria haver generat un ambient molt bo si el joc no hagués estat tan unilateral.\nEls intendents eren generalment simpàtics, amb algunes bromes entre nosaltres i ells, tot i que a la fila del darrere, al costat de la xarxa, semblaven estar molt agitats perquè algú estigués de peu al passadís, tot i que no obstruïa ningú.\nPel que fa al menjar, tenia la intenció de tenir un hot dog, tot i que em van dir que per a aquest partit en particular només servien pastissos, cosa que va ser una mica decebedor.\nTot i que l’autocar estava estacionat una mica més allà del lloc on ens van deixar, va ser fàcil de trobar i no hi havia massa trànsit conduint fora de la ciutat, i vam fer una mica millor temps en el viatge de tornada, arribant a casa cap a aproximadament 22:45 h.\nUn dia brillant, estic d'acord amb el que diu a la guia que és un dels millors dies fora de la Lliga de futbol. Sens dubte, onze hores i mitja en un autocar ben gastat i, definitivament, tornaré a fer un!\nGavin Roger (Groundhopper)8 d’agost de 2015\nRochdale contra Peterbrough\nDissabte 8 d’agost de 2015, a les 15h\nGavin Roger (ventilador neutral)\nPer què teníeu ganes de visitar Spotland?\nSimply Spotland era un terreny que no havia visitat abans.\nVaig agafar el tren de Glasgow a Preston i després de Preston a Manchester Piccadilly. Aleshores vaig tenir l’opció d’enllaçar amb el metro de Piccadilly directament a Rocdale o el tren de Victoria a l’estació de tren de Rochdale. Vaig optar per l’enllaç de metro, ja que es troba a una distància més curta de terra que l’estació de tren de Rochdale. Tanmateix, el tramvia del metro va trigar poc menys d’una hora a arribar a Rochdale, així que vaig decidir que després del partit recuperaria el tren, ja que només trigaria 20 minuts a arribar al centre de Manchester. Vaig trobar el terreny fàcilment, estava a uns 20 minuts a peu del centre de Rochdale.\nVaig prendre un parell de pintes al pub Wetherspoons del centre de la ciutat i després vaig anar cap al camp de futbol de Spotland.\nLes primeres impressions van ser sobre un terreny de lliga inferior ordenat i ordenat. Em vaig asseure a l'estand principal, que tenia una bona vista, a excepció d'alguns pilars que obstaculitzaven lleugerament la vostra vista. Els ventiladors de fora estan situats just enfront, en un estand d’aspecte més modern, que vaig notar que estava lliure de pilars de suport. Els fanàtics de Peterborough van rebre tot l'estand, però només en van ocupar un terç. Darrere de l'objectiu a la meva esquerra hi havia una petita terrassa coberta i un estand més gran de totes les places enfront del qual hi ha els aficionats de casa.\nEl partit no va estar malament amb Rochdale guanyant merescudament per 2-0, els fans de Peterbrough van crear un bon ambient, igual que els de Rochdale, particularment des de la terrassa coberta. Els intendents van ser amables i, tot i que no vaig tastar els pastissos, vaig prendre una copa al bar de la part posterior de l’estand a mitja hora.\nAllunyar-se del sòl va ser fàcil i vaig tenir la sort de fer arribar un taxi negre a l’estació de tren de Rochdale i tornar a Manchester.\nGran dia lliure per al partit inaugural de la temporada en un càlid dia assolellat.\nDaniel Turner (Neutre)28 de novembre de 2015\nDaniel Turner (ventilador de Braintree i Groundhopper)\nPer què esperava aquest joc i visiteu el terreny de Spotland?\nVa ser un viatge per a la meva família que viu a Rochdale. Ja havia visitat Spotland anteriorment i tenia intenció de participar en un altre joc a la zona, però el mal temps va pagar aquests jocs, de manera que, com que Rochdale encara estava en marxa, vaig decidir tornar-hi.\nDes de la casa de la meva tieta es trobava a una milla a peu fins a Spotland, que va trigar uns 30 minuts. Per a qualsevol persona que condueixi, és bastant senzill aparcar als carrers propers.\nVaig visitar la botiga de xips de Wilbutts Lane abans del joc, que és ben coneguda per ser molt popular entre els dos grups de fans. També vaig gaudir d’una pinta de Somersby Cider al bar Radcliffe abans del partit.\nQuè vau pensar en veure l’estadi, les primeres impressions de fora i després d’altres costats del Spotland Ground?\nEm vaig asseure al Pearl Street Stand darrere d’un objectiu. La vista estava bé, però havien deixat els pols on hi havia la xarxa de porters de l’entrenament, però això no em va molestar massa.\nEl partit va ser entretingut, ja que vam veure com Port Vale anava per 1-0, però Rochdale va acabar guanyant el partit per 2-1. Gràcies a l'excel·lent sistema de drenatge, vam aconseguir veure un joc, ja que l'entorn del terreny de joc estava inundat, però el terreny de joc no.\nEstà una mica ocupat, ja que hi ha cotxes que surten a terra alhora i el trànsit retrocedeix a mig quilòmetre a causa d’uns semàfors per la carretera, però caminar estava bé.\nUn altre bon dia a Rochdale, un enorme hot dog a 3 lliures, val la pena el preu, a més de comprar una insígnia de pinzellades del programa de bufanda i un clauer per a la meva col·lecció personal. La botiga de xips Wilbutts Lane és una visita obligada.\nMike Weston (Ciutat de Swindon)30 d'abril de 2016\nRochdale contra Swindon Town\nMike Weston (seguidor de Swindon Town)\nPer què esperava aquest joc i visiteu el camp de futbol de Spotland?\nNormalment no anem a molts jocs fora de casa. A més, aquesta temporada havia estat realment desafiant i la majoria de partits fora de casa són a força distància. Però, amb la temporada segura per a nosaltres, vam prendre una decisió tardana per seguir el dia i fer una mica de riure.\nEl malson habitual de M6 el va convertir en un repte i finalment vam arribar a Rochdale cap a les 2 de la tarda. Havia llegit en aquest lloc i altres que l’estacionament era un problema, però vam trobar el contrari: vam passar pel terra (al costat del cementiri) i a la cruïlla principal de carreteres vam girar a la dreta. Hi havia un munt d'aparcament gratuït i gratuït a la carretera principal. A menys de cinc minuts a peu del terra. És molt fàcil entrar i sortir.\nQuè vau fer abans del partit pub / hippy, etc., i els fans de la casa eren simpàtics?\nTeníem previst visitar el pub Cementiri amb un nom intrigant, però amb el temps acabat vam decidir aparcar i caminar fins a l’estadi. Vam acabar sent convidats per un amable intendent al bar Dale, situat a terra, i, tot i ser pràcticament els únics fans del bar, ens van rebre i ens van tractar bé. No vaig escoltar cap paraula negativa cap a nosaltres. Gent agradable i un bar decent, ben assortit i el servei excel·lent.\nQuè vau pensar en veure el terreny, les primeres impressions de fora i després els altres costats de l’estadi Spotland?\nEm va sorprendre i estar content de no estar asseguts en un extrem del terra (detesto les vistes de les escombraries des de darrere dels gols), sinó a la meitat de la línia. Amb un punt de vista excel·lent que rivalitzava amb el que vam escollir per als partits a casa. Bastant estrany veure les zones darrere dels gols en ambdós extrems poblades per aficionats locals. El terreny de joc, però, no va ser bonic, suposo que també hi juguen la lliga de rugbi. semblava nu i accidentat per tot arreu.\nEls seguidors locals eren força silenciosos i escassos, tot i que encara tenien possibilitats matemàtiques de fer els play off. Es va crear un ambient força estrany, no que això afectés el nostre gaudi. Amb nosaltres prenent la davantera després de 90 segons ens va fer una mica més bulliciosos de l’habitual. Es van provar els famosos pastissos de carn i patata i van ser excel·lents. No obstant això, eren una mica més cars del que hem vist afirmat en aquest lloc, dos pastissos i dos tes em van fer tornar deu. Tot i així, la qualitat dels pastissos era bona. Quan vam tornar uns segons a la mitja part, vaig optar per un pastís de balti, només per canviar, va ser un error. Farcit aquós i amb poc gust, si hi aneu, enganxeu-vos a la versió de carn i patata.\nEl joc va ser un desgraciat, ja que teníem dos amunt i finalment vam quedar amb nou homes per empatar. Una menció especial per als administradors: eren excel·lents. Un altercat amb un dels seus jugadors durant el partit va indignar tant un dels nostres seguidors a la primera fila que va estar pujant per sobre de la barrera per arribar al jugador. Es va negar a seure uns 20 minuts, seguint arengant al jugador en qüestió. A la majoria dels altres terrenys (inclosos els nostres) s’hauria trobat ràpidament a la vorera de l’estadi. Els comissaris, però, van convèncer-lo amb paciència i paciència perquè s’assegués, i després el van vigilar i li van recordar això cada vegada que el jugador infractor s’acostava i va decidir que era hora de fer una altra 'xerrada' amb el jugador. Administrador molt pacient i professional.\nAbsolutament fàcil. Cap problema, molt poc trànsit, vam tornar a la M6 en un tres i no res. Suposo que el nombre baix d’aficionats locals va contribuir a això.\nMolt bé. Locals acollidors i amables, una vista decent, una rasa decent, fàcil d'entrar i sortir. No hi ha queixes i una experiència molt millor que molts terrenys de distància. Una llàstima que tinguessin Grant Holt jugant per a ells, tot i així ens va donar a algú a odiar com un malvat de pantomima.\nBrian May (AFC Wimbledon)27 d’agost de 2016\nAquesta era la primera vegada que anava a Spotland i, ja que visc a Edimburg, anar a veure Wimbledon és un regal per a mi en aquests dies.\nVam agafar el tren cap a Rochdale (només un canvi a Wigan) i el viatge va ser molt fàcil. Havíem sentit a dir que hi havia una mica de caminada fins a terra des de l'estació, però com que vam arribar amb molt de temps, vam decidir caminar-hi. És una ruta bastant senzilla, però té un parell de turons i hem trobat que la estimació de Google Maps de 27 minuts és una mica optimista; ens ha trigat uns 35 minuts a un ritme raonable.\nCom que tenia els meus fills amb mi, el pub no era una opció, de manera que vam parar a un parc per dinar i alguns nens locals van desafiar els meus nois a un partit amistós. Uns quants desafiaments 'robustos' i molts gols després, es van declarar honors fins i tot i van seguir una mica de broma de bon humor mentre ens dirigíem cap a terra.\nQuè vau pensar en veure el terreny, les primeres impressions de fora i després d’altres costats de Spotland?\nSi camineu des de la ciutat, arribeu a l’estand de fora (amb el convenient xippy que hi ha al davant), de manera que és molt fàcil trobar-hi camí i també es pot trobar fàcilment la botiga del club si voleu fer una visita. A l’entrada, els intendents eren prou educats, però els nens i jo vam haver de passar torniquets separats per alguna raó, tot i que porten al mateix lloc a l’altra banda. En entrar a la zona de seients, em va sorprendre veure que semblàvem que teníem el lloc més gran, tot i que amb el terç mitjà encordat perquè ens asseguéssim. Els Dons tenien un parell de centenars de seguidors, de manera que hi havia molt espai i l’absència de pilars era un avantatge. El terreny, òbviament, s’ha millorat en els darrers anys, de manera que les grades assegudes estaven ordenades i la terrassa de la casa també sembla força nova.\nEls lavabos eren bàsics, però bé, el personal de restauració era molt amable i els pastissos de carn i patates són molt recomanables. Durant el partit, els seguidors del Dons van compensar les nostres xifres fent força soroll (impulsat per un gol primerenc), però els seguidors de Rochdale no es van posar en marxa fins que van començar a pressionar per aconseguir un gol d’empat. L’ambient en general era decent i els administradors ens vigilaven, però no eren gens dominants. Tots dos equips es trobaven al peu de la taula i el partit era previsiblement ajustat. Wimbledon va començar amb més força i es va avançar al principi, però Dale va superar la segona part i va merèixer l’empat.\nEl terreny es va buidar ràpidament i tots dos conjunts de ventalls es van barrejar als carrers sense cap mena de problema. Sense cap senyal evident de taxis ni autobusos, vam marxar cap a la llarga caminada de tornada a l’estació, parant a Asda en el camí de subministraments per al viatge. El problema d’assistir a jocs a Anglaterra mentre vivim a Escòcia sol ser arribar a casa: havíem de tornar per Leeds (ja que no hi havia connexions per la línia de la costa oest), però només necessitàvem un canvi.\nEn general, un bon dia de sortida. Bona vista del joc, fàcil accés a terra i no un ambient amenaçador en cap moment, molt important quan porteu els nens a un joc. Decebut que deixéssim caure 2 punts profundament en el temps de lesions, però probablement l’empat va ser gaire correcte. La meva impressió general va ser que els dos equips es van enfrontar a la proverbial 'llarga temporada dura', però em complau veure que tots dos han pujat a la meitat superior en el moment d'escriure.\nRob Pickett (Oxford United)21 de gener de 2017\nRochdale contra Oxford United\nEn el passat sempre m’ha agradat visitar Spotland. Bon petit terreny amb vistes dignes. I com a aficionat al nord d’Oxford, és bastant a prop de la meva casa adoptiva de Sheffield.\nEn el passat sempre he conduït, però quan trobava un vell col·lega en una de les seves tremuques de terra, vaig agafar el tren per Manchester. The Spotland Ground és a poca distància de l'estació.\nVam agafar un taxi fins a l'hotel The Cemetery, una bona cervesa i dinars. Val la pena visitar-la i a uns 600 metres del terra.\nFàcil de trobar i destacat a la localitat. I per als aficionats, una gran vista des del costat.\nRochdale havia guanyat 10 partits a la Lliga Un. El dia que es van trencar i Oxford va jugar molt bé per guanyar per 4-0. Les instal·lacions de càtering són amables i el terreny té un ambient relaxat.\nMolt més complicat. Com que havíem d’arribar a l’estació, passaven 30 minuts a peu en una nit freda.\nDes d’una perspectiva d’Oxford: genial! No obstant això, recomanaria una visita a Spotland a qualsevol aficionat fora de casa, un dels millors dies de sortida i, si us agrada la cervesa real, aneu al pub Cemetery.\nChristian Lyth (Blackburn Rovers)9 de setembre de 2017\nRochdale contra Blackburn Rovers\nPer què esperava aquest joc i visiteu el Crown Oil Arena? Viure més a prop de Manchester que de Blackburn és un dels factors novedosos d’aquesta temporada en què és més fàcil accedir a diversos jocs fora de casa que als de casa. Juntament amb un seguit considerable esperat, estava esperant aquest. Què tan fàcil va ser el vostre viatge / trobar el terreny / aparcament? Un bonic i fàcil viatge en tren de 40 minuts des de la meva estació de ferrocarril local de Walkden va fer que estigués a Rochdale a les 11.30 hores abans que apareguessin alguns dels elements més animats del nostre suport. Ja feia uns anys que havia fet Rochdale pilotant una pretemporada, però aquest va ser el meu primer partit competitiu. Què vas fer abans del partit pub / chippy, etc., i els fans de la casa eren simpàtics? M’havia disposat a conèixer amics de Blackburn al pub Regal Moon Wetherspoons, que es trobava a uns 10 minuts a peu de l’estació. Tot i la primera hora, ja era força animat i només teníem el que hi havia aquí abans de passar al pub Flying Horse. Sens dubte, va ser una millor opció, ja que vam poder menjar una mica i vam veure com començaven els primers dies. Vam xerrar amb uns quants fans de Rochdale que van ser simpàtics i van fer una visita agradable. Què vau pensar en veure el terreny, les primeres impressions de fora i després els altres costats del Crown Oil Arena? El terreny de Spotland està a uns quants quilòmetres de la ciutat i, per sort, per a nosaltres, com que el temps era plujós per dir-ho com a mínim, vam aconseguir un ascensor d’un amic i vam aconseguir aparcar al carrer a només un parell de carrers. M'encanten els antics terrenys que es troben entre l'habitatge i Rochdale és sens dubte un d'aquests. Comenteu el joc, l'ambient, els administradors, els pastissos, les instal·lacions, etc. Per a nosaltres el joc i l’ambient van ser fantàstics. Entre una multitud d'aproximadament 6500 la meitat eren de Blackburn i després de prendre el lideratge al cap de deu minuts el to estava gairebé definit. Els administradors en general semblaven bé, el meu únic problema seria que havien decidit un lloc on voleu la política, cosa que està bé si només heu pres la meitat de l'assignació, però quan es va esgotar el caos previsible va significar la major part de les passarel·les estaven bloquejades i dues files de profunditat. Per sort, tot va passar bé. Comenteu allunyar-vos del terreny després del partit: El pub de terra no deixava entrar ningú després, però vam anar cap al cementiri que s’havia recomanat en aquesta guia i, malgrat una breu espera per entrar-hi, va ser decent i la gent local va ser amable. Resum de les opinions generals del dia: Un viatge realment bo. Rochdale és una ciutat agradable, Spotland un terreny interessant i gent amable. A més, amb una victòria per 3-0 fora de casa no es pot demanar molt més realment.\nJack Jones (Doncaster Rovers)12 de setembre de 2017\nRochdale contra Doncaster Rovers\nPer què esperava aquest joc i visiteu el Crown Oil Arena? Va ser un nou terreny per a mi. A la televisió, Spotland sembla un dels típics terrenys d’estil antic que tothom estima. A qui no li agrada un dia de festa a Manchester un dimarts al vespre fred i humit? Què tan fàcil va ser el vostre viatge / trobar el terreny / aparcament? Degut a que vaig estar a la feina aquell matí havia de ser amb autocar. Des de Doncaster hi ha només una hora i mitja pel camí, de manera que viatjar estava bé. Tot i això, no voldria ser el conductor de l’autocar ni cap altra persona que condueixi cap avall perquè l’estacionament és atroç. No hi ha aparcament assignat a terra pel que vaig poder veure i els autocars van aparcar a la carretera a uns cinc minuts a peu, (no és brillant en tirar-lo amb pluja). Què vas fer abans del partit pub / chippy, etc., i els fans de la casa eren simpàtics? Hi ha un pub adjacent al terra i no té res d’especial, només un bar i seients amb una zona per a fumadors a l’exterior. Quan vaig arribar, vaig parlar amb alguns fans grans que eren educats i em van donar una bona sensació a la base de fans, però això es va fer malbé per un comportament infantil immadur dels nens que cridaven i juraven al nostre autobús. Què vau pensar en veure el terreny, les primeres impressions de fora i després els altres costats del Crown Oil Arena? Si fos un fan de Rochdale, no m’impressionaria que possiblement el millor stand al terreny sigui donat als aficionats. Des de l'exterior, l'estadi sembla poc inspirador. En general, als meus ulls el terreny és pobre i els 2.000 assistents també eren força pobres. Comenteu el joc, l'ambient, els administradors, els pastissos, les instal·lacions, etc. Bé, pel que fa al joc ser fan de Doncaster mai és brillant. Tot i així, prenent la davantera després d’unes bones ocasions i una penalització del porter Ian Lawlor, ens va semblar que hi havia sort. Vam ser els únics seguidors que van fer soroll durant la primera part i la segona part fins al minut 90 aproximadament. Tot anava tan bé i vaig pensar que els tres punts tornaven a Donny. Però no, un cop sublim al minut 90 va empatar el nivell local i va seguir un segon per Rochdale dos minuts després al temps de parada, després d’un remat de cap desviat des d’un córner que va donar al seu davanter un toc d’entrada a dos metres fora i un temps humit desgraciat representa l’estat d’ànim dels aficionats al Rovers. Ara els seguidors locals decideixen cantar una cançó quan falta un minut per al rellotge. El menjar era bo, els majordoms eren normals sense problemes i les instal·lacions eren de nou, estàndard, lavabos, seients i cervesa. Comenteu allunyar-vos del terreny després del partit: Allunyar-se del terra va ser relativament fàcil tot i que els autobusos semblaven haver estat traslladats a un lloc una mica diferent. Resum de les opinions generals del dia: En general, el temps miserable va reflectir el joc i l'estat d'ànim al final de Donny. Tot i que fan els veritables fans, tot forma part de l’experiència.\nMatt Brain (Oxford United)16 de desembre de 2017\nMatt Brain(Fan de l'Oxford United)\nPer què esperava aquest joc i visiteu el Crown Oil Arena? Mai he estat al Spotland Ground, niRochdale mateix. Què tan fàcil va ser el vostre viatge / trobar el terreny / aparcament? No tant malament. Vam sortir de casa nostra a Bourton-on-the-Water, a Cotswolds a les 10 del matí i vam arribar a Rochdale 3 hores 10 minuts després. De vegades era una mica lent a l’M42 i l’M6, però el terreny era fàcil de trobar. Vam aparcar per una carretera sense sortida a uns deu minuts a peu de Spotland. Què vas fer abans del partit pub / chippy, etc., i els fans de la casa eren simpàtics? Vam anar al pub a terra. M’esperava que fos bastant barat, però, en canvi, era una mica car per a una pinta, a 3,50 lliures per una cervesa. Tot i així, és més barat que els preus de Cotswold. El bar estava barrejat amb els fans de Rochdale i Oxford, la gent de Rochdale era molt agradable i amable. Què vau pensar en veure el terreny, les primeres impressions de fora i després els altres costats del Crown Oil Arena? El primer estand que vam veure des de fora del terra va ser un estand adequat de la vella escola, el final de terrassa Rochdale. La graderia de fora es troba al costat del terreny de joc oposat a les excavacions, una grada gran, però amb només uns 400 aficionats a Oxford, semblava encara més gran. Comenteu el joc, l'ambient, els administradors, els pastissos, les instal·lacions, etc. Un dels pitjors jocs que he vist mai, que va acabar 0-0. El terreny de joc era horrible, l’ambient era horrible, també feia fred (-2, però semblava -20), però el boví era de primera categoria. Els intendents eren amables. Comenteu allunyar-vos del terreny després del partit: Va fugir molt fàcilment. Però el M6 estava ocupat a la tornada i ens va trigar tres hores i mitja a arribar a casa. Resum de pensaments generals de el dia fora: Rochdale era un lloc molt agradable i el terreny Spotland era bo. Si no fos pel futbol hauria estat un molt bon dia. Hi tornaria, però amb sort, a l’agost o al maig, no al gelat desembre.\nAlan Birch (AFC Wimbledon)17 de març de 2018\nAlan Birch(Aficionat a l'AFC Wimbledon)\nPer què esperava aquest joc i visiteu el Crown Oil Arena? No havia estat a Rochdale des dels anys vuitanta amb el vell Wimbledon i volia veure els canvis a l’estadi i, amb sort, veure’ns guanyar almenys un punt en la nostra batalla de descens. Què tan fàcil va ser el vostre viatge / trobar el terreny / aparcament? El viatge des de Herne Bay a Kent va trigar cinc hores i mitja, ja que el meu viatge va ser des de Herne Bay fins a Londres i després un tren fins a Manchester Piccadilly. Després vaig pujar a un tramvia cap a Manchester Victoria i l’últim tram va ser un tren cap a Rochdale. Tenia previst conèixer un amic a l’estació i vam anar cap a Spotland. Vam aparcar a una església de Willbutts Lane (a un minut a peu dels torniquets) que només va demanar una donació a l'església. La persona que va agafar els diners va ser conversa i acollidora i fins i tot va obrir l’església (L’església de Sant Climent) perquè utilitzéssim els lavabos. Petits gestos com aquest signifiquen molt quan heu recorregut una llarga distància. Què vas fer abans del partit pub / chippy, etc., i els fans de la casa eren simpàtics? Vam anar a Willbutts Lane Chippy. El menjar era excel·lent i el personal era amable i, a causa del clima (-2 graus), ens va aconsellar que ens quedéssim a la botiga de patates fregides per menjar a la calor. Excel·lent pastís i patates fregides de carn i patata amb pèsols o salsa per 3,90 GBP. Arribant a terra una hora abans de començar, no hi havia molta gent al voltant. Vam comprar un programa a la cantonada del terra i un oficial del club va venir a xerrar i ens va desitjar un viatge segur cap a casa. Després vam anar caminant fins a la casa i el personal de la porta ens va donar la benvinguda al bar Ratcliffe. El meu company encara menjava el seu pastís i les patates fregides i el porter li va dir que entrés del fred i l’acabés a la calor. Ens vam asseure i vam veure el joc del cel i els fans de Rochdale van xerrar fins que vam marxar a la sortida. Què vau pensar en veure el terreny, les primeres impressions de fora i després els altres costats del Crown Oil Arena? Un terreny de lliga típic inferior amb les noves incorporacions de les tres grades. És intel·ligent, però ha conservat el seu caràcter i Spotland també conserva l’aire d’un camp de futbol tradicional, a diferència d’alguns dels terrenys més nous que s’han construït. L'extrem fora es troba al Willbutts Lane Stand al llarg d'un costat del terreny de joc. Les vistes no tenen cap obstacle. Probablement el millor stand i regalat als aficionats. Comenteu el joc, l'ambient, els administradors, els pastissos, les instal·lacions, etc. El joc era de sis punts amb els dos equips que necessitaven els tres punts. L'AFC Wimbledon va començar amb força i va marcar un gol primerenc. No obstant això, segons la temporada fins ara, no podem aguantar un avantatge i abans de la mitja part Rochdale havia igualat. Després del descans, Rochdale ens va portar el partit i vam tenir la sort d’escapar de la tundra gelada de Spotland amb un punt. Si jo fos un fan de Rochdale, em deixaria sense haver guanyat. L’ambient era tranquil al principi des de Rochdale, però tenien aprox. 20 joves al racó d’un estand que cantaven i petaven un tambor ara molest durant tot el joc. Allà només hi havia uns 238 fans de Dons i els assistents van cantar durant tot el partit. El quiosc de menjar venia alcohol a fans de fora i, tot i que el menjar semblava temptador, a causa de les temperatures gèlides no ho vam provar. Tanmateix, vam prendre begudes calentes i, a 2,20 lliures per a un Bovril, aquest va ser el preu de la primera lliga. Els intendents van ser amables i no van haver d’intervenir, ja que els seguidors visitants es van comportar bé com en la majoria de partits fora de casa on he estat. Al final del partit, ens van desitjar un viatge segur i ens van agrair que vinguéssim al partit. De nou un bon toc. Comenteu allunyar-vos del terreny després del partit: Després del xiulet final, vam anar cap al cotxe i vam sortir a Sandy Lane en uns cinc minuts. Sis hores més tard, érem a casa a Kent després d’haver conduït entre torbades i neu intensa a l’M40. Resum de les opinions generals del dia: Un dia llarg, però que va valer la pena per la cordial benvinguda que vam rebre del personal i simpatitzants de Rochdale el dia. També un altre punt cap al que crec que és un lloc de descens més alt que inferior. Si voleu veure el futbol en un terreny adequat i voleu sentir que el vostre suport és benvingut i valorat pel club d’origen, aneu a Spotland, on gaudireu d’un dia de partit sense problemes. Tornarà definitivament, probablement quan tots dos competim a la Lliga Segona la propera temporada.\nChristopher Smith (Fleetwood Town)20 de març de 2018\nRochdale contra Fleetwood Town\nDimarts 20 de març de 2018, a les 19.45 h\nChristopher Smith(Ventilador de Fleetwood Town)\nPer què esperava aquest joc i visiteu el Crown Oil Arena? Originalment, no era capaç de fer aquest joc, a causa dels compromisos de treball que tenia el dissabte inicialment previst. Afortunadament per a mi, el partit es va ajornar a causa dels compromisos de la FA Cup i es va reprogramar per un dimarts. No anava a deixar passar l'oportunitat. Ja he estat a l'arena del Crown Oil una vegada abans, però aquest joc tenia molt més joc que la darrera vegada, i amb els dos clubs a l'extrem equivocat de la taula. Què tan fàcil va ser el vostre viatge / trobar el terreny / aparcament? Anar a l’entrenador dels aficionats elimina moltes preocupacions per aparcar i trobar el terreny, de manera que una hora i 10 minuts després de sortir de Fleetwood vam anar caminant cap al terra. En arribar a Rochdale, el conductor va seguir les indicacions cap al 'aparcament de l'autocar', que en realitat es trobava a la part esquerra de la carretera principal. Va estar bé amb només dos entrenadors allà la nit, però imagino que seria problemàtic que apareguessin més entrenadors. Què vas fer abans del partit pub / chippy, etc., i els fans de la casa eren simpàtics? Com que feia molt de fred i hi havia temps per matar abans del partit, jo i el meu germà vam entrar al Radcliffe Arms just al terra. És un club social prou decent amb un interior ampli i un gran nombre de personal del bar, cosa que significava que no hi havia molta cua per fer. La nit no vaig parlar amb cap aficionat de casa, però els dos conjunts d’aficionats s’estaven barrejant sobre el partit previ sense cap problema. Què vau pensar en veure el terreny, les primeres impressions de fora i després els altres costats del Crown Oil Arena? El Crown Oil Arena és l’estereotip de stands de caixa anglesa Ground Ground de diferents edats i amb una bona vista des de tots els angles. És estrany que la major posició es doni als aficionats visitants, tot i que, havent-hi participat dues vegades, encara no puc creure que tingui una capacitat de 3.500. Estàvem a la darrera fila, però no érem ni molt amunt ni lluny del terreny de joc. No sembla que sigui molt més gran que el Parkside de Fleetwood, però sembla que l'entrada té més del doble de persones. Comenteu el joc, l'ambient, els administradors, els pastissos, les instal·lacions, etc. El joc en si va ser absolutament terrible a la primera part. Tots dos equips eren molt pobres, cadascun lluitant per crear ocasions o fins i tot per mantenir la possessió. La segona meitat va començar amb un peu similar fins que una col·lisió aèria entre un jugador de Rochdale i un jugador de Fleetwood va veure com el primer requeria tractament al camp durant vuit minuts abans de ser estirat. Després d'això, Fleetwood va començar a establir-se en el joc i va jugar molt bé. Al final vam guanyar 2-0 gràcies a dos gols molt ben aconseguits. Per a mi i el meu germà, va ser la primera victòria de Fleetwood a la qual vam assistir des del 28 d’octubre. L’ambient dels 190 aficionats viatgers va ser de primer nivell durant la major part del partit, especialment a la segona meitat. Hi va haver moments de cant dels fans de Rochdale des dels dos extrems, tot i que poques vegades estaven sincronitzats i no recordo cap cant d'ells un cop van baixar l'1-0. Vaig tenir un pastís de bistec i pebrot des de terra, molt bonic i de preu moderat, i el meu germà va aprofitar una de les ofertes combinades, cosa que no he vist en cap cas. Vaig notar que quan vaig aconseguir el meu pastís, només en quedaven uns quants. He escoltat diverses queixes sobre el fet que Rochdale es quedés sense menjar, així que recomanaria aconseguir menjar quan entris o abans de la mitja hora. Els intendents eren simpàtics i relaxats i es van ocupar de l’eliminació d’una bomba de fum (de color taronja per alguna raó!) D’una manera tranquil·la i controlada i mai van posar les mans a ningú de la zona d’on provenia. També van respondre ràpidament quan un ventilador de Rochdale a la terrassa adjacent es va esfondrar. Afortunadament respirava i estava conscient cinc minuts després i espero que estigui bé ara. Comenteu allunyar-vos del terreny després del partit: Molts seguidors de Rochdale van aconseguir l’existència quan es va marcar el nostre segon gol, la qual cosa significava que els entrenadors no havien trigat gaire a sortir del terreny. Resum de les opinions generals del dia: Fàcilment un dels meus dies favorits fora de casa, ajudat en la major part per una victòria crucial que s’ha de dir. Dit això, un viatge a Spotland sol ser un dia agradable, amb aficionats a la casa i llocs on menjar i beure prèviament. Tanmateix, espero que no haguem de venir aquí la propera temporada, ja que sembla probable que Rochdale baixi de la Lliga 2. Espero que puguin treure la bona fuga tot i que òbviament no a les nostres costes.\nMark Ball (Ciutat de Shrewsbury)31 de març de 2018\nRochdale contra Shrewsbury Town\nPer què esperava aquest joc i visiteu el Crown Oil Arena?\nShrewsbury es trobava en una gran posició de lliga pel mínim del play off.\nPobre perquè el M62 estava tancat però per sort el Sat Nav ens va treure dels problemes. L’aparcament no era tan dolent, vaig trobar un carrer lateral a uns mig quilòmetre del terra.\nHi ha dues barres adossades a terra, així que vam entrar en una d'aquestes, ja que els aficionats de fora eren benvinguts. Ale molt amable i raonable.\nQuè vau pensar en veure el terreny, les primeres impressions de fora i després els altres costats del Crown Oil Arena?\nÉs petit. Els aficionats de fora estan inusualment asseguts a un costat del terra, però tenen una bona vista i estan a prop de l'acció. No hi ha rellotge per fer un seguiment del temps del partit.\nRochdale ha malgastat 500.000 lliures esterlines en retransmetre el seu terreny de joc, ja que era relliscós, cedint la gespa, accidentat i desigual. No va fer una festa futbolística. Shrewsbury va guanyar un avantatge merescut, però la nostra excel·lent meitat central va caure accidentalment i va trencar un pòmul. Estàvem desgavellats abans del partit, però això ho va empitjorar i vam estar desesperats després d’aquell incident. Rochdale no és un mal equip, no puc creure que estigui entre els quatre primers i ha lluitat degudament per liderar el 2-1. L’àrbitre va donar un penal a Shrewsbury, va estar a 10 iardes de la falta, però el porter (a 50 iardes) el va anul·lar. Tot molt estrany. Amb el porter al córner, Rochdale va centrar la pilota en una porta buida. Resultat 3-1. El pastís de pollastre Balti que tenia era horrible. Si aquell hagués estat el primer pastís de CB que m’havien donat mai no en compraria un altre. Però era barat i servia amb un somriure.\nFàcil. El M62 estava obert de nou i vam arribar a casa amb temps.\nRochdale és un club amable, un terreny molt petit però un lloc agradable per veure un partit.\nNeil Oakshott (Portsmouth)7 d’abril de 2018\nRochdale a Portsmouth\nPer què esperava aquest joc i visiteu el Crown Oil Arena? Feia molts anys que no havia estat a Spotland, així que esperava el dia per veure com havia canviat el lloc. Què tan fàcil va ser el vostre viatge / trobar el terreny / aparcament? El viatge fins a casa meva a West Midlands va ser lent, trigant gairebé tres hores. No, gràcies a les obres a la M6 i a una xarxa viària generalment transitada. El club va aconsellar l’estacionament al carrer, però un company de treball que donava suport a Rochdale va suggerir utilitzar l’aparcament situat fora de la botiga Coop a Edenfield Road, a deu minuts a peu del terra. Després de consultar amb el responsable de la botiga que estava bé deixar-hi el cotxe, vam caminar directament cap al terra. Què vas fer abans del partit pub / chippy, etc., i els fans de la casa eren simpàtics? Gràcies als esmentats treballs per carretera no hi va haver temps per menjar ni beure fora del terra, de manera que va entrar directament i un pastís i una tassa de te abans de prendre els nostres seients. El pastís de fet era molt bo, però aleshores tenia tanta gana de pa sec que hauria semblat una bona opció! A causa de la pressa, mai no vam poder parlar amb els seguidors de la llar, però ells, el personal i els administradors semblaven una colla prou amable. Què vau pensar en veure el terreny, les primeres impressions de fora i després els altres costats del Crown Oil Arena? Spotland era, en molts aspectes, tal com ho recordava, tot i que la darrera vegada que vaig estar allà vam haver de parar en un extrem obert i els lavabos sense sostre es van inundar durant un xàfec. Aquesta vegada ens van allotjar al costat i va ser bo veure un sostre que cobria els dos extrems. Comenteu el joc, l'ambient, els administradors, els pastissos, les instal·lacions, etc. Per a un equip de Pompey que encara tenia les ambicions d’agafar un lloc de joc, en la majoria dels casos vàrem ser els millors segons un equip de Rochdale que lluitava per la seva vida a l’altre extrem de la taula. Pompey no va liderar mai, però va aconseguir agafar un punt gràcies a dos gols de Brett Pitman i a un autogol a l’últim minut de Matt Done. Va ser tan entretingut com s’esperava que hi hagués un empat de 3-3, però en sortir del terreny la visió general era que d’alguna manera ens en sortiríem. Cal fer una menció especial per a l'àrbitre Andy Haines, que va ser tan dolent per a les dues parts en la seva presa de decisions i, de vegades, va impedir que el joc fluís, en lloc de semblar voler escoltar el so del seu xiulet. Comenteu allunyar-vos del terreny després del partit: Sortir de l’aparcament va trigar uns instants i, tot i haver de tornar amb cotxe més enllà de l’estadi, ens trobàvem a la M62 gairebé sense temps. Tot i així no va parar el viatge de tornada cap a casa trigant gairebé el temps fins que el viatge pujava ... Resum de les opinions generals del dia: Què no m’agrada d’un empat de 3-3, un futbol de final a final i la meva dona em va sorprendre aquell matí decidint acudir al seu primer partit de Pompeya a quatre dies de vint anys de l’últim ?! Tot i les interminables carreteres, va ser un bon dia de sortida en un club amable. Definitivament tornaré la propera vegada.\nDavid Crossfield (Barnsley)21 d’agost de 2018\nRochdale a Barnsley\nFeia més de 30 anys que no anava a Spotland, així que tenia ganes de veure com havia canviat el terreny.\nNormalment viatjo en tren, però això no era pràctic per a un inici de setmana a la tarda, així que vaig aconseguir un ascensor amb un amic. No era fàcil trobar una plaça d’aparcament. Vam aconseguir enfonsar-nos en un espai prop d'una petita desfilada de botigues que hi havia a la carretera des de l'Hotel Cemetery.\nDesprés d’aparcar vam tornar cap a l’hotel Cemetery. Un pub fantàstic amb bones cerveses. També hi havia sandvitxos i pastissos i es mostrava Sky Sports. L’ale i l’entrepà van caure bé. El pub encoratja activament els aficionats i ofereix un descompte en la cervesa en la producció del vostre abonament. Els aficionats de casa i de fora dins del pub es van barrejar sense problemes.\nquan Manchester es va convertir en una ciutat\nEm van impressionar les millores. Ara és un terreny molt net. La meva memòria era pagar un extra per estar sota cobert sota el que era pràcticament un graner. M'agrada mirar des de la meitat de la línia en lloc de per darrere dels objectius, així que em va agradar el meu seient.\nL’amministrador va ser amable. Barnsley va vendre al voltant de 1400 bitllets, de manera que l’ambient a la zona de fora era bulliciós. Barnsley es va trencar per 4-0 a casa amb Keiffer Moore marcant un hat trick.\nEscapar-se va ser un malson. Va ser difícil arribar des del nostre aparcament a la carretera i després a la carretera principal. Vam trigar 45 minuts a tornar a l’autopista.\nUn bon viatge de distància. M’ha agradat tornar a visitar Spotland. L'hotel Cemetery va ser excel·lent. Espero que el nostre proper partit sigui un dissabte per poder viatjar en tren i prendre una pinta al centre de la ciutat.\nJames (Coventry City)9 de febrer de 2019\nRochdale a la ciutat de Coventry\nPer què esperava aquest joc i visiteu el Crown Oil Arena? Ja havia estat a Spotlands una vegada i el nostre disc no és fantàstic. Juntament amb la nostra incapacitat per marcar i una conseqüent mala forma de forma, una derrota a l’últim moment es va sentir inevitable. Què tan fàcil va ser el vostre viatge / trobar el terreny / aparcament? Vaig agafar el tren des de Manchester Victoria fins a l’estació de tren de Rochdale i vaig saltar al Metrolink (abonament de 4,80 lliures esterlines) al centre de Rochdale. Vaig anar a un pub i després vaig agafar un taxi fins a terra (uns 3 lliures esterlines). Podeu obtenir el Metrolink des de Victoria, però triga 50 minuts, mentre que el tren triga 15. Què vas fer abans del partit pub / chippy, etc., i els fans de la casa eren simpàtics? Vaig caminar des de la parada de metro fins a un pub anomenat Baum, just al costat del carril Hunters. El Baum ofereix una excel·lent selecció de cerveses reals i serveix menjar de pub d’aspecte decent. Algunes telèfons van esquitxar. No estic segur de si tenien cel o no perquè mostraven el joc de rugbi de les sis nacions a la BBC. Què vau pensar en veure el terreny, les primeres impressions de fora i després els altres costats del Crown Oil Arena? Spotland, com es deia originalment, és un exemple molt típic de terreny de la Lliga Un. Quatre costats menuts d'igual alçada situats entre habitatges adossats. Prefereixo aquests terrenys d’estil més antic ja que estàs molt més a prop del terreny de joc. A l’estadi no hi havia cap marcador que pogués veure. El suport principal oposat diferia lleugerament pel fet que tenia una fila de vidre que presumptament contenia les caixes executives. Comenteu el joc, l'ambient, els administradors, els pastissos, les instal·lacions, etc. Vaig prendre un pastís i un cafè abans del joc per un cost de 4,50 GBP, però només en efectiu, no s’accepten pagaments amb targeta. Rochdale va oferir molt poc en el futur i les poques oportunitats que vam crear es van malgastar. A la mitja part no es va obrir cap de les portes per permetre als aficionats fumar fora de l'estadi, cosa que va provocar que un gran nombre de fans s'encenguessin als lavabos. Al cap de 65 minuts, finalment vam aconseguir l’avenç després que un llarg camp de trobada trobés a Hiwula corrent a la porteria i fent aparèixer les boles aparentment a la cara de l’apropat Andy Lonergan abans de posar-se a la cantonada inferior de la xarxa. Un dels nostres aficionats es va emocionar una mica i va saltar al terreny de joc aconseguint eludir tots els administradors abans de tornar a saltar a la graderia. Va ser marxat fora de l'estadi sense incidents un parell de minuts després. Vam tenir un parell de possibilitats més que Lonergan va desaprofitar o bé va salvar. Tot el que Rochdale oferia va ser ràpidament i fàcilment tractat pel nostre guardià de préstecs d’emergència David Stockdale. Després de cinc minuts afegits, el xiulet es va esclatar i ens vam endur els nostres primers tres punts des del dia de Cap d'Any. Comenteu allunyar-vos del terreny després del partit: Vam marxar sense problemes i vam tornar al Baum per prendre una pinta. Vam tornar el Metrolink a Manchester ja que a causa de la vaga de ferrocarrils en curs, l'últim tren va sortir de Rochdale a les 17:15, que era massa d'hora per fer-lo. Resum de les opinions generals del dia: Un dia decent, el pub The Baum mereix la pena visitar-lo. Només recordeu que heu de treure diners si voleu comprar alguna cosa dins del terreny.\nJohn Scott (Fent el 92)10 de febrer de 2019\nPer què esperava aquest joc i visiteu el Crown Oils Arena? Una visita a un nou terreny al nord. Què tan fàcil va ser el vostre viatge / trobar el terreny / aparcament? Vaig viatjar en ferrocarril de Newcastle a Manchester. En baixar del tren a l’estació de Victoria vaig pujar a un dels tramvies freqüents al centre de Rochdale. Va ser un viatge de 50 minuts bastant llarg però prou còmode. Els trens Northern Rail més ràpids no van ser una opció a causa d’una vaga aquell dia. Tot i mirar Google Maps abans del viatge i tenir la intenció de caminar, vaig veure un autobús 468 a l’intercanviador de davant. Vaig recordar haver llegit crítiques que l’esmentaven passant per Spotland, així que en vaig escollir. Una tarifa senzilla de 2,40 lliures em va deixar fora. Què vas fer abans del partit pub / chippy, etc., i els fans de la casa eren simpàtics? Vaig trobar el xipí davant del Wilbutts Lane Stand i vaig gaudir del meu pastís i patates fregides de carn i patata abans de fer una volta externa del terreny. Després vaig entrar al bar Ratcliffe. Era molt gran, amb diverses pantalles que mostraven el partit televisiu Fulham contra Man United. Va allotjar principalment ventiladors, però no exclusivament. Els seguidors es barrejaven feliços al racó del bar que vaig triar. Respecte per la passió dels dos conjunts d’aficionats i recordatori, hi ha més que el futbol que el bombo de la Premier League. Des d'allà vaig provar el 'bar Dale' del costat, que, com el seu nom indica, estava restringit als fans de casa, tots molt amables. Els preus també eren una mica més baixos. Vaig comprar un bitllet per a l’estand de Pearl Street a la taquilla, tot i que crec que hauria pogut pagar a la porta. L'estand de Pearl Street té el 'saló Carlsberg' al seu interior. De nou nombroses pantalles per seguir les puntuacions en altres llocs. Què vau pensar en veure el terreny, les primeres impressions de fora i després els altres costats del Crown Oils Arena? Spotland és un terreny tradicional i ordenat que em va semblar acollidor. Els aficionats fora es van allotjar possiblement al millor estand, al costat d’un costat del terreny de joc. Comenteu el joc, l'ambient, els administradors, els pastissos, les instal·lacions, etc. Un encontre força igualat, un dels objectius probablement el superaria, com va resultar ser el cas, guanyant el Coventry per 1-0. Tots els comissaris són molt útils, inclosa la comissària femenina, que em va advertir sobre possibles problemes a l’exterior mentre em deixava sortir. Afortunadament no en vaig veure cap. Comenteu allunyar-vos del terreny després del partit: Vaig afrontar el camí cap al tramvia ajudat pel fet que la carretera que vaig agafar es va dir Spotland Road durant la major part del camí i la pista estava en el seu nom. Vaig agafar un tramvia directament a temps a Manchester per fer un parell de pintes abans del tren. Resum de les opinions generals del dia: No va ser el millor dels jocs, però va conèixer alguns aficionats agradables de les dues parts. Tots ells increïblement útils i apassionats per seguir els seus equips locals. Els fans de Rochdale, sobretot, viuen amb el Manchester United i el City tan a prop. Molta sort a tots i teniu el màxim respecte.\nKieran (Ipswich Town)5 de novembre de 2019\nRochdale contra Ipswich Town\nDimarts 5 de novembre de 2019, a les 19.45 h\nIntentant marcar tants motius com puc aquesta temporada, ja que espero que només estiguem aquí durant una temporada, i no molt més. També tenia vacances anuals per esgotar-me a la feina, així que per què no prendre un dia lliure per fer un viatge al nord dimarts?\nSortim de Suffolk cap a la 1:30 i arribem cap a les 6:30. El trànsit no va ser massa dolent: vam aparcar en un carrer sense sortida just a la carretera del Cemetery Hotel Pub. L’aparcament més a prop del terra semblava una mica trepidant.\nVam entrar a l'esmentat hotel del cementiri per prendre una pinta abans del partit. Un pub decent amb molta oferta. Vam sortir cap a les 7:15 per arribar al terra, que queda a 15 minuts caminant.\nEn ser un joc nocturn va destacar des de la distància amb els focus. Un terreny adequat de la vella escola des del punt de vista - a l’interior té 4 grades raonablement decents, les més grans de les quals estem ubicades al llarg d’una línia de contacte que semblava estranya - hi havia un estanc adossat a la nostra dreta, ple de seguidors de casa.\nEls dos equips van tenir ocasions a la primera part, però al descans es va arribar al 0-0. Town va augmentar la velocitat al descans i va marcar poc després. Podrien haver estat 2 o 3, però ens vam quedar amb una altra victòria per 1-0. L’ambient va ser força pobre des del final de casa, però teníem 900 forts fora de casa, cosa que el va mantenir. Els comissaris van ser alguns dels més relaxats que he trobat en un partit fora de casa amb un joc tan net, i vaig tenir un bistec de pebre molt bo.\nVan trigar uns 15-20 minuts a tornar al cotxe i si haguéssim aparcat més a prop del terreny, hauríem quedat atrapats a l’endarreriment del trànsit. El viatge de tornada va ser horrible. El M62 va ser tancat a Leeds i l'A14 també a Cambridge. Al final vaig entrar al llit a les 3:45 del matí.\nUn dia llarg però val la pena! Ciutat a la part alta de la lliga amb 3 punts més i un ambient de classe. A la següent!\nFrank Alsop (Coventry City)22 de febrer de 2020\nPer compromisos laborals, aquest seria el meu primer partit de la temporada després de veure pràcticament tots els partits a casa i fora dels darrers anys.\nVa ser vent amb fortes pluges a la pujada, però el trànsit no va ser massa dolent. Va ser aproximadament un viatge de dues hores des de Nuneaton. Va ser molt fàcil trobar el terreny. Vaig aparcar a Denehurst Road a 5 minuts a peu.\nVaig anar al xipy de Willbutts Lane. Les fitxes i la salsa d’allà són imprescindibles per a tots els aficionats visitants. Després vaig entrar al pub a terra per evitar el vent i la pluja. Però no vaig provar cap alcohol.\nÉs un terreny molt antic. El terreny de joc era impactant, però amb sorra a tot arreu. L’extrem va ser bo amb unes vistes fantàstiques.\nNo va ser un gran joc. Principalment per les condicions i el mal camp. Crec que gairebé mereixíem guanyar, però hem de començar a deixar de banda les nostres oportunitats. L’ambient creat pels seguidors del City va ser excel·lent durant tot el temps. Els intendents van ser molt amables.\nNo hi ha problemes. Estava a l’autopista en 15 minuts.\nUn bon dia fora. Definitivament, tornaré a Spotland. El City va tornar a guanyar invicte amb una victòria per 2-1 i, possiblement, podem començar a pensar en l’ascens automàtic.\nper què voleu unir-vos i què us fa adequat per a aquest paper?\naposta a casa oferta de registre