Si una vegada rebuda la comanda, no està satisfet amb la seva compra, pot retornar o cambiar l'article. Vostè disposa d'un màxim de 30 dies naturals a partir de la recepció de la comanda per gestionar la devolució o canvi.\nPer exercir el seu dret de desistiment, ha d'enviar un correu a logistics@clicktime.eu i en un termini de 24 hores, l'informarem de com gestionar la seva devolució/canvi.\nTambé pot gestionar la devolució dins el seu compte de Clicktime, omplint i enviant el formulari de devolució que trobarà a l'apartat "Devolucions i canvis".\nTota mercaderia ha de ser retornada d'acord a les seves condicions originals. Els productes només poden ser rembolsados si es tornen en el seu packaging original, amb etiqueta i en perfectes condicions per a ser venuts. Qualsevol producte danyat, utilitzat o brut, les condicions del qual no permeten ser venut no pot ser reemborsat o canviat i serà retornat al client assumint ell amb aquests costos. Els articles rebuts en perfecte estat per a la seva venda seran reemborsats utilitzant la mateixa forma de pagament que es va utilitzar en la realització de la comanda. En cas contrari CLICKTIME es reserva el dret de rebutjar la devolució. Si el client no accepta l'opció de recuperar el producte que no és possible reemborsar, Clicktime es quedarà amb l'article.\nLes despeses de transport originats per a la devolució correran al teu càrrec. El client és lliure d'escollir i buscar l'agència que més s'adapti a les teves necessitats o t'ofereixi les tarifes més competitives, de totes formes, es recomana utilitzar una empresa que ofereixi un número de seguiment del seu paquet per tal de poder localitzar-lo en qualsevol moment.\nEls reemborsaments no es poden emetre fins que el producte no arribi a les nostres instal·lacions i passi un control al departament de qualitat. Una vegada rebem el producte, es valorarà el seu estat i es comprovarà que l'article es trobi en perfectes condicions. A continuació, es tramitarà la devolució de l'import.\nUna vegada rebem el producte al nostre magatzem i després de realitzar una comprovació, s'emetrà un reemborsament utilitzant el mateix mètode de pagament que s'ha utilitzat durant la compra dins d'un termini màxim de 14 dies posteriors a la notificació de desistiment.\nUna vegada rebut el producte, si vols canviar-lo pel motiu que sigui, pots posar-te en contacte amb nosaltres a través del nostre correu electrònic logistics@clicktime.eu o bé, pots omplir el formulari de devolució que trobarà a l'apartat "Devolucions i canvis" dins al seu compte i rebràs les instruccions necessàries.\nL'informem que per acceptar la devolució o canvi d'un article, ha d'estar en les condicions originals, amb el packaging original, amb etiqueta, en perfectes condicions i sense utilitzar. En cas contrari, Clicktime es reserva el dret de rebutjar el canvi.\nUna vegada que rebem l'article, ens posarem en contacte amb vostè per procedir a realitzar la nova comanda.


Consell Insular de Menorca i Ajuntament de Maó signen un preacord amb el club Bàsquet Menorca per a la cessió d’ús del Pavelló Menorca\nLa conselleria d’Ocupació, Projecció Econòmica, Joventut i Esports del Consell Insular de Menorca i l’Ajuntament de Maó han arribat a un preacord amb el club Bàsquet Menorca per a la cessió de l’ús Pavelló Menorca. A tal efecte, avui matí s’ha celebrat una reunió extraordinària de la Junta del Consorci del Pavelló Menorca -presidida pel conseller Miquel Company- i integrada per la institució insular i l’Ajuntament de Maó.\nRere la signatura d’aquest preacord, el conseller Miquel Company ha explicat que la intenció és poder signar més endavant un conveni de col·laboració amb el club per donar suport a un projecte de bàsquet del qual també en sortiria beneficiada la ciutadania. “Per a nosaltres serà un punt clau a tenir en compte a l’hora d’engegar i promoure l’esport base”, ha dit.\nCompany valora molt positivament que el Bàsquet Menorca pugui emprar les instal·lacions de Bintaufa gràcies a la bona voluntat d’ambdues administracions que ha permès arribar a un consens amb el club. “El Pavelló Menorca tindrà per fi un ús esportiu i social que no hauria d’haver perdut mai”, ha dit.\nTant el conseller, com el regidor d’Esports, Joventut i Formació de l’Ajuntament de Maó, Carlos Montes, han destacat que la intenció passa, a partir d’ara, perquè el Pavelló Menorca sigui “el centre neuràlgic del bàsquet a tota l’illa”.\nAcords com el d’avui segueixen en la mateixa línia d’actuacions del Departament d’Esports del Consell Insular de Menorca de seguir col·laborant en els projectes que fomentin l’activitat esportiva i la promoció de l’esport base a l’illa.\nMaó, 22 de juny de 2017


L'AUP lamenta que el Govern «depengui de dos regidors no adscrits» per aprovar el POUM | RubiTV.cat\nL'AUP lamenta que el Govern «depengui de dos regidors no adscrits» per aprovar el POUM\nLa formació alternativa carrega contra la gestió política de l'àrea de Serveis Territorials\nper RubiTV.cat , 21 de desembre de 2018 a les 08:46 |\nEl grup municipal de l'AUP | Carla Serra\nEl ple del mes de desembre, finalment, no va debatre l’aprovació definitiva del Text Refós del Pla d’Ordenació Urbanística Municipal, tal com estava previst. En el mateix ple, la secretària municipal va anunciar que el punt 7, el que corresponia al POUM, quedava retirat de l’ordre del dia de la sessió.\nL’equip de Govern no va donar cap explicació pública per la retirada d’aquest punt, però l’Alternativa d’Unitat Popular ho té clar: “s’ha retirat per l’absència de dos regidors no adscrits”, en referència a Jonatan Cobo i Noelia Borque, “i ja que el Govern és incapaç d’exlicar el per què, no tenim cap problema en dir-ho nosaltres”, va explicar Jordi Muntan en declaracions posteriors al ple.\nEls escons de Jonatan Cobo i Noelia Borque, buits Foto: Carla Serra\nPer Muntan, això no és més que “una metáfora del que ha passat durant tot el mandat”, ja que considera que el Govern hauria d’haver “buscat un consens i intentat negociar amb les forces que tenene interès en treballar el POUM”, però en canvi “ha optat per un acord fàcil i superficial amb grups polítics – en referència a Ciutadans i el PP – que no han aportat absolutament res durant tot el mandat”.\nGrups polítics, a més, va remarcar el portaveu de la formació alternativa “que es desfan i deixen un ple amb quatre regidors no adscrits”, i en referència a Cobo i Borque, “que no han assistit al ple per interessos purament personals i econòmics”.\nMuntan considera “un greu error deixar l’aprovació d’un Pla d’Ordenació Urbanística Municipal en mans d’aquestes dues persones”. De fet, segons l’Alternativa, aquesta és una mostra de la “debilitat i la feblesa” d’aquest equip de Govern.\nL’AUP creu que l’equip de Govern hauria d’assumir alguna responsabilitat política. “A cinc mesos de les eleccions no hi ha motius per demanar la dimissió de l’alcaldessa”, però sí que considera que “és molt penós que la responsable política de l’àrea de Territori – la regidora Maria Mas – estigui treballant a mitja jornada i cobrant un sou estratosfèric, quan és públic i notori que ni tan sols se la veu per l’ajuntament”, va etzibar.\nPer l’Alternativa, és aquesta manca de lideratge polític, tant de l’àrea de Serveis Territorials com la d’Alcaldia, la que ha provocat que el POUM s’hagi de retirar en el darrer moment del ple municipal. Un fet que, tal com va afirmar el portaveu Jordi Muntan, “a nosaltres, com a grup municipal ja ens va bé, i esperem que no puguin ni tan sols portar-lo al ple en tot el que queda de mandat”.\nFa poc més d'una setmana, l'AUP va demanar que es retirés l'aprovació del POUM de l'ordre del dia del ple per la "manca de consens".\nEl PP carrega contra els regidors Jonatan Cobo i Noelia Borque i demana «que tornin fins l'últim cèntim»\nPolítica, POUM, AUP, Jordi Muntan, grups municipals, Ple desembre 2018


Polígons pràcticament deserts i nova caiguda de la mobilitat en el primer dia sense activitat no-essencial La República\nPolígons pràcticament deserts i nova caiguda de la mobilitat en el primer dia sense activitat no-essencial\nACN Barcelona.-Polígons pràcticament deserts, amb només gent treballant a les naus de distribució d’aliments o begudes. Molt pocs cotxes i pràcticament ningú als carrers on habitualment centenars de persones van […]\nACN Barcelona.-Polígons pràcticament deserts, amb només gent treballant a les naus de distribució d’aliments o begudes. Molt pocs cotxes i pràcticament ningú als carrers on habitualment centenars de persones van i vénen a la feina cada dia. Aquesta és l’escena en moltes zones industrials de Catalunya, com les de Cornellà i l’Hospitalet de Llobregat, en el primer dia de confinament total en què només es permeten les activitats no-essencials. Malgrat la moratòria de 24 hores per tancar “paulatinament” les indústries que no puguin fer-ho de cop, l’activitat ja és menor que la setmana passada, i cau també la mobilitat i el consum elèctric. De les obres, només segueixen les essencials.\nLa demanda elèctrica ha caigut un 23,7% respecte a l’últim dia laborable abans del decret d’estat d’alarma, segons Endesa, una baixada que la companyia atribueix al “seguiment massiu de les instruccions donades per l’administració” i en la conseqüent “davallada de bona part del consum empresarial”.De fet, normalment, entre les 11 i les 12 del matí es registren les hores punta de demanda elèctrica, especialment la relacionada amb l’activitat industrial i de servei, que ara ja està decreixent pronunciadament. Així, aquest dilluns el consum ha estat de 4.599 MWh, menys que els 5.288 del mateix dia de la setmana passada, o els 6.028 del 2 de març. La demanda elèctrica, però, és encara lleugerament superior a la registrada aquest dissabte i diumenge a la mateixa hora. Les dades de mobilitat també mostren un descens de l’activitat que podria estar vinculat amb l’enduriment del confinament. Així, al metro de Barcelona, fins a les 7 del matí hi ha hagut un 76% menys de passatgers que un dia normal, xifra que divendres passat era del 76%. Això sí, diumenge la davallada en validacions va arribar al 93%. Pel que fa a la mobilitat a les 8 del matí, el descens d’afluència ha estat del 86%, en comparació amb el 82% de divendres a la mateixa franja. Fins a les 9 hores, la davallada és del 89%, tres punts més que divendres, quan era del 86%. Pel que fa a Rodalies, la caiguda de la demanda aquest dilluns ha estat del 91,6%, segons les dades de Renfe. Als Ferrocarrils de la Generalitat, la caiguda ha estat del 94,2% en la línia Barcelona-Vallès, del 90,3% a la línia Llobregat-Anoia, del 87% a la línia Lleida-Pobla Segur. La mitjana de caiguda d’afluència a les línies metropolitanes ha estat del 93,2% a la mitjana, segons les dades de FGC.


la pedra i el marge / LPM: de gener 2015\nImagine's vostè que és jutge i que en les seues hores lliures, sense que ningú li ho haja demanat, es posa a redactar un projecte de Constitució per a una futura i hipotètica (i passe'm la redundància: tot futur és mera hipòtesi) República Catalana. Massa difícil d'imaginar? Bé, posem-hi una mestra d'escola, un metge, l'encarregada d'una verduleria, un bomber, un obrer, fins i tot una política… Imagine's que qualssevol d'aquestes persones amb ofici o sense, en les seues hores de lleure, per iniciativa pròpia i no remunerada, es dediquen a preparar un material didàctic, una investigació ginecològica, una dieta vegetariana, un sistema de prevenció i extinció d'incendis, un tractat sobre riscos laborals o un programa de regeneració democràtica… Magnífic, no li sembla? Sobretot si es tracta de treballs reeixits i d'alguna manera útils (i ja ho serien si qui els fa considera acomplit un deure personal, un desig, un repte, un passatemps). Perquè totes aquestes activitats s'emmarquen en allò que diem llibertat –de consciència, d'expressió, de creació–, sense la qual malament podem parlar de coses com democràcia o estat de dret, que ho són precisament per això, perquè l'emparen, perquè la garanteixen. Enlloc no està escrit (però no em faça molt de cas, perquè en assumptes relatius a la Constitució espanyola ja passa com amb l'Església amb què van topar Don Quixot i Sanxo en alguna pàgina del segle XVII) que un jutge deixe de ser ciutadà pel fet de ser jutge i que per tant no puga exercir els seus drets democràtics. Bé, possiblement el perfil del jutge a què ens referim, Santiago Vidal i Marsal (Sant Sadurní d'Anoia, 1954), no encaixe amb el prototipus de magistrat dòcil al poder de torn, d'aquells que allarguen eternament certes causes incòmodes, els del sí senyor per als de dalt i el no senyor per als de baix, les kafkianes peces d'una autoritat sense rostre, les figures infrahumanes de togues arnades per a les quals ja està bé el món com està i no s'hi pot fer res, els amuntegadors passius de triennis i sexennis i plans de jubilació, les feres ferotges que es guanyen a dentegades llocs en la carrera judicial: grisos funcionaris com déu mana. Ben altrament el jutge avui amenaçat per la fiscalia amb el trasllat forçat fora de Catalunya, la inhabilitació per tres anys o l'expulsió de la magistratura per haver coordinat un esborrany de Constitució per a Catalunya, és un home compromès amb el seu treball i la seua societat que ha excel·lit en sentències contra la discriminació racial, la violència masclista o la corrupció i per la protecció de menors o la dació en pagament de les hipoteques. Un jutge lliure que s'estima més perdre el treball que la dignitat, una pedra en la sabata deformada de la democràcia espanyola. La maquinària encarregada de mantenir els privilegis i les injustícies ha posat preu al seu cap, segurament propulsada per algun xèrif milhomes a compte dels pressupostos que paguem els ciutadans. Mala peça hi ha el teler per ratificar un parell de coses que ja sabíem: que vivim sota llibertat vigilada i que això de Catalunya pot ser ja alguna cosa més que una mera hipòtesi contra la qual cal aplicar la llei de la bota (o de la sabata deformada). Vaja vostè amb compte i no se'm pose a redactar segons quines coses en hores lliures perquè, com diu el refrany, tots som Santiago Vidal.\n[Publicat també a http://www.tipografialamoderna.com/ dissabte 31 de gener de 2015.]\nEtiquetes de comentaris: El jutge Vidal\nPublicat per Manel Rodríguez-Castelló a 17:33 2 comentaris:\nLa setmana ha estat marcada pel brutal atemptat a la seu de la revista humorística parisenca Charlie Hebdo, que ha causat dotze morts, i per una rèplica d'altres atacs en terres franceses també relacionats amb el terrorisme islamista i de final encara incert en el moment de redactar aquesta nota. Només uns dies després de les multitudinàries manifestacions que a Alemanya van escenificar l'odi a l'estranger, en el seu vessant islamofòbic, i que desperten els vells fantasmes col·lectius de l'horror, el fanatisme deixa el seu regal de reis sinistre contra la llibertat i les formes de vida que amb no poques dificultats, imperfeccions i flagrants injustícies han anat construint les societats modernes. No és ara l'hora, certament, de les especulacions sobre les causes i efectes d'un gihadisme que ja té les dimensions de guerra oberta, total i global des d'aquell 11 de setembre en què es van abatre les Torres Bessones de Nova York i el món va tremolar com sacsejat per un gran sisme. L'estat de xoc i alerta actual reclama solidaritat amb les víctimes dels atemptats, protecció als més vulnerables (i ho són, en primer lloc, els més implicats en la pràctica defensa de la llibertat de pensament i expressió, els periodistes) i setge i neutralització dels assassins. Més prompte que tard, però, hauran d'analitzar-se les causes profundes que alimenten el modern gihadisme. Perquè costa molt no relacionar l'auge d'aquesta violència fanàtica amb els pals de cec que les grans potències occidentals, encapçalades pels Estats Units, han anat donat a compte de la lluita antiterrorista; costa molt no veure-hi els efectes col·laterals de Guantánamo o Abu Ghraib, de les barbaritats que han esquitxat de sang les terres d'Afganistan, Iraq o Síria, del conflicte enquistat que ofega cada dia un poc més els palestins. Cal estar en la lluna per no veure el blat que nodreix l'odi irracional en la misèria i la injustícia convertides en moneda corrent, en les fràgils pasteres on els desesperats busquen una terra de promissió que cada dia els és més esquerpa, en l'amuntegament en ciutats dormitoris i la manca de qualsevol horitzó tangible per a les classes populars i els immigrats, en la protecció de les dictadures petrolíferes del Golf Pèrsic on es coven molts dels ous de la serp islamista. Però el combat al fanatisme és també el combat a unes religions que es pretenen absolutes i excloents i aspiren al control total de les societats i les consciències dels individus. Perquè sense déus, o amb déus limitats al terreny de la privacitat i sense cap vocació política, no hi hauria guerres santes ni paradisos que alimentassen el deliri dels fanàtics. Diguem-ho clar, la religió («moros, jueus e crestians»), fora dels seus recintes sagrats, és enemic declarat de la llibertat humana. Mal faran, doncs, els responsables europeus si en compte de localitzar les fonts de l'odi per aplicar polítiques eficaces en defensa de les llibertats democràtiques i el foment de la cultura i el treball que dignifiquen, comencen a repartir el cascall de la xenofòbia a què tan propensos són certs populismes de crisi o, amb l'excusa de no enutjar l'enemic, ens retallen les ales de la llibertat, perquè així l'espiral del fanatisme no farà més que créixer fins a emmerdar-ho tot. Avui la urgència reclama solidaritat i defensa de la democràcia, però demà hem de parlar amb rigor sobre les causes de tanta barbàrie, i replantejar-ho tot de dalt abaix.\n[Publicat també a http://www.tipografialamoderna.com/ dissabte 10 de gener de 2015.]\nEtiquetes de comentaris: Gihadisme


Vols barats de Pamplona a París a Iberia\nVols barats França París Pamplona-París\nVols barats de Pamplona a París (PAR) de Pamplona a París Pamplona-París, França\nConsulta l’oferta de vols de Pamplona a París i reserva el teu bitllet d’avió en línia. Iberia et garanteix els millors preus d’última hora per a la nostra oferta de vols barats de Pamplona a París.\nEls preus mostrats corresponen a cerques de vols a de Pamplona a París fetes recentment per clients. Poden canviar segons la disponibilitat de places, possibles variacions de tarifes, taxes i altres suplements en el moment de fer la consulta. Els preus per trajecte són aplicables comprant bitllets d’anada i tornada.


mireia vidal-conte: Lluís Calvo sobre l'antologia Com elles\n(Lluís Calvo per Carles Mercader)\nCom elles és una antologia a cura de Mireia Vidal-Conte que aplega tot un seguit de poetes, de primer ordre. Aquesta obra ha aparegut a la col·lecció La Fosca de l’editorial Lleonard Muntaner, tot un referent a l’hora de parlar de la poesia actual. De la idea de l’antologia en va néixer l’espectacle Com Elles, que es va representar, per primer cop, a la Seca el 2014.\nUna antologia de poetes. N’han aparegut moltes, certament. Caldria preguntar-se, per tant, què aporta com a novetat substancial aquest nou lliurament. Diu Marc Romera, en el pròleg del llibre, que Mireia Vidal-Conte, “no ha volgut fer una tria a partir del gènere, sinó que ha volgut entrar en el gènere i un cop dintre n’ha fet una tria a partir del valor literari”.\nFixem-nos en el mot entrar.\n(Marc Romera per Ariadna Nalda)\nEntrar implica una actitud de recerca, d’exploració. S’entra en algun lloc amb la voluntat de ser acollit per algú o alguna cosa. Hi ha un diàleg, un encontre.\nDesprés de reflexionar sobre la frase de Marc Romera, fins i tot pensant que podria contenir alguna mena d’enginy sofístic, crec que el plantejament és correcte i té a veure amb l’existència per se d’alguna cosa, versus l’explicació dinàmica de. En altres paraules, el dilema rau entre la reificació o cosificació -allò que els alemanys anomenen Verdinglichung–, la tendència a convertir-ho tot en coses o bé en objectes, és a dir en estructures estàtiques, en oposició a una visió fluent i dinàmica dels fenòmens, la qual s’esdevé en múltiples facetes i que és canviant, subjectiva i polimorfa.\nCal dir que el sentit filosòfic d’aquest mot, ara que es parla tant de cosificació, és ben anterior a l’actual, és a dir a l’ús del cos com a mercaderia i pur objecte de plaer. Perquè certament hi ha qui ha creat una imatge massa estàtica de la dona –respectable, sí, però estàtica en qualsevol cas– i tot el que no hi encaixa és rebutjat. D’aquestes imatges unívoques n’hi ha desenes i ben poques amb resultats filosòfics o conceptuals notables. Perquè ja va dir Lacan que la dona no tota és. Car sempre és incompleta i no es pot definir ni encaixar mai en cap taxonomia.\nVidal-Conte opta, doncs, per aquesta segona opció: per la fluïdesa. No s’acomoda pas a una explicació fixa dels fenòmens, sinó que justament perquè són fenòmens en busca un sentit propi i singular, encara que això comporti xocar amb visions rígides de la realitat, sovint també plenes d’academicisme conservador.\nContràriament a l’opció triada per Mireia Vidal-Conte, fer una tria a partir del gènere no hauria implicat una comprensió des de dins d’aquest gènere –el fet d’entrar-hi– sinó una militància plena d’apriorismes. Per això també concordo amb Romera sobre el fet que Com elles no és una col·lecció de poemes femenins sinó una mostra de gran poesia. No un aplec de consignes, sinó una reunió de grans poetes. Femenines o no.\nEn qualsevol cas, fer aquesta antologia té a veure amb la mancança de visibilitat de certs poetes. Mancança totalment injustificada i injusta. A partir d’aquí, per tant, es pot desenvolupar un discurs obert, amb tantes poètiques com poetes. Discurs de la singularitat i la diversitat. Des de la necessitat més rotunda i radical de la igualtat.\nLa necessitat de l’habitació pròpia continua vigent i encara hi ha molta marginalitat en el món de les dones, també a Occident, el punt de referència de l’antologia. Tanmateix, ser dona escriptora, com ser home escriptor, no vol dir gran cosa, ja que aquest simple enunciat no ens diu res sobre la bondat del que s’escriu. D’escriptors i d’escriptores n’hi ha milers. Agafar-ho com a condició apriorística és un error. La qualitat, per tant, ha de ser el criteri determinant.\nEn aquest sentit és ben cert, com diu Mireia Vidal-Conte, que les poetes no són tan conegudes com els poetes. Però, per damunt de tot, l’editora reivindica la qualitat i no li interessa remarcar la condició de dona que simplement agafa un llapis i escriu. L’antologia no vol ser, en paraules seves “un catàleg de senyores i punt; d’éssers amb vagina que fan versos, sigui quina sigui la seva qualitat literària”. Això no li interessa a la responsable de l’edició. I, per tant, defensa el seu punt de vista amb rotunditat i vehemència, fins i tot amb un punt de sana polèmica.\nSi Mireia Vidal-Conte, així doncs, ha fet una antologia de dones és perquè hi ha tot de veus que malgrat la seva extraordinària qualitat no són pas reconegudes com caldria. I tal com argüeix Odile Arqué a l’epíleg, aquesta antologia de poetes supera qualsevol fossat que hagi volgut encerclar-les.\nCom elles, així doncs, és un testimoni que ens permet adonar-nos de l’extraordinària qualitat de la poesia escrita per aquests poetes "no reconeguts".\nA l’antologia trobem poetes del segle XX. Evidentment falten molts noms, les nascudes a finals del XIX, per exemple. Però s’entén que el volum havia de ser manejable i no podia excedir un cert nombre de pàgines.\nPel que fa a la tria un dels encerts de l’antologia és aplegar poetes catalanes al costat de les poetes diguem-ne universals. Veus que Vidal-Conte sempre ha defensat, com ara Felícia Fuster, Zoraida Burgos, Antònia Vicens o Margarita Ballester. I d’altres com Maria-Mercè Marçal i Anna Dodas. Al costat hi ha grans poetes de sempre, ben conegudes i absolutament ineludibles, com Ingeborg Bachmann, Anne Sexton o Sylvia Plath. Absències? N’hi ha, i responen als criteris de selecció de l’autora. No hi són, per exemple, ni Hilda Hilst ni Marianne Moore (tot i que va néixer al XIX, com Clementina Arderiu), però tampoc Elizabeth Bishop. També en l’àmbit català hi ha determinades absències. Però les tries sempre són personals i s’han de respectar. I cal situar-se també en els pressupòsits de l’antologadora i entendre la seva tria, en funció no cal dir-ho dels seus criteris de qualitat. I per què no, de les seves fílies i fòbies.\nSigui com vulgui l’antologia permet “descobrir” noves veus, i d’altres que sonaven al lector però sobre les quals no s’havia exercit el necessari aprofundiment.\nUn altre encert addicional és haver inclòs poetes que escriuen en castellà, les quals òbviament no necessiten traducció. Veus com Chantal Maillard, Ana Becciu, Dulce Chacón, Olvido García Valdés o Blanca Wiethüchter.\nI cal parlar també de les traduccions. Algunes són de la mateixa Mireia-Vidal Conte, com les de Teresa Rita Lopes, o Anne Carson. Però la nòmina de traductors i traductores és llarga i insigne: Ignasi Pàmies, Montserrat Abelló, Felícia Fuster, Dolors Udina, Arnau Pons, Núria Busquet o Carles Duarte, entre d’altres.\nAquesta antologia no és habitual entre nosaltres, a causa del seu caràcter ambiciós i a causa també de la inclusió de poetes catalanes al costat de les considerades habitualment com a universals (totes ho són, tanmateix, d’universals). I, precisament, per això és una obra que serveix d’introducció als lectors àvids de poesia, tot i que també esdevé un referent ideal per als lectors més bregats, ja que permet accedir a moltes veus diverses i aplega, alhora, un espectre prou ampli d’autors, tots ells de gran alçada. Una antologia, fet i fet, que ens permet conèixer l’escriptura de grans poetes. Així, des de la seva veu. Com elles.\nPublicat per mireia vidal-conte a 4:41:00 p. m.


Dirigir una petita empresa és difícil i estressant. Porteu constantment diversos barrets, apagueu focs i intenteu que tots els dòlars estenguin el màxim possible.\nUs centreu al vostre lloc web, a les vostres finances, als vostres empleats, als vostres clients i a la vostra marca i desitgeu que pugueu prendre bones decisions cada vegada.\nMalauradament, amb totes les indicacions que s’emprenen els propietaris de petites empreses, pot ser difícil dedicar prou temps i atenció a la marca. Tot i això, la marca és un dels aspectes més importants del vostre negoci i pot tenir molt a veure amb la primera impressió que doneu als vostres clients potencials.\nUn component important d’una primera impressió és la manera de respondre al telèfon quan un client potencial truca al vostre negoci. Moltes petites empreses intenten guanyar-se econòmicament amb un sistema telefònic menys professional i, malauradament, això pot danyar les primeres impressions. Aquí hi ha algunes coses que veig molt que poden ser problemàtiques.\n1. Utilitzar el número de telèfon mòbil com a número de telèfon de l'empresa. Fins i tot si sou solopreneur, no és una bona idea. Tothom pot saber quan truca a un telèfon mòbil, especialment quan va al correu de veu i dóna una felicitació de missatges de veu mòbil estàndard. Dóna una impressió aficionada a les persones que truquen i indica que sou una botiga única. No hi ha res dolent en ser una botiga única, però no és ideal cridar-hi l’atenció d’aquesta manera.\n2. Respondre el telèfon amb "hola?" i res més. Si truco a una empresa, espero que la persona que respongui al telèfon digui el nom de l'empresa seguit d'una salutació professional. Si truco a una línia directa o m’acaben de transferir, està bé deixar de banda el nom de l’empresa, però espero que la persona respongui pel seu nom. És una cortesia professional i ajuda a establir el to adequat per a una conversa de negocis.\n3. Un quadre de correu de veu "general". Quan truqueu a una empresa i ningú no respon, de vegades rep un quadre de correu de veu “general” i no hi ha altres opcions? Confieu que deixar un missatge donarà resposta? Jo tampoc. Primer de tot, busqueu una recepcionista (o una bona servei de recepcionista virtual). El millor dels casos és que les persones que truquen obtindran una persona real cada vegada. Si no teniu cap recepcionista, oferiu almenys un assistent automàtic que permeti a la persona que truca trobar la persona adequada per deixar un missatge.\n4. Una línia que no accepta el correu de veu. Això és encara pitjor que el quadre de correu de veu "general". De tant en tant, quan truco a un negoci i ningú em respon, m’enviaran una salutació que em digui que no deixi un correu de veu perquè no es comprovarà. De debò? Això és senzillament groller. Tothom està ocupat i, si he de dedicar temps a trucar amb l’esperança d’arribar a algú, és probable que continuï. He trobat que els consultoris mèdics en són freqüentment culpables.\n5. Un servei de VoIP econòmic. La veu sobre IP és fantàstica i ha recorregut un llarg camí. Tot i això, encara pot causar alguns problemes de qualitat de veu i també pot generar un retard notable en la conversa bidireccional. Per aquest motiu, no és ideal confiar en Skype, Google Voice o altres serveis gratuïts per a les línies de negoci principals. Si aneu per la via VoIP, és millor invertir en una solució VoIP professional que us proporcionarà àudio i fiabilitat clars. Poques coses són més frustrants que intentar tancar un acord comercial mentre lluita per comunicar-se amb el client a través de línies telefòniques poc fiables.\nNo cal un gran esforç per crear una experiència telefònica professional per a les persones que truquen, però pot tenir un gran impacte en les primeres impressions que tinguin en trucar. A SpinWeb, hem descobert que un gran equip de recepcionistes + iPhones ens funciona bé. Val la pena pensar en com de professional sona el vostre negoci quan algú truca.\netiquetes: Màrqueting per a mòbils i tauletesSearch MarketingWordPress\nFebrer 22, 2011 5 a: 13 AM\nMike: també teniu telèfons d'escriptori o encamineu als vostres iPhones?\n22 de febrer de 2011 a les 6:41\nEnviem tot a iPhones. No tenim telèfons d'escriptori lletjos 🙂\n22 de febrer de 2011 a les 7:48\ntan fàcil però no seguit.\n24 de febrer de 2011 a les 1:51\nNo estic d'acord amb el número 1. Quan tens un negoci en solitari, no hi ha res dolent a utilitzar un telèfon mòbil com a línia principal. Si personalitzeu la salutació i la manteniu professional quan responeu al telèfon, no hi ha cap diferència. És més còmode que estar lligat a un telèfon fix o a una ubicació (sí, fins i tot amb tota la tecnologia de reenviament de trucades, etc.) i em permet oferir una experiència de servei millor i més ràpida als meus clients.\n24 de febrer de 2011 a les 2:37\nHe utilitzat un mòbil durant els últims 5 anys. El faig servir perquè és una línia diferent a la del meu telèfon de casa. Té un missatge empresarial, i sempre que el responc, amic o negoci, dic: Hola, aquesta és la Lisa Santoro. No sé a qui has estat trucant, però aquesta informació està molt obsoleta.\n28 de febrer de 2011 a les 1:27\nQuan truqueu a un telèfon mòbil i obteniu correu de veu, és obvi que es tracta d'un telèfon mòbil basat en la salutació del correu de veu, tret que estigui personalitzat, cosa que la majoria de la gent no fa. Si truqueu a un número comercial d'una empresa i va al correu de veu del telèfon mòbil, pot ser un senyal lleugerament negatiu si l'empresa està interessada a semblar professional. Algunes empreses estan bé amb una imatge de sol emprenedor. Alguns no ho són. Gràcies pels comentaris! 🙂\nAlgú pot recomanar un bon servei de VoIP? Algun comentari sobre vocalocity?\nLJ, la nostra petita oficina ha estat utilitzant Ooma (fins a 4 extensions) i n'han estat satisfets.


El programa educatiu del Graner 2020-21, amb la mediació d'ArteFactum, ja ha començat! - Graner\nZona de contactes 2020-21\nPer segon any consecutiu, Arte Factum s’encarrega de la mediació del programa d’educatius del Graner (Caixa d’Eines), que compta amb el suport del Pla de Barris de La Marina. Sota el títol Zones de contacte al llarg del curs s’exploraran les relacions entre les arts vives i la pedagogia des d’una perspectiva que situa el cos, l’experimentació i la investigació a la frontissa entre l’escena artística i l’escena educativa. A través de la creació de comunitats d’aprenentatge i experiència que habiten els “entre-llocs” de l’art i l’educació, proposen donar-nos temps i espais on compartir preguntes sobre allò que fem i com ho fem, elaborar els sentits de les nostres pràctiques, i obrir espais de conversa on intercanviar eines, procediments, i maneres de fer pròpies. Aquests “entre-llocs” als quals apel·lem convoquen sabers diversos, veus encarnades i experiències situades per tal d’estranyar-nos, qüestionar-nos i comprometre’ns des del reconeixement mutu.\nPrenent com a eixos l’escolta, l’observació i l’acció, el programa Zones de contacte proposa una metodologia de treball basada en la col·laboració i el desplaçament de les posicions entre artistes, mestres i alumnes que facilita la transversalitat dels aprenentatges, fa circular les pràctiques i els sabers situats, i mobilitza els rols (de poder) que s’articulen entre qui ensenya i qui aprèn (a l’escena educativa), o qui actua i qui observa (a l’escena artística).\nDins el cicle infantil, els infants compartiran la pràctica de la Bea Fernández “El cuerpo como acontecimiento que se muestra”, a primària en Xavier Manubens proposa “House of the Seas” i a secundària la Mariona Naudin amb “Reír y llorar” i l’Alba Rihe amb “CISCA (Colònia Interespècie Simbiòtica de Curiositats i Actituds). A través d’aquestes comunitats d’aprenentatge els infants i els i les joves s’aproparan a pràctiques vinculades a la percepció i el moviment, a les fantasies del jo o a la gamificació.\nEl curs 20-21 Zones de contacte entra en diàleg amb 3 escoles bressol (EBM El Cotxet, EBM Niu d’infants i EBM Collserola), 1 espai familiar (La casa dels colors), 5 escoles de primària (El Polvorí, Enric Granados, SEAT, Ramon Casas i Bàrkeno) i dos instituts (Montjuïc i Domènech i Montaner). Totes elles ubicades al nostre barri, La Marina, i els seus voltants.\nTOTA LA INFORMACIÓ DE CAIXA D’EINES / ZONES DE CONTACTE 2020-21 AQUÍ\nMapa Zones de Contacte 2020-21


El proper dijous 23 de maig, a les 18:15h, tindrà lloc al Tech Talent Center (c/Badajoz 73, Barcelona) la primera edició de l'Open Day TIC. En aquesta jornada es presentarà l'oferta formativa de la UPC School en l'àrea TIC i comptarem amb la presència especial d'Oriol Vinyals, research scientist a Google DeepMind, que ens explicarà reptes i èxits de la intel·ligència artificial.\n18:30h - 18:35h – Benvinguda institucional de la UPC School.\n18:35h - 19.00h – Presentació de l'àrea formativa de Tecnologies de la Informació i la Comunicació de la UPC School. Coneixerem els perfils més demandats per les empreses i les noves tendències del sector i com la nova oferta formativa d'aquest àmbit ha estat dissenyada per cobrir aquestes oportunitats emergents.\nPresentació a càrrec de Rosa Paradell, Innovation and Technlogy Innovation Business Development Director at i2CAT Foundation, directora de l'Smart Cities Expo World Congress 2013 i docent del màster en Internet of Things de la UPC School.\n19:00h - 19:45h – Conferència: "Intel·ligència Artificial: Èxits i Reptes", a càrrec d'Oriol Vinyals, research scientist a Google DeepMind.\nLa Intel·ligència Artificial forma part del nostre dia a dia digital: xarxes socials amb continguts gestionats per algoritmes basats en IA, eines com reconeixement de veu, traducció automàtica o algoritmes de millora de les fotos preses amb el nostre mòbil, etc. Aquests són només alguns dels molts exemples de les seves aplicacions. En aquesta conferència, Oriol Vinyals ens explicarà els èxits dels models que generen imatges, text i àudio, i ens descriurà alguns dels reptes científics en IA.\nOriol Vinyals és investigador principal a Google DeepMind, on treballa en Deep Learning i Intel·ligència Artificial. Abans de DeepMind, Oriol va formar part de Google Brain. Oriol té doble titulació en Telecomunicacions i Matemàtiques per la UPC/CFIS (Barcelona), un PhD de la Universitat de Califòrnia i va ser un dels 35 guardonats amb el prestigiós premi 2016 MIT TR35 per a joves innovadors. La seva investigació ha estat difosa diverses vegades al New York Times, Financial Times, WIRED, BBC, etc., i els seus articles han estat citats més de 40.000 vegades. Algunes de les seves contribucions són usades a Google Translate per al reconeixement i producció de la parla. Oriol és l'investigador líder d'AlphaStar, des d'on va crear un programa que va vèncer a un jugador professional en el joc de StarCraft.\n20.00h - 20.30h – Networking i refrigeri per a tots els assistents.


La cantant sud-africana Alice Phoebe visita el Tradicionàrius\nRedacció, Gràcia\t| Actualitzat el 10 Maig 2018 a les 10:10\nEl Centre Artesà Tradicionàrius (CAT) acollirà demà a partir de dos quarts de nou del vespre el concert de la cantant sud-africana Alice Phoebe Lou, en el que serà el primer concert que aquesta artista farà a Catalunya.\nPhoebe, que arribarà juntament amb la seva banda, és una jove cantant de només 25 anys amb un estil que resulta de la seva mescla de soul, blues i folk. Tot i que només fa quatre anys que va publicar el seu primer àlbum, ‘Live at Grüner Salon’, la sud-africana s’ha fet ràpidament un nom en l’escena internacional. De fet, la seva cançó ‘She’ va ser seleccionada per a la llista de la Millor Cançó Original dels Òscars d’aquest any.\nPhoebe, que actualment viu a Berlín, va aprendre a tocar el piano de molt petita, mentre que la guitarra la va aprendre a tocar de més de gran de forma autodidàctica. L’any 2012 es va instal·lar a Europa, primer a Amsterdam i després a Berlín. A la capital d’alemanya va començar a tocar a estacions de metro i tren i als parcs. El 2014 va publicar el seu primer àlbum, mentre que el segon, ‘Orbit’, el va publicar el 2016.\nEl comerç local vol “normalitat social” de cara a demà\nEl comerç local va fer públic la setmana passada un comunicat per demanar, de cara a la [...]\nL’Europa tanca la primera volta contra el Castelldefels\nTancar la primera volta amb les millors sensacions. L’Europa de David Vilajoana afrontarà, [...]\nL’entorn de l’Abaceria s’omple de productes de proximitat\nL’entorn comercial del Mercat de l’Abaceria no passa pel millor moment. El tancament del [...]\nEls Lluïsos continuen invictes després de dos mesos de lliga\nNou partits, nou victòries. Els Lluïsos són, amb els números a la mà, el millor equip de [...]\nEdmílson, fitxatge de luxe per a la recollida solidària d’aliments\nLa segona edició de la recollida nadalenca solidària d’aliments organitzada per la Unió de [...]\nPremis per a Gra de Gràcia i el Mercat de l’Estrella\nLa botiga Gra de Gràcia i la iniciativa ‘TUFASFOOD’ del Mercat de l’Estrella van ser [...]\nUn Europa enratxat assalta les posicions de ‘play-off’\nAra mateix, l’equip més en forma del grup 5 de Tercera és l’Europa. Els de David Vilajoana [...]\nL’Abaceria tindrà finalment una planta menys de la prevista\nEl disseny final del nou Mercat de l’Abaceria tindrà finalment dues plantes subterrànies i no [...]\nMés de 230.000 persones al novè Mercat de Mercats\nLa fira Mercat de Mercats va celebrar el cap de setmana del 19 al 21 d’octubre la seva novena [...]\nL’Europa paga la falta d’encert i empata contra l’FE Grama\nTres jornades consecutives sense guanyar. L’Europa continua sense trobar la regularitat en [...]\nSatisfacció als eixos després de la jornada de botigues al carrer\nNova exhibició de força al carrer. El passat dissabte dia 6 molts dels associats de la Unió [...]


Baixa per tercer dia seguit el número de víctimes (510) - Diari de Girona\nBaixa per tercer dia seguit el número de víctimes (510)\nEspanya va arribar ahir als 16.353 morts després d'afegir-hi el mig miler que van perdre la vida en les últimes 24 hores, la xifra més baixa des del 23 de març\nefe/ddg 11.04.2020 | 23:33\nBaixa per tercer dia seguit el número de víctimes (510) Diari de Girona\nEl número diari de morts per coronavirus a Espanya va baixar ahir per tercera jornada consecutiva, després de computar 510 nous casos mortals -un 3,2% més- en l'últim recompte de dades facilitat pel Ministeri de Sanitat. La xifra de les últimes 24 hores és, doncs, la més baixa des del 23 de març. Això sí, en total, les víctimes del coronavirus ja són 16.353, unes xifres que posen els pèls de punta.\nL'increment en el nombre de casos, tal com va subratllar la cap d'àrea del Centre de Coordinació d'Emergències i Alertes Sanitàries, María José Sierra, en la roda de premsa telemàtica diària del comitè tècnic, confirma la tendència descendent, sobretot en les dues últimes setmanes. Aquesta tendència, però, és encara, segons va confessar Sierra, una mica inferior en els casos d'hospitalitzacions i ingressats a les UCIs, que ahir encara mostraven un 2% d'increment.\nLa xifra d'infectats havia augmentat lleument en relació amb divendres registrant 4.830 nous casos, un 3%, més respecte als 4.576 contagiats 24 hores abans. Els infectats des de l'inici de l'epidèmia arriben als 161.852, dels quals uns 25.000 són personal sanitari, segons va precisar Sierra. Els pacients que havien estat donats d'alta en les últimes 24 hores eren 3.441 -162 menys que divendres i un 6,2% més respecte a l'acumulat- i fan un total de 59.109 persones recuperades. Per comunitats, Madrid registra els pitjors números: 45.849 contagis, 1.376 ingressos a UCI, 6.084 morts i, això sí, 23.663 curats, ja.


Ajuntament de Sant Vicenç de Montalt - La platja de Sant Vicenç estrena una base nàutica\nLa platja de Sant Vicenç estrena una base nàutica\nEl Club Nàutic El Balís ha posat en marxa una nova base nàutica a la platja de Sant Vicenç de Montalt, a tocar de la riera situada al costat del port esportiu.\nL’activitat ofereix tot tipus de lloguer d’embarcacions: vela, pàdel surf, caiac, windsurf, catamarà i fins i tot una llanxa que no necessita titulació.\nDes de la base nàutica, que estarà oberta fins a la primera quinzena de setembre, de dilluns a divendres de les 8.30 a les 20h, i els dissabtes i diumenges de les 10 a les 21h, també s’oferiran classes particulars de qualsevol de les disciplines esmentades anteriorment i sortides amb grup o instructor, si es precisa.\nEl Club Nàutic El Balís ha establert una tarifa especial pels residents de Sant Vicenç, que presentant el DNI o la targeta de resident, podran gaudir d'un descompte del 20% en les activitats que ofereix la instal·lació.\nAquest nou servei a més d’incrementar l’oferta i la qualitat de les activitats que ofereix la platja del municipi als aficionats al món dels esports nàutics, palesa la voluntat del govern municipal de fer que el poble visqui de cara al mar.\nPublicat el 29.07.2017


Ruralvía Report, l'App de Caixa Popular per a controlar fàcilment les teues finances. - El Blog de Caixa Popular\ncaixapopular 2018-09-07T11:12:43+02:00 5 de setembre de 2018|Entorn digital|\nEn Caixa Popular som molt conscients de la importància de la digitalització en el sector bancari i per açò portem molt temps treballant en solucions digitals que permeten fer més fàcil el dia a dia dels nostres clients.\nHui volem presentar-vos una d’aquestes noves aplicacions: Ruralvía Report.\nAquesta nova App naix amb l’objectiu de facilitar el seguiment i la gestió de les teues finances gràcies a informes detallats sobre la situació i evolució dels teus ingressos i despeses representades en gràfics intuïtius i molt visuals.\nRuralvía Report està disponible per a iOs i Android, i aquestes són algunes dels seus principals avantatges:\nConsultar els teus ingressos i despeses i la seua evolució.\nControlar l’evolució de saldo en els teus comptes.\nDisposar de la distribució de la despesa.\nConèixer l’evolució dels teus préstecs.\nPodràs, a més, controlar l’evolució i distribució de les despeses en targetes i l’evolució del deute de la teua targeta de crèdit.\nPermet conèixer les dades de forma mensual, trimestral o anual.\nPer a poder utilitzar-la és necessari disposar d’un usuari de Ruralvía, ja que funciona amb el mateix usuari i contrasenya. A més, si el teu dispositiu mòbil ho permet, podràs registrar la teua empremta digital per a accedir de forma ràpida.\nL’app Ruralvía Report garanteix el màxim nivell de seguretat amb els estàndards més avançats i amb la mateixos requeriments que en el nostre servei de banca electrònica.\nDescarrega’t ja Ruralvía Report i comença a estalviar optimitzant els teus ingressos, minimitzant les despeses i tenint un control total sobre la teua economia.


MWC 2016: El Mobile celebra que la L9 deixarà la Fira a 22 minuts de l’aeroport | Tecnologia | EL PAÍS Catalunya\nEl Mobile celebra que la L9 deixarà la Fira a 22 minuts de l’aeroport\nEl congrés de telefonia comença 10 dies després de la inauguració de la nova línia de metro\nBarcelona 9 FEB 2016 - 20:30\tCET\nEl recinte de Fira Gran Via del Mobile, l'any passat. Albert Garcia\n"Dit de manera breu: això ho canvia tot", anuncia l'organització del Mobile World Congress (MWC) als seus assistents fent referència a la nova línia 9 del metro de Barcelona, que s'inaugura aquest divendres. GSMA fa gala de la nova manera d'arribar al recinte de Gran Via de la Fira de Barcelona, que deixa el congrés "a menys de 25 minuts de l'aeroport". Concretament a 22 minuts, segons Transports Metropolitans de Barcelona. Si bé l'eina TMB Maps estima que el trajecte durarà 33 minuts, l'entitat de transport concreta que quan la línia entri en funcionament aquest temps s'actualitzarà.\n"És còmoda, ràpida i respectuosa amb el medi ambient", afirma l'organització del Mobile en un correu electrònic adreçat a les persones que assistiran al congrés. El text explica que la nova línia també servirà als congressistes per desplaçar-se fins al centre de Barcelona: "La L9 connecta amb les altres tres grans línies de metro [L1, L3 i L5], així que gairebé totes les àrees de la ciutat tenen ara una manera més simple d'arribar al Mobile World Congress".\n“Hi ha dues L9?”\nGSMA exposa 12 preguntes i respostes sobre la nova línia de metro. Una respon al dubte de si hi ha dues L9, ja que al mapa de la xarxa hi apareix el tram ja operatiu que va de la Sagrera a Can Zam. "Potser els dos trams es connectaran algun dia però, de moment, totes les referències que farem a la L9 es refereixen a la L9 Sud, que comença a l'aeroport de Barcelona", diu el comunicat.\nSense suplement per als congressistes\nEls assistents al Mobile no hauran de pagar el suplement de 4,5 euros, que es cobrarà a les persones que viatgin amb bitllet senzill o T-10, per agafar el metro fins a l'aeroport. El títol de transport inclòs a l'entrada al congrés ja inclou aquesta quantitat, tot i que només serà vàlid de dilluns a dijous, els dies que durarà el Mobile. Els congressistes hauran de pagar a part els viatges que facin en transport públic el cap de setmana anterior i posterior al MWC.


Lawfare, violència institucional i erosió de la qualitat democràtica\nAdvocada penalista, especialitzada en drets humans i dret penal internacional\nProtesta a Barcelona per demanar la llibertat dels CDR detinguts el 23 de setembre de 2019 / MARIONA PUIG – ACN\n* La versió completa d’aquest article ha sortit publicada en el dossier central de la revista ‘Eines’, de la Fundació Josep Irla, d’aquest mes de juliol (número 37).\nLa matinada del 23 de setembre de 2019 —a les portes de la sentència contra els líders de l’1 d’octubre—, la Guàrdia Civil detenia nou persones —domicilis registrats— acusades de rebel·lió, pertinença a organització terrorista, fabricació i tinença d’explosius i conspiració per provocar estralls. Aquell mateix dia i durant setmanes, alguns mitjans de comunicació dedicaven hores de ràdio i televisió i pàgines de diaris a aquests fets, tot donant informació basada en suposades filtracions, ja que la causa es trobava encara sota secret de sumari. El 26 de setembre, l’Audiència Nacional decretava la presó preventiva per a set dels nou investigats. Paral·lelament, les seves advocades denunciaven la vulneració del dret de defensa —interrogatoris sense assistència lletrada, incomunicacions de facto o aplicació encoberta de la llei antiterrorista—, en una conferència de premsa, conjuntament amb familiars i amics dels detinguts, el 23 d’octubre de 2019.\nQuè pot tenir a veure aquest cas amb, per exemple, el cas de Lula, expresident brasiler, i la qüestió de les guerres híbrides al Brasil? És la guerra jurídica solament una qüestió de geopolítica, de dret internacional?\nLa guerra jurídica o lawfare —combinació de les paraules angleses ‘law’ (llei) i ‘warfare’ (guerra) i que consisteix en un mètode de guerra no convencional pel qual s’utilitza la llei com un mitjà per aconseguir un objectiu militar (Dunlap 2001)— ha estat obertament present en els conflictes armats del darrer segle, però, i dins d’un marc de pau, es pot parlar de guerra jurídica? Res més allunyat de la realitat: en aquest cas, coneixem el lawfare pel nom de ‘judicialització de la política’, ‘voler guanyar per la via judicial el que no es va guanyar a les urnes’, ‘policia patriòtica’ o ‘clavegueres de l’estat’. Però en aquest article vull parlar d’un altre cas encara més específic.\nEl lawfare com a eina de l’Estat: la repressió judicial\nInstrumentalització de la llei i el sistema judicial amb accions aparentment legals per combatre “un enemic”. Això és lawfare i per això és un instrument valuós per a l’Estat. Violència institucional sense “violència”; atac a la dissidència ocult en un miratge de legalitat.\nPerò aquest miratge no és absolut, el lawfare es pot identificar i denunciar; com més sòlids són els pilars democràtics, més ferma és la separació de poders i més afilat és l’esperit crític de la ciutadania, més complicat és exercir impunement la guerra jurídica.\nComençava aquest article amb un exemple recent, els membres dels CDR detinguts el 23 de setembre de 2019. Un més. Detencions l’octubre de 2019, la Tamara i l’Adri, Altsasua, ‘Sentència del Procés’, Valtònyc i Hassel, ‘aturem el Parlament’, 4F, inclús la pròpia Llei Mordassa. Ompliríem multitud de pàgines d’anàlisis d’aquests casos i tants d’altres. Però, allò essencial, és conèixer el denominador comú, els elements bàsics d’aquest instrument repressor.\n“El lawfare és un instrument valuós per a l’Estat: atac a la dissidència ocult en un miratge de legalitat”\nL’enjudiciament penal —entre d’altres àmbits de la llei— és una via recurrentment utilitzada per la guerra jurídica. S’inicien procediments judicials sota acusacions de fets tipificats al Codi Penal, construint així aquesta primera impressió de legalitat. Evidentment, no tot procediment penal envers membres o representants d’una dissidència o d’un col·lectiu, és, per ell mateix, constitutiu de guerra jurídica. Cal filar prim les característiques d’aquests processos per poder dirimir entre un procediment penal amb totes les garanties i un que es dóna en el marc del lawfare.\nEs tracta de procediments que, a fi d’encabir uns fets no delictius en un tipus penal, deformen la llei tot vulnerant drets fonamentals: el dret a la llibertat, amb mesures restrictives del mateix fora dels supòsits restrictivament previstos per la llei; el dret de reunió i manifestació, mitjançant prohibicions basades en tecnicismes, en una falsa ponderació de drets fonamentals o criminalització dels assistents; el dret a la llibertat d’expressió o llibertat ideològica, el dret a la igualtat, al lliure exercici de càrrec públic representatiu.\nEspecialment vulnerats es veuen els drets fonamentals relacionats amb el degut procés i les garanties procedimentals. Un dels drets recurrentment conculcats és el dret de defensa —privació de la deguda assistència lletrada, manca d’accés a la causa o algun dels seus elements, o impediments per dur a terme la pràctica de la prova amb totes les garanties—. També es pot veure afectat el dret al jutge predeterminat per la llei, basculant les normes de competència i procediment, o inclús amb manca d’imparcialitat o ingerències polítiques a l’òrgan judicial o els seus membres. Aquests elements de la guerra jurídica s’emmarquen en el que s’anomena “dret penal de l’enemic“, concepte consolidat pel jurista alemany Günter Jakobs en el seu informe ‘On the Theory of Enemy Criminal Law’ (2010), que analitza com hi ha dos drets penals, un amb procediment garantista per a la ciutadania en general i un altre per a col·lectius determinats, enemics de l’Estat.\nInclús quan el procediment és conduït de forma aparentment garantista —en el sentit més processalista del terme—, generalment hi ha una vulneració del principi de presumpció d’innocència que es pot conculcar de múltiples formes i per part de diferents actors. Per part del poder judicial, aquesta vulneració de facto es pot donar de moltes formes: per la imposició de mesures cautelars desproporcionades o inclús amb vulneració dels requisits previstos a la llei; per la imputació de delictes greus en base a informes policials amb imprecisions, manca d’individualització dels fets o inclús manipulació o manca d’indicis suficients; per filtracions als mitjans de comunicació de certs elements de la causa que es troben sota secret de sumari…\nPerò la presumpció d’innocència no només es veu vulnerada de facto pel poder judicial, i aquí és on té un gran paper el segon pilar de la guerra jurídica, el poder mediàtic. Tot sovint, aquesta presumpció d’innocència és conculcada a través de la manipulació de l’opinió pública directament interpel·lada per mitjans de comunicació hegemònics que, al servei de la causa de l’statu quo, exerceixen de poder criminalitzador gràcies a filtracions parcials i tergiversades, cobertura informativa desproporcionada, cooptació de l’opinió pública de condemna i deshumanització de la persona o del col·lectiu represaliat.\nÉs característic dels processos del lawfare veure procediments que comencen amb detencions, presó provisional o acusacions de delictes greus amb penes de presó elevades i que, transcorregut un temps, s’esvaeixen, es modifiquen o es retiren. Mentre els càrrecs són retirats o reduïts, la condemna de l’opinió pública es manté implacable.\nNeutralització del lawfare\nCarol Proner, al seu article ‘Guerres híbrides al Brasil i la guerra jurídica per derrocar la democràcia‘, publicat a la revista Eines, número 36, subratlla la “diferència dramàtica en la mena d’armament d’aquesta guerra profundament asimètrica”. Existint aquesta asimetria en el lawfare en general, com no ho ha de ser, encara més, la guerra jurídica exercida pels poders de l’estat contra la societat civil? Quines són les eines de les que disposa aquesta última per a mirar d’equilibrar la balança?\nUn element bàsic, ja identificat, és conèixer quins són els mecanismes de la guerra jurídica, però n’hi ha d’altres. Es fa indispensable disposar d’informació veraç i contrastada per tal d’identificar els casos concrets i, per tant, es fa necessària l’existència de mitjans de comunicació independents i d’una societat amb voluntat de donar-los valor i d’informar-se tenaçment a fi d’afeblir el poder de cooptació de l’opinió pública. Tanmateix, la denúncia social de les vulneracions permet que entitats de defensa dels drets humans, la pròpia societat i la comunitat internacional puguin identificar que s’està en un marc de lawfare.\nLa guerra jurídica es condueix contra individus, representants socials, i a més, s’acompanya d’una campanya de criminalització de tot el col·lectiu dissident de forma generalitzada. És per això que és indispensable que aquest col·lectiu, alhora que busca aliances amb la resta de la societat, s’organitzi i generi una resposta també creant xarxa de suport i acompanyament per mirar de neutralitzar l’efecte aïllador de la repressió.\n“És inajornable la transformació d’un poder judicial i policial monolític hereu de 40 anys de dictadura”\nL’existència en el cos legislatiu de tipus penals o regulacions administratives amb definicions vagues o fàcilment interpretables faciliten la guerra jurídica. L’exemple paradigmàtic a nivell internacional és el delicte de terrorisme que, com escrivia Walter Laqueur al seu llibre ‘No End To War: Terrorism in the Twenty-First Century’ (2003), “després de 30 anys de feina dura encara no hi ha una definició de terrorisme acordada de forma generalitzada” i és que, en la plasticitat de la seva definició es troba la clau per a la deslegitimació i criminalització de l’enemic. La tendència cap al ‘populisme punitiu’ —les propostes ‘d’enduriment del codi penal’, la des-concreció en les definicions dels tipus i supòsits o la tipificació de conductes que haurien d’ésser emparades per l’exercici de drets fonamentals—, propicia la utilització de la llei per a fins oposats a la mateixa, i faciliten la penalització de conductes que d’altra forma no es podrien enjudiciar.\nFinalment, és indispensable fomentar, des de tots els sectors, un sistema judicial independent, amb mecanismes de control eficients i amb una formació exhaustiva en la defensa i protecció dels drets humans. En concret, a l’Estat espanyol són preocupants els índex de manca de confiança en la judicatura i la seva independència. És inajornable la transformació d’un poder judicial i policial monolític hereu de 40 anys de dictadura i engranatge del sistema de (in)justícia repressiva afermat durant la transició. Aquesta afirmació està basada en una llarga i exhaustiva investigació de sumaris i sentències del Tribunal d’Ordre Públic, de decisions de diverses instàncies judicials i del propi Tribunal Suprem (en aquest sentit és eloqüent llegir ‘Jueces pero parciales. La pervivencia del franquismo en el poder judicial’ (2012), de Carlos Jiménez Villarejo i Antonio Doñate). Un antídot específic per a l’Estat espanyol és l’indispensable procés de memòria, justícia i reforma per gaudir d’un poder judicial que serveixi de primera barrera a la perillosa pràctica de la guerra jurídica.\nJa sigui amb clara intencionalitat, o com a dany col·lateral, la pràctica de la guerra jurídica afecta no només als col·lectius objecte de la mateixa, sinó també a la pròpia salut democràtica de la societat que la pateix. Ataca directament la participació democràtica efectiva, la diversitat ideològica i l’exercici dels drets fonamentals. El cercle viciós. A menys salut democràtica de la societat, més eficaç la guerra jurídica que, a la vegada, erosiona encara més la qualitat democràtica d’una societat cada volta més vulnerable a una pràctica que s’alimenta d’una aparença de legalitat. I això la fa eficaç i perillosa.


Preguntes i respostes - ConectaBalear\nNecessito línia telèfonica per tenir Internet?\nNo és necessari disposar de cap tipus de línia ni cablejat telefònic. El nostre sistema funciona amb una petita antena que instal·larem a la teva vivenda o empresa, mitjançant la qual disposaràs de connexió a Internet i opcionalment, d'accès telefònic.\nQuè passa si ja disposo de línia telefònica i ADSL?\nConectaBalear funciona de manera independent, de forma que la teva línia telefònica quedarà intacte i podràs mantenir-ne el seu ús si així ho desitjes. En cas de voler mantenir el teu número de telèfon pots realitzar una portabilitat del mateix per beneficar-te de les nostres tarifes.\nTenc límit mensual de descàrrega com amb les connexions 3G?\nA diferència dels serveis d'Internet mòbil, nosaltres no reduïm la velocitat de descàrrega ni et penalitzarem cobrant-te un extra per descarregar més del contractat. Les nostres connexions a Internet son il·limitades, gaudeix de la teva connexió a Internet sense preocupacions.\nQuin equip necessito per disposar de connexió a Internet?\nÚnicament es necessita una antena que els nostres tècnics instal·laran a la teva llar o empresa i un router en el cas de que vulguis tenir a casa una xarxa WiFi per tal de connectar diversos ordinadors, tauletes, smartphones, videoconsoles, etc.\nJa disposo de router, puc utilitzar-lo per connectarme a Internet?\nSí, la majoria de routers poden ser configurats per rebre Internet mitjançant la nostra antena, o sigui que si ja disposes d'un router del teu anterior proveïdor a Internet no tindràs problemes en utilitzar-ho. El nostre tècnic te'l configurarà de forma gratuïta. De totes maneres, en cas que no disposis d'un nosaltres te'l podem propocionar.\nPuc tenir més d'un ordinador connectat?\nSí, sempre que disposis d'un router podràs connectar tants ordinadors com vulguis mitjançant WiFi o xarxa cablada.\nPuc connectar mòbils, videoconsoles, tauletes i altres aparells?\nSí, qualsevol equip amb tecnologia WiFi es pot connectar al router i dispondre de connexió a Internet. Si el teu dispositiu no disposa de WiFi també pot connectar-se mitjançant un fil de xarxa Ethernet.\nNo utilitzo Windows, funciona amb Mac o Linux?\nÉs clar! ConectaBalear funciona a qualsevol dispositiu amb suport de connexió de red —ja sigui mitjançant cable o WiFi— independentment del sistema operatiu.\nLa connexió pot ser utilitzada per jugar online?\nSí, la nostra xarxa utilitza el protocol BGP4 i per tant aconseguiràs uns temps de latència mínims. El ping de les connexions de ConectaBalear és molt inferior als de la majoria de connexions ADSL.\nÉs millor la velocitat de connexió que la de una ADSL tradicional?\nOferint els nostres serveis com a sistema autònom podem millorar les velocitats de conexió de la majoria de proveïdors ADSL ja que no depenem de l'estat de la línia telefònica. A més, amb l'ús de xarxa WiMax, oferim connexions de banda ampla superiors a les oferides per els proveïdors d'ADSL a zones rurals.\nLes condicions atmosfèriques com la pluja, afecten a la connexió?\nLa nostra xarxa WiFi està preparada per operar en condicions meteorològiques adverses i per tant no patim incidències per pluges, calamarsa, etc.\nCausen interferències en la meva connexió els telèfons mòbils?\nEls telèfons mòbils operen a una freqüència distinta a la d'una xarxa WiFi i no causen interferències a la nostra xarxa.\nQuina és la durada d'una instal·lació?\nEn els casos més comuns la instal·lació no porta més d'una hora i mitja de feina. Només fa falta col·locar una antena a la teulada i passar un cable des de ella fins a l'interior del domicili.\nHi ha permanència quan es contracta una connexió a Internet?\nPodràs contractar la teva connexió i donar-la de baixa quan vulguis, exceptuant si et diuen el contrari en el moment de formalitzar la contractació.\nÉs segur utilitzar una connexió WiFi?\nLes nostres xarxes compten amb totes les mesures de seguretat per tal d'assegurar que ningú pot interceptar o accedir a les teves dades personals. A més, la xarxa WiFi de la teva llar serà protegida amb una contrasenya per tal de que ningú sense autorització pugui emprar-la.\nPoden els demés usuaris de ConectaBalear veure els arxius del meu ordinador?\nNo, la teva connexió és independent dels demés clients de ConectaBalear i per tant no poden tenir accés als teus ordinadors. Només els equips connectats a la teva llar podran tenir accés als arxius entre ells mateixos, sempre i quan així ho haguis configurat als teus ordinadors.\nPuc obrir ports per tal de millorar la meva connexió amb jocs online i altres aplicacions?\nSi. Des de la nostra àrea de clients podràs configurar tots els paràmetres de la teva connexió (apertura de ports, DMZ, UPnP, etc). Aquests canvis es realitzaràn de forma automática podent realitzar-ho en qualsevol moment.\nTindré cobertura WiFi també en el meu jardí, piscina, etc?\nAmb el router que oferim en realitzar la instal·lació tindràs cobertura suficient per casa teva i pot ser que part de l'exterior. En cas de domicilis molt amplis, amb parets gruixudes o cases amb grans extensions de terreny, es pot sol·licitar la instal·lació d'una petita antena que ampliï la senyal WiFi per que puguis disfrutar de la teva connexió a Internet també a l'exterior.\nCom puc pagar el servei?\nLes quotes mensuals, l'alta del servei i altres productes (router WiFi, etc.) es paguen mitjançant domiciliació bancària o amb targeta de crèdit/dèbit.\nQuin temps de resposta teniu en les avaries?\nDonem prioritat a les avaries, una vegada reportada es revisa el que ha passat en primera instància des de la nostra oficina, en cas de ser necessari un desplaçament es realitza per norma general en un termini de entre 24 i 48 hores en dies feiners, encara que en la majoria de casos es sol·luciona fins i tot el mateix dia.\nPuc contractar una connexió de velocitat superior a la oferida en la vostra web?\nSí, en cas de necessitar una major velocitat de connexió posa't en contacte amb nosaltres, estudiarem les teves necessitats i et farem un pressupost a mida.\nOferiu serveis de Zones WiFi obertes per a locals d'oci i restauració?\nSí, també realitzam instal·lacions WiFi per a bars, restaurants, hotels, etc. Contacta amb nosaltres per obtenir informació més detallada.\nVols Internet a casa teva? Comprova la teva cobertura i sol·licita la instal·lació al teu domicili


Hospitals en Buraydah - Directori - Llistat - Guia - Hospital - Al qaşīm - A qasim - Aràbia saudita - Hospitalsworldguide\nPàgina d'inici › Per país › Aràbia saudita › A qasim › Al qaşīm › Hospitals en buraydah\nHospitals en buraydah Al qaşīm > A qasim > Aràbia saudita\nAmb 391336 habitants, Buraydah és una àrea que té hospitals de referència. Si cerqueu una de les Hospitals en Buraydah que mostra aquesta llista, podeu ingressar l'enllaç de qualsevol hospital que aparegui a la vostra cerca per trobar el vostre número de telèfon o adreça exacta.\nSense salut, no pot tenir una bona vida, i per això és tan important quan estem malalts, busqueu ajuda immediatament. Per aquest motiu, oferim tota la informació de contacte Hospitals en Buraydah perquè pugueu calmar al moment del contacte, de manera que pugueu saber que truqueu al telèfon correcte.\nAquí trobareu tots els Hospitals en Buraydah perquè pugueu contactar o presentar-vos i rebre l'atenció mèdica que necessiteu. Aquest directori conté tots els hospitals Aràbia saudita. La salut és una de les coses més importants de la vida i si necessitem consultar alguna cosa amb un metge, millor fer-ho tan aviat com sigui possible.\nHospitals en Buraydah per categoria\nHospitals públics a Buraydah (Aràbia saudita). Introduïu i trobeu el que necessiteu trobar. Dins de l'enllaç de cada hospital, veureu tota la informació de contacte, com ara el correu electrònic, el telèfon i l'adreça ubicats en un mapa. També veureu comentaris d'altres usuaris sobre cada centre\nUn bon hospital, que sobresurt en oferir sempre la millor atenció al pacient, guanya la seva confiança, la de la seva família, els coneguts i, a poc a poc, el seu prestigi davant els ciutadans. Si necessiteu trobar hospitals privats fiables Buraydah (Aràbia saudita), cerqueu-los aquí\nLlistat de hospitals pròxims a Buraydah\nKing Faisal Specialist Hospital & Research Centre- (Situat a 327.17 km)\nKing Fahad Medical City- (Situat a 328.72 km)\nKing Khaled Eye Specialist Hospital- (Situat a 322.17 km)\nSultan Bin Abdulaziz Humanitarian City- (Situat a 295.26 km)\nGreen Crescent Hospital- (Situat a 328.28 km)\nDallah Hospital- (Situat a 320.45 km)\nDr Sulaiman Al Habib Medical Group- (Situat a 325.11 km)\nDama Center Thuriah Ferti Clinic- (Situat a 327.30 km)\nSpecialized Medical Center Hospital- (Situat a 327.50 km)\nAdama Hospital- (Situat a 328.76 km)


Com és el nou operador de televisió?\nDemanem serveis de televisió a la carta , personalitzats, per decidir com, quan i on consumir el que ens agrada. Ha arribat el moment en què la televisió (TV) s'ha hagut de fer un vestit a mida de l'audiència, i les dades ho demostren. Al seu torn, davant d'un espectador que prioritza les plataformes mòbils per veure TV i els continguts interactius, les cadenes de TV es veuen obligades a fer a la seva audiència partícip d'aquest contingut, sobretot a través de les xarxes socials .\nEl 50% dels espectadors diuen veure més un contingut si té extensions 'social media' integrades , xifra que despunta entre els Millenials, i és que 9 de cada 10 ja interaccionen amb contingut de la TV a través de la segona pantalla (com es coneix el consum de contingut en multipantalla) i un sorprenent 99% afirma que no veuen la TV de manera "plena" i que ho fan mentre realitzen altres tasques. Tots ells són dades relatives a diversos estudis recollits per Shootr .\nLa bona notícia és que està en mans dels mateixos programes connectar amb la seva audiència i avui en dia disposen de les eines necessàries per fer-ho. En aquesta app (Shootr) la interacció de l'usuari és alta, ja que els streams de TV i ràdio tenen una participació mitjana de més del 40%. Un exemple d'aquest escenari és el recent èxit del programa Operación Triunfo a Shootr: en només 3 mesos, més de 64.000 persones segueixen el seu stream oficial a Shootr i en ell es generen més de 25.000 interaccions setmanals amb el contingut .\nArtículo anteriorRivera anuncia una esmena per limitar el tercer grau penitenciari\nArtículo siguienteUEFA Nations League: ¿qué es y cómo se estructura?


En el nou episodi, la filla de Rocío Jurado ha carregat durament contra diverses cares conegudes de Mediaset\nper Sara Puértolas 06/05/2021 15:40h\nAquest dimecres s'emetia el nou capítol de 'Rocío: contar la verdad para seguir viva', on la filla de Rocío Jurado treia a la llum noms de diferents rostres televisius als quals no va deixar en molt bon lloc.\nLa dona de Fidel Albiac va parlar de diversos col·laboradors de Mediaset, entre els quals va destacar especialment Marisa Martín-Blázquez, col·laboradora d''El programa de Ana Rosa' i 'Viva la vida'.\nRocío Carrasco va reaccionar a un fragment de 2013 en el qual la periodista parlava de la sentència suposadament relacionada amb l'agressió viscuda el 2012, un fet del qual en aquell moment se sabia molt poc. Marisa Martín-Blázquez ha explicat que, després del judici per aquest assumpte, la jutgessa va fallar que continuarien amb la custòdia compartida i Antonio David Flores va recórrer. «Amb el testimoni de la mare, de la nena i d'ell, la jutgessa interpreta que no ha de ser tan terrible el que ha passat», assenyalava llavors la periodista de Mediaset.\nAquesta manera de treure importància als fets va molestar i molt Rocío Carrasco. I és que el que va passar amb Rocío Flores no va ser com la tertuliana de 'Viva la vida' explicava en el seu moment. «Marisa posa la pota, perquè on el jutge diu que la nena vingui amb mi és en un procediment civil que no té res a veure amb el dia 27 (el dia de l'agressió, que es va tractar en un altre judici)», assenyalava la filla de 'la més gran'.\nLa protagonista de 'Rocío: contar la verdad para seguir viva' va destacar que la periodista podia haver-se molestat a consultar les sentències per informar-se i, així, explicar com havia tingut l'agressió en realitat. «El jutge el que determina és que ell no té arguments de pes per treure'm a mi la custòdia de la meva filla. O sigui, que han fet un batibull de procediments i d'històries i han creat la versió que ells han volgut, versió que és la que vol el pare», assegurava Carrasco. I és que, per a la filla de Pedro Carrasco, la periodista és, junt amb altres col·laboradors de Mediaset, un dels braços executors.\n«Antonio David parla amb Gustavo González des de fa mil anys. Amb Marisa també, i amb Lydia Lozano, amb Kiko Matamoros...», va assenyalar Rocío Carrasco. «Són braços executors maldestres, perquè es posen al mig i es llencen a la sorra, i després el torero marxa i es queden ells amb el toro», afegia.\nEl missatge que desmenteix Rocío Carrasco\nDesprés de l'emissió de tot això, a la presentadora del programa, Carlota Corredera , li va arribar un missatge de la mateixa Marisa Martin-Blázquez, en el qual la periodista va voler matisar algunes de les declaracions de la filla de Rocío Jurado.\n«No soc ni he estat mai el braç executor d'Antonio David Flores», assenyalava la col·laboradora d''El programa de Ana Rosa'. «No he parlat mai amb ell d'aquest tema, ni d'aquest ni de cap, vaja. Li he trucat alguna vegada per preguntar-li sobre algun tema i ni m'ha agafat el telèfon», va voler aclarir.\nAquest dijous, la periodista ha volgut tornar a parlar sobre el tema. El mitjà triat per fer-ho, en aquesta ocasió, ha estat el seu compte d'Instagram. En la seva secció d''stories', Marisa Martín-Blázquez ha criticat que, per parlar de feminisme i criticar la violència, es carregui contra altres dones.\n«Soc feminista i també estic en contra de qualsevol violència, vingui d'on vingui», ha assenyalat. «Per això no entenc que, per intentar -suposadament- defensar el feminisme i anar contra qualsevol mena de violència, s'atempti contra altres mitjançant insult fàcil i confonent -i intentant confondre amb discursos malintencionats- a altres persones. Això també és violència contra la dona», ha afegit. I és que està clar que, a la periodista, les últimes declaracions de Rocío Carrasco en què l'ha criticat li han dolgut, i no poc.\nCarlota Corredera Rocío Carrasco Mediaset


El cineclub la Seu d'Urgell dedica un cicle a la Gran Guerra - FÒRUM.ad\nEl cineclub la Seu d’Urgell dedica un cicle a la Gran Guerra\nOn: 22/01/14 14:45\nAquest any es compleix el centenari de la Gran Guerra, un dels conflictes més sagnants i irracionals de la història, que coincidí en el temps amb el desenvolupament d’un nou art, el cinema, que llavors adquiriria la maduresa suficient per reflexionar sobre els esdeveniments contemporanis i per erigir-se com a altaveu de denúncia.\nEn col·laboració amb la Filmoteca de les terres de Lleida, el cineclub la Seu d’Urgell obre la temporada d’hivern, demà dijous 23 de gener al Telecentre de l’Alt Urgell a les 21,30h amb la projecció de “The big parade” de King Vidor (1925) dins del minicicle de 3 films, dedicat als cent anys de la gran guerra on també es podrà veure “Wings” de William E. Wellman (1927), que va ser el primer film que va guanyar l’Òscar a la millor pel·lícula, i “All Quiet on the Western Front” de Lewis Milestone (1930). Totes les sessions dedicades a la I Guerra Mundial començaran a les 21,30h i hi haurà sessió de cinefòrum. En la primera projecció contarem amb la presència de l’historiador Carles Gascón. L’entrada d’aquesta primera sessió és gratuïta.\nLes pel•lícules seleccionades per il·lustrar el cicle responen a un doble criteri: d’una banda, foren produïdes per diferents nacions implicades en la guerra i, de l’altra, s’estenen cronològicament des dels últims mesos de les operacions bèl·liques fins als llindars del Tercer Reich. Aquests criteris aporten una perspectiva de contemporaneïtat que ens aproxima a l’assimilació de la guerra per part de la societat coetània i permet participar de les diferents sensibilitats i interpretacions sorgides del conflicte.\nThe Big Parade i Wings il·lustren la fascinació que el cinema sentí cap a la nova arma que suposà l’aviació i implicà una revolució tècnica a causa d’unes preses aèries que encara captiven. L’any de pas entre les dècades dels vint i els trenta, als inicis del cinema sonor, es produïren pel•lícules amb un clar missatge antibel·licista. Lewis Milestone amb All Quiet on the Western Front despullà la guerra de qualsevol rastre d’heroisme i romanticisme.\nEl 6 de febrer es projectarà la comèdia japonesa “Afro Tanaka” de Daigo Matsu (2012) que es va emportar el premi Gat de la Sort a la millor pel·lícula per votació popular en la desena edició del Festival Nits de cinema oriental a Vic aquest estiu i va ser una de les pel•lícules més vistes al Japó l’any passat.\nDins del programa Per estrenarde la Federació Catalana de cineclubs consistent en projectar pel·lícules de qualitat, presents a festivals internacionals de prestigi que no s’estrenen a les sales comercials, es podrà veure el film colombià Nacer, del director Jorge Caballero, que es va endur el Gran Premi del Festival de Cinema Independent de Barcelona, l’Alternativa 2012.\nEl 13 de març es projectarà La Plaga de Neus Ballús que opta a 5 premis Gaudí 2014, com a millor pel•lícula, millor direcció, millor guió, millor muntatge i millor fotografia\nPrevious Post: “Llegendes urbanes i alguna de campestre”, espectacle inspirat en Botero de Grappa Teatre a la Seu\nNext Post: La Biblioteca Pública obre el Concurs dels Oscar


51. Qui va ser Constantí? - Opus Dei\nEstàtua de Constantí a Milà. Per G.dallorto (Treball propi) [Attribution], via la Wikimedia Commons\nEra fill d’un oficial grec, Constanci Clor, que l’any 305 va ser nomenat August alhora que Galeri, i d’una dona que arribaria a ser santa, Elena. En morir Constanci Clor el 306, Constantí és aclamat emperador per les tropes locals, enmig d’una difícil situació política, agreujada per les tensions amb l’antic emperador, Maximià, i el seu fill Majenci. Constantí va derrotar primer Maximià el 310 i després Majenci a la batalla de Ponte Milvio, el 28 d’octubre del 312. Una tradició afirma que Constantí abans d’aquesta batalla va tenir una visió. Mirant el sol, al que com pagà donava culte, va veure una creu i va ordenar que els seus soldats posessin en els escuts el monograma de Crist (les dues primeres lletres del nom grec superposades). Encara que va seguir practicant ritus pagans, des d’aquesta victòria es va mostrar favorable als cristians. Amb Licini, emperador a Orient, va promulgar l’anomenat “edicte de Milà” (veure pregunta següent) afavorint la llibertat de culte. Més tard els dos emperadors es van enfrontar, i l’any 324 Constantí va derrotar Licini i es va convertir en l’únic August de l’imperi.\nConstantí va portar a terme nombroses reformes de tipus administratiu, militar i econòmic, però on més va destacar va ser en les disposicions político-religioses, i en primer lloc les que anaven encaminades a la cristianització de l’imperi. Va promoure estructures adequades per a conservar la unitat de l’Església, com una forma de preservar la unitat de l’estat i legitimar la seva configuració monàrquica, sense que calgui excloure altres motivacions religioses de tipus personal. Al costat de disposicions administratives eclesiàstiques, va prendre mides contra heretgies i cismes. Per a defensar la unitat de l’Església va lluitar contra el cisma causat pels donatistes al nord d’Àfrica i va convocar el concili de Nicea (veure pregunta Què va succeir en el concili de Nicea? ) per resoldre la controvèrsia trinitària originada per Arri. El 330 va canviar la capital de l’imperi de Roma a Bizanci, que va nomenar Constantinoble, cosa que va suposar una ruptura amb la tradició, malgrat voler emfatitzar l’aspecte de capital cristiana. Com llavors ocorria sovint, no va ser batejat fins poc abans de morir. El qui el va batejar va ser Eusebi de Nicomàdia, bisbe de tendència arriana.\nAl costat de les errades del seu mandat, entre les quals es troben les generalitzades en el temps que va viure, com per exemple el seu caràcter capritxós i violent, no es pot negar l’assoliment d’haver donat llibertat a l’Església i afavorit la seva unitat. No és, en canvi, històricament cert que per a aconseguir-ho Constantí determinés entre altres coses el nombre de llibres que havia de tenir la Bíblia. En aquest llarg procés, que no va acabar fins més tard, els quatre evangelis eren des de feia ja molt temps els únics que l’Església reconeixia com veritables. Els altres “evangelis” no van ser suprimits per Constantí, ja que havien estat proscrits com herètics desenes d’anys enrere.\nBibliografia: J. de la Torre Fernández y A. García y García, “Constantino I, el Grande”, a GER VI, Rialp, Madrid 21979, 309-312; M. Forlin Patrucco, “Constantino I”, a Diccionario Patrístico y de la Antigüedad Cristiana (ed. A. di Berardino), Sígueme, Salamanca 1991, 475-477; A. Alfoldi, Costantino tra paganesimo e cristianesimo , Laterza, Bari 1976.\nPrinted document generat automàticament des de https://opusdei.org/ca-es/article/51-qui-va-ser-constanti/ (14/10/2021)


Un tractament que proporciona a l'Aura) del receptor els "colors radiestésics" que necessita per al seu equilibri i la seva salut física-emocional.\nEl Pèndol Universal és una eina radiestésica creada pels enginyers André de Belizal i Leon Chaumery després de més de 20 anys d'estudiar l'energia subtil.\nÉs un detector/emissor d'energia neutra creada per la disposició de les semiesferes del seu interior no depèn de l'energia de l'radiestesista que el fa servir.\nÉs una eina radiestésica altament sensible a l'energia subtil de el cos o de qualsevol espai físic en què es vulgui treballar. És molt precís i ràpid en qualsevol procés.\nQuan s'aplica a la teràpia, corregeix freqüències (colors radiestésicos) a la totalitat del nostre cos energètic. Treballa a nivell superficial i també a nivell molt profund:\nAjuda a dissoldre els bloquejos a nivell físic: dolors, traumatismes, infeccions bacterianes, víriques, etc.\nAjuda a dissoldre els bloquejos a nivell emocional: estrès, traumes no resolts, pensaments limitants, estats emocionals alterats.\nAjuda també en l'equilibri dels cossos superiors: desequilibris d'energia ancestral dels avantpassats i de vides anteriors.\nÉs una esfera de fusta o alumini que conté al seu interior un focus radiestésic de 4 semiesferes. Aquests focus són els que creen les ones energètiques, tant magnètiques com elèctriques. Canviant els seus mecanismes, el Pèndol Universal detecta i genera automàticament la radiació sol·licitada pel terapeuta, això el converteix en un dels pèndols més complets i més adaptables a les necessitats de l'receptor.\nL'esfera de fusta o alumini aquesta graduada amb tres línies anomenades meridians:\nElèctric: genera ones de freqüència curta i densa. Sol actuar de forma més yang, contundent.\nMagnètic: el més usat per sanació. Actua de forma més yin, nodrint i restaurant.\nElectromagnètic: s'usa per fer diagnòstics i equilibris generals.\nCada un d'aquests meridians està marcat amb 12 divisions, que són les diferents longituds d'ona (colors radiestésicos) que pot irradiar: Violeta, indi, blau, verd, groc, taronja, vermell, infraroig, negre, verd negatiu, blanc i ultraviolada.\nLa corda de l'pèndol universal disposa de tres nusos que corresponen a les tres possibles distàncies de subjecció:\nPrimer nus: nivell elèctric, més proper a el nivell físic.\nSegon nus: nivell magnètic, proper a l'nivell emocional.\nTercer nus: nivell electro-magnètic, proper a el nivell mental.\nDesprés de definir què volem tractar, la persona es tendirà còmodament sobre una llitera o també en posició asseguda.\nEs determinarà el primer color radiestésico necessari i el pèndol, amb el seu moviment, emetrà aquesta radiació fins el seu equilibri. Llavors, pararà el moviment i procedirem a buscar el següent color i repetirem el procés fins que no es demani cap color més. Llavors els cossos subtils estaran en equilibri ajudant així a restaurar la salut holísticament.\nDurada del tractament de 30 a 45 minuts.\nPreu 40.- €


Neix el CePAC, la primera associació amb l’objectiu d’estudiar el fet casteller | El Pati digital\n← Els Xics reben el premi honorífic Joan Bretcha\nUn vídeo avisa dels riscs de l’addicció a fer castells →\nNeix el CePAC, la primera associació amb l’objectiu d’estudiar el fet casteller\n17/12/2014 Deixa un comentari\nTarragona serà la seu operativa del Centre de Prospectiva i Anàlisi dels Castells (CePAC), una associació que neix amb la voluntat d’estudiar, debatre i reflexionar diferents aspectes del fet casteller. La signatura del conveni i presentació de l’entitat, la primera d’aquestes característiques que existeix en l’àmbit dels castells, ha tingut lloc aquest dimarts a l’Ajuntament de Tarragona, amb la presència de l’alcalde de Tarragona, Josep Fèlix Ballesteros, la tinent d’alcalde de Cultura, Begoña Floria i el director general de Cultura Popular, Associacionisme i Acció Culturals de la Generalitat de Catalunya, Lluís Puig.\nImatge de la presentació del CePAC. D’esquerra a dreta: Josep Bargalló, Josep Fèlix Ballesteros i Lluís Puig. Font: Concurs de Castells\nEls promotors del CePAC són el professor i director de la Biennal de Castells, Josep Bargalló; l’expresident de la Coordinadora de Colles Castelleres de Catalunya, Miquel Botella; el filòleg i periodista casteller, Xavier Brotons; el doctor en Dret i exintegrant de l’equip responsable del Concurs de Castells, Jordi Jaria i el doctor i exdirector científic de la Coordinadora de Colles Castelleres de Catalunya, Jaume Rosset. L’associació obre la porta a tenir a més socis.\nEls objectius del CePAC són establir un observatori d’Anàlisi, amb marcada vocació acadèmica i científica, sobre elements estructurals del fet casteller, especialment aquells que tenen relació amb la seva organització interna, la seva relació amb la societat i la seva projecció. En concret, entre les línies inicials d’investigació s’estudiaran aspectes com els models organitzatius de les colles i la seva gestió econòmica, el paper i influència dels mitjans de comunicació o l’evolució del calendari i el format de les actuacions castelleres. Tota aquesta feina es plasmarà en informes que es faran públics periòdicament.\nLa voluntat de treballar conjuntament amb la Biennal de Castells i la Universitat Rovira i Virgili han motivat l’elecció de Tarragona com a seu de l’entitat, tot i que el CePAC actuarà al conjunt del territori català. Com a part de l’acord, l’Ajuntament de Tarragona cedirà les dependències de l’Antiga Audiència perquè s’hi puguin celebrar les reunions i activitats de l’associació.


Llanera de Ranes destina el Pla d’Inversions a rehabilitar les escoles velles i la pista de futbol - Portal de Xàtiva\nEl president de la Diputació de València, Jorge Rodríguez, va rebre ahir l’alcalde de Llanera de Ranes, Antonio Vicente Lluch, en una reunió en què l’alcalde va voler traslladar al responsable de la Diputació les necessitats del municipi i les infraestructures que necessita rehabilitar.\nEl president i l’alcalde de la localitat de la Costera van abordar diverses qüestions relacionades amb les instal·lacions del poble, tal com apuntà l’alcalde després de la reunió. «Invertirem —va dir— el Pla d’Inversions Sostenibles de la Diputació en les escoles velles per a oferir un servei a les associacions locals i també als nostres joves i majors».\nEn aquesta primera presa de contacte, Lluch va anunciar que Llanera de Ranes també destinarà l’ajuda de 50.000 euros a concloure la rehabilitació de la pista de futbol, «amb l’objectiu que la gent jove puga gaudir-ne tan prompte com siga possible».\nAixí mateix, el primer edil sol·licità la col·laboració de la Diputació «perquè, en un futur, Llanera de Ranes puga comptar amb un auditori».\n«La banda de música de la localitat té una llarga història i un currículum excel·lenta l’esquena i, encara que visquem en un poble xicotet, tenim molta afició per aquest món» —conclogué l’alcalde.\nAnterior Entrada anterior: Xàtiva commemora el Dia Mundial del Turisme amb La Ruta de l’aigua\nSiguiente Entrada siguiente: Arrelats Folk Xàtiva continua aquesta setmana amb els concerts de Kepa Junkera i Sorginak


23 de març de 1919 « bloQG — El blog del 'Quadern gris'\n« 22 de març de 1919\n24 de març de 1919 »\nDiumenge. Xavier Güell m’invita a dinar a casa seva. Pis del Passeig de Gràcia, silenciós, una mica pesant, somort. Dinar suculent. La família fa la impressió de contenir moltes novel·les a la tripa. El papà és un senyor de Tarragona, gras, ros, petit, amb ulleres, calb. Sembla un home molt dur i d’imaginació petita. Hi ha un noi perdut, aventurer, que corre per Amèrica. La filla és una senyoreta d’una vitalitat desbordant, una Diana esplèndida. La senyora, alta, rossa, evanescent, té un aire evaporat de displicència. L’ambient general és de reserva i de fredor. Fa l’efecte que tots estan a l’aguait dels quatre punts cardinals per fer el campi qui pugui. Família burgesa.\nAhir, vaig matricular-me als Estudis Normals.\nTres vegades he estat a punt d’entrar al Continental abans de sopar, emprendre López-Picó i asseure’m a la seva tertúlia. Mort Folguera, d’aquesta reunió m’interessa especialment Carles Riba. El que he llegit d’ell em demostra que és un home de gran passió. La timidesa, però, m’ho ha impedit.\nA la tarda, a la Biblioteca, Climent em presenta a Martínez Ferrando. Ferrando és un valencià sorprenent: té una veu baixa, ofegada, agradable, no fa cap soroll, la seva gesticulació és nul·la, és d’una modèstia naturalíssima. Parla com si tingués un mocador als llavis. Sembla tenir un temperament molt oposat al meu, però tinc la sensació que serem amics. És bibliotecari de l’Estat.\nAquesta entrada fou escrita el dilluns 23 març 2009 a les 0:00 i desada a moral, societat.\tPots seguir les respostes a aquesta entrada amb el fil RSS 2.0. Pots respondre, o fer un retroenllaç des del teu propi web.\n11 Respostes a “23 de març de 1919”\n23 març 2009 a les 13:18\nPla era tímid? Potser davant de Riba sí, però en general, no m’ho sembla pas. Suposo que escrivint es deixa anar més.\nEls llibres, encara que s’endrapin, van a parar al cervell, no a la “tripa”. És clar que si no s’entenen, si no s’hi està a l’altura com pot ser el cas d’una “família burgesa”, sí que hi deuen anar a parar.\n“Fa l’efecte que tots estan a l’aguait dels quatre punts cardinals per fer el campi qui pugui”. Algú ha entès aquesta frase?\n23 març 2009 a les 15:51\nHelena, vol dir que tots van a la seva. Que la relació paterno-filial no existeix.\n23 març 2009 a les 16:11\nAixò de “contenir novel·les a la tripa” jo tampoc crec que sigui literal i sospito que la frase no té res a veure amb la literatura, com “tenir un cargol fluix” tampoc té res a veure amb les ferreteries. Però, si haig de ser sincer, tampoc sé que vol dir i és una sospita personal. Sí és una frase feta o quelcom que s’ha inventat en pla ho desconec\nSi estic equivocat, agrairia la correcció, de debò, perquè estic encuriosit ara.\n23 març 2009 a les 16:12\n23 març 2009 a les 16:29\nFlorenci: també podria ser que aquesta família té moltes històries, novel.les, amagades, a la tripa.\nAntoni: estic d’acord amb tu.\nA vegades, de tan sintètic, costa, Pla, no és cap novetat! Era tímid sí o no?\n23 març 2009 a les 17:20\nHelena: dues cosetes:\nPla era un tímid amb una sensibilitat i una urbanitat (urbanitat rural?) quasi britànica.\nEntenc que la frase famosa de les novel.les a la tripa, no es compren sense la paraula novel.la. Vull dir que, m’imagin, que aquest senyor burgès no llegia més que novel.les (novel.lots) la digestió de les quals no li anava – com molt bé dius, Helena – al cervell, si no, directament, a la panxa.\nCal veure el concepte que tenia Pla de les novel.les i dels seus lectors. No de totes, les novel.les és clar; ni de tots, els lectors, evidentment.\n23 març 2009 a les 18:47\nJo entenc la frase “La família fa la impressió de contenir moltes novel·les a la tripa” així:\nAquesta família burgesa, de portes enfora és com la majoria, no té cap interès especial; ara bé, de portes endins (en les seves tripes), com succeeix en totes les famílies, hi ha latent tot un micrcocosmos que ben bé podria proporcionar material per a més d’una novel·la, tal com, breument, esbossa Pla: “El papà és un senyor de Tarragona, gras, ros, petit, amb ulleres, calb. Sembla un home molt dur i d’imaginació petita. Hi ha un noi perdut, aventurer, que corre per Amèrica. La filla és una senyoreta d’una vitalitat desbordant, una Diana esplèndida. La senyora, alta, rossa, evanescent, té un aire evaporat de displicència.”\nI al final, com no, un toc d’entremeliadura: “Fa l’efecte que tots estan a l’aguait dels quatre punts cardinals per fer el campi qui pugui. Família burgesa.”\nDe fet, aquesta impressió de les famílies és molt comuna: el contrast entre l’aparença externa, el “guardar les formes”, i el problemàtic i interrelacional món interior. Hi ha una entrada, que ara no recordo, on Pla també tracta aquest tema. A veure si la trobo.\n23 març 2009 a les 19:38\nEl que és nosaltres, l’obra de Pla difícilment va a parar a les tripes! Però no ho podem abastar tot. La idea de Jaimito s’assembla a la segona que he proposat. No importa la intenció de Pla: l’important és el debat que s’ha generat aquí.\n23 març 2009 a les 20:00\nAvui ha costat d’arrencar, però quan ho ha fet ha estat bé.\nM’ha agradat molt això de la urbanitat quasi britànica d’en Pla, que diu el Jaume.\nAmb el que dieu de l’assumpte tripesc, jo ho havia entés més aviat en la ona de l’Helena i el Jaimito però tenia dubtes, com ja he dit. El que diu en Jaume sobre les novel·les té el seu què, però. Ho sento, avui estic poc combatiu.\nM’havia oblidat de dir, Helena, que la frase “Els llibres, encara que s’endrapin, van a parar al cervell, no a la “tripa”.” m’ha fet riure, ves si sóc ruc.\n23 març 2009 a les 20:01\nUi, Helena, disculpa’m. He clavat un “rollo” sense adonar-me’n que tu ja havies proposat la mateixa interpretació en un comentari anterior.\n23 març 2009 a les 21:29\n“Fa l’efecte que tots estan a l’aguait dels quatre punts cardinals per fer el campi qui pugui. Família burgesa.”\nJo quan he llegit aquesta frase, de seguida m’he imaginat que tots esperaven la més mínima oportunitat per fer mutis pel foro, és a dir per escampar la boira i abandonar la reunió familiar. Com el que acostumen a fer els nostres adolescents en les reunions familiars, que cumpleixen amb el mínim i de seguida que poden al·ludeixen a algun compromís més o menys lograt per guillar.\nEm sap greu no poder llegir el blogc més aviat i poder participar activament en els diàlegs que sorgeixen. A partir del juliol que em jubilaré, potser podré fer-ho, tard però us llegeixo a tots cada dia.


La Cambra de Comerç de Tarragona inicia una missió comercial a Mali\nEs tracta del tercer viatge de negocis a Mali organitzat per la Cambra des del març.\nHi participen 14 exportadors de 11 empreses de tot l'Estat\nActualitzada 30/11/2020 a les 12:50\nLa Cambra de Comerç de Tarragona inicia avui una expedició comercial a Mali, que finalitzarà el 3 de desembre que ve, en la qual participen 14 exportadors de 11 empreses de tot l'Estat, segons informa la corporació.\nEs tracta del tercer viatge de negocis presencial amb destinació el continent africà organitzat per la Cambra de Comerç de Tarragona des de la declaració de l'estat d'alarma.\nEl director d'Internacional de la Cambra, que coordina i participa en aquesta missió, Robert Barros, assenyala que «Mali és un país amb un gran potencial de negoci per a les nostres empreses» que «necessita més que mai producte europeu».\nLa revista Jeune Afrique, pertanyent a un grup de premsa amb una mitjana mensual de deu milions de lectors, ha entrevistat Barros pels seus més de 25 anys organitzant missions a l'Àfrica en què han participat més de 1.500 exportadors de tot Espanya.\nComenta el contingut : La Cambra de Comerç de Tarragona inicia una missió comercial a Mali