Mario Márquez Vázquez, ultrafondista d'Almussafes, supera les cent maratons - Vista impresión\nPOBLACIONES » Almussafes » Mario Márquez Vázquez, ultrafondista d'Almussafes, supera les cent maratons\nMario Márquez Vázquez, ultrafondista d'Almussafes, supera les cent maratons\nViernes, 6 de abril de 2018 | e6d.es\n• L'esportista ocupa el lloc 29 en el rànquing nacional de persones amb més maratons a les seues esquenes i és el més jove que apareix en la llista\nL’almussafeny Mario Márquez Vázquez ja suma 105 maratons en la seua trajectòria esportiva. El passat mes de novembre de 2017 va aconseguir la número 100 en la prova de València, esdeveniment en el qual va debutar en aquesta modalitat l'any 1993. Des que va començar a córrer amb 14 anys, l'esportista té el mèrit d'haver sigut un dels pioners de la Comunitat Valenciana tant en maratons com en triatlons i el ritme que segueix en la seua participació en carreres l’ha portat a situar-se en el lloc 29 en el rànquing nacional dels espanyols amb més maratons disputades, sent a més el més jove que apareix en la llista. Aquest mes d'abril participarà en les maratons de Saragossa, Madrid i Jerez de la Frontera.\nAlmussafes és el bressol de molts de les grans esportistes del panorama nacional actual. Un dels veïns del municipi que més està destacant dins de la disciplina a la qual es dedica és l’ultrafondista Mario Márquez Vázquez, pioner en maratons i triatlons a la Comunitat Valenciana, que compta amb una brillant trajectòria esportiva en la qual continua sumant any rere any nous reptes aconseguits que es van incorporant al seu extens historial.\nL’almusasfeny de 49 anys, que pertany al Club d'Atletisme de la població, va començar a córrer en 1984, amb 14 anys, i precisament va debutar en la primera edició de la ‘Volta a Peu’ que es va organitzar en la localitat. Més de trenta anys després, ocupa el lloc 29 en el rànquing nacional dels esportistes amb més maratons superades i disposa del mèrit de ser la persona més jove que apareix en la llista.\nEl passat mes de novembre de 2017, Márquez va arribar a la redona xifra de 100 maratons i ho va fer en la Marató de València, curiosament el mateix lloc en el qual es va iniciar en aquesta modalitat atlètica en 1993. Per a celebrar-ho, va decidir recórrer els 42 quilòmetres de recorregut disfressat de Super Mario Bros i amb un globus en el qual podia llegir-se ‘Almussafes Club d'Atletisme. Marató 100’.\nAl llarg d'aquests anys, a l'esportista, que assegura que ha arribat a meta en totes les proves que ha disputat i que no s'ha lesionat mai, no se li ha resistit cap repte. De fet, ha superat nombrosos circuits de muntanya, proves per vies verdes i fins i tot ascendint per escales de gratacels. Solament sumant la distància recorreguda en les 105 maratons que porta comptabilitzades a dia de hui, Márquez supera els 4.430 quilòmetres.\nDe les 10 maratons realitzades fora d'Espanya reconeix que guarda especial afecte del d'Atenes, per ser el país on van començar a disputar-se, i el de Jerusalem, per les seues connotacions religioses. Ara, es prepara per a tres caps de setmana d'intensa activitat. El diumenge 15 d'abril participarà en la XII Marató Ciutat de Saragossa, el diumenge 22 en la de Madrid i, finalment, el diumenge 29 estarà en la qual se celebrarà a Jerez de la Frontera, on tindrà una nova oportunitat de demostrar el seu nivell de forma.\nEn 2012 l'Ajuntament d'Almussafes li va concedir el guardó al Millor Esportista de l'Any en reconeixement a l'enorme esforç demostrat aleshores en tots els reptes als quals es va enfrontar, entre els quals destaquen, a més de diverses maratons per tot el món, dues proves en les quals es van recórrer més de 100 quilòmetres.


Avís als hipotecats: l'Euríbor torna a terreny positiu per primer cop des del 2016\nL'expectativa que el BCE apugi el preu del diner impulsa l'indicador que encareix els préstecs\nL'Euríbor és l'índex de referència per a les hipoteques a Espanya. Francesc Melcion\nBarcelonaL'Euríbor a dotze mesos ha marcat aquest dimarts un valor positiu en la taxa diària per primera vegada des que va entrar en terreny negatiu el febrer del 2016. Aquest repunt arriba davant l'expectativa d'una pròxima pujada dels tipus d'interès per part del Banc Central Europeu (BCE), en un escenari marcat per la guerra a Ucraïna i la inflació. L'Euríbor és l'índex amb el qual es troben referenciades la gran majoria de les hipoteques espanyoles, i ha pujat en la taxa diària al 0,005%. D'aquesta manera, la mitjana del mes d'abril se situa al -0,057%, enfront del -0,502% amb què va tancar l'any passat.\nL'índex va entrar en negatiu el febrer del 2016 per primera vegada a la història davant la política ultraexpansiva del BCE per apuntalar la recuperació a la zona euro, i acumula més de sis anys instal·lat per sota del 0%. Després del mínim històric del -0,518% que va marcar en la taxa diària el 20 de desembre del 2021, l'Euríbor a dotze mesos va començar a pujar, impulsat pel canvi de discurs de la presidenta del BCE, Christine Lagarde. La dirigent s'ha mostrat decidida a elevar els tipus d'interès per l'escalada de la inflació a Europa i la crisi energètica derivada de la guerra entre Rússia i Ucraïna.\nLes hipoteques s’encareixen per primer cop des del 2012\nEn aquesta línia, l'Associació Hipotecària Espanyola (AHE) coincideix al seu últim butlletí trimestral en el fet que la pujada de l'Euríbor des de principis d'any respon a l'expectativa d'una pròxima pujada de tipus d'interès. Al febrer la presidenta del BCE va obrir a aplicar la mesura aquest any, mentre que a la reunió de política monetària del març l'organisme va decidir accelerar la desescalada de les compres d'actius per aturar-les del tot al juliol, encara que a causa de la incertesa del xoc produït per la guerra va canviar l'orientació a futur de la pujada de tipus. Fins aleshores, l'organisme havia dit que els tipus pujarien "poc després" que finalitzessin les compres d'actius.\nAl març, però , va variar aquesta previsió indicant que qualsevol ajustament en el preu dels diners es produirà "en algun moment" després que finalitzin les compres netes d'actius. Així mateix, deia que qualsevol canvi en els tipus d'interès serà gradual. Les actes de la reunió van revelar recentment que diversos membres del consell de govern del BCE ja van apostar per iniciar la tònica de pujada de tipus d'interès durant els mesos d'estiu per frenar l'alça dels preus.\nEls analistes esperen que l'Euríbor acabi el 2022 en valors positius, fet que encarirà les quotes dels contractes hipotecaris vinculats al tipus variable als quals els toqui revisió. En l'últim informe d'estratègia trimestral, el departament d'anàlisi de Bankinter espera que aquest indicador estigui al voltant del 0,40% el desembre del 2022 i que se situï al voltant del 0,80% el 2023, mentre que CaixaBank Research pronostica que l'índex pujarà aquest any fins al 0,13% i que cotitzarà sobre el 0,85% el que ve. En aquest escenari, els experts esperen que les entitats financeres encareixin les hipoteques a tipus fix i millorin la seva oferta de préstecs hipotecaris a tipus variable.\nBCE euríbor tipus d'interès Macroeconomia


La companyia celebra l’aniversari amb una festa a Montjuïc mentre prepara la nova producció del mític musical ‘Mar i cel’\n6 min. Barcelona 16/07/2014 00:00\nEl director Joan Ollé va ser el fundador de la companyia. I com a pare, la va batejar: Dagoll Dagom. “Eren unes paraules que jo deia de petit a tot el que servia per dibuixar i escriure -ha explicat Ollé-. Sonava bé”. El primer espectacle era el recital de poemes de Rafael Alberti Yo era un tonto y lo que he visto me ha hecho dos tontos,del qual no en queda ni rastre, ni una fotografia.\nLa televisió va ser una altra revelació: “Com descobrir Amèrica”, diu Bozzo. Als 90 van crear Oh, Europa, Oh, Espanya i La memòria dels Cargols, les sèries que més han funcionat, en una època que TV3 arrasava. La companyia va guanyar base financera i sobretot popularitat. I no deixaven la marca Dagoll Dagom: comèdia per a tots els públics amb un toc “casolà”, diu Bozzo. Els pirates, amb Carles Sabater, va ser el musical de la dècada. Llavors allò era una “producció mitjana” i viatjaven amb 26 actors, dos tràilers, un autocar i una furgoneta, recorden.\n“Teníem que clar que tornaríem a fer Mar i cel. Perquè cada dècada es renova el públic escolar i perquè si una cosa t’agrada la vols tornar a veure”, raona Cisquella. La reestrena tindrà un nou muntatge escènic amb projeccions i nous actors. Avui n’anunciaran els noms a la festa que celebren a les fonts de Montjuïc, on sonaran els seus hits musicals. Després de Mar i cel ja tenen idees. Mentre Periel té sobre la taula la jubilació, Bozzo vol tornar a la televisió i Cisquella aposta per un musical que pugui sortir de gira. Tenen corda. Tocarà votar.


Turull: «Compartir cel·la amb Rull et fa la vida més agradable»\nImatge d'arxiu del conseller de Presidència i portaveu del Govern, Jordi Turull, amb el conseller de Territori, Josep Rul.\nExplica que no es van voler aïllar a la presó i que es van integrar «manera molt ordinària en el dia a dia»\nActualitzada 06/12/2017 a les 11:56\nSegon dia complet de campanya electoral, i segona intervenció dels consellers destituïts Jordi Turull i Josep Rull, en el seu tercer dia fora de la presó. Els dos candidats de la llista de Junts per Catalunya (JxCat) han explicat com han passat els més de 30 dies empresonats. En una entrevista a El món a Rac1, Turull ha subratllat que «haver compartit cel·la amb Rull et fa la vida més agradable».\nPer contra, ha recordat que l'expresident de l'ANC i número dos de JxCat, Jordi Sànchez, i el president d'Òmnium, Jordi Cuixart, continuen empresonats i en mòduls separats: «Te n'adones que pels 'Jordis' ha de ser molt més difícil». Al seu torn, Rull ha argumentat que ell i Turull no es van voler aïllar a la presó ni presentar-se allà com a «presos polítics». «Ens vam integrar de manera molt ordinària en el dia a dia», ha apuntat.\nEn una clau més política, Turull ha reiterat que com més suport tingui el sobiranisme en les eleccions del 21-D més «desautoritzades» quedaran les mesures del «tripartit del 155», en referència a Cs, PSC i PPC, i «més força» hi haurà pel diàleg i la negociació amb l'Estat. «És més moment de traç gruixut que de microcirurgia», ha constatat el conseller de Presidència. Així mateix, Turull ha destacat que JxCat és l'eina per restituir el president Carles Puigdemont -el cap de llista-, i tot el Govern i consellers. Finalment, el qui va ser president del grup parlamentari de JxSí ha relatat que el moment «més dur» de l'empresonament va ser quan els van tancar als calabossos.\nComenta el contingut : Turull: «Compartir cel·la amb Rull et fa la vida més agradable»


EL PROBLEMA ÉS DE L’ESO | Quadern de ruta i reflexions.\nEnviat per: fgambus | Novembre 3, 2007\nEL PROBLEMA ÉS DE L’ESO\nAvui surt a La Vanguardia una notícia relativament breu -simptomàtic- on el diari barceloní es fa ressò de l’opinió de molts professors i professionals de l’ensenyament d’aquest país en relació a la reforma del batxillerat. El titular és prou eloqüent: “el problema és a l’ESO”.\nEn breu, la reforma del batxillerat consisteix en que ara aquell alumne que tingui quatre o menys assignatures penjades, podrà cursar part del curs superior i aquelles assignatures que li hagin quedat pendents, sense necessitat d’haver de repetir el curs sencer. Algú ha tingut la clarividència de delimitar que aquells que tinguin més de quatre assignatures penjades hagi de repetir totes les assignatures. Però no patim, que ja arribarà el dia en què amb una sola assignatura aprovada, es podrà cursar el següent curs (una assignatura) i repetir les altres nou. I així, al final, tindrem alumnes que ja no sabran quin curs estan fent, i pares que ja no sabran quin curs fan els seus fills, i professors que ja no sabran a quina classe es trobaran tal o tal alumne.\nDiuen els professors -que són els que en saben o, en tot cas, els que ho viuen cada dia- que el “problema és l’ESO”. I és que, a poc a poc, ens hem carregat el batxillerat, amb tot el que significava. Ens l’hem carregat per dalt i per baix. Per baix baixant de 14 a 12 els anys per estudiar l’ensenyament secundari. Per dalt, eliminant el COU i incorporant formes de gestió del currículum pròpies de la Universitat. Perquè això de passo amb 4 i faig sis del curs següent i quatre del curs anterior és propi de la Universitat! No és propi d’un sistema ordenat, que és el que necessita l’adolescent. Ordre. Un ordre que dóna seguretat. I una seguretat que et facilita un millor rendiment.\nI podria acceptar, si algú m’ho raona molt bé, el sistema. El que em revolta és que tinc tota la sensació que al darrera de tot plegat hi ha la voluntat d’evitar la paraula “repetir”, “fracàs”, etc. Si volem reduir el fracàs escolar deixant de comptar aquells que només estan repetint algunes assignatures, ens estarem fent trampes al solitari. Sense posar-nos vermells. Molt em temo que estem en mans de psicòlegs, psicopedagogs i demés, que els preocupa més evitar els traumes que superar-los. I si repetir un curs suposa un trauma, l’important no és evitar el trauma -facilitant el pas de curs-, sinó superar el trauma, posar els elements perquè el curs repetit es superi amb escreix i que aquella situació no es torni a donar.\nPerò bé, ja imagino que jo dec ser d’un altre planeta…\n« ELS REIS D’ESPANYA A CEUTA I MELILLA\nCONFERÈNCIA D’EN DURAN »


La plaga de lesions, el drama del Baxi - Regió7\nLa plaga de lesions, el drama del Baxi\nEn tres mesos, l'equip ha tingut 15 incidències, 10 lesions d'unes quantes setmanes i 5 jugadors continuen a hores d'ara de baixa\n28·11·19 | 22:14\nCom en cap altra temporada, les lesions estan castigant el Baxi Manresa i influint directament en la seva trajectòria. Des de l'inici de la pretemporada i fins a la lesió greu de Frankie Ferrari, la plantilla de Pedro Martínez no ha deixat cada setmana de tenir incidències que han suposat greus inconvenients en el dia a dia de l'equip, que, en la lliga ACB, només ha aconseguit 2 victòries en 10 partits. Una altra qüestió que va desequilibrar el Manresa, que demà té una cita vital davant de l'UCAM Múrcia en la qual farà el seu debut Aleksandar Cvetkovic, va ser la situació de Jordan Davis i el seu passaport d'Azerbaidjan no autoritzat; finalment Davis ha quedat desvinculat i està jugant en el Rasta Vechta alemany.\nCvetkovic ja s'entrena i Ferrari marxa als Estats Units, on l'operaran\nEn l'inici de lliga, el Baxi ha tingut tres operacions: dues de Ferrari i la tercera intervenció ha estat la del júnior Marc Peñarroya. En la temporada passada, en els primers mesos de la lliga els dos jugadors que van ser operats van ser el vinculat Paco del Águila i Marko Lukovic. Va ser a final de desembre que es va desvincular un Justin Doellman amb unes molèsties a l'esquena que no va superar i Gintvainis va deixar el club l'abril, poc abans d'operar-se l'espatlla. Al maig, en la recta final de la lliga regular, es van lesionar Erik Murphy i Toolson, que ja no van participar en els darrers partits ni en el play-off davant el Reial Madrid.\nDe Toolson a Ferrari\nFerrariPrecisament, la lesió a l'esquena de Ryan Tolson va ser el primer dels problemes físics que havia de gestionar el Baxi 2019-20, el que era una herència del curs passat. La recuperació va ser lenta, i el jugador no va poder debutar fins a mitjan mes d'octubre i es va perdre els quatre primers partits de la lliga Endesa del Manresa, dos al Congost i dos a fora.\nEn la pretemporada, Kravish va tenir una sobrecàrrega i també un trencament nasal però va arribar en condicions a l'inici oficial de la temporada. Se' l va perdre el pivot gironí Yankuba Sima i, de seguida, en la primera jornada i després d'un partidàs contra l'Unicaja, va arribar el trencament d'escafoide i el mes de baixa per al base rookie Frankie Ferrari.\nFins i tot un fitxatge temporal, en aquest cas el de Luka Mitrovic, va haver de superar molèsties a l'esquena que el van tenir durant unes setmanes sense jugar. I, poc abans de la tornada de Ferrari, el júnior Peñarroya es va trencar en un partit de la Champions al Nou Congost. Era el dia 23 d'octubre. Quan semblava que el panorama es tranquil·litzava, la victòria del 2 de novembre sobre el Bilbao va deixar dos lesionats més. Un va ser David Kravish, amb l'esquinç del turmell, que el va apartar durant 3 setmanes de l'equip. L'altre, de més consideració, era Pere Tomàs, amb una fractura del bessó intern que el té fora de les pistes i sense data de reaparició.\nHa estat un novembre amarg per les lesions, amb un Eulis Báez amb un edema ossi i fractura al genoll esquerre en la vigília del partit de Fuenlanrada i tampoc no té data determinada per tornar a jugar. Dies després, Yankuba Sima tenia una sobrecàrrega en la mateix cama lesionada en la pretemporada i no va jugar en el darrer partit a Saragossa, fatídic per a Frankie Ferrari a causa del trencament del cinquè metatarsià del peu esquerre. La plaga de lesions fa tres mesos que dura; cal veure si tindrà per fi aturador o conti


Posar-se a 200 km/h - El Periòdic d'Andorra\nPublicat el Divendres, 22 de febrer de 2019 | 03:45 h\nDescens de Simone Origone en una de les proves disputades l’any passat a la pista Riberal. | Grandvalira\nGrandvalira compta aquesta temporada amb dues cites que decideixen títols. A més de les Finals de la Copa del Món d’esquí alpí, es disputen les de quilòmetre llançat (KL). Els corredors més ràpids del planeta es reuniran a la pista Riberal de Grau Roig el 12 i 13 d’abril, amb el globus de cristall que els acredita com a campions en joc. La velocitat centra l’expectació d’aquesta disciplina, i en aquest sentit els participants provaran d’establir un nou rècord del traçat, preparat per arribar als 200 km/h.\nAquest serà el vuitè any que el calendari mundial de la disciplina es presenta a Grandvalira, i el tercer que acull les finals. La pista Riberal és l’única homologada al sud d’Europa. Amb l’ampliació completada de la zona d’arribada per raons de seguretat, el recorregut comptarà amb poc més d’un quilòmetre, amb un desnivell de 200 metres i un pendent màxim del 74%. La torre amb rampa que es col·loca a la sortida permet guanyar 10 metres d’alçada. El rècord actual el té Philippe May, que el 2017 va arribar als 199,56 km/h sense la utilització de la plataforma i en aquesta ocasió els organitzadors confien a superar la barrera dels 200 km/h. Aquesta és una fita que es veu possible, com afirma un dels participants, el britànic Jan Farrell, un habitual a la cursa i que durant aquests dies s’està entrenant a la mateixa pista. El fet que aquest any es disputi en una data més tardana permet que hi hagi «més possibilitats de batre el rècord de 200 km/h», afirma l’esquiador anglès, perquè «amb la neu primavera es forma una pel·lícula d’aigua a sobre adequada per batre el rècord de la pista». Després d’haver-la provat, comprova que «està bastant equilibrada d’eix, sense més neu en un costat que en l’altre».\nFarrell: «Amb la neu primavera es forma una pel·lícula d’aigua a sobre adequada per batre el rècord de la pista»\nFarrell, que l’any passat va concloure cinquè a la general de la Copa del Món, se sent com a casa a Grandvalira. «És la meva pista, on entreno i vaig començar el 2011. Va ser un amor a primera vista», assegura, remarcant que és el traçat «on els corredors se senten més connectats amb el lloc» per les seves característiques, que permeten que sigui « fabulosa tant per anar ràpid com per començar», convertint-se en «ideal per a la primera cursa d’un corredor». Per l’experiència d’anys organitzant la Copa del Món, «la prova està molt ben organitzada» i «és un exemple, un model d’organització per a les altres estacions».\nFer normal l’excepcional\nRepetir un any més a Copa del Món i sent decisiu per al títol, com aquesta temporada també en esquí alpí, significa enfocar la mirada internacional de l’esport blanc cap a Andorra. «Tenir les finals dona una certa normalitat a aquest tipus d’esdeveniments que tenen poc de normal», indica Alfonso Torreño, director general de Grandvalira-Nevasa. És un indicatiu que «mostra el potencial que tenim com a estació», que permet donar «molta visibilitat a mercats molt important per a nosaltres», com poden ser França, Àustria, Gran Bretanya, Finlàndia o Suècia.\nEls esquiadors d’alpí tenen el repte de superar a Farrell\nPer tal de promocionar la cursa, Farrel ha establert un repte cap als esquiadors de descens i supergegant que posseeixen menys de 50 punts FIS. Els desafia a què canviïn d’especialitat i el superin a tota velocitat a la pista Riberal. Si ho aconsegueixen guanyaran un premi de 5.000 euros. Els donaran totes les facilitats per competir-hi a nivell de material i suport logístic. «Serà una publicitat excel·lent» per al KL, exposa Farrell, subratllant «l’interès que pot crear entre la comunitat d’esquiadors». Tot i estar acostumats a la velocitat, «no és una disciplina fàcil», i a diferència al que estan acostumats, sobre els esquís necessiten «relaxar-se, perquè un corredor de descens és molt agressiu i ataca». Es tracta de «flotar, fluir, que els esquís vagin en la direcció que vulguin», i això quan es prové de l’alpí «requereix adaptació». Confia que li surtin competidors i que li posin les coses ben difícils.\nEdició més oberta amb nous protagonistes\nLa cita de Grandvalira és la quarta de la Copa del Món. El calendari va estrenar-se el 13 i 14 de febrer a Salla Ski Resort (Finlàndia), i seguirà el 8 i 9 de març a Idre Fjäll (Suècia) i el 3 i 4 d’abril a Vars (França). En aquesta edició totes les proves es disputen al continent europeu, ja que la del Canadà va sortir del calendari. La pista Riberal és la segona més ràpida de totes les integrades al campionat.\nL’austríac Manuel Kramer i la sueca Britta Backlund són els primers líders de la general després de les dues victòries aconseguides a Finlàndia. El corredor austríac suma 200 punts, mentre que segon és l’italià Simone Origone amb 160. El transalpí és l’actual defensor del títol i suma 10 globus de cristall. Tercer és el seu germà Ivan amb 100, els mateixos punts que l’austríac Klaus Schrottshammer. En categoria femenina encapçala la classificació Backlund amb 200. La segueix amb 140 la italiana Valentina Greggio, actual campiona i dominadora els últims anys. El tercer lloc l’ocupa la francesa Celia Martínez (140).\nEls primers resultats del campionat fan que de cara a les proves andorranes «hi hagi més expectativa», assenyala Nadal Antor, director tècnic de les Finals de la Copa del Món de Grandvalira. Els organitzadors esperen superar els 75 esquiadors de 16 països que van participar-hi l’any passat, i que hi hagi representació nacional. El diumenge anterior es realitzarà el Campionat d’Andorra de quilòmetre llançat. El 2018 s’hi van reunir una norantena de corredors, demostrant que «hi ha afició» al país i que en pot sorgir algun especialista que disputi el campionat sencer: «Segur que sortirà algun corredor d’aquí».


innovació archivos • Clúster Salut Mental Catalunya\nLa UB i la Fundació Bosch i Gimpera creen un cercador web amb més de 100 models experimentals\nPosted at 19 marzo, 2021\tby\tComunicació\tin Actualitat ⋅ Recerca ⋅ Socis\nEl cercador presenta un ampli portafolis de models que inclouen diferents àrees, entre elles, la neurobiologia.\nAMPANS participa al COMCADES-2, el projecte europeu per a la professionalització de l’Economia Social\nPosted at 12 marzo, 2021\tby\tComunicació\tin Actualitat ⋅ Empreses ⋅ Projectes\nEl projecte cerca crear un marc comú europeu per a desenvolupar les competències dels i les professionals amb càrrecs directius que treballen amb persones amb necessitats especials. Fins el 2023 es presentaran 4 propostes d’innovació i es desenvoluparan 4 proves pilot de formació.\nPosted at 23 febrero, 2021\tby\tComunicació\tin Internacional ⋅ Jornades ⋅ Projectes ⋅ Socis\nConvidat pel seu partner Eurasanté, el Clúster Salut Mental Catalunya va assistir, acompanyat per un grup de socis membres, a la convenció empresarial AgeingFit 2021, una oportunitat per conèixer noves iniciatives i projectes en el camp de la Silver Economy.\nPosted at 2 octubre, 2019\tby\tComunicació\tin Notícies\nÉs una iniciativa impulsada per la Comissió Europea per fomentar la innovació i la transformació digital en l’àmbit de l’envelliment actiu i saludable.\nPosted at 11 julio, 2019\tby\tComunicació\tin Financiació\nÉs la primera vegada que el Servei Català de la Salut obre una convocatòria d’ajuts per impulsar la compra pública d’innovació en salut\nPosted at 28 enero, 2019\tby\tComunicació\tin Actualitat ⋅ Notícies\nInnovació en salut mental: Quatre vies de futur\nPosted at 12 noviembre, 2018\tby\tComunicació\tin Actualitat ⋅ Notícies\nLa Innovació en salut mental suposa una de les megatendències de futur marcades per la OCDE Gràcies als avenços en matèria genètica, la medicina evolucionarà cap a la personalització dels diagnòstics i els tractaments Javier Sánchez Pedrera – 12/11/2018 Block…\nLes empreses biotecnològiques busquen el suport de les institucions i un marc legislatiu adequat\nPosted at 22 marzo, 2018\tby\tMaria Jose Martin\tin Actualitat ⋅ Notícies\n“La creació de valor al model de negoci de la biotecnologia està directament relacionat amb el desenvolupament dels projectes a llarg termini i el grau d’inversió en R+D que s’hi faci, per tal de llicenciar els actius intangibles”, ha explicat…\nLa Conselleria d’Empresa i Coneixement rep al Clúster Salut Mental Catalunya\nPosted at 2 septiembre, 2016\tby\tMaria Jose Martin\tin Actualitat ⋅ Notícies\nL’Honorable Conseller d’Empresa i Coneixement, Sr. Jordi Baiget, i la Consellera Delegada d’ACCIÓ, Sra. Núria Betriu, han rebut a una representació de la Junta Directiva del Clúster Salut Mental Catalunya (CSMC), encapçalada pel seu President, el Dr. Joan Orrit.


Més de 60 vehicles implicats en dues col·lisions múltiples a Toledo\nUna seixantena de vehicles s'han vist implicats en dues col·lisions múltiples que s'han produït de manera successiva a l'autovia de Toledo A-42. La primera ha estat en sentit Madrid i la segona, en sentit Toledo. Pel que sembla, la boira n'hauria estat la responsable. Tot i la gran quantitat de cotxes implicats en la topada, la Guàrdia Civil no té constància que hi hagi morts. Tanmateix, les col·lisions han provocat 68 ferits, 8 d'ells greus i un, de molt greu.\n22/01/2008 - 10.40 Actualitzat 22/01/2008 - 14.59\nLa boira hauria estat la responsable de les dues col·lisions múltiples que s'han produït successivament a l'autovia de Toledo i en la qual s'han vist implicats més d'una seixantena de cotxes.\nArran de la col·lisió, la carretera continua tallada en sentit Madrid, en concret entre el quilòmetre 42 i el 49. Amb tot, la Direcció General de Trànsit ha establert l'N-401, a l'alçada de Cabañas de la Sagra, com a alternativa.\nFonts de la delegació del govern han informat que el primer accident múltiple s'ha produït a dos quarts de nou del matí en sentit Madrid. Poc després, es produïa la segona col·lisió múltiple a la mateixa autovia, al quilòmetre 50, en sentit Toledo.\nLa Guàrdia Civil no té constància que hi hagi morts. No obstant això, l'accident ha provocat 68 ferits, 54 dels quals s'han hagut de traslladar a l'Hospital Virgen de la Salud de Toledo, 11 a un hospital d'Illescas i 3 a un centre de Madrid. Dels ferits, però, 8 es troben en estat greu i una dona més en estat molt greu ja que té un traumatisme cranioencefàlic.\nDos d'aquests ferits, a més, els han hagut de rescatar dels seus vehicles. Es tracta de la conductora d'un turisme que s'ha incendiat i que encapçalava el primer xoc i del conductor d'un camió que transportava mercaderies perilloses.


La partida d'escacs vivent de la Pobla s'ambienta en els fets del 1714 - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nLa partida d'escacs vivent de la Pobla s'ambienta en els fets del 1714\nPrenent mides per confeccionar el vestuari que s´usarà avui ARXIU/DANI PERONA\nUna partida d'escacs vivent ambientada al final de la guerra de Successió. D'aquesta manera la Pobla de Lillet s'afegeix als actes dels del Tricentenari. La vila viurà avui la tradicional partida d'escacs vivent, que arriba a la catorzena edició, amb una ambientació diferent de l'habitual, passarà de l'edat mitjana i de les històries del senyor de Mataplana al 1714 i als fets que van tenir lloc durant el final de la guerra de Successió.\nAixí ho ha preparat el Club d'Escacs de la Pobla, que farà que les figures encarnin personatges reals que van participar al setge de Barcelona, que lluiran un vestuari fet per a l'ocasió per veïnes del poble ambientat en l'època. L'activitat s'iniciarà a les 22.00 h a la plaça de l'Ajuntament i les entrades es vendran a partir de les 6 de la tarda.


Me lo decía mi papá – nascutel49\nPublicado el 28 octubre, 2021 29 octubre, 2021 por domenecmartinez\nMataró, 27 d’octubre de 2021\nCom ja s’ha dit per part de l’Antonio i ens ha cantat amb passió la Roser, no podíem haver triat un dia millor. Avui fa 54 anys d’una jornada de lluita per la millora de les condicions de vida de la gent treballadora a moltes ciutats de Catalunya i d’Espanya. A Terrassa, la vam fer grossa: una manifestació d’uns centenars de persones va acabar en una batalla campal. Dos ferits de bala i més de 60 persones detingudes de matinada. Fa quatre anys, el 27 d’octubre de 2017, vam posar una modesta placa. Aquest matí he anat a comprovar si encara existia. Són les nostres petjades de memòria. La lluita pels drets socials i pels valors democràtics.\nEs la tercera vegada que vinc a Mataró aquest any. Dues per compartir amb molts de vosaltres el llibre coordinat pels germans Ramon i Pablo Morales, un llibre dels protagonistes de les lluites socials i polítiques contra la dictadura. Avui és un privilegi fer-ho de nou per participar en la presentació d’aquest llibre “Me lo decía mi papá”, evocant el poema de José Agustín Goytisolo “Me lo decía mi abuelito, me lo decía mi papá, me lo dijeron muchas veces y lo olvidaba muchas más. Trabaja niño no te pienses que sin dinero vivirás”, que va popularitzar Paco Ibáñez. És ben cert que ens hem fet grans.\nAlberto Valenzuela ha fet un bon recull de “veus de resistència i de dignitat”. I el més important, ha posat noms i cognoms a aquestes veus, evitant que s’esborrin de la memòria. Una petjada més, conscients que falten moltes més veus, i que caldrà continuar. A més a més ho fa amb un pròleg de Juan Pinilla, i il·lustracions del gran Carlos Azagra, sempre compromés, fraternal i solidari. Moltes gràcies Alberto per aquesta oportunitat.\nDic que sóc un privilegiat, perquè avui comparteixo aquest espai amb Roser Escrich. Ella i la seva germana Victòria, van ser protagonistes i també companyes de militància a finals dels anys 60. No era fàcil, com s’explica en aquestes pàgines, cal llegir el capítol 10. Carmen i Sònia, per saber el que significava passar per Via Laietana (diligències). Ella sap molt bé l’interès de la Brigada Político y Social en desmantellar impremtes o ciclostils clandestines. Us recomano llegir l’article de Quim Sempere a Nous Horitzons 213, any 2016, El Treball clandestí des de dintre. També recorda a Paul Winzer oficial de la Gestapo que va instruir a la policia política del franquisme per interrogar i obtenir confessions. També és imprescindible el relat de la presó de la Trinitat. Ara, a casa nostra, i a la tele nostra també, tothom es declara antifeixista de tota la vida. No és veritat. Les persones que es van deixar la pell i la vida per fer possible les llibertats democràtiques i els drets socials, ho saben molt bé. Per això aquests llibres, com el que avui presentem, són imprescindibles.\nAntonio Rodríguez Avellaneda surt citat al llibre de Memòries de la Joventut Comunista de Mataró més de 20 vegades. Hi era a tots els sidrals. Les lluites obreres i socials. És un dels protagonistes d’un documental imprescindible “I la lluita continua…”, ara es pot repescar de TV3. Les grans vagues de la construcció dels anys 70. En aquest llibre la seva imatge comparteix pàgina amb Ángel Rozas, Francisco Téllez, José López Neiro. Tota una declaració d’intencions.\nAquesta presentació, doncs, és com la placa de la memòria que he esmentat abans. Hem posat noms i cognoms a les persones. I hem de fer tot el possible per perseverar, per rescatar aquest testimoni i compromís col·lectiu, el d’un temps i d’un país. Una nòmina llarga que cal rescabalar de l’oblit a cada barri i a cada poble. Preguntant a les àvies i els avis. El temps s’estreny. Jo també vaig trigar a fer-ho. “Tardé 65 años en visitar la tumba de mi abuelo”, així comença el meu relat.\nPer això és tant important que la Llei de Memòria Democràtica arribi a bon port. No ens ho posaran fàcil. La memòria i el relat de la memòria no és innòcua. Caldrà molta valentia del govern i també intel·ligència política per fer un pas endavant. Atenent la correlació de forces. Mirant a les noves generacions crec que el més important de tot és que la veritat i la memòria arribi a les aules. En aquest sentit hem impulsat un manifest per una “Verdadera inclusión de la memoria democrática en el currículum escolar”, que presentarem properament.\nVenim d’un cap de setmana intens a Barcelona, dissabte 23 i diumenge passat 24. Memòria antifeixista amb el record i la presència dels familiars i amics dels Brigadistes Internacionals, amb la Federació Internacional de Resistents i altres entitats memorialistes de Catalunya, Espanya i Itàlia. Ens hem conjurat per “mantenir viva la memòria de la lluita partisana, de la guerrilla i la resistència antifranquista en una perspectiva de memòria europea, internacionalista i federalista».\nAquesta petjada d’avui és també un acte de resistència antifeixista, una contribució a la causa de la llibertat, de la solidaritat i la fraternitat. Conscients que la lluita continua.\n50 anys de la “manifestació de les pedres”


The Case of the Missing Pet | Escola Doctor Alberich i Casas\nAquesta setmana els alumnes de 1r i 2n hem començat a ajudar un noi que es diu Marco i és de Liverpool a trobar la seva mascota, en Mr Poppy, que s’ha perdut recentment. En Marco ens ha enviat un vídeo on apareix presentant-se i explicant que necessita ajuda per trobar-la. També ens ha demanat que li diguem si volem acceptar el cas o no:\nDesprés de veure el vídeo, hem decidit votar si volíem ajudar al Marco a trobar la seva mascota i per tant acceptar el cas o no. Ha estat increïble perquè els resultats de les votacions han estat unànimes, tots i totes volem ajudar el Marco!\nUn cop hem acceptat el cas, hem vist que el Marco ens havia enviat un altre vídeo on ens ha demanat que descobrim quin animal és en Mr Poppy. En Marco ens ha comentat que si som capaços de trobar la resposta, vol dir que veritablement som bons detectius. És clar, hem passat la primera prova! Hem llegit el conte de l’Eric Carle From Head to Toe i al final del llibre el Marco ens ha deixat unes instruccions, les hem seguit i hem descobert que en Mr Poppy és un… ELEPHANT!\nAquesta activitat d’anglès és un projecte col·laboratiu eTwinning que es realitza conjuntament a tres escoles diferents a part de la nostra: l’escola Papa Luciani, a Pieve di Soligo, Itàlia; Tryškių Lazdynų Pelėdos Gymnasium, a Tryškiai, Lituània; i l’escola Cal·lípolis de la Pineda. Si voleu seguir el projecte de les quatre escoles podeu fer-ho clicant al següent enllaç: The Case of the Missing Pet


Desvetlant el Misteri | La Festa o Misteri d'Elx - Misterio de Elche\nEl cedé, editat per CDM, recull la primera part del drama litúrgic, La Vespra, a partir de la partitura més antiga que se'n conserva, del 1709, malgrat que la cantata probablement va ser escrita a mitjans del segle XV. Carles Magraner, director de la Capella de Ministrers, explica que al plantejar-se aquest treball va oblidar voluntàriament "que estava davant del Misteri". "Vaig treballar com ho faig davant de qualsevol altra partitura de l'època, aplicant les formes d'interpretació d'aleshores i amb instruments antics i recuperats. El resultat probablement és més pròxim al que s'escoltava llavors que al que s'escolta ara, i si no és així, aleshores no tenen sentit les versions que hem fet d'altres obres, com el Llibre Vermell de Montserrat, perquè hi hem aplicat els mateixos criteris".\nAmb tot, el director i gambista té clar que la seva versió portarà polèmica. "El Misteri és una obra popular que canta i representa la gent del poble d'Elx cada 14 i 15 d'agost, i la passió d'un poble és intocable", sentencia. "Però el cert és que l'obra es va començar a escriure el 1450 i s'anava enriquint al llarg dels anys. El començament és música medieval i l'última obra de La vespra és renaixentista, i això també ha dificultat molt la feina perquè hem hagut de barrejar els dos estils d'interpretació", explica Magraner. A part del que hi ha escrit a la consueta –versió escrita–, cal afegir-hi els canvis que al llarg dels segles hagi pogut experimentar l'obra, ja que des que es va dissoldre la Capella de Música de Santa Maria el 1835, el Misteri el va passar a cantar gent del poble, una tradició que va seguir de generació en generació per via oral fins avui, fet que li ha valgut el reconeixement de la UNESCO com a Patrimoni Oral de la Humanitat.\nMagraner té clar que aquesta tradició popular ha de seguir, però això no treu que n'hagin volgut enregistrar una versió professional, que entre altres característiques té que està cantada per veus femenines i no infantils com en la versió popular. "Pensem que el paper de Maria –el Misteri narra la mort i ascensió de la Verge al cel– l'ha d'interpretar una dona, perquè pot expressar millor el sentiment de la mare que ha perdut el fill". Així, la soprano Elisa Franzetti interpreta Maria, mentre que els papers masculins van a càrrec del contratenor Josep Hernández com a Àngel i Sant Jaume, el tenor Josep Benet és Sant Joan i el baríton José Antonio López, Sant Pere, tots ells acompanyats pel Cor de la Generalitat Valenciana en els papers corals.\nUn altre aspecte innovador del treball dels Ministrers és la inclusió d'obres de Cabezón, Ginés Pérez, Palero i Cabanilles. "La consueta fa totes les acotacions musicals i escèniques de l'obra i diu en quin moment han de sonar –diu el director–. Penso que l'obra de Cabezón era coneguda a tots els llocs on hi havia una capella de ministrers i que és perfectament possible que toquessin alguna peça d'ell o de Cabanilles. Per això, quan la consueta diu que ha de sonar orgue, campanes o artilleria, nosaltres hi hem posat aquests compositors".\nLa Capella de Ministrers, que gravarà la segona part del Misteri, La festa, l'any que ve, també interpretaran aquest estiu al Festival de Peralada el Cancionero de Palacio a partir de les 458 cançons de Juan de la Encina i Lluís del Milà que es conserven a la Biblioteca del Palacio Real de Madrid, en un espectacle escènic creat per Àlex Rigola.


Espanya és un 'bien común'? - VilaWeb\nDissabte 16.11.2013 00:24\nL'1 de novebre passat, en una entrevista a TVE, el bisbe Martínez Camino tornava a defensar la 'Unidad de España', en afirmar que 'no es moral actuar contra la Constitución”. I és que aquesta història ja ve de lluny.\nEl 4 d’octubre de 2012, la Comissió Permanent de l'Episcopat espanyol (amb quatre abstencions) va aprovar el document 'Ante la crisis, solidaridad'. Amb l’excusa de la crisi, els bisbes espanyols reafirmaven la idea de la unitat de l’Estat espanyol com un 'bien común'.\nNo és la primera vegada que els bisbes espanyols defenen aquesta proposta. El 23 de novembre de 2006, la Confederación Episcopal Española (CEE) presentava les 'Orientaciones morales ante la situación actual de España'. En l’apartat 'Nacionalismos y exigencias morales', després d’admetre que l’Església reconeix, 'en principio' la legitimitat de les posicions nacionalistes que pretenen modificar la unitat política de l’Estat, el document deia: 'Si la coexistencia cultural y política ha producido un entramado de relaciones, (entre els pobles d’Espanya) ¿que razones justifican la ruptura de estos vinculos?'.\nUns anys abans, el novembre de 2002, en la instrucció 'Valoración moral del terrorismo en España', la CEE afirmava: 'Las naciones no gozan de un derecho absoluto a decidir sobre su propio destino. Resulta moralmente inaceptable que las naciones pretendan unilateralmente una configuración política de la propia realidad y, en consequencia, la reclamación de la independencia en virtud de su sola voluntad'. I continuava: 'En consequencia no es moral calquier modo de propugnar la independencia y la creación de un nuevo estado. Poner en peligro la convivencia de los españoles, negando unilateralmente la soberania de España, no seria prudente ni moralmente aceptable. Pretender unilateralmente alterar el ordenamiento jurídico es inadmisible. Es necesario respetar y tutelar el bién común de una sociedad pluricentenaria'.\nAmb aquests antecedents, els bisbes (no tots!) l’octubre de l’any passat, tornaven a la idea que 'la desintegración unilateral de la unidad de España nos causa gran inquietud' i també, que 'hay un deber moral sobre el bien común de España para todos'. Els bisbes se sentien inquiets 'frente a políticas encaminadas a la desintegración unilateral de esta unidad'. I per això defenien que 'se preserve el bien de la unidad, al mismo tiempo que el de la rica diversidad de los pueblos de España'.\nNo m’ha estranyat gens que els bisbes espanyols presentaren la unitat d’Espanya com un 'bien común' i que parlaren de 'la unidad cultural y política de una antigua nación que es España'. Però els bisbes oblidaven que el Magisteri de l’Església ha valorat el fet nacional dels pobles, de manera ben diferent a com ho han fet ells.\nPius XII deia: 'La vida nacional és un dret i honor d’un poble' i per això 'es pot i s’ha de promoure'. Per la seua part, la Pacem in terris rebutjava els pobles dominadors, perquè no hi ha 'comunitat nacional que vulga estar sotmesa al domini d’una altra'. El papa Pau VI, al document Iustitia in Mundo afirmava: 'Quan els pobles assumeixen la causa de la seua sort futura, manifesten la seua personalitat pròpia. Un nacionalisme responsable aporta l’impuls necessari per accedir a la seua pròpia identitat. D’aquesta autodeterminació en poden brollar els intents de dur a terme nous conjunts polítics, que permeten als pobles el seu ple desenrotllament'. I encara, Joan Pau II deia a l’ONU el 1995: 'Els drets de les nacions no són altra cosa que els drets humans. Ningú no està mai legitimat a afirmar que una determinada nació no és digna d’existir'.\nPerò és més clara encara la postura de Joan Pau II a la UNESCO el 1980: 'Sóc fill d’una nació que els veïns han condemnat a mort diverses vegades, però que ha sobreviscut i ha restat ella mateixa, ha conservat malgrat les particions i les ocupacions estrangeres la seua sobirania nacional, no recolzant-se en la força física sinó únicament en la seua cultura'. I afegia encara: 'Ningú, ni un estat, ni una altra nació, ni cap organització internacional no està mai legitimat per a considerar que una determinada nació no és digna d’existir'.\nEn una entrevista a El País, el 27 d’agost de 2006, el P. Josep M. Soler, Abat de Montserrat, deia: 'Un sector de la jerarquia catòlica té nostàlgia del nacionalcatolicisme, sobretot en certs cercles de la Conferència Episcopal i sens dubte en molts dels seus documents i en moltes homilies'. El P. Abat Josep M. defenia un Estat 'que ha de promulgar lleis' i una Església 'que no té eixa capacitat legislativa'. I afegia encara: 'La jerarquia catòlica té la convicció que han de defendre allò que ella anomena la unitat d’Espanya. Ells defenen que la unitat d’Espanya és un bé moral, la qual cosa és fals, no té base teològica'.\nI és que, com deia Sant Agustí, a l’Església hi ha d’haver 'en l’essencial, unitat, en allò que és opinable, llibertat, i en tot, caritat'. I no crec que la unitat d’Espanya siga essencial per a la fe dels cristians. De fet, els bisbes catalans, un dia després del document de la CEE, es van pronunciar a favor de totes les opcions polítiques. La nota dels bisbes de la Tarraconense deia: 'Defensem la legitimitat moral de totes les opcions polítiques que es basen en el respecte de la dignitat de les persones i dels pobles i que cerquen la pau i la justícia'. Per això el bisbe auxiliar de Barcelona, Sebastià Taltavull reconeixia que els bisbes catalans donarien suport a la independència, en cas que el poble de Catalunya ho aprovara. I el mateix bisbe de Solsona, Xavier Novell reconeixia (com no podia ser d’una altra manera!) que una Catalunya independent permetria plantejar una Conferència Episcopal Catalana, reconeguda per la Santa Seu. O és que no hi ha una Conferència Episcopal a Txèquia i una altra a Eslovàquia? Per això, i utilitzant el títol del llibre del P. Hilari Raguer 'Ser independentista no és cap pecat', l’Església faria bé de ser neutral i respectuosa amb la voluntat dels pobles. L’independentisme només és una opció. Tan respectable, això sí, com l’antiindependentisme.\nTambé el 21 de gener de 2011, els bisbes de Catalunya reconeixien 'la personalitat i els trets nacionals propis de Catalunya' (Al servei del nostre Poble) en consonància amb el document Arrels cristianes de Catalunya, de 1985: 'Com a bisbes de l’Església a Catalunya, donem fe de la realitat nacional de Catalunya'.\nEls bisbes espanyols defenen contínuament el sobiranisme de la nació espanyola, però no comprenen altres sobiranismes. Com ha dit el claretià Pere Codina, 'hi ha la sensació que l’Església espanyola ha mantingut tradicionalment una col·laboració excessivament zelosa amb el poder central, en la seua voluntat per reduir la diversitat cultural dins del regne'.\nSi el 1974 el Règim franquista va estar a punt d’expulsar el bisbe de Bilbao Antonio Añoveros simplement per defendre la llengua i la cultura d’Euskadi, ara són els bisbes espanyols qui defenen la unitat d’Espanya com un 'bien común'.\nEncara, el 19 de novembre passat, el cardenal Rouco, en el discurs d’obertura de l’Assemblea número 100 de la CEE, tornava a insistir que '“se preserve el bien de la unidad, al mismo tiempo que el de la rica diversidad de los pueblos de España'. I el cardenal Cañizares (La Razón, 4 de desembre) escrivia l’article 'La unidad de España', on defensava 'el actual marco de convivencia' de la 'más que milenaria(!) Nación, que es una cuestión y un bien moral'. El cardenal Cañizares (tot i que deia que no entrava en valoracions polítiques) convidava a pregar 'por España, por la integridad y unidad de España'.\nEls diferents documents de la CEE que defenen 'el bien de la unidad' i les declaracions dels cardenals Rouco, Cañizares i Martínez Camino, m’han fet recordar el debat, el 2008, entre flamencs i valons sobre la unió o la independència a Bèlgica. Els partidaris de la unió van reclamar als bisbes belgues un suport públic a les seues tesis. Però el cardenal Danneels els digué: 'la separació entre l’Església i l’Estat ha de ser respectada. Els bisbes no han de prendre posició a favors d’uns o en contra d’altres. Els bisbes pregarem perquè els polítics puguen decidir què és millor per a Bèlgica. Però no donarem suport a cap opció” (Vida Nueva nº 2.589, p. 7).\nEl P. Maur Esteva, Abat emèrit de Poblet, va fer una homilia el dia de Tots Sants de 2012, on digué: 'Crec que defendre la pròpia llengua, la pròpia cultura i la pròpia nació i autoafirmar-les amb tots els mitjans i amb la voluntat de ser un Estat sobirà, és una cosa justa'.\nEl cardenal Cañizares deia al seu article que 'la Constitución es hoy el marco jurídico ineludible de referencia'. Però la Constitució és un dogma?\n'En allò essencial, unitat, en allò que és opinable, llibertat, i en tot, caritat'. O no és opinable el dret d’un poble a decidir amb llibertat el seu futur? O és que la unitat d’Espanya i la Constitució formen part del Credo?\nCrec que el bisbe Martínez Camino hauria de llegir el llibre del cardenal Jorge Mario Bergoglio, l’actual papa Francesc, titulat 'Sobre el cel i la terra'. El qui va ser arquebisbe de Buenos Aires diu: 'L’Església catòlica va tindre molt a veure en el procés d’independència nacional en aquest camí que va ser del 1810-1816... L’Església va estar, a l’hora de plasmar la Pàtria, al costat d’un poble majoritàriament catòlic'.\nI és que l’Església argentina va recolzar la independència d’aquest país respecte d'Espanya.\nEl bisbe espanyol, Martínez Camino


El Juanita's Fem Dissabte acull més de 70 voluntaris per netejar la platja Llarga\nEs van recollir més de 150 quilos de deixalles\nAl final el temps va acompanyar i el Juanita's Fem Dissabte, la jornada de neteja del litoral a la platja Llarga de Vilanova i la Geltrú que es va dur a terme aquest diumenge, i que va esdevenir un èxit total. Els gairebé setanta voluntaris que hi van participar - gent de totes les edats - van acabar recollint més de 150 quilos de deixalles. L'acció es va repartir en diferents grups gràcies a la bona assistència. Un és va dedicar a la neteja de la sorra de la platja Llarga. Altres van anar fins la platja del Racó de Santa Llúcia, a la zona de les dunes, a arrencar herbes no autòctones més enllà de la zona de dunes i, fins i tot, a fer un petit cens de la presència de la sargantana cua roja.\nLa jornada va començar amb una explicació de les característiques especials de la platja Llarga. Enric Garriga i Gemma Roset, de la regidoria de Medi Ambient de l'Ajuntament van explicar als voluntaris com havien d'actuar a l'entorn de la platja Llarga. David Gómez, expert afeccionat en rèptils, va proposar fer un petit cens de sargantanes de cua roja. La platja Llarga és un espai natural protegit, un dels darrers indrets del litoral català sense urbanitzar on es conserven encara ecosistemes dunars i de zones humides, tot i la pressió que ha rebut al llarg de la història. Quan a la flora es poden trobar especies pròpies de les dunes i les reredunes com salicorniars i canyissars. Algunes espècies destacades també són el jull de platja i el borró. Respecte a la fauna s'han detectat una vuitantena d'espècies d'aus de les que destaquen la ballabriga balear, el corb marí emplomallat, el flamenc comú, rel repicatalons, i el corriol camanegre. També s'han detectat alguns micromamífers com el talpó comú o la musaranya comuna i rèptils com la ser verda o la sargantana de cua roja.\nVal a dir que la platja Llarga és un espai natural on no hi passen les maquines de neteja o de rastrillament. Això fa que sigui una platja amb dunes, i algues i troncs a la sorra. Aquests elements no es toquen ja que poden servir d'aliments als ocells.\nLa jornada del Juanita's Fem Dissabte va estar organitzada per les regidories d'Esports i de Medi Ambient de l'Ajuntament de Vilanova i la Geltrú, el Consorci Colls Miralpeix i Decathlon, que es va encarregar de donar samarretes i un picnic a tots els participants. Cal destacar la col·laboració dels llaguts de Vilanova, Cota Zero, i Newfywater. No és van voler perdre la jornada el regidor de Medi Ambient, Gerard Llobet; ni la regidora d'Esports, Blanca Albà, que també van participar en aquesta activitat del Juanita's.\nPodeu consultar un ampli àlbum de fotografies de la jornada clicant AQUÍ


L’AJUNTAMENT DESTINA 120.000 EUROS PER A AJUDAR AL COMERÇ LOCAL\nL’Ajuntament de Sant Lluís destinarà 120.000 euros per ajudar al petit comerç local. En la sessió plenària de demà dimecres, està previst que s’aprovi una modificació de crèdit que permet destinar fons propis a dues convocatòries d’ajuts al teixit comercial local, que s’ha vist afectat per la crisi del Covid-19.\nAquests recursos serviran per treure dues convocatòries d’ajuts. Una primera que es farà en coordinació amb la resta d’Ajuntaments de l’illa, d’acord amb la intenció anunciada per part de tots els Consistoris d’establir línies d’ajuts directes per aquells comerços que hagin hagut de tancar durant aquest període d’estat d’alarma.\nLa segona convocatòria estarà oberta a tot el teixit comercial de Sant Lluís, i tindrà com objectiu aportar valor afegit als comerços del municipi. Aquesta iniciativa ja s’està treballant conjuntament amb l’Associació de Comerciants de Sant Lluís, i es preveu que pugui sortir en un termini de tres mesos. Es reforçaran aspectes com la sostenibilitat, les noves tecnologies, la formació, i tots aquells aspectes que puguin reforçar el teixit comercial del municipi i aportar-li valor afegit i trets distintius. L’equip de govern vol impulsar així un projecte comú, de la mà dels comerciants locals, per aconseguir diferenciar i reforçar el comerç local, tot aportant un segell propi que sigui sinònim de qualitat, servei i proximitat.\nLa modificació de crèdit que permet habilitar aquesta partida de 120.000 euros ja estava en tramitació abans que esclatés la crisi del Covid-19. Per fer front a la situació creada, s’han redistribuït algunes de les partides previstes, per tal de poder destinar recursos a l’emergència social i econòmica que s’està creant. En aquest sentit, cal recordar que s’han destinat també 100.000 euros a reforçar els ajuts individuals, i 43.000 euros a la contractació de personal de l’àrea social.


Triomf de l'Alpicat a Solsona | Lleida.com\nTriomf de l'Alpicat a Solsona\nL’Alpicat va demostrar que és un dels favorits per aconseguir l’ascens a Primera Catalana i es va imposar per 0-1 al camp del Solsona, en un partit igualat en el qual l’empat hauria estat un resultat més just. El Solsona va començar pressionant i tenint bones ocasions per marcar, però no va tenir punteria, mentre que l’Alpicat va demostrar ofici, va saber defensar-se bé en els moments crítics i va treure profit de la bona condició física a la segona meitat. El gol que els donaria la victòria va arribar al minut 66 i el va anotar Eric Gràcia. El Solsona va poder empatar a l’última jugada del partit, però l’àrbitre va anul·lar el gol entenent que hi havia fora de joc. El Solsona va sortir amb més tensió, va començar dominant el matx i va poder inaugurar el marcador el primer quart d’hora. Als tres minuts Pau va agafar una pilota morta a l’àrea de l’Alpicat i va rematar per damunt del travesser. Tan sols quatre minuts després va ser Roger qui va buscar el gol. Va superar dos rivals i va llançar un potent tret creuat que es va estavellar al travesser.\nDesprés d’aquests dos avisos l’Alpicat es va despertar i va anar guanyant seguretat defensiva. Al minut 25 l’àrbitre va parar el partit perquè els jugadors dels dos equips poguessin refrescar-se, atesa l’elevada temperatura que hi havia al Municipal de Solsona. La primera ocasió de l’Alpicat no va arribar fins al minut 31, amb una rematada de cap d’Abel Sedeño, després d’un llançament de córner, que va sortir fregant el pal. Al 45 Eric Gràcia ho va intentar amb rematada des de la frontal que va sortir per la línia de fons. Amb 0-0 es va arribar al descans.\nAl segon temps l’Alpicat va sortir amb més intensitat i no va tardar a posar a prova el porter Barcons, que va desviar una rematada de Gràcia. L’equip del Segrià va començar a dominar i buscar el gol, davant d’un Solsona que acusava el cansament, ja que la setmana passada va disputar el torneig Cor de Catalunya, on van arribar a la final però van perdre davant del Berga per 2-0. La insistència de l’Alpicat davant del porter local va trobar el premi amb la diana d’Eric Gràcia al 66. Pollo va rematar, Barcons va rebutjar, però Gràcia, molt atent va recollir la pilota per marcar el 0-1. L’Alpicat va optar a defensar-se, davant d’un Solsona que va buscar l’empat amb un parell de rematades que va aturar Xavi. I el que no va parar, el va anul·lar l’àrbitre per fora de joc.\nL'Alpicat perd la categoria


«Avisàvem la gent a crits perquè no entressin i canviessin de vorera» - Diari de Girona\n«Avisàvem la gent a crits perquè no entressin i canviessin de vorera»\nEl carnisser del costat del banc on van actuar els lladres explica com van ser els minuts abans que arribés la policia · Primer va veure passar gent corrent i després va intentar ajudar els vianants que eren a la zona en aquells moments.\ntapi carreras girona 12.04.2017 | 07:03\nEl carnisser conversant un cop passat l´ensurt. M.Martí.\n«No sé si van ser cinc, vuit o deu minuts, però es va fer molt llarg fins que no va arribar la policia». Ho explica Toni Rodríguez, de la carnisseria Carns Toni, situada a escassos metres del local assaltat. Al mig només hi ha el bar restaurant Sa Cabaneta. Estava al taulell de la seva botiga quan va veure passar gent corrent. Alguns els va reconèixer perquè són clients habituals de la carnisseria. Miraven enrere mentre marxaven corrent. També va veure un home amb una cervesa a la mà. Aquest va trucar a la policia.\nEl carnisser primer va sospitar d´una baralla al bar. Va decidir treure el cap i uns fugitius li van explicar que estaven atracant, amb armes, l´entitat bancària i li van demanar refugiar-se al seu establiment. Elles estaven a dins de La Caixa però els atracadors van entrar i van anar directament a buscar els treballadors. Els qui eren dins de l´oficina i van quedar darrere dels lladres van tenir temps de sortir per la porta.\nDes de la carnisseria van començar a alertar tothom que veien perquè no passessin a prop. «Vam estar avisant els vianants perquè no entressin al banc. Els dèiem que canviessin de vorera. Vam cridar fins i tot a la gent que hi havia a dins de la plaça Prudenci Bertrana perquè s´apartessin. Imaginat que surten els lladres amb les armes a la mà i hi ha una desgràcia». El pitjor moment va ser quan una dona no els feia cas i va arribar fins a la porta del local assaltat. Els crits que provenien de tot arreu la van aconseguir aturar. Finalment va entendre que no havia d´entrar. Després els va explicar que no entenia el català.\nPrimer va arribar un policia municipal amb una moto. I li van explicar el que estava passant. Al cap de pocs segons van arribar multitud de cotxes de la policia i dels Mossos d´Esquadra. Hi havia molts agents de paisà. «Han arribat moltíssims policies. Moltíssims. I ho han encerclat en un moment», va explicar.\nL´assalt va acabar poc després. Els lladres van acabar detinguts, després que presumptament s´haurien entregat. Una treballadora de l´entitat bancària va necessitar suport mèdic perquè va patir un atac d´angoixa. Alguns testimonis deien que feia pocs dies que havia començat a treballar a l´oficina.\nAmb l´operatiu quasi tancat, el trànsit rodat continuava restringit i molta gent s´aplegava darrere les cintes policials per intentar saber detalls. Tres persones, alienes a tot, bevien i fumaven a la gespa de la plaça.\nDetenen dos lladres armats que atracaven una sucursal a la Devesa. Girona\nEls tomben la moto per dificultar la possible fugida. Girona\nVÍDEO: La seqüència completa de l´atracament a la Devesa. Girona


Surt a concurs l'onzena fase d'explotació de l'abocador comarcal - Consell Comarcal del Berguedà\nSurt a concurs l’onzena fase d’explotació de l’abocador comarcal\nSurt a concurs l’onzena fase…\nEs preveu un termini d’execució de 3 mesos i el pressupost base de licitació és de 333.848,82€ + IVA. El ple del Consell Comarcal del Berguedà del 6 de novembre de 2019 va aprovar el concurs públic per a la licitació de la realització de les obres del projecte d’adequació del dipòsit controlat de Residus Sòlids Urbans del Berguedà, 11a fase d’explotació. La data límit de presentació d’ofertes és el 9 de març de 2020. L’octubre de 2018 va finalitzar la desena fase d’ampliació de l’abocador, la qual està prevista que esgoti la seva capacitat a finals de 2020, moment en que es començarà a explotar la nova fase.\nLa reducció d’entrada de tones a l’abocador amb la posada en funcionament del sistema de recollida de residus porta a porta ha estat notable. El 2017 entraven una mitjana de 1.054.107 kg cada mes, mentre que el 2019, el volum de residus sòlids urbans (RSU) s’ha reduït gairebé un 60% i la mitjana mensual ha estat de 453.210 kg. L’octubre i el novembre de 2018 es va implantar el Porta a porta a 12 municipis del Berguedà i ha suposat arribar a un 83% de reciclatge, el 2019, a aquests municipis on hi ha hagut el canvi de model. Per tant, l’entrada de residus a l’abocador s’ha reduït notablement.\nAmb aquesta 11a fase, es procedirà a adequar el dipòsit controlat de residus sòlids urbans per tal de continuar amb la seva utilització d’acord a l’autorització que disposa. L’abocador de Font Ollera, gestionat pel Consell Comarcal del Berguedà, és una estructura fonamental per a la comarca, una instal·lació singular i necessària.\nSurten a concurs les obres per ampliar l’abocador del Berguedà per onzena vegada – AquíBerguedà\nSurten a concurs les obres per l’onzena fase d’ampliació de l’abocador del Berguedà – NacióBerguedà\nCategoria: Medi ambient 13/02/2020\nAnteriorPrevious post:La Federació d’Agrupacions de Defensa Forestal del Berguedà estrena junta directivaSegüentNext post:Les famílies berguedanes es formen en educació emocional


Nord enllà: d’agost 2008\nPublicat per Jerry a 16:35 5 comentaris:\nPublicat per Jerry a 2:09 1 comentari:\nAlgú, no sé qui, però algú, m'ha escoltat. Continuaré fent el que més m'agrada. Em sap molt greu pels que també ho volien però aquest algú ha decidit no escoltar-los. Em queda una sensació estranya.\nPublicat per Jerry a 2:05 Cap comentari:\nPublicat per Jerry a 1:49 Cap comentari:\nUna permanència a Segona no val una vida. La decisió està presa i jo l'aplaudiré. I quan la temporada que ve no el vegi sobre la gespa, em sentiré una mica més orgullós d'haver conegut un futbolista i una persona que aquells que només saben veure el món en blaugrana no hauran conegut mai.\nNo entenc perquè aquesta societat continua idolatrant aquells que caminen constantment protegits per cinc o sis guardaespatlles que no et deixen ni veure-li la cara, en canvi, ens oblidem d'aquells a qui saludes i et responen amb un somriure, ni que sigui humil, perquè ells són humils.\nForça, Miki Albert!!!\nPublicat per Jerry a 7:28 Cap comentari:\nAquest estiu, per això he trigat a actualitzar, vaig (vam) estar tres dies a una ciutat. Una ciutat amb una xarxa de metro i transports públics eficient. Una ciutat amb, entre d'altres, un parc urbà de 372 hectàrees, o el que és el mateix, 372 camps de futbol, per perdre-t'hi, córrer, passejar. Una ciutat neta, sense ni un sol paper a terra. Una ciutat amb una llibreria de 4 plantes a la plaça de l'ajuntament. Una ciutat plena d'història. Una ciutat on també es pot menjar a peu dret en un mercat. Una ciutat de gent aspra però eficient i sempre correcta. Una ciutat envoltada d'una natura exhuberant. Una ciutat de futbol. Una ciutat on les botigues, si més no les grans, tanquen a les 8 del vespre. Una ciutat que, a diferència de les que vam visitar després, el turisme no ha rebentat (i això dit per un turista, toca't els...). Una ciutat sense mar però ben pròxima a llacs idíl·lics. Una ciutat desacomplexada amb una fàbrica de cotxes que té com a logotip la bandera de l'estat. Segur que aquest estiu per l'AP7 veieu algun d'aquests cotxes que us fa llums si aneu pel carril ràpid, o que us passa a 200 km/h mínim si aneu pel del mig.\nI quan avui veig que han segat el "parterre" de gespa de davant de casa, nord enllà però no del tot encara, continuo pensant que estaria bé que algun dia ens puguéssim semblar a ells. Vés per on, tenia tota la raó el Cervantes.\nPublicat per Jerry a 7:19 Cap comentari:\n"I no t'agradaria sortir per l'altre canal? No estàs tip de fer 'un programa per a minories'? No creus que et pots quedar estancat d'aquesta manera? Potser series famós i sortiries al Tot i Més!"\nPermeteu-me que us respongui el president Pujol: "Voleu fer el favor de callar?". Jo, modestament, només reclamo el dret a treballar en el que més m'agrada.\nPublicat per Jerry a 7:09 Cap comentari:


Movem Martorell aposta pel parc públic d’habitatge i pel comerç de barri – La Bústia\nPer Redacció / La Bústia 23 de maig de 2019 a les 19:00 0 649 Visites\nEl programa de la formació que encapçalen Xavi Sáez i Laura Ruiz té 5 grans eixos\nA l’acte de presentació de la candidatura de Movem Martorell es va presentar també el programa que compta amb 5 àmbits: habitatge, comerç i ocupació de proximitat, mobilitat i medi ambient, justícia social i animal i educació i igualtat.\nEn els dos primers eixos, l’agrupació vol que l’Ajuntament compri habitatges a través de subhasta (dret a tanteig i retracte), ho gestioni amb criteris de justícia social i es “detectin els pisos buits en mans de bancs i fons voltor per a destinar-los a lloguers socials”.\nDes de Movem Martorell expliquen que cal “sancionar als bancs que especulin amb el dret a l’habitatge, segons la llei 24/2015, multant entitats bancàries i grans tenidors propietaris de pisos. L’any 2018 a la població hi havia al voltant d’un centenar d’habitatges buits, segons l’Ajuntament, tot i que podrien ser més”.\nIncentivar als petits propietaris a cedir la gestió del seu habitatge a l’Oficina Local de l’Habitatge a canvi de garanties multirisc contra l’impagament, bonificacions fiscals o ajuts a la rehabilitació és una altra acció en aquest àmbit.\nPel que fa al comerç, volen crear “una nova moneda que només pugui fer-se servir a comerços de proximitat”. Potenciar les activitats Mercat Municipal, implementar un pla integral de millora als polígons industrials i repensar nous programes de creació d’ocupació a sectors de l’economia social, verda o creativa, són les mesures en aquest apartat.\nActe final de campanya a la plaça Pere Teixiné amb sopar, concert i DJ


M. Pascual 17:39 23/07/21\nComencen cinc dies de música tradicional a la Seu d’Urgell, Castellbò i Puigcerdà\namb els pirineu ha trobada el\nEls acordionistes siberians Roman Jbanov i Alexei Biroukov a la Seu d'Urgell / CCAU\nAquest divendres a migdia s’ha posat en marxa la 45a edició de la Trobada amb els Acordionistes del Pirineu. L’acte inaugural ha tingut lloc als jardins de l’Hotel Andria de la Seu d’Urgell i ha començat amb els parlaments del vice-alcalde de la Seu d’Urgell, Francesc Viaplana, i del fundador i director de la Trobada, Artur Blasco. Tot seguit, els assistents han pogut escoltar les actuacions dels acordionistes italians Pietro Adragma i Danilo Di Paolonicola els siberians Roman Jvanov (acordió cromàtic) i Alexei Birioukov (balalaika) i l’uruguaià Enrique Telleria (bandoneó), en el que ha estat un deliciós aperitiu dels cinc dies de concerts programats a la Seu d’Urgell, Castellbò i Puigcerdà. Enguany, per motius de logística derivada de les mesures de control de prevenció de la Covid-19, no hi haurà cap concert a Arsèguel, el poble on va començar la Trobada l’any 1976.\n(Foto: L'acordionista italià, Pietro Adragma / CCAU)\nLa Trobada amb els Acordionistes del Pirineu és el festival de música folk més antic dels Països Catalans i un dels referents a Europa pel que fa a l’acordió diatònic. Es va crear amb els històrics acordionistes del Pirineu com a protagonistes i ha anat creixent al llarg dels anys amb la incorporació de músics procedents de diversos països europeus i americans, alhora que també ha anat formant part del cartell la nova generació pirinenca d’intèrprets de folk, principalment acordionistes, molts d’ells formats a l’Escola Folk del Pirineu, amb seu a Arsèguel.\nL’espai central de la Trobada 2021 estarà situat als terrenys annexes al pàrquing del Doctor Peiró, a tocar del centre històric de la Seu d’Urgell. Allà, fins els pròxim dilluns s’aniran desenvolupant diversos concerts en dos escenaris, un de principal, on tindran lloc els concerts de nit, i un altre que estarà ubicat junt al bar-restaurant. En el mateix indret estarà instal·lada una fira de lutiers.


hijos de la roca: de juny 2008\nLa vall de Caldes de Boí.\nJornades del Kaos a Cavallers aprofitant el pont de St. Joan. Lo millor, malgrat algunes absències destacades, la companyia: Beni ("semental") i Anna ("chinita"), Kueka ("porter de discoteca") i Berta ("José Tomás"), Tambo i Mireia, Moni i Pitus ("Makareno"). De veritat, un honor i un gran plaer. Cal destacar presències puntuals: en "Sapo", en Viuet (es deia així??) i la rossa, que no sabem el nom però que va provocar alguna targeta que altra; mereixia que fos citada.\nL'Anna i en Marc a peu de via - Sector Placa tuka.\nEl primer dia vam anar als sectors Kanalla i Afrikan wall. En aquest últim hi ha un 6a molt bo, que reuneix gairebé tots els aspectes de l'escalada: desplom, placa tècnica i tarro, amb uns "alejes" que la vais a flipar. En el sector Kanalla hi havia unes plaques tumbades on es podia correr i tot, a l'estil Dean Potter. En fi, com a tants llocs, les vies fàcils no valien la pena i la bellesa s'incrementava a mesura que ho feia el grau. En Tambo ens dona unes lliçons de tècnica yosemítica mentre se'n du a vista uns curts però tècnics 6c i 6c+ de l'Afrikan wall. La Mireia i jo fem el que bonament podem.\nMireia, Pitus i Tambo després del 1r dia.\nEl segon dia cambiem de sector en búsqueda de vies fàcils més maques. Les trobem a Pared Inherte, dos bonics V+ (5c per en Tomàs) i 6a+, són tatxats per tothom, inclosos en Kueka i la Berta, que ja havien arribat. A partir d'aquí comença el deliri a la roca. En Tambo m'obliga a realitzar un 6b de fisures d'antologia, orgàsmic, manquen adjectius per definir una escalada tan preciosa. Després tatxem un 6c+ de remar al mateix sector, també molt bo. En Kueka i la Berta piren a fer bloc. Oju!! En Beni s'inicia al bloc de manera fanàtica.\nLa furgo d'en Beni preparada per sortir de Mataró.\nEl tercer dia en Tambo i la Mireia se'n van a fer Tàpia a l'agulla Jordi Pujol (esperem crònica detallada). En Kueka i la Berta a blocar. Els altres quatre, en un estat justet després de dos dies d'alta activitat diurna i nocturna, enfilem a Placa Tuka. Jo faig un 6b+ per error, volia obrir un cinquè. La Moni es posa les botes: V+, V+ i 6a. En Beni i l'Anna piren a Tàrrega, només queda una cosa: Alta Tensión.\nLa Terrasa on vam sopar.\nGran sopar al restaurant Llebreta de Barruera. Enfilem a Boí, on hi ha el retrobament per encarar la gran cita: Alta Tensión. El grup no defrauda: el cantant va enfarinat, les tres noies ens deleiten amb els seus balls i els seus vestuaris, els guitarristes a l'alçada. El repertori comença molt dens amb les rancheras mexicanes, però ben aviat apareixen grans hits de festa major: paquito chocolatero, Melendi, etc. En Kueka i en Tambo tallen la festa abans de què perilli el barranc del dia següent. El sector fiestero reacciona amb desqualificatius mentre cerquen la furgo, en fi, coses de l'alcohol, demanem disculpes un cop més.\nM'agradaria acabar la crònica recordant els aperitius-berenars que la Mireia i en Tambo ens oferien després d'escalar: escopinyes i quintos... LA FELICITAT.\nPublicat per Pitus a 3:20 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: Cavallers, Sartenazos varis\nPublicat per Pitus a 23:54 9 comentaris:\nJover i Makareno estrenen una nova secció esportiva: la duatló!!! Aquest cop hem fet btt-roco. Sortida a les 16.00 h aprox. d'Argentona i pujada infernal amb btt a Burriac (fins el monolit), fregant les alucinacions, quina desllomada per déu. Descens guapíssim per Banyadores i seguint per Cabrils, amb bots inclosos, per acabar al roco del Piri a Vilassar. Allí ens esperava el Sr. Benítez. Sessió de roco a fondo per part d'en Jover i d'en Beni, més discreta per part meva. Per acabar procés d'hidratació a casa meva...i a fer nones. Cavallers s'acosta, i Sardegna també.\nPublicat per Pitus a 2:05 1 comentari:\nQuedem al local d'en Jover tot i les males condicions de la meteo. Finalment decidim anar a Sant Llorenç a veure com va.\nEl dia aguanta i sembla que comenci bé. En Jover tria un 6b per escalfar, a la segona xapa ja va calent; en Bardisa directament escalfant en un 7b, però no tot és el que sembla ningu es capaç d'encadenar res.\nLa Mireia i un servidor intentant fer quelcom, patint però deixant-ho tot.\nFinalment en Tambo disfrutant com un nen amb el primer 6b: que si fisura ,que si diedre, que si placa... total, que semblava un nen amb un xupa-xup.\nPer acabar, una cerveseta a casa d'en Bardisa.\nuna bona vista , llastima dels borinots jaja\nEl nen dels blocs no sap que fer-ne de la corda\nI això com ho faig?\nPublicat per marc a 12:06 Cap comentari:\nBreu resum altre vegada de la gran sortida de top models pel paratges litorals.\nGran dia de biciclatada on el senyor tambo en ressaca, en beni quejicas amb el genoll, en macareno que només l'hi faltava el diari i la motxilleta de llupi amb la peazo de bici que portava i un servidor mitg costipat a les últimes.\nEn fin..... com diuen una imatge val més que mil paraules....\nDesprés de la gran pedalada.....jajajaja, a Cal Victor i falta gent!! ja és un gran clàssic.\nPublicat per marc a 11:54 Cap comentari:\nCom és costum els dimecres, cita a les 14.30 h a Valldoriolf per enfilar cap a Montserrat, aquest cop amb la grata companyia de la Cristina, gran tatxadora i filòsofa de l'escalada. Vam tornar al sector Odio Africano (no pas Afrikan wall com havia dit en algun article anterior) de Can jorba a rustir-nos de valent. 6b per escalfar, correcte, amb un pas molt tonto a vista, 6c+ per continuar (per nosaltres 6c com a molt), 7a infernal (7a+ per mi) per morir-nos , en Bernat i la Cris li donen dos pegues i, per si no n'hi havia prou, un 6b+ per acabar, que tenia de 6b+ el que jo tinc de guapo, o sigui res. Lo millor, la teràpia de parelles!!! A fotre-li pegues al llit, jajjajaj!!!! Per acabar us deixo amb les "taules de la Cris" per què aprengueu a escalar:\n1) Escalar ràpid.\n2) Tenir pila (a ella li sobra)\n3) Tenir coco\n4) Tenir tècnica\n5) No tenir contractures... està bé saber-ho, perquè sinó els quatre primers se'n van a la merda.\n....ai, quanta saviesa!!! Dimecres que ve, més i millor!!!\nPublicat per Pitus a 0:07 1 comentari:\nLa meteo ens va fer ajornar projectes d'escalada (Montgrony, Sadernes, Sant Llorenç, etc.) i, entre birres i discussions a l'Atzucac, vam optar per una clàssica de la BTT al Maresme: Mataró-font del Malpàs-Creu de Rupit-Canyamars-Mataró. Bonica ruta amb gran parada a Can Víctor a dinar: faves, botifarres, vinatxo, etc. A la tarda vam fer cap a la inauguració de la botiga d'escalada Camp Base Mataró, amb en Kueka al comandament de la botiga.\nPublicat per Pitus a 23:44 Cap comentari:


M. Montaner: "M'ho vull guanyar per mi mateixa"\nMarina Montaner ha tret la nota més alta d’accés a un dels graus de l’àmbit de les Ciències Socials de la UAB (13,170). Farà Periodisme, un estudis que l’atrauen pel fet que li agrada comunicar i escriure.\nDate: Juliol 2013\nPropuesta para la organización de estudiantes de la Facultad de Medicina\nDate: Juliol 2014\nGraduation Ceremony of the First Promotion in Nursing Degree\nFisioterapia 2010-2014:Primera Promoción\n9TV: Ex vilatans, 20 anys de vila!\nReportatge amb matiu dels 20 ants de la vila universitària de la UAB.\nGraduation Ceremony and Hippocratic Oath of the 2007-2013 Promotion\nDate: Juny 2013\n28TV: Acaba la 10a edició del Campus Ítaca\nMés de 400 alumnes de diversos instituts de Catalunya han realitzat estades de dues setmanes al campus de la UAB repartits en tres torns. L'objectiu del Campus Ítaca és motivar-los per seguir la seva formació.\nDavid Lozano: "M'agrada molt l'estil de campus"\nDavid Lozano ha tret la nota més alta d’accés a un dels estudis de l’àmbit de les Enginyeries a la UAB (12,592). Des de de fa temps té clar que volia fer Enginyeria Informàtica.


Tanquen platges a Nova Zelanda per les deixalles del buc 'Rena'\nLes autoritats també han alertat sobre una taca d'oli d'uns tres quilòmetres prop de la zona del naufragi d'aquest vaixell, que es va partir en dos la matinada de dissabte\nEFE Wellington Actualitzada el 09/01/2012 07:37\n260x366 Buc enfonsat davant les costes de Nova Zelanda / EFE Buc enfonsat davant les costes de Nova Zelanda / EFE\n260x366 Restes de naufragi que han arribar a les platges neozelandeses / EFE Restes de naufragi que han arribar a les platges neozelandeses / EFE\nLes autoritats neozelandeses han tancat aquest dilluns diverses platges properes al lloc on el vaixell de càrrega Rena, de bandera liberiana i encallat des de fa tres mesos a les costes de Nova Zelanda. "És fàcil que algú resulti greument ferit", ha afirmat el ministre de Transport, Gerry Brownlee.\nEls funcionaris han advertit que és probable que més deixalles i algun contenidor arribin a terra entre la platja de Waihi i la badia de Mercury, tot i que les tasques de neteja s'estan realitzant en alta mar.\nLes autoritats també han alertat sobre una taca d'oli d'uns tres quilòmetres prop de la zona del naufragi i afirmen que desconeixen la quantitat que en queda encara al vaixell.\nEl vaixell de càrrega liberià es va partir en dos la matinada de dissabte a causa del fort onatge i després de romandre encallat prop de la costa de Nova Zelanda durant tres mesos.\nLa part de la popa del vaixell, de 47.000 tones, es va separar uns 30 metres de la proa, que continua sobre els esculls malgrat el constant impacte de les onades que han arribat a sis metres d'altura, ha assenyalat el centre marítim de Nova Zelanda.\nEl trencament d'aquest buc ha causat la caiguda a l'aigua d'uns 300 contenidors i troncs de fusta a uns 12 quilòmetres de la ciutat portuària de Tauranga, a la illa Nord.\nDes que el Rena va encallar, els equips del servei d'emergències marítimes han extret dels seus dipòsits més de 1.000 tones de combustible de les 1.300 que hi guardava.\nEl vaixell va abocar després d'encallar unes 350 tones que van causar una marea negra que va arribar fins a les costes de Tauranga, on durant setmanes es van dur a terme tasques de neteja i rescat d'aus i altres animals.


Forn Per Pizzes Industrial De Túnel Hostaleria - MBH\n> Forns>Forns de pizza>Forn pizzes de túnel\nForn pizzes de túnel\nMesura 1200 x 660 x 380 mm - Cambra: 450 x 380 x 750 mm Mesura 1650 x 660 x 380 mm - Cambra: 900 x 380 x 750 mm\nForn pizzes elèctric Tunel cinta.\nGràcies al seu reduït grandària, els forns de túnel Pizza Group resulten ideals per cuinar o escalfar pizzes, entrepans, Bruschettas, focaccies, torrades, kebabs, truites mexicanes i piadinas en locals amb limitacions d'espai. La seva facilitat d'ús fa que pugui utilitzar-los fins i tot personal no especialitzat. La nostra gamma compta amb dues versions de forns elèctrics estàtics de túnel amb diferent longitud de la cinta transportadora: 45 cm (TN38 / 45) o 90 cm (TN38 / 90). Sota la cinta transportadora d'acer hi ha una safata recull-molles que facilita les operacions de neteja.\nPoden superposar fins a dos unitats del mateix model sense necessitat d'entroncament amb llar de foc. El seu ús és molt senzill perquè, un cop ajustades la temperatura i la velocitat de la cinta transportadora amb el potenciòmetre, no hi ha més que col·locar el producte sobre la malla d'arrossegament i recollir-lo al final del cicle, a la sortida de la cambra de cocció . La cocció es realitza mitjançant resistències blindades situades dins de la cambra de cocció, tant al sostre com a la solera, regulables gràcies a dos termòstats.\nTenint en compte les reduïdes dimensions de la cambra de cocció, la temperatura de funcionament recomanada és de 320 ° C, que s'aconsegueix en molt poc temps. El temps mitjà de cocció per a una pizza clàssica a la italiana pot variar entre 3,5 i 4,5 minuts. Div>\nTN 38/45 strong >\nTemperatura de treball: 350 ° C max\nAlimentació: 400 3 Ph 50 Hz Volt\nPotència absorbida: 5,65 Kw\nDimensions càmera: 45x38x7,5 cm\nDimensions externes: 120x66x38 cm\nDim. embalatge 102x72x52 cm\nVolum: 0,38 m3\nPes net: 41 kg\nPes brut: 52 kg\nstrong> Temperatura de treball: 350 ° C max\nPath: Home > Forns > Forns de pizza > Forn pizzes de túnel\nForn pizza elèctric 4 pisos\nForn per a pizzeria zanolli 4p\nForn 12 pizzes elèctric doble\nForn de pizza elèctric amb control mecànic ENTRY MAX\nForn a gas 4 pizzes\nForn a gas doble 8 pizzes\nPala per a pizza professional petita\nPala per a pizza professional\nForn pizza professional petit\nForn de pizza amb control electrònic Moretti iDECK d'1 càmera\nForn de pizza amb control mecànic Moretti iDECK d'1 càmera\nForn de pizza amb control electrònic Moretti iDECK de 2 càmeres\nForn de pizza amb control mecànic Moretti iDECK de 2 càmeres\nForn a gas 6 pizzes\nForn a gas doble 12 pizzes\nForn 4 pizzes elèctric\nForn 6 pizzes elèctric\nForn 8 pizzes elèctric doble\nForn pizzes industrial zanolli 8p\nForn pizzes tunnel gas\nForns de pizza cúpula gas\nForn de pizza cúpula gas gran\nForn de pizza cúpula rotatiu elèctric\nForn de pizza cúpula rotatiu a gas\nForn de pizza cúpula rotatiu fusta gas gran


La iniciativa està impulsada per l’associació de comerciants Via T, el Centre Comercial Vall de l’Arrabassada i el Centre de Normalització Lingüística de Tarragona\nEl concurs està impulsat per la Via T, el Centre Comercial Vall de l'Arrabassada i el CNL de Tarragona ALBA SANCHA\nComerç Alba Sancha\nDimarts, 23 abril 2019 11:50\nSant Jordi arriba carregat de paraules i jeroglífics, a més dels tradicionals llibres i les roses. El comerç de Tarragona ha organitzat una proposta dinàmica i de promoció dirigida a tota la població i en forma de gimcana lingüística. Es tracta del concurs ‘Per Sant Jordi, endevinem paraules’, de la mà de l’associació de comerciants Via T, el Centre Comercial Vall de l’Arrabassada i el Centre de Normalització Lingüística (CNL) de Tarragona, i en el marc del qual les persones que vulguin participar hauran d’endevinar jeroglífics per aspirar a un premi d’un xec de 400 euros per gastar a les botigues adherides en aquesta campanya.\nLes persones que s’animin a participar en aquest concurs hauran de recórrer les 43 botigues adherides a la campanya i repartides entre el centre de Tarragona i la Vall de l’Arrabassada. Cada establiment exhibirà un cartell al seu aparador i cada participant haurà “d’endevinar paraules a partir de jeroglífics”, com ha explicat el tècnic del CNL, Enric Garriga. Les respostes correctes s’hauran d’anotar a la butlleta de participació, la qual s’haurà de dipositar a les urnes habilitades a la seu de la Via T, a la del Centre Comercial Vall de l’Arrabassada o al CNL. El concurs s’allargarà des d’aquest dimarts 23 d’abril, fins al pròxim diumenge 5 de maig. Tot i això, tenint en compte que el 5 de maig és diumenge i els centres es troben tancats, es recolliran les butlletes fins al dilluns 6 de maig al migdia, segons ha puntualitzat Garriga. El tècnic també ha detallat que l’entrega del premi es realitzarà l’endemà, el dimarts 7 de maig.\nPer aconseguir el premi, caldrà resoldre tots els jeroglífics correctament. En cas que hi hagi més d’un participant que hagi resolt tots els jeroglífics bé, es realitzarà un sorteig per anomenar el guanyador, ja que només hi ha un premi. Aquest premi consisteix en un xec regal de 400 euros per gastar a les botigues adherides al concurs.\nUn concurs per Sant Jordi per segona vegada\nAquesta iniciativa es va realitzar per primera vegada l’any passat, tot i que la dinàmica del joc era diferent. A més, en l’edició anterior, el concurs va acabar el dia de Sant Jordi, però, enguany, s’ha fet a la inversa. Garriga, a més, ha explicat que l’any passat van participar 30 botigues, mentre que enguany aquest nombre s’ha incrementat fins als 43 establiments participants. D’altra banda, durant el concurs de l’any passat van participar entre 200 i 250 persones, una xifra que el tècnic ha manifestat que s’espera superar.\nEl CNL i la Via T renoven el seu acord de col·laboració\nPer últim, cal destacar que el CNL de Tarragona i la Via T han renovat el seu acord de col·laboració, arran del qual la Via T es va afegir, fa un any, al Pla Ofercat per al comerç de Tarragona que impulsa el CNL. També està prevista signar un acord similar amb el CC Vall de l’Arrabassada durant les pròximes setmanes.


Converses sobre Immigració a Braval / Punt d'anàlisi de l'entorn social / BRAVAL\nPunt d'anàlisi de l'entorn social\nPer aprofundir en el coneixement de la realitat de la immigració, a Braval mantenim periòdicament unes converses sobre immigració on participen persones expertes relacionades amb aquest tema procedents de diversos àmbits.\nEs fan una vegada al mes, des del 2005.\nEs tracta de compartir experiències, inquietuds, plantejaments i camins de solució, en un ambient cordial i distés.\nLa conversa té lloc en el transcurs d’un dinar en el mateix local del Braval. Hi assisteixen vuit o nou persones, cada vegada diferents, per tal de facilitar les intervencions de tots els participants.\nEn aquests 15 anys hem mantingut 117 Converses, i han participat 600 persones diferents, procedents de diversos àmbits culturals, professionals i ideològics:\n142 Món empresarial\n83 Mitjans de comunicació\n111 Institucions assistencials\n71 Societat civil\n26 Confessions religioses\n87 Món educatiu\n55 Administracions públiques\n20 Partits polítics i sindicats\nBraval ha esdevingut un centre de reflexió sobre la immigració.\nHa resultat un esclat d’informació de primera mà, gràcies al contrast de coneixements i experiències que funcionen, amb un enfocament positiu i una visió àmplia de la realitat. S’ha parlat gairebé de tots els aspectes, sense cap ordre previ ni temàtica assenyalada, i del contrast d’opinions n’ha resultat un enfortiment de les relacions personals i una coneixença millor de les diverses actuacions.\nHa servit per tenir una visió més global i conèixer les tendències i problemàtiques inherents a un dels més grans reptes que té plantejats la societat actual: la immigració i la cohesió social. Per als que estem ‘a peu de carrer’ i en el dia a dia de les realitats immigratòries, ha suposat un enriquiment excepcional. I això gràcies a totes les persones que ho han fet possible amb la seva participació. Els hi estem molt agraïts.


"Per a algunes persones, cosir és la millor teràpia" | Diari de Tarragona\nReus Comerços de la ciutat\n"Per a algunes persones, cosir és la millor teràpia"\nMercè Sanromà i Elisenda Martí, de la botiga de costura Fil d´Or de Reus\nA Fil d´Or també s´imparteixen classes de costura. F.: A. MARINÉ\nEl popular comerç de costura a l’avinguda de Prat de la Riba, Fil d’Or, farà gairebé 20 anys que és a la ciutat. Mercè Sanromà i la seva filla Elisenda Martí n’estan molt orgulloses, ja que a les seves classes de costura són multitudinàries, ‘amb 70 alumnes. La més petita té 6 anys i la gran acaba de fer 90’, diuen. I és que cada dia, més gent s’anima a fer de la costura, tota una afició.\n- Amb prop de 20 anys, deuen haver vist tot tipus de modes en el món de la costura, oi?\n- Mercè Sanromà: Hem vist de tots colors en aquesta botiga, sí. Anys enrere, rebíem molta gent gran. En canvi, en l’actualitat, pel que fa a costura s’ha anat introduint la noia jove, ja que s’ha posat molt de moda fer les coses de forma, més artesanal i a mà. Vam començar fa molts anys amb unes classes de patchwork i punta de coixí. De fet, la primera tècnica es tracta d’unir retalls de diferents tipus entre si. Vam ser gairebé dels primers a la capital del Baix Camp en ensenyar a fer patchwork. Ja vam inaugurar la botiga fent classes, i en arribar la necessitat de cada vegada més gent jove d’aprendre a cosir, vam fer les classes de costura. Ara, però, hi ha més tendència a la costura creativa. Moltes dones embarassades vénen a fer roba per al nadó també.\n- Creen objectes personalitzats i únics...\n- M. S.: Exacte. Creen unes bosses pròpies i altres accessoris, com ara fermalls. Per aquest Nadal, han triomfat els pessebres, els calendaris d’advent, pares Noels i corones. Tot cosit amb una multiplicitat de colors, que fan del possible present d’aquests Reis, tot un detall original. A hores d’ara, el que més es ven són cosidores i bosses de labors.\n- A més, innovaran any rere any...\n- M. S.: Anem contínuament a Barcelona per ampliar el nostre coneixement. No podem deixar de formar-nos, sempre surten tècniques noves i accessoris nous que pots afegir al teu ventall d’oferta. La gent cada any et demana quelcom nou. El més innovador per les festes d’enguany, ha estat una creació que pots acoblar a una manta mateix, on apareix un arbre de Nadal i a sobre una silueta d’una finestra. Com si estiguéssim dins de casa, podem veure l’arbre des de fora. Això, si t’hi dediques a cosir-ho a màquina, en un parell de dies ho tens fet. Però clar, si ho fas cada vegada que vas a classe, pots trigar prop d’un mes.\n- Quin tipus de gent ve a les seves classes de costura?\n-M. S.: N’hi ha que fa 15 anys que vénen i en saben tant com la professora gairebé. Les que més saben, no triguen gens a acabar qualsevol projecte, a més fan tertúlies a classe, i cosir és gairebé un ritual. També tenim noies més joves, que fins al moment en què no automatitzen la costura han de seguir les pautes de la professora, si no es perden. Tenim unes 70 alumnes i les distribuïm en els diferents dies de la setmana, entre matins i tardes.\n-Elisenda Martí: L’alumna més jove té sis anys i la més gran va fer noranta fa poc. Per a algunes persones, cosir és la millor teràpia. Vénen també per evadir-se dels problemes que tenen i hi ha altres que, en pic han après a fer-ho ja marxen i segueixen pel seu compte. A tall de novetat, enguany també fem un abonament, per tal que aquella gent que treballa i no pot venir sempre, pugui apuntar-s’hi. Només s’han d’adreçar a nosaltres venint a la botiga.\n- De tot el que ofereixen (coixins, botons, fils...), quina dirien que és la seva especialitat?\n-E. M.: El patchwork és el que ens diferencia, sens dubte. Amb el temps, també es van posar de moda els ‘amigurumis’, que es tracta d’una mena de moda japonesa en la qual es teixeixen petits ninots de ganxet o crotxé. Es poden fer des d’animals, fins a personatges diferents i complements per a col·locar a les bosses de mà o, fins i tot, bijuteria. Tenim llibres que expliquen com fer això, i altres temes com ara el punt de creu.\n- Hi ha per a totes les edats?\n- M. S.: Sí, tenim paquets de costura per a nenes que s’inicien. De nens no en tenim cap, però a les classes de costura sí que hem tingut algun home, que aprèn a fer baixos i cremalleres. A més, hem tingut algun client que fa patchwork. És a dir, que això és per a tothom.


2.Les cultures autòctones i els pobles colonitzadors a la Península Ibèrica (Eivissa)  | HISPANIA ANTIGA (UB) | Unybook\n2.Les cultures autòctones i els pobles colonitzadors a la Península Ibèrica (Eivissa) (2016)\n2.Les cultures autòctones i els pobles colonitzadors a la Península Ibèrica (Eivissa)\nEivissa. Fenicis i Púnics Diodor de Sicília semblava resoldre l’origen cartaginès d’Ebussus i la data precisa de la fundació d’aquesta ciutat, que resultava ser el 654 a.C. Es tractaria així d’una fundació indirecta, no haurien estat els fenicis estrictes sinó els seus descendents de la colònia africana. L’arqueologia que la ciutat proporciona no és anterior al segle V a.C.\nDiodor compara Eivissa amb Corcira, avui Corfú, un referent més pròxim als seus lectors grecs. Cartago es va fundar en 814 a. C. (-160 = 654 a. C. per a Eivissa). Pitiussa, “illa dels pins” és un nom grec, enfront del més religiós d’Ebussus, “illa del déu Bes” amb la que la coneixien els púnics. Bes, en origen, era una deïtat egípcia, que fou adoptada en Fenícia.\nNo obstant, les troballes arqueològiques de Sa Caleta, al sud de l’illa, indiquen una forta relació amb els fenicis del Cercle de l’Estret de Gibraltar, no del Mediterrani Central, i unes datacions mig segle anteriors a les indicades per Diodor. Per tant, els orígens de l’establiment colonial a l’illa poden situar-se a la 1/2 del segle VII a.C. i confirmar-se que són altres els agents.\nL’aparent contradicció que sembla contenir el text de Diodor amb el registre arqueològic es pot resoldre si considerem que Eivissa, tot i que podia haver estat fundada segons les estratègies comercials del Cercle de l’Estret, va acabar per entrar en l’òrbita comercial i cultural de Cartago. A l’illa s’observa, amb el pas del temps, un abandó gradual de les ceràmiques de vernís roig fenícies i un acostament als gustos centre mediterranis. La incorporació del culte a Tanit (de forta influència africana), i d’altres elements del Mediterrani Central, com navalles d’afaitar o màscares funeràries, aniria en la mateixa direcció. La inclusió en l’esfera cartaginesa sembla una realitat també cultural.\nAls segles V-III a.C. tenim més informació: l’illa apareix densament poblada, amb nombroses explotacions rurals, colonials i santuaris, com Es Cuieram o Illa Plana. El territori de l’estat d’Eivissa devia ser tota l’illa, la qual no sembla tenir el poblament autòcton dens que tenien Mallorca i Menorca. La producció i exportacions de vi, oli i llanes van ser notables, així com el seu paper d’escala comercial entre Àfrica i Ibèria, també la seva projecció a les Balears. El comerç amb la grega Empúries va ser notable, també amb els poblats ibèrics catalano-valencians. L’àmfora eivissenca va ser imitada en el litoral peninsular. Es produeix una fertilitat mitjana i poca dedicació a les vinyes, en contrast amb l’important volum d’àmfores eivissenques que apareix en la Península.\nUna font de riquesa que no deixa registre arqueològic són les fines llanes de l’illa.\nQuan els autors antics parlen de les capes de l’interior penin- sular sempre destaquen el seu color negre i la seva aspror, per això és fàcil suposar que les llanes eivissenques, fines i tintades, trobarien un bon mercat.\nLa capital va ser populosa i ens hi ha llegat una enorme necròpolis, Puig des Molins, on es pot apreciar la riquesa de les elits urbanes i comercials, juntament amb la presència d’algunes tombes més modestes.\nL’illa no es va integrar en la República romana fins relativament tard (122 a.C.), i ho va fer per mitjà d’un foedus, pacte que estalvià una conquesta.\nHISPANIA ANTIGA - 2.Les cultures autòctones i els pobles colonitzadors a la Península Ibèrica (Celtibers) (2016) Apunte\nHISPANIA ANTIGA - 2.Les cultures autòctones i els pobles colonitzadors a la Península Ibèrica (Baleàris) (2016) Apunte\nHISPANIA ANTIGA - 2.Les cultures autòctones i els pobles colonitzadors a la Península Ibèrica (Tartessos) (2016) Apunte\nHISPANIA ANTIGA - 2.Les cultures autòctones i els pobles colonitzadors a la Península Ibèrica (Fenicis) (2016) Apunte\nHISPANIA ANTIGA - 2.Les cultures autòctones i els pobles colonitzadors a la Península Ibèrica (Grecs) (2016) Apunte\nComentario de toni en 2018-02-16 20:50:02 #1278


Dietari operístic: TABARRA BELLINIANA AL LICEU\nposted by Jaume Radigales at 01:02\nMolt interessant el seu comentari tan sincer. Jo sóc més belliniana que donizettiana. El músic de Catània no sap que fer amb l'orquestra. ni contrapunts, ni res de res però sempre m'ha semblat un melodista exquisit. "A te o cara" n'és només una mostra i "Casta diva" és força kitsch però impacta per les condicions que exigeix de la soprano. Els "xumba xumba" són, realment, imperdonables també a "Norma".\nJordi Maluquer i Bonet said...\nJo recordo un magnífic Tebald que va fer Antoni Comas amb la seva veu tan singular, a l'òpera de Sabadell. No n'he vist cap amb tanta energia vocal i escènica. I del que van fer al Liceu fa com dius 31 anys que, segur que vaig veure, hauria de repescar el programa perquè no me n'ha quedat res en el record i la teva crònica no m'anima pas ara a reincidir. JMB


Presenten la VI Marató de Reciclatge Creatiu de Roba de Mallorca\n20 setembre 2021 17:20\nAquest dilluns 13 de setembre a les 11.00 hores, s'ha presentat la VI Marató de Reciclatge Creatiu de Roba de Mallorca.\nLa Marató de Reciclatge Creatiu de Roba és una activitat promoguda per la Fundació Deixalles, l'Escola d'Art i Superior de Disseny de les Illes Balears i el Consell de Mallorca amb l'objectiu d'augmentar la sensibilització ciutadana i dels nous dissenyadors en particular sobre la problemàtica dels residus tèxtils.\nL'activitat consistirà en una marató de 9 hores de durada, en la que els participants hauran de dissenyar, amb imaginació i creativitat, peces de roba únicament a partir de roba procedent de la recollida selectiva i tindrà lloc el dia 1 d'octubre al Centre Flassaders. En aquesta edició es comptarà amb 10 maniquins nous de talles diverses (entre la 38-40 i la 46-48), que s'han pogut comprar gràcies a una subvenció de la Conselleria de Medi Ambient i Territori, amb l'objectiu de representar la diversitat de talles i morfologies que es donen a la realitat.\nA més el nombre d'inscripcions s'ha reduït de 20 a 15, entre altres mesures per evitar la covid-19, per poder assegurar la distància entre els participants i que la Marató sigui un espai segur.\nLes bases i l'enllaç al formulari d'inscripció també es podran trobar a la pàgina web de la Fundació Deixalles: www.deixalles.org


Ferran Perdrix constitueix la nova Junta Directiva de la Fecoll – Web Oficial de l'Aplec del Caragol – Lleida\nFerran Perdrix constitueix la nova Junta Directiva de la Fecoll\naplecdelcaragolNoticiesNo hi ha comentaris 4 juliol, 2017\nLa nova junta directiva de la Federació de Colles de l’Aplec del Caragol (Fecoll) es va constituir oficialment ahir al vespre després que la candidatura de Ferran Perdrix fos proclamada guanyadora el passat 30 de juny, en ser l’única que es va presentar. Els nous membres de l’òrgan directiu de l’entitat es van reunir a la seu de la Fecoll.\nPerdrix, que ha estat vicepresident de la Fecoll durant deu anys, pren el relleu d’en Xavi Pérez i inclou en la seva junta cares noves que se sumen a altres persones que ja fa anys que formen part de la directiva de l’entitat. Així Perdrix, de la colla La Llauna, lidera un equip que té a Joan Carles Mercader, de la colla Bacus, com a vicepresident. La secretaria de l’entitat està en mans de la Montse Ninot, de la colla El Xiulet, i la tresoreria anirà a càrrec del Ferran Montardit de la colla La Puput. Els cinc membres restants de la junta ocuparan el càrrec de vocal i són en Toni Curto, de la colla Els Lleidatans, que serà responsable de l’Àrea de Festes; en Josep M. Royán, de la colla Els de Sempre, responsable de l’Àrea de Patrimoni i Infraestructures; l’Oriol Plens, de la colla Los Recargolats, tàmbé responsable de l’Àrea de Festes; en Dani Bravo, de la colla Lo Caragol Atrapat, Àrea de Joventut; la Marta Pardell, de la colla Tant Me’n Fot, Àrea de Cúltura i Cooperació; i l’Hèctor Puértolas, de la colla Cara-Culín, a l’Àrea de Patrocinis i Convenis.\nEl nou president de la Fecoll vol adaptar l’Aplec als nous temps i treballar per consolidar les activitats que l’entitat realitza durant tot l’any. En aquest sentit, dos dels puntals per Perdrix seran la promoció exterior de la festa i l’enfortiment dels vincles entre colles. El nou president aposta perquè l’Aplec sigui un reclam per visitar i conèixer Lleida i vol centrar-se a millorar la qualitat de la festa. Per aquest motiu considera que és bàsic “col·laborar amb les institucions amb tot allò que faci ciutat i territori, sempre pensant en com es pot revertir la força d’aquesta festa gastronòmica en aconseguir millores per la ciutat”.