La meva opinió: 12/01/2008 - 01/01/2009\nEl CE Via Fora i AE Diedre, van impugnat la convocatòria d'eleccions a la FEEC, que va ser acceptada el passat dia 23, per la Junta Electoral i per tant s'ha de tornar a iniciar tot el procés electoral.\nSegons el diari AVUI del dia 25, la candidatura que encapçala el SR. Daniel Planas ha recorregut aquesta decisió. Motiu? ara per ara desconegut, però tot fa sospitar que no volen que l'altra candidatura, la que encapçala Jordi Quera, no tingui l'oportunitat de donar a conèixer el seu programa a les entitats excursionistes, al trobar-nos en plenes festes nadalenques i trobar-se aquests tancats per vacances.\nSens dubte la manca de transparència i d'igualtat de condicions, no ajuda gens al món excursionista.\nResposta al Sr. Planas\nEstà clar que el Sr. Dani Planas no s’assabenta de gaires coses. De fet no s’assabenta que qui belluga els fils de la seva candidatura no és ell, ja que segons ell, tot aquell que s'aparti de les línies per ell marcades, el faria fora de la seva candidatura. Doncs per les seves manifestacions i formes d'actuar, tant el Sr. Peixó com el Sr. Merino, haurien d'haver estat expulsats.\nPerò bé el motiu de la meva resposta és per aclarir-li al Sr. Planas les seves manifestacions al diari 9 Esportiu on ens acusa a la candidatura que encapçala el Sr. Jordi quera de repartir carnets de bons i mals catalans. Val dir que nosaltres no hem dit mai qui és bo o dolent, simplement hem exposat fets que en cap moment han desmentit i per tant hem de suposar que són veritat, l’únic que volem és que tothom sàpiga la veritat. Diu en Planas que l'únic que ens preocupa és la Selecció de Curses, res més lluny de la realitat, aquest tema ens preocupa i molt, però tant com d'altres que exposem en el ideari de la nostra candidatura al blog de la mateixa http://jordiquera2009.bloc.cat/ . Per cert, on és el ideari o programa del Sr. Planas?. També diu que la candidatura ha estat impulsada per la Plataforma Pro Seleccions Esportives Catalanes. La Plataforma és un assessor més, com d'altres que puguem tenir a nivell jurídic, econòmic, esportiu, etc. Però li recordo al Sr. Planas que ell em va telefonar per dir-me que es posaria en contacte amb un partit polític (que forma part del govern de la Generalitat),per què aturessin els comentaris i articles que s'estan fent sobre la Selecció de Curses, he de suposar d'això que el Sr. Planas encapçala una candidatura orquestrada des d'un partit polític?.\nSr. Planas, si us plau informis abans de parlar i informis del que fan els seus companys de candidatura.\nNo caiguem en la trampa. A mi no m'enganyeu, us coneix-ho massa bé.\nEn el dia d'ahir l'ISF va fer pública una nota dirigida a mitjans de comunicació i entitats, referida a l'afer amb la FEEC. Us l'ajunto amb un seguit de comentaris per que entengueu l'engany i parany que pretenen que caiguem.\nDeclaració oficial als membres, atletes, federacions internacionals i a les parts\ninteressades, en nom de la Junta Directiva de la International Skyrunning\nFederation (ISF). Vull aclarir las últimes informacions aparegudes a la premsa\nespanyola respecte a la fundació de la ISF.\n“La Federation for Sport at Altitude (FSA) va ser legal i democràticament\ntransformada en la International Skyrunning Federation (ISF) el 19 de juliol de 2008 a\nCanazei, Itàlia”. Encara és l’hora que a les federacions que eren membres de l’antiga FSA els hi expliquin el canvi que volien fer, en que consistia i que opinaven. Els nous estatuts (d’acord amb la Carta CIO) van ser aprovats per unanimitat pels membres amb dret a vot. Doncs bé Catalunya i Euskadi estaven en aquesta votació i van votar, com és que ara els Sr. Giacometti diu que els catalans i bascos, només són aspirants a membres? És dir amb veu però sense vot.\nLa FSA, registrada pel CSEN / CONI (Comitè Olímpic italià), ha organitzat\nesdeveniments skyrunning a nivell internacional i porta a terme investigació\ncientífica des de 1995. Durant els darrers cinc anys, la FSA ha organitzat les\nSkyRunner® World Series, un circuit de carreres obert als corredors i els equips\nEntre els que han destacat a les Series hi ha equips amb skyrunners catalans i un\nequip anomenat "Selecció Catalana", que ha guanyat el títol mundial tres\nvegades. El Sr. Giacometti i el Sr. Marimon, també tracten amb aquest menyspreu a les seleccions d’Andorra, Veneçuela, Portugal, etc?\nLa ISF seguirà amb la categoria "open" a les SkyRunner® World Series en el futur i,\nper tant, equips català, així com altres associacions, poden seguir competint. Sí, però Catalunya podia competir fins ara, als Campionats d’Europa, del Món i Skygames i ara no ho podrà fer, ho farà la selecció de “las españas, és dir la roja”, segons el reglament que ha anunciat l’ISF.\nLes informacions de que la Federació Catalana (FEEC) era un "membre de ple dret\ni amb vot a la antiga Federació d'Esports Altitud (FSA)" són completament falses.\nEra a la FSA com un membre associat, és a dir, sense dret a vot, la FEEC no tenia\ndret a vot a l'Assemblea Constituent. En cap moment ningú a dit que la FEEC tingués vot, cap federació en tenia, només votaven el Sr. Giacometti i els seus col·legues, entre els quals està el Sr. Marimon. Ara a la nova ISF, les federacions que estaven a un igual amb catalans i bascos, tenen dret a vot i Catalunya i Euskadi no. Per contra ha aparegut la FEDME i s’ha li ha donat el dret a vot a ella.\nLa Junta Directiva de la ISF també desitja declarar que mai es van rebre pressions\nd'altres per tal d'excloure a qualsevol associació o federació. Clar que no van rebre cap pressió, el Sr. Marimon Secretari General de la ISF (escollit a dit, com tota la junta de la ISF), i alhora assalariat de la federació espanyola i ara també de la ISF, ja s’ha cuidat de tot, sense necessitat de pressionar als seus “conpinxes”. La nova sol.licitud de la FEEC per inscriure's com a Membre Associat, d’acord amb els Estatuts de la ISF,ha estat rebuda per la ISF i, juntament amb les peticions d'altres associacions, serà examinada en la pròxima Assemblea General el juliol de 2009.\nCom bé diu la nota, la “nova” sol·licitud, per que ja va ser denegada l’anterior, inclòs havent participat en les votacions dels nous estatuts.\nPer cert Sr. Giacometti, on són les actas de dissolució de la FSA i la de constitució de la ISF?. No han estat lliurades als assistents a la segona reunió, ja que la primera (dissolució FSA) no va existir.\nAra ja bull\nDesprés de la publicació ahir en el diari AVUI de l’article “Ofensiva en tota regla contra les seleccions catalanes” http://www.avui.cat/article/esports/49492/ofensiva/tota/regla/contra/seleccions/catalanes.html l’ambient ja no està calent, ja bull.\nDesprés d’estar uns dies en silenci, no per manca de ganes, si no per manca de temps i per que cada dia que passava sortien novetats i sospites. Finalment ja no són sospites, són realitats i cal possessionar-se i prendre partit.\nCom diu l’article de l’AVUI, la Federació d’Entitats Excursionistes de Catalunya (FEEC), està en procés electoral. L’actual president el Sr. Anton Fontdevila no es presenta a la reelecció, donant així per tancat el seu període de mandat i una etapa de la FEEC, que els temps, com totes les etapes jutjarà.\nPel que sembla, des de fa ja uns mesos (això diu el fòrum de la FEEC i ho reafirma l’ex-president Bernat Clarella http://www.feec.org/forum/forum.php?accio=llegir&IdMissatge=16332&IdGrup=122&inici=10 ) el fins ara coordinador de les Divisions Territorials de la FEEC, Sr. Peixo, aprofitant-se del seu càrrec, ha anat per les vegueries fent campanya i confeccionant la seva candidatura, això sí no posant-se ell en primera línia, sinó aprofitant-se de l’ambició personal del Sr. Dani Planas.\nAquesta candidatura tramada des de la foscor, ja fa uns mesos, compte amb membres sota sospita, de ser espanyolistes. Aquesta afirmació no és gratuïta, hi han fets més que suficients que ho avalen:\n1- A la candidatura encapçalada pel Sr. Planas i figuren 3 membres de l’assemblea de la federació espanyola, els senyors Peixo, Simó i Magriñà http://www.fedme.es/?action=seccion.seccion&subseccion=172 i un quart element, el Sr. Merino, amb interessos mercantils a la federació espanyola, ja que és un dels màxims accionistes de l’empresa patrocinadora de la FEDME. Els tres primers en teoria van estar el mes de maig a l’assemblea de la FEDME on es va anunciar la maniobra que va fer fora a la FEEC i Bascos de la ISF. Dels tres tenim la certesa que el Sr. Peixo hi va ser i manifesta que va votar en contra. Però lluny d’informar a la Junta Directiva i Consell Directiu de la FEEC, va callar i ocultar les intencions de la federació espanyola, permeten que la FEDME es sortís amb la seva.\n2- El Sr. Peixo, a part d’utilitzar en més d’una ocasió les mateixes paraules que el Sr. Jordi Marimon, per desacreditar-me (que si vaig ser expulsat de la assemblea constituent de la ISF on es va fer fora de l’internacional a catalans i bascos, que si soc un aprofitat i viatjo pel món amb la família amb diners públics, tec), a part d’això, ja ha manifestat en dues ocasions en dos dies de diferència (a Cornellà i a Cassà de la Selva, en sendes reunions de vegueries), que amb la FEDME cal estar a bones, que no s’ha d’entrar en conflicte amb ells i que la participació de les Seleccions Catalanes en competicions oficials internacionals que ara per ara no és possible i que ens hem de conformar en participar en competicions oficioses. Cal dir que el Sr. Peixo és a més a més el responsable de la Selecció Catalana de Raquetes de Neu.\n3- El Sr. Merino, també va manifestar a Cornellà, que no era el moment d’entrar en conflicte amb la FEDME.\n4- El passat dia 7 de desembre, després d’una entrevista que em va fer l’emissora de RAC-1, vaig rebre una telefonada del Sr. Planas on em recomanava que no fes més declaracions sobre el que va passar a l’assemblea de Canazei i que denuncies més les maniobres de la FEDME, doncs no era el moment i que a tot cas ja es dirigiria ell als polítics, per que deixessin aquest tema aparcat..\nVist tot aquest panorama, fa uns dies un grup de gent lligats al món de la muntanya, ens vàrem decidir a corre-cuita a fer una candidatura per presentar-nos a les eleccions de la FEEC, per donar nous aires a la federació, amb un projecte nou i de modernització que ha de finalitzar amb un congrés del món excursionista per saber on volem arribar i per suposat impedir que els sicaris de la FEDME, es facin amb el control de la FEEC, independitzar-nos de la federació espanyola i lluitar per que els nostres esportistes puguin competir a nivell internacional, defensant els colors de Catalunya. Aquesta candidatura està encapçalada per Sr. Jordi Quera. En els propers dies, us informaré d’un blog de la candidatura on tindreu el programa i la llista de la candidatura. Mentrestant preparem-nos per unes festes de Nadal calentes i de lluita, doncs les eleccions són el proper dia 10 de gener. Si ets muntanyenc i estimes el teu país, fes el possible per que el president del teu club vagi a votar i decideixi si vol una FEEC tenyida de la “roja” o bé una FEEC “Forta i Independent”\nL'ambient s'escalfa, article publicat avui 1/12/08. Que diran les màximes autoritats espotives de Catalunya?\nNo caiguem en la trampa. A mi no m'enganyeu, us co...\nL'ambient s'escalfa, article publicat avui 1/12/...


Turisme i l'Ajuntament de València coordinen un pla d'actuacions contra l'intrusisme en els habitatges turístics | | Notícies Dígitals\n23/04/2019 23/04/2019 introturisme, pla actuacions, turisme comunitat valenciana\nEl secretari autonòmic de Turisme, Francesc Colomer, i la primera tinent d’alcalde de l’Ajuntament de València, Sandra Gómez, han mantingut una reunió per iniciar la coordinació del pla d’accions contra l’intrusisme en habitatges turístics entre els inspectors de Turisme Comunitat Valenciana i la policia local de València.\nFrancesc Colomer ha assenyalat que “l’Ajuntament de València forma part del projecte de control de l’oferta il·legal i competència deslleial en la comercialització d’apartaments turístics que ha impulsat Turisme CV amb la col·laboració dels ajuntaments i la Policia Local”.\nEn aquesta línia, ha ressaltat que “durant la reunió hem abordat la coordinació d’esforços tant de la policia local com dels inspectors de Turisme per dissenyar una estratègia compartida perquè pugui fluir la informació, i així poder alinear l’estratègia de resposta”.\nEl responsable de Turisme ha recalcat que “les quatre victòries en els tribunals contra quatre plataformes de comercialització d’habitatges turístics ens reforcen en la nostra estratègia de lluita contra l’intrusisme i la competència deslleial en els habitatges turístiques”, i ha afegit que “aquestes victòries contra gegants comercialitzadors ens fa posar en marxa amb més força i legitimitat la defensa d’un model turístic basat en els professionals “.\nColomer ha explicat que “l’objectiu de la Generalitat és garantir el compliment de la Llei” i per això, “hem impulsat un protocol de col·laboració amb els ajuntaments i és molt important que València s’hagi sumat per la força que té”.\nAixí, ha destacat que “l’objectiu de la Generalitat és facultar els ajuntaments perquè es puguin implicar i contribuir a la inspecció, per tenir un rendiment més eficient a nivell municipal dels habitatges turístics”.\nSegons Colomer, “la defensa de la legalitat té a veure amb l’hospitalitat i el respecte al turista, al consumidor que ha de també garantir els seus drets”, i per això “estem posant en marxa campanyes de conscienciació i pedagogia en positiu de l’allotjament reglat” .\nColomer ha destacat que “som l’única comunitat a Espanya i referència a Europa que ha impulsat una campanya en positiu per defensar l’allotjament reglat sense abaixar la guàrdia en la lluita contra l’intrusisme i la competència deslleial”.\nResultats Setmana Santa\nPel que fa als resultats turístics de la Setmana Santa, el responsable de Turisme ha assenyalat que “ha estat molt marcada per la climatologia” i que “l’esforç de tanta gent per mostrar la nostra millor versió durant aquests dies festius s’ha vist truncat pel mal temps “.\nNo obstant això, Colomer ha assegurat que “el sector turístic treballa dur durant tot l’any i el nostre objectiu ha de ser precisament obtenir una mitjana positiva anual”. Per això, el secretari autonòmic, ha advocat per “posar el focus en la lluita contra l’estacionalització, no fixar-nos tant en les grans temporades altes i buscar la regularitat en la base de la diversificació dels productes de l’oferta”.\nEl responsable de Turisme ha explicat que “aquest mateix matí hem tingut una reunió de treball amb el president de la Generalitat per donar el vistiplau al decret del Consell que donarà cobertura de manera immediata als danys provocats pel temporal”.\n“L’objectiu és que puguem refer com més aviat la fisonomia i el paisatge de la primera cornisa litoral que és un important atribut turístic de la Comunitat Valenciana i que ha d’estar sempre en les millors condicions per rebre al visitant”, ha indicat\n← L’alcaldessa Amparo Marco ha rebut hui en l’Ajuntament de Castelló al director d’orquestra Enrique García Asensio\nCastelló reforça el servei de TRAM per a Escala a Castelló →


Es lliuren 6.636 signatures a Red Eléctrica contra la MAT a Santa Coloma: Ajuntament de Santa Coloma de Gramenet\nEs lliuren 6.636 signatures a Red Eléctrica contra la MAT a Santa Coloma\nLa Comissió Aturem la MAT ha lliurat avui 6.636 firmes a Red Eléctrica Española perquè aturi el projecte d’instal·lar la xarxa de molt alta tensió en aquesta ciutat.\nEl president de la FAVGRAM, José Luis Muñoz Algarín, encapçala el lliurament de signatures contra el projecte de la MAT\nSanta Coloma de Gramenet, 26 de setembre de 2012.- Un total de 6.636 signatures recollides sota el títol “Aturem la MAT” han estat lliurades aquest matí a les oficines de Red Eléctrica Española (REE) a Barcelona perquè aquesta empresa aturi el projecte de construir a Santa Coloma de Gramenet una subestació i una xarxa elèctrica de molt alta tensió (MAT).\nAquest recull de signatures és el primer que la Comissió Aturem la MAT ha fet arribar de manera formal a REE. L’esmentada comissió, formada per la Plataforma per a la Defensa de la Serra de Marina i el riu Besòs, la Federació d'Associacions de Veïns de Santa Coloma de Gramenet i l'Ajuntament d’aquesta ciutat, continua realitzant accions cíviques d’informació i recollint des de diferents punts el suport dels veïns i les veïnes per aconseguir aturar el pas de la MAT per Santa Coloma de Gramenet.\nEn el grup de persones que s’han apropat de manera pacífica fins a les oficines de REE per acompanyar les persones de la Comissió Aturem la MAT a fer el lliurament de les signatures hi eren l’alcaldessa de Santa Coloma, Núria Parlon, i alguns regidors d’aquesta ciutat. A la seu de REE, un membre de la Comissió ha pogut accedir a l’edifici de la companyia elèctrica, lliurar les dues caixes amb les signatures, i certificat aquesta entrega.\nL’acte de lliurament de les signatures contra la MAT fet avui ha estat el final d’una jornada reivindicativa que va començar amb una concentració d’un centenar de persones a la plaça de la Vila i una marxa pacífica fins a la seu de REE, on també s’ha lliurat la moció unitària aprovada pel Ple municipal el passat 25 de juny, on s'expressa el rebuig unànime de tots els grups polítics amb representació a Santa Coloma de Gramenet (PSC, ICV-EUiA , CiU, PP, PxC i GG) als plans d’aquesta empresa elèctrica estatal.\nDemà 27 de setembre, la Comissió Aturem la MAT té previst portar a la Delegació del Govern el certificat del lliurament de signatures a REE, per tal que aquesta institució que representa el govern d’España intervingui donant suport a la petició ciutadana d’aturar el projecte d’instal·lació de la xarxa MAT a Santa Coloma de Gramenet.\n*****Adjuntem imatges de la concentració a la plaça de la Vila de Santa Coloma i de l’entrega de les signatures a la seu de REE


Comarques Gironines - LLIBRE BLANC DE L'EURAM\nGirona, 15 de setembre de 2016\nLes Comarques Gironines és un dels àmbits funcionals territorials definits al Pla Territorial General de Catalunya i compta amb una població d’uns 735.000 habitants repartits a territoris morfològicament molt diversos, com són les comarques del Gironés, la Selva, el Pla de l’Estany, la Garrotxa, el Ripollés, l’Alt Empordà i el Baix Empordà.\nHistòricament, aquesta regió s’ha caracteritzat per un model policèntric on generalment les diverses capitals comarcals han exercit la seua àrea d’influència, tot i que a les darreres dècades aquesta situació ha anat transformant-se i actualment l’influx de l’àrea urbana de Girona és molt major.\nPresenta una economia dinàmica i diversificada, amb un elevat índex d’exportacions. Entre els sectors capdavanters destaquen la indústria, el sector serveis i l’agricultura, ressaltant però la predominança de la construcció al Baix Empordà i el sector primari a les comarques més rurals. Segons els assistents al debat, la condició transfronterera del territori suposa una situació estratègica que no ha estat correctament desenvolupada, pel que es defensa l’impuls del sector logístic com a oportunitat per a millorar l’actual situació socioeconòmica de les comarques gironines.\nDes del punt de vista de les infraestructures, el resultat de la informació recopilada a la sessió realitzada a la Casa de la Cultura de Girona, reflecteix la següent priorització:\nInfraestructures viàries: destaca la necessitat del desdoblament de l’N-II i l’ampliació de la xarxa secundària.\nInfraestructures ferroviàries: finalització del corredor mediterrani i millora de les connexions amb França (túnel del Pertús, Figueres, Portbou) mitjançant les línies d’altes prestacions, sobretot pel que fa al trànsit de mercaderies. D’altra banda, es remarca la necessitat de millorar el sistema de rodalies, incidint en les connexions transfrontereres Girona-Perpinyà.\nInfraestructures logístiques: ampliació i millora de la gestió de les infraestructures logístiques intermodals, com Logis Empordà.\nInfraestructures aeroportuàries: activació de l’aeroport de Girona a través de la millora dels accessos i la possible complementarietat amb la terminal de Barcelona, així com la millora de les connexions amb el Port de Palamós.\nComarques Gironines 41.979400, 2.821426 Comarques Gironines Girona, 15 de setembre de 2016


Els centres per a gent gran de l’IMAS es preparen pel Nadal - Consell de Mallorca\nVés enrere Els centres per a gent gran de l’IMAS es preparen pel Nadal\nLa presidenta del Consell de Mallorca, Catalina Cladera, i la presidenta de l’Institut Mallorquí d’Afers Socials (IMAS), Sofia Alonso, juntament amb el batle de Felanitx, Jaume Monserrat, el conseller de Presidència del Consell de Mallorca, Javier de Juan, i el vicepresident de l’IMAS, Jaume Tortella, han visitat avui els professionals i usuaris de la residència per a persones grans Bartomeu Quetglas de Felanitx, que ja comença a preparar les festes de Nadal.\nLa presidenta Cladera ha volgut destacar “la bona feina que s’ha fet en aquest centre, gestionat per l’IMAS, a on la incidència de la COVID ha estat mínima”. Només un dels noranta dos usuaris es va contagiar i la pràctica totalitat ha rebut ja la dosi de reforç del vaccí contra el virus. A més, la visita es produeix dies després que el Servei de Salut de les Illes Balears hagi obert les cites per a que el personal sociosanitari pugui inocular-se aquesta nova dosi.\nLa immunització, ha explicat la presidenta de l’IMAS, “els permetrà gaudir d’un Nadal diferent al de l’any passat encara que l’increment de contagis dels darrers dies requereix que no baixem la guàrdia i que continuem actuant amb molta prudència”. Ara mateix, les visites a la residència Bartomeu Quetglas són il·limitades i els familiars i/o amics que entren al centre han de presentar el certificat COVID. També estan permeses les sortides dels usuaris de la residència.\nDurant la visita, les presidentes i el conseller han saludat un a un a tots els professionals i usuaris de la residència a la vegada que aprofitaven per desitjar-los unes bones festes de Nadal. . “Sou un dels col.lectius professionals a qui més heu d’agrair la feina i implicació durant aquests dos darrers anys perquè heu cuidat les persones més vulnerables” ha expressat Cladera.\nIgualment, també han visitat les diferents dependències i serveis del centre, com per exemple la Unitat de Convalescència del centre. Aquesta té capacitat de fins a 10 places i acull persones majors de 65 anys o de 55 amb discapacitat reconeguda, derivades de l’Hospital de Manacor, que estan a l’espera d’una plaça hospitalària o es troben en situació de convalescència però no tenen necessitat de fer-se proves mèdiques de forma continuada.


El nou FW26 de Williams presenta un disseny innovador, amb un canvi radical en el xassís\nLa setmana que ve comença el Mundial de Fórmula 1 i les escuderies aprofiten els últims dies per acabar de polir detalls en els nous monoplaces. Un dels més espectaculars serà el que conduiran Juan Pablo Montoya i Ralf Schumacher: el nou FW26 de Williams. El cotxe presenta un disseny innovador, amb un canvi radical, sobretot en el xassís. Amb aquesta joia, Williams espera acabar amb la sequera de títols més gran de la història de l'equip, que no guanya el mundial des que ho va fer amb Villeneuve el 1997.\n25/02/2004 - 00.00 Actualitzat 25/02/2004 - 17.28\nAmb Schumacher i Montoya ho podran provar només aquest any, perquè molt possiblement cap dels dos pilots continuarà amb l'escuderia quan acabi aquesta temporada. El gran beneficiat de la seva marxa podria ser el català Marc Gené, actualment pilot de proves de l'equip.


Sobre la prostitució – Projectes Interns\nPublicat el 08/10/2008 Categories Reflexions, Societat\nEn el meu repàs RSS diari dels blogs, em vaig llegir el del director del Público, que deia que una associació de dones feminsites li havia donat un guardó pq al seu diari no hi ha anuncis de prostitució.\nLa meva primera reacció va ser “ah, pos vale” i seguir amb la meva lectura diària, però avui al matí, venint cap a l’ofi, he començat a pensar: tant malament està que s’anunciï la prostitució? Vull dir, no pas per negar la realitat deixarà d’existir, oi? Si fos així, gràcies al Franco ningú parlaria català i tots els matrimonis serien catòlics i feliços per exemple.\nPenso que la prostitució és un negoci com un altre. Que s’ha de regular, sens dubte, com qualsevol activitat comercial o econòmica. Però regular, no pas tapar o prohibir. Que hi ha moltes dones explotades per màfies, sí. (Per posar una coparació brutal:) També hi ha nens explotats al Pakistan i no per això deixem de comprar roba o vambes, oi?\nEn tot cas, cal més controls, seguretat i conscienciació.\nDes del meu punt de vista, la prostitució és una manifestació més dels rols socials: la dona és un objecte que ha d’estar guapa per agradar l’home; l’home és un ésser brutal i agressiu, encegat pels seus instints primaris.\nÉs com les clíniques d’estètica. Sí que hi ha homes que s’operen, però el 90% són dones que volen fotre’s més pits per agradar més.\nDoncs amb la prostitució el mateix. També hi ha putos per a dones, però eminentment són dones que ofereixen uns serveis per a homes amb una educació sexual i emocional marcadament dolenta.\nDe qui n’és la culpa, de tot plegat? Dels homes? No només. En tot cas, de tota la societat, homes i dones. Perquè qui educa les futures nenes de color de rosa que volen ser princeses i estar guapíssimes i complaents, i qui educa els futurs nens dominadors que no poden plorar perquè han de ser forts i que s’han de follar tot el que es mou, són tant els pares com les mares.\nLa prostitució és un negoci. Només és una resposta a unes necessitats socials. Em sembla que calen uns quants canvis bastant profunds a tota la societat: veure l’altre com un igual, conèixer i saber expressar els propis sentiments i necessitats, veure la sexualitat com una faceta més de la vida, deixar de pensar en termes de “jo hi guanyo, tu hi perds” (passar a pensar en “com hi podem guanyar tots plegats”), etc.\nEtiquetat negoci, prostitució\nUna resposta a “Sobre la prostitució”\n08/10/2008 a les 14:03\nOstres, nen! Per variar donaré el punt de vista exòtic desde la meva posició de corresponsal a les amèriques.\nAquí la cosa es prou diferent o prou semblant segons com ho vegis. La prostitució es algo normal i acceptat per la majoria de la societat azteca. De fet la veus, segons la zona, a totes les hores del dia i els clients no s’amaguen pas de ningú. Bàsicament es tracta d’una prostitució de carrer, alguns cops massa evident (ho dic perquè elles tampoc s’amaguen massa a l’hora d’oferir els seus productes i serveis) talment com si es tractés d’una parada de fruita de qualsevol mercat català).\nSuposo que varis segles de República i de consecuent llibertat hi tenen prou a veure. Apart, suposo que el gobern, tant el de la ciutat, com el federal com el de l’estat tenen prou feina amb la crisis,el “narco” i la delinqüència en general com per dedicarse a regular aquest tipus de coses. La qúestió és que aquí no s’amaga ningú de res, i és públicament acceptat que una gran part de la població masculina és usuària habitual d’aquest tipus de serveis que s’ofereixen obertament a diferents ubicacions de la ciutat de la mateixa forma que els omnipresents ambulants ofereixen les seves mercaderies. Ho dic perquè la Calzada de Tlalpan, a dues cantonades de casa, és lloc mític a la ciutat per trobar aquest tipus de coses i els cotxes dels clients fins i tot fan cues per negociar preus i serveis i “triar i remenar” fins a trobar el que busquen.\nAl final, un s’hi acostuma i si no li agrada que li estiguin oferint aquest tipus de coses a cada pas, com és el meu cas, doncs ja sap per on no ha de passar. O sigui, si no vols “polvo”, no vagis a l’era.


24 persones s'acullen a la llei de l'eutanàsia per morir en els darrers sis mesos a Catalunya - Revista Cambrils\nEl procediment de sol·licitud s'inicia quan la persona demana l'ajuda a morir a un professional de la salut, que ha de signar-li el consentiment informat\nPublicat el Dimecres, 8 de desembre de 2021 08:26h\nPresentació de les dades del Departament de Salut, el passat dijous 2 de desembre | Cedida\nUn total de 24 persones s'han acollit ja a la llei d'eutanàsia a Catalunya per morir en els darrers sis mesos. El Govern de la Generalitat va iniciar el desplegament de la Llei orgànica de regulació de l'eutanàsia a partir del mes de juny, un cop es va aprovar la comissió de garantia i avaluació per fer efectiu el dret a la prestació d'ajuda a morir. Des de llavors i fins al 30 de novembre, Salut ha rebut un total de 53 sol·licituds, la gran majoria en centres d'atenció primària. D'aquestes 28 han estat aprovades, amb 4 d'elles pendents encara de realitzar. Hi ha 14 peticions en curs, i 3 han estat denegades. També consten 6 casos en què les persones van morir abans de l'eutanàsia.\nEl primer pas per desplegar la llei a Catalunya va ser la creació de la Comissió de Garantia i Avaluació de Catalunya (CGAC), l'òrgan encarregat de valorar el compliment dels requisits legals i mèdics per obtenir la prestació de l'ajuda per morir. També exerceix com a òrgan consultiu davant qualsevol qüestió relativa a l'aplicació o efectivitat del dret a la prestació d'ajuda per morir, juntament amb altres òrgans d'expertesa.\nD'altra banda, Salut ha dut a terme un programa de formació específic i voluntari al qual ja s'han acollit unes 12.000 persones. De fet, aquest és un dels agraïments que ha expressat avui el departament. Així, la secretària general, Meritxell Masó, el passat dijous 2 de desembre, va subratllar la importància d'aquest fet, assegurat que permet garantir el dret, així com la seva equitat territorial. En aquesta mateixa línia, es va expressar la directora general d'Ordenació i Regulació Sanitària, Azucena Carranzo, que va apuntar que es tracta d'un procés "molt dur" per als professionals, i va recordar que des de Salut s'ofereix "suport emocional" a totes aquelles persones que ho demanin.\nMés d'una cinquantena de peticions\nPel que fa als casos denegats, el president de la CGAC, Albert Tuca, va concretar que en tots ells els pacients eren "competents", però que no es complia l'altre variable "indispensable" en la llei. Salut també va afegir que s'han donat dues revocacions, casos on les persones que havien demanat acollir-se a la llei, van canviar d'opinió. El requisit per sol·licitar l'eutanàsia és patir una malaltia greu i incurable, amb patiment insofrible, o un patiment greu, crònic i impossibilitant, amb patiment insuportable, certificat pel personal facultatiu responsable. La prestació d'eutanàsia es pot dur a terme al centre de salut o al domicili de la persona.\nEl procediment de sol·licitud s'inicia quan la persona demana l'ajuda a morir a un professional de la salut, que ha de signar-li el consentiment informat. El sistema de salut informa per escrit a la persona sol·licitant de les alternatives existents. El procés de sol·licitud s'acaba amb la resolució definitiva i favorable de la Comissió de Garantia i Avaluació de Catalunya. En aquest sentit, Tuca ha subratllat la importància de "posar tanta atenció en la persona que ho demana com en la seva família" i ha recalcat "que mai abandonen a ningú, fins i tot en un dictamen no favorable".\nUn 0,1% d'objectors de consciència\nL'aplicació de la llei a Catalunya ha comportat també la creació d'un registre d'objectors de consciència per l'aplicació de l'eutanàsia. Ara com ara, consten en aquest registre 90 professionals, un 0,1% d'un potencial de 90.000 professionals de la salut.\nLa majoria d'objectors (77) són metges, dels quals 57 són de la demarcació de Barcelona, 7 de Girona, 4 de Lleida i 9 de Tarragona. També consten un total de 12 infermeres, 11 de Barcelona i 1 de Tarragona. Igualment consta al registre un únic farmacèutic provinent de la demarcació de Barcelona.


Ix a exposició pública el projecte de rotonda en l’accés nord d’Alcoi – Alcoyinforma\nS’obri un termini de 30 dies hàbils per a consultar la documentació i presentar al·legacions o observacions. El projecte, valorat en 906.101 euros, serà finançat pel Ministeri de Transport com a compensació per la cessió de la Nacional 340.\nLa Direcció General de Carreteres ha publicat en el Boletín Oficial del Estado (BOE) d’aquest divendres, 20 de maig, l’anunci de sotmetiment a informació pública del ‘Projecte de construcció d’una glorieta en el km 797,250 de la carretera N‐340, reordenació d’accessos i tractament de travessia. T.M. d’Alcoi’, que donarà lloc a una rotonda en l’entrada nord de la ciutat. Aquest és el pas previ a la licitació de les obres, que tindrà lloc en el menor temps possible una vegada finalitze el termini d’exposició.\nEl projecte va ser aprovat inicialment el mes d’abril passat i ara s’obri un termini de 30 dies hàbils des de la publicació d’aquest anunci per a consultar la documentació, que està disponible, en dies i hores d’oficina, en la Demarcació de Carreteres de l’Estat a la Comunitat Valenciana (carrer Ballester, 39, de València), en la Unitat de Carreteres d’Alacant (plaça Muntañeta, 5, d’Alacant) i als ajuntaments d’Alcoi i Cocentaina. Així mateix, es pot consultar en línia a través del cercador de participació pública del Ministeri de Transports, Mobilitat i Agenda Urbana (Mitma). Durant aquest termini es podran presentar al·legacions i observacions al projecte.\nLes obres, el pressupost estimat de les quals és de 906.101 euros, consistiran en la construcció d’una glorieta tancada que reordenarà el trànsit en la zona. A més, es dota a tot l’entorn de voreres d’un ample mínim de 1,80 metres i s’inclou un carril bici de 2 metres d’ample al llarg del contorn de la glorieta.\nEl finançament d’aquesta infraestructura ha sigut assumida pel Ministeri com a compensació per la cessió de la Nacional 340 i s’inclou dins del Pla de Recuperació, Transformació i Resiliència, en el capítol de ‘Actuacions de millora en entorns urbans en la Xarxa de Carreteres de l’Estat’.\nTal com subratlla l’alcalde d’Alcoi, Toni Francés, «és una satisfacció comprovar com es materialitza un projecte tan demandat i important per a la nostra ciutat i que evidencia el compromís del Govern Central, en fer-se càrrec de sufragar el milió d’euros que costarà aproximadament aquesta nova rotonda».


Tossudament alçada – pere cardús\nIn opinió 3 de juliol de 2013 Pere Cardús\nNo tinc pas la intenció d’analitzar –ni tan sols valorar– detalladament el gegantí Concert per la Llibertat de dissabte. El concert ja és fet. Ja se n’han criticat els errors, i ara ens en queden unes imatges, unes músiques i molts missatges que cadascú haurà de pair com bonament li plagui i via fora, que diria el poeta. Certament, no em va pas agradar tot, del concert, ni la llargada va ser el fet més preocupant, als meus ulls. Però el refrany diu que l’aigua passada no mou els molins i no cal pas enllotar-la més.\n1 comments On Tossudament alçada\n28 de juliol de 2013 at 13.21 - Reply


BarcelonaUn estudi publicat aquest dilluns a 'Nature Climate Change', amb la participació del Consell Superior d'Investigacions Científiques (CSIC), apunta a la sequera i a la seguretat alimentària com a problemes clau del canvi climàtic al Mediterrani. Són dos dels cinc principals riscos que la investigació associa a aquests canvis ambientals, al costat dels problemes de seguretat i salut pública i a la pèrdua de biodiversitat.\nEls investigadors apunten que hi pot haver disminucions de pluges de fins al 30% en algunes regions, fet que, sumat a un augment de la demanda d'aigua de fins al 22%, augmentaria la sequera i causaria pèrdues en la productivitat agrícola, particularment als països del sud. Els investigadors alerten de l’augment d’episodis de focs forestals, derivat de la reducció en les precipitacions.\nsequera Mediterrani biodiversitat emergència climàtica


CAIRE-EF: Ponència de Ramon Barlam per al Seminari "De l'aula d'Acollida a l'Aula ordinària"\nPonència de Ramon Barlam per al Seminari "De l'aula d'Acollida a l'Aula ordinària"\nEl proper dissabte 16 d'octubre, de les 9.30h fins a les 13.30h. al CEP d'Eivissa, el professor Ramon Barlam oferirà una xerrada als assistents al Seminari "L'alumnat nouvingut: De l'aula d'Acollida a l'Aula Ordinària". *Aquesta ponència és oberta a tot el professorat interessat, encara que no estigui inscrit al Seminari.\nRamon Barlam és professor d'Atenció a la Diversitat (Aula de Diversificació Curricular i d'Acollida), professor-consultor de Psicopedagogia de la UOC i resposable pedagògic del Projecte Espurn@\nBloc: Arran de pupitre: http://5centims5.blogspot.com/\nRamon Barlam és coautor del llibre Metodologies, eines i estratègies TIC per a una educació multicultural a l'ESO, Editorial UOC.\nPublicat per ESADI a dimecres, d’octubre 13, 2010\nEtiquetes de comentaris: Agenda, Formació, TIC


Janira Mini Diamond microfibra - Modaintimashop.com\nBraga Mini Diamond de Janira, en cintura baixa de qualitat amb teixit de microfibra. A la part davantera presenta encaix floral.De cintura amb goma fina i elàstica, no oprimeix ni marca i amb ris interior en zona íntima. Composició: 85% Poliamida, 15% Elastano./ Instruccions de Rentat: rentar a max. 30º, es recomana no fer servir suavitzants ni assecadora.\nBraga Mini Diamond de Janira, en cintura baixa de qualitat amb teixit de microfibra. A la part davantera presenta encaix floral.


“Hi ha un imperatiu que ens diu que hem de viatjar molt, com si això fos un valor en si mateix” - directa.cat\n“Hi ha un imperatiu que ens diu que hem de viatjar molt, com si això fos un valor en si mateix”\nDaniel Pardo / Victor Serri\nActivista, portaveu l’Assemblea de Barris per un Turisme Sostenible (ABTS) a Barcelona\nEl turisme mou cada any més de 1.200 milions de persones per tot el món, segons l’Organització Mundial del Turisme. Milions de turistes agafen avions i reserven hotels o allotjaments a través d’Airbnb i una proporció significativa tria Barcelona, que és la cinquena destinació d’Europa. Arran de terra, la massificació turística té uns impactes devastadors per a les persones, que l’Assemblea de Barris per un Turisme Sostenible (ABTS), integrada per prop d’una trentena d’entitats, no es cansa de denunciar. En una lluita desigual, l’ABTS intenta combatre l’actual model amb accions com la denúncia dels pisos turístics il·legals o dels impactes dels creuers. Amb el portaveu de l’Assemblea, Daniel Pardo, ens submergim en el fenomen i les resistències.\nVull marxar de vacances en algun moment a l’agost. Es barregen coses personals i polítiques: per una banda, no ho he planificat i, per l’altra, fa temps que em fan força mandra les masses\ni quan ja comences a tenir més percepció del que suposa la indústria turística, això s’agreuja. La gran contradicció que s’hi afegeix és que aquest any jo i unes companyes hem estat viatjant a altres llocs, precisament per fer crítica del turisme. Per tant, et trobes no contractant Airbnb ni hotels, però sí avions, per exemple, i utilitzant la mateixa indústria turística per fer-ne crítica. La contradicció existeix.\nQuan viatgem, contribuïm a la gentrificació?\nCal conscienciar, mirar de fer un decreixement personal. Ens han venut i convençut que necessitem viatjar dues o tres vegades a l’estranger, si és a un lloc espectacular millor, i després penjar-ho a Instagram. És obvi que en una vida de ciutat capitalista moderna, hiperestressant, necessitem temps per descansar i cuidar-nos, però ni cal anar tan lluny ni on va tothom. Jo no soc cap exemple de res, però cada vegada més tendeixo a anar a veure persones més que llocs. Encara que sigui repetir, m’estimo més anar a veure persones. Hi ha un imperatiu difós que ens explica i ensenya que hem de viatjar molt, com si això fos un valor en si mateix. És obvi que conèixer llocs i cultures diferents enriqueix, però, d’una banda, el món no aguanta que tot el món ho faci i, de l’altra, no necessitem tanta freqüència. Totes podem fer una reflexió cap endins i mirar d’anar reduint la nostra petjada ecològica i turistificadora-gentrificadora.\nTot i així, cal posar el focus en la gestió i en el model turístic?\n“Les subvencions a la indústria turística recorden molt les dinàmiques de la bombolla immobiliària”\nTotalment. Gran part de la responsabilitat és de la indústria turística internacional i dels poders públics, que tenen a veure amb el finançament de la ciutat i amb una lògica ultraliberal que ha entrat a les institucions. Estan venent la ciutat com a objecte de consum. Aquesta col·laboració publicoprivada és la que porta a una explotació de consum principalment turística dels territoris en general, i aquesta entesa és la principal culpable dels processos d’expulsió que s’estan produint a tot el món i al sud d’Europa en particular.\nUn exemple d’aquesta col·laboració és Barcelona Turisme. Si l’Ajuntament de Barcelona és conscient que calen canvis en el model, per què continua promocionant amb diner públic la indústria turística?\nL’explicació que s’endevina és que l’Ajuntament prefereix fer aquesta promoció amb el sector privat que deixar que el sector privat la faci sol. Nosaltres no la compartim, som partidàries d’aturar la promoció pública, però és veritat que això portaria a una promoció estrictament privada, i possiblement molt més agressiva. Si l’Ajuntament decideix apostar per un decreixement turístic i per la generació i promoció d’altres economies, que faci pedagogia cap enfora i digui: “Escolteu, gent que voleu visitar Barcelona, ens feu un gran honor, però involuntàriament esteu contribuint a fer un gran mal a la ciutat, com buidar-la o empitjorar les condicions de vida de la població…”. Això no ho ha fet ningú. Crec que Amsterdam ha arribat a aturar la promoció turística internacional, però ningú s’ha posat a dir: “No necessitem tant turisme, tant turisme ens fa mal”. Cal una aposta decididíssima per una altra economia per a la ciutat.\nLa indústria turística mou molts diners, però alhora sovint se sustenta amb treballs temporals i precaris. Una de les apostes podria ser municipalitzar o cooperativitzar algunes empreses? A Roma, per exemple, l’empresa que ven les entrades del Colosseu és una cooperativa.\nSeria una opció a explorar. Una de les empreses que explota el bus turístic a Barcelona és pública i l’altra privada; no tinc les dades de les condicions laborals, però segurament hi ha diferències. Tampoc idealitzaria el model cooperatiu o més aviat tindria en compte que també es poden fer servir les cooperatives per amagar males condicions laborals. A més d’intentar revertir els beneficis del turisme d’una ciutat en la població, hi ha moltes mesures per al decreixement que no estan tan lluny. Actualment, les males condicions laborals abarateixen costos al sector privat. Estem subvencionant la indústria turística de moltes maneres: laboralment, amb subvencions, fiscalment, amb avantatges… Hi ha tot un seguit de facilitats bestials que no tenen molts altres sectors més necessitats. Això recorda molt a les dinàmiques de la bombolla immobiliària.\nEl col·lectiu de cambreres de pis, les Kellys, per exemple, han proposat un segell de treball just i de qualitat per als hotels…\nDesitgem que aquesta iniciativa esdevingui gran i tant de bo els portals internacionals d’hotels se la facin seva. Hi ha experiències similars als Estats Units i funcionen. No acaben amb els hotels que tenen males praxis, però hi ha gent que sí que ho valora i mira si l’hotel on vol anar té el segell. És important i és una manera de corresponsabilitzar el turista.\nAl marge de canviar les condicions laborals del sector, és obvi que hi ha una dependència del turisme. És possible un turisme sostenible?\nQuan parlem de turisme sostenible, a Barcelona és una entelèquia. Caldria un turisme que convisqués amb una ciutat autosostenible, que vol dir que pugui mantenir-se com a tal, entenent per ciutat la seva població. Avui dia, la indústria turística i el fenomen està expulsant gent dels barris. Per una banda, com explica molt bé Agustín Cócola, té a veure amb l’allotjament turístic\ni l’habitatge i, per l’altra, té a veure amb el desgast que suposa la convivència quotidiana, minúcies que dia a dia van creixent i que generen una gran incomoditat, una hipersensibilitat a tots aquests problemes. Des de la subjectivitat personal es fa duríssim i planteja un dilema: faig de la meva vida una resistència, i això no es pot exigir a tothom, o me’n vaig. I també entren en joc les possibilitats de cadascú, perquè una veïna del Gòtic que no té gaires mitjans i té el pis en propietat o un lloguer de renda antiga potser no pot canviar o ha de marxar a Sant Celoni. Per tant, tampoc és una decisió personal, té a veure amb allò material. Entenem que la possibilitat d’un turisme sostenible requereix decreixement turístic, i això està molt relacionat amb el monocultiu. Qualsevol que tingui una mirada mínimament crítica té clar que qualsevol monocultiu és negatiu per a l’economia de la ciutat i normalment també per a la vida quotidiana de la població. En el cas concret del turístic, trobem un sector molt ambiciós, expansionista, que sempre està mirant de guanyar més i més espai. D’alguna manera, no hi ha terme mitjà entre la lògica de creixement infinit i el decreixement. Qualsevol via del mig acaba sent creixement.\nS’ha fundat la xarxa SET de ciutats del sud d’Europa contra la turistificació. Es tracta d’un fenomen global amb conseqüències similars a escala local?\nLes dinàmiques són molt similars i el que pot canviar són les percepcions locals. Per exemple, a Venècia el procés ha estat molt llarg. Quan va començar el període de turistificació –a principis o mitjans dels 90– no hi havia les eines per defensar-se, i la turistificació del teixit econòmic és molt gran. També hi ha Lisboa, on el procés és molt recent, però ha arribat en un moment de crisi econòmica i austeritat en què costa pensar en alternatives. En tots dos casos, pràcticament no hi ha cap altra opció econòmica i costa molt conscienciar la població. Si hi penses, la gent acaba acceptant allotjament, massificació… però no una alternativa. Estan començant a posar-ho en qüestió, però no resulta igual de fàcil que aquí. Aquí hi ha més receptivitat i crec que té a veure amb un recorregut dels moviments socials, amb lluites anteriors –per exemple, el Fòrum de les Cultures–, i també suposo que amb el fort moviment veïnal històric. Per molt insuficients que ens semblin els discursos de l’Ajuntament de cara al turisme, el fet que s’emetin discursos que no entomen sense més el que diu el sector privat i s’hi enfronten en certs casos fa una diferència, té una altra legitimitat per al gran públic, crec que fan pensar.\nBarcelona es convertirà en una Venècia?\n“No estem anant cap a una venecització de Barcelona però probablement sí del districte de Ciutat Vella”\nDiria que no estem anant cap a una venecització de Barcelona però probablement sí de Ciutat Vella. Nosaltres encara creiem en la possibilitat de revertir-ho, si no, no seríem aquí. D’altra banda, m’agradaria reivindicar Venècia. He tingut la sort d’estar-m’hi tres mesos, perquè ens van convidar a una trobada de béns comuns, patrimoni i turisme. Vaig poder visitar la gent i vaig veure que efectivament hi ha comunitat i em va trencar un tòpic i me n’alegro molt. Hem de demanar disculpes per dir sempre “Barcelona, la ciutat morta”; no podem donar barris ni ciutats per perduts. Venècia té teixit, té lluita, té una pressió bestial però s’estan fent coses interessants.\nMés enllà de la gentrificació, la turistificació substitueix una comunitat per una “no comunitat” que està de pas?\nA la ciutat estem vivint processos de gentrificació paral·lels en molts barris: al centre, al Poble-sec, a Sants, a l’Eixample, a Gràcia o al Poblenou, i tinc la impressió que és una dinàmica global. Abans es gentrificava un barri o fins i tot un carrer, però ara és un procés més ampli. És difícil posar límits. Diria que el procés de turistificació és més pervers, perquè el de gentrificació, tot i ser de classe, molt injust i dur, inclou com a mínim una possibilitat de comunitat. Ens expulsen del nostre barri i trobem habitatge en un barri més barat, però no t’atures a mirar quin preu tenia aquell barri fa un any i mig i, involuntàriament, encara que no et quedin gaires més opcions, també hi estàs participant. No cal flagel·lar-se, però som elements necessaris d’aquest procés.\nCom afecta la massificació turística a la vida quotidiana d’una persona?\nBàsicament té a veure amb la dificultat creixent de fer comunitat. Encara que volguessis quedar-te, hi ha gent que marxa i perds teixit: el comerç de proximitat, d’ús quotidià, petit comerç… I això et complica la vida, t’has de desplaçar més i naturalment tendeixes a evitar certs llocs. Sovint perds motivació per estar al carrer, a la plaça, senzillament no fent res, que és una cosa molt sana. Costa més trobar-te el veí, l’amic o el comerciant, però també perquè encara que hi siguin hi ha molta gent pel mig: terrasses, vehicles de mobilitat personal… Hi ha un munt de soroll espaial. Tot això va generant un desgast i crec que encara que sigui una experiència petita paga la pena explicar el funcionament de Fem Plaça. El col·lectiu de Ciutat Vella persegueix la informalitat. Consisteix a escollir una plaça que té algun problema dels que hem esmentat, convocar-hi una trobada i demanar a la gent que porti el que vulgui per berenar. En realitat és absolutament artificial el fet d’arribar a aquest extrem per trobar una certa naturalitat. Tampoc podem oblidar la qüestió del soroll, i especialment el nocturn. El model turístic es basa molt en la indústria de l’oci nocturn i hi ha zones que són autèntics drames; en aquest sentit, Agustín Coccola parlava directament de problemes de salut mental. Això ataca els nervis de la gent, el fet de no poder dormir. I concloïa que el turisme és un problema de salut pública i això hi ha molta gent que no ho té present.\nUna de les icones de la turistificació és Airbnb. Com pot ser que encara hi hagi pisos sense llicència i quin impacte té la plataforma sobre el dret a l’habitatge?\nTinc molts dubtes sobre la reversibilitat del procés. És a dir, una vegada que l’habitatge assoleix aquest nivell de mercantilització és molt difícil tornar enrere. Els pisos que hem denunciat i hem aconseguit que fossin retirats del mercat per dies, han anat al lloguer per mesos, que ja és legal, però no entren al circuit del lloguer residencial. És obvi que això no s’aconsegueix només amb multes. Calen més normatives, una regulació més restrictiva… No sé ben bé com s’hauria de fer. No tenim una solució clara més enllà d’idees poc possibles com la municipalització del sòl, que en el marc legislatiu europeu difícilment tindria encaix. Globalment, el volum d’anuncis a Airbnb no s’ha reduït. Ara estem a l’expectativa, perquè a principis de juny l’empresa va dir que començava a retirar-ne alguns.\nPerò és l’Ajuntament el que revisa Airbnb…\nÉs absolutament pervers. L’Ajuntament està treballant per a Airbnb, quan el registre de llicències de la Generalitat és públic i s’actualitza periòdicament; per tant, l’empresa podria fer la verificació directament. Però, de moment, el que es fa és retirar a posteriori. Sabem que dels pisos que tenim com a indicadors n’hi ha que han desaparegut, però els trobem en altres plataformes, que segons l’Ajuntament porten més temps complint. Homeway n’és una, que tot i que es va comprometre a publicar allotjaments amb número de llicència, els posaven en diversos anuncis i hi havia números que no tenien res a veure. L’Ajuntament és incapaç de gestionar tot això perquè implica un exèrcit de funcionaris.\nJa fa un any i mig a Barcelona va entrar en vigor l’anomenat PEUAT, la primera regulació del conjunt dels habitatges turístics. Es va perdre una oportunitat per protegir tots els barris?\n“Hem de demanar disculpes per dir sempre ‘Barcelona, la ciutat morta’, no podem donar barris ni ciutats per perduts”\nAbsolutament, i aquesta era la nostra proposta: moratòria d’allotjaments turístics. Sembla que formalment i tècnicament no es pot fer, però pots anar restringint-ho fins que allò que deixes és pràcticament zero. Quan es poden donar llicències a un altre barri estàs fomentant que marxin cap allà, perquè la pressió turística existeix i perquè la dimensió i les distàncies dins la ciutat de Barcelona són ridícules en el context global. L’Ajuntament ha estat fent servir criteris urbanístics i normalment aquestes eines et permeten actuar quan ja hi ha un mal fet. Hauria calgut una interpretació molt més agosarada i possiblement més atacable a nivell jurídic –i el PEUAT ja ho ha estat. L’Ajuntament de Barcelona té molt a dir, però la Generalitat també i la resta de l’àrea metropolitana: Badalona, Sabadell, l’Hospitalet… No ens hem posat a mirar què està passant amb l’allotjament turístic formal i informal en aquests municipis. La moratòria hauria portat més habitatges turístics cap a l’Hospitalet, per exemple.\nVia mar, amb els creuers que arriben a Barcelona, però també a Palma o a València, també es genera un fort impacte, sobretot mediambiental. Encara se’n parla poc?\nÉs clar que el factor propi més clar i més diferenciador del turisme de creuers és l’afectació ambiental de la qualitat de l’aire. A les Balears pateixen el turisme de creuers i tenen un problema molt específic amb la destrucció de la posidònia del fons marí. Tot i que hi ha un pla en l’àmbit europeu per reduir la contaminació, en el millor dels casos utilitzaran uns combustibles impensables a nivell de terra, dels quals mai s’ha pogut mesurar bé l’afectació real. Hem fet reiterades peticions a l’Ajuntament perquè entomi la responsabilitat, que hauria de ser del Port de Barcelona, una institució que facilita dades gens creïbles. És urgent en termes de seguretat pública concertar l’afectació dels creuers, però tampoc podem perdre de vista els avions, que contaminen un munt. Aquests dies, la gent de Palma que protestava a l’aeroport ha donat dades d’un vol cada minut. És impossible que això sigui sostenible pel que fa al moviment humà i de subministraments –és un sobreconsum exagerat. Fins ara hem posat molt el focus en la qüestió dels allotjaments, però per molt que els arribéssim a controlar, tal com funciona l’economia, si no n’hi ha es creen i, per tant, ens hem de fixar també en la qüestió dels fluxos i la mobilitat. Cal començar a racionalitzar i arribar a acords a escala de ciutat sobre quanta gent ens podem permetre que arribi a la ciutat per cada mitjà. És una assignatura pendent. El tema de l’aeroport és encara més tabú que els creuers. L’avió està molt més estès com a mitjà de transport, no volem sentir-ne crítiques. Portem setmanes sentint que s’acorden dos vols més cap a Pequín i no hi ha pràcticament ningú que ho posi en dubte. Com més vols, millor.\nAmb tots els efectes que té el turisme, hi ha una manca de participació?\nParticipem en el Consell de Turisme i Ciutat, a través d’entitats. Té un punt interessant perquè el sector privat, els lobbys, han d’escoltar coses que mai havien escoltat i alhora és un espai de diàleg limitat però que està bé que existeixi. D’altra banda, és altament frustrant. Nosaltres sempre hem dit que no ens pots donar la mateixa legitimitat a nosaltres que al sector privat, que hi és pels diners. Fa bastant temps que vam adonar-nos que la qüestió de model de ciutat i turisme implica un procés d’aprofundiment democràtic molt gran. Parlem de sobirania econòmica, que la ciutat pugui decidir democràticament, de manera dialogada i consensuada a què vol dedicar els esforços econòmics de la ciutat en funció de necessitats, recursos i efectes.\nABTS Assemblea de Barris per un Turisme Sostenible Barcelona Daniel Pardo Gentrificació Massificació turística PEUAT turisme\n« Un grup de veïnes de Tarragona retira deu plaques franquistes d’edificis d’habitatges\nEls boscos submarins de posidònia, sota amenaça »


Pablo Neruda, geni de les lletres i figura controvertida, va crear un món propi ple d’imaginació a les seves tres residències\nEl 1939 Neruda va comprar una petita casa de pescadors en una cala tranquil·la a menys de dues hores de Santiago. I amb el temps la va convertir en una casa amb quatre habitacions, totes amb finestrals i vistes al mar. La tomba de Neruda és en aquesta casa a la zona d’Isla Negra, un edifici ple de referències marítimes, com els mascarons de proa que comprava per mig planeta. O les barques que va situar a l’exterior. FUNDACIÓN NERUDA\nA la tercera casa del poeta, la de Santiago de Xile, en els últims anys s’hi han fet grafitis feministes per recordar que Neruda era capaç de crear les poesies d’amor i les cançons desesperades més precioses, però també de cometre abusos sexuals. Perquè una cosa era el que escrivia i una altra de ben diferent era com vivia. Tant a les parets de les ciutats xilenes com als hemisferis polítics, avui es debat sobre si cal posar el nom de Neruda, un abusador, en recintes públics com ara l’aeroport de Santiago.\nIsla Negra Fundación Neruda\nEls col·lectius feministes van fer bé d’omplir de missatges els murs que et trobes quan t’acostes a la casa de Santiago. Així no caus en la trampa del poeta, seductor cruel. Si Neruda hagués sigut un marit i un pare exemplar, potser seria la casa més maca del món, perquè la va dedicar a la seva tercera dona, Matilde Urrutia, omplint-la amb les seves inicials. La casa té un nom màgic, La Chascona, una paraula que en llengua quítxua defineix una dona despentinada. I ell, carinyosament, li deia Chascona a la Matilde, la dona que el cuidaria els últims anys de la seva vida. Però les pintades ens recorden que al seu llibre de memòries Confieso que he vivido, el mateix Neruda explicava com de jove havia forçat una minyona a tenir sexe: “Va ser la trobada d’un home amb una estàtua. Es va quedar tota l’estona amb els ulls oberts, impassible. Feia bé menyspreant-me”. El poeta que volia canviar el món políticament amb el puny alçat, el gegant que va donar a milers d’amants els millors versos per parlar d’amor, també era un monstre que va abandonar la seva filla petita quan va néixer amb una malaltia que li feia el cap més gros. La definia com “una vampiressa de tres quilos”. La seva poesia, tan maca, mai va ser tan cruel. En lloc d’acaronar la criatura, buscava la manera més original de menystenir-la.\nEn un país on les protestes socials dels últims anys han fet que tot es replantegi, les tres cases del poeta són tres ferides estranyes, boniques i doloroses. Sort de les pintades, perquè són edificis tan màgics que en surts fent volar coloms, imaginant com devien ser les festes que s’hi feien, admirant un poeta capaç de gestos tan romàntics com batejar la casa de Santiago pensant en la Matilde. I no es tracta d’elevar a l’altar un home que va enganyar totes les seves parelles. Neruda va descobrir el terreny on aixecaria LaChascona al barri de Bellavista, al turó de San Cristóbal de Santiago, passejant d’amagat amb Urrutia quan eren amants, el 1953. Era un descampat ple de matolls amb un petit rierol que va entusiasmar la parella, que quedaria “encisada” per la música de l’aigua, segons recordaria ella. El projecte de la casa el van encarregar a un arquitecte català, Germán Rodríguez Arias, que, veient aquell terreny en pendent, la va projectar amb vistes a la ciutat. Neruda li capgiraria el pla, perquè volia vistes al cim del turó. Rodríguez Arias acabaria explicant que la casa era més disseny de Neruda que no pas seu, perquè el poeta va canviar un munt de coses d’una casa on Urrutia va viure sola un any sencer, quan Neruda encara era amb la seva segona dona, Delia del Carril, en un apartament al centre de la ciutat que havia batejat com a Michoacán. El pintor mexicà Diego Rivera va visitar la casa quan els amants hi feien festes d’amagat, i va dibuixar un retrat d’Urrutia on el perfil de Neruda mig apareix entre els cabells despentinats de la Chascona, la Matilde. Neruda es va divorciar de la Delia el 1955 i es va traslladar a viure a la casa nova, que ampliaria de mica en mica creant sempre espais íntims, allunyat de la dèria dels rics de l’època de tenir cambres gegants. La Chascona va ser profanada per les botes militars el 1973, durant el cop d’estat contra Salvador Allende. Neruda, malalt de càncer de pròstata, va morir dotze dies després de l’ascens al poder de Pinochet. Matilde Urrutia va ordenar que la vetlla del seu cos es fes a LaChascona, entre els vidres trencats i els llibres trepitjats pels militars. El cos es va haver de posar sobre dues fustes, perquè aquell rierol que els va havia enamorat havia inundat la casa després de quedar embussat pels objectes trencats pels uniformats. Aquell funeral va ser la primera mostra de resistència contra Pinochet. Silenciosa però valenta. Urrutia va arreglar després la casa, on va viure fins a la seva mort, el 1985.\nNeruda sempre passava la nit de Cap d’Any a la seva casa de Valparaíso, un curiós edifici que recorda la forma d’un vaixell amb vistes a l’oceà Pacífic. Construïda pel dissenyador espanyol Sebastián Collado, va ser comprada pel poeta el 1959 i hi va fer moltes obres per adaptar-la al seu gust. Fundación Neruda\nUna caseta de pescadors\nLa primera de les tres cases del poeta va ser la Isla Negra, situada a El Quisco, una petita població de la costa actualment a menys de dues hores amb cotxe de Santiago. L’any 1937 Neruda va tornar d’un llarg viatge per Europa i buscava un refugi per acabar el seu projecte del Canto general. Recorrent la costa va conèixer un mariner espanyol, Eladio Sobrino, que el va acompanyar a cavall fins a una caseta que tenia en un paratge anomenat Las Gaviotas. Neruda es va enamorar de la zona: li va comprar la casa i la va rebatejar com a Isla Negra pel color de les roques. Com faria Dalí a Cadaqués, Neruda va anar ampliant la modesta casa de pescadors fins a convertir-se en una mena de vaixell atrapat a la costa, amb les quatre cambres -una torre, una biblioteca, una sala d’estar i un àtic- orientades al mar, com si la casa estigués preparada per sortir a navegar. Les primeres obres, per cert, també les va fer el català Germán Rodríguez Arias del 1943 al 1945, operacions ben complicades perquè llavors no hi havia ni carretera i calia portar-ho tot amb carruatges estirats per bous. Neruda escriuria gairebé tota la seva obra aquí, al seu refugi allunyat de les ciutats, on podia veure com les onades esclataven contra les roques sense aixecar-se del llit. “El océano Pacífico se salía del mapa. No había dónde ponerlo. Era tan grande, desordenado y azul que no cabía en ninguna parte. Por eso lo dejaron frente a mi ventana ”, escriuria. Amb una ullera de llarga vista comprada a un antiquari, somiava amb ser un pirata mirant l’horitzó en pijama. L’instrument encara és a la tauleta de nit. La casa és plena d’objectes curiosos, com desenes d’ampolles de vidre que guarden objectes a dins, màscares tribals i un munt d’estatuetes de dimonis que va comprar en un dels seus viatges a Mèxic.\nBatejada com La Chascona, la paraula en llengua quítxua per definir una persona despentinada, la casa de Neruda a Santiago va ser projectada per l’arquitecte català Germán Rodríguez Arias, tot i que el poeta va fer seu el projecte. A les imatges, una porta al jardí de la casa i el bar, ple d’objectes comprats per Neruda. Fundación Neruda\nL’última casa que Neruda va comprar va ser on va decidir que hi passaria sempre la nit de Cap d’Any. La Sebastiana de Valparaíso, la preciosa ciutat on pels turons s’enfilen barris de cases de fusta. La casa havia de ser l’últim refugi del dissenyador espanyol Sebastián Collado, però va morir quan la tenia a mig fer el 1949. Sara Vial i Marie Martner, amigues del poeta, havien rebut el 1959 l’encàrrec de buscar-li una casa a Valparaíso, on Neruda volia fugir de tant en tant tip de Santiago. I van trobar aquesta casa, que seria inaugurada després de moltes obres amb una gran festa el 1961. La casa és presidida per una gran imatge del nord-americà Walt Whitman. “És el seu pare?”, preguntaria un dels obrers a Neruda. “En la poesia, sí”, li va respondre. La Sebastiana són quatre pisos que s’enfilen, l’un sobre l’altre, com si fossin els turons de Valparaíso, oferint unes vistes impressionants sobre el mar. Una casa sense lògica, amb escales impossibles i una xemeneia de pedra ben grossa. Cada objecte ens parla d’un home amb un talent tan gran com el seu cos. A les tres cases, les cambres de vegades semblen la sala d’un antiquari, amb objectes comprats per mig planeta, com les col·leccions de postals, una sopera en forma de vaca, plats de ceràmica on apareixen dibuixats globus aeroestàtics, desenes de mapes antics, insectes dissecats i una de les seves passions, els mascarons de proa. El mar, sempre el mar.\nAquell mar davant el qual seria enterrat el 1992 a Isla Negra, després de gairebé dues dècades en un nínxol de Santiago perquè el règim de Pinochet no volia un homenatge multitudinari a un poeta menystingut per les seves idees comunistes. L’última voluntat de Neruda finalment es va complir, tal com ell havia deixat escrit: “Compañeros, enterradme en Isla Negra, frente al mar que conozco, a cada área rugosa de piedras y de olas que mis ojos perdidos no volverán a ver… ”\nPablo Neruda ara diumenge


Mig segle de les greus inundacions a Castellbell i el vilar – Castellvilarenc.info\nby Sònia Abad 19/09/2021 19/09/2021\nFotos d’arxiu: El Brogit\nCastellbell va viure el 20 de setembre de 1971, les pitjors inundacions de la seva història\nEntre el 19 i el 23 de setembre d’ara fa cinquanta anys (1971) Catalunya va viure un episodi de gota freda, avui dia anomenada “DANA”, que provocaria greus inundacions que va afectar una gran part de Catalunya i de l’Aragó. Un dels municipis afectats va ser el de Castellbell i el Vilar.\nSegons un informe de l’ ACA, durant aquella jornada, la del 20 de setembre, el nostre municipi va recollir 200 Lm2 i el Llobregat registrava un cabal de 3.000 metres cúbics per segon. Al Burés l’alçada del riu va arribar als 10 metres i mig, segons hi constava una placa commemorativa situada a la fàbrica d’aquesta barriada qure avui dia ja no hi és, però hi ha les marques.\nLes aigües del riu Llobregat, les del torrent del Puig i la de la riera de Marganell, va fer pujar el nivell de les aigües al Burés, inundant tot allò que trobava, els baixos dels pisos vells de la plaça petita on hi havia diverses botigues i l’aparcament dels treballadors.\nSi mirem al camí del Vilar, on hi havia altres comerços i una barberia, les aigües s’ho van emportar tot. I la fabrica Indústries Burés l’aigua també va entrar causant molts danys, fins i tot alguns cotxes van entrar al recinte industrial i la maquinària.\nAl Borràs les aigües van baixar molt enterbolides, també va entrar a la fàbrica i se’n va endur un edifici del costat. Metres avall, les aigües tèrboles i de gran magnitud, s’ajunten amb les de la riera de Mara procedent de Vacarisses. La Bauma també n’és testimoni de la tragèdia.\nLes aigües entren als baixos del carrer, fins i tot a l’esglesia Sagrada Família de la Bauma, Una casa la de la Família Haro pateix grans desperfectes així com la del magatzem de la família Quintana. També es va endur el pont que comunica el barri amb la fàbrica. Cal lamentar l’única víctima mortal el Pedro de la Barraca, que avui diumenge se li ha fet un homenatge organitzat pels Amics Església de la Bauma. L’Ajuntament en prepara per als dies vinents una exposició i una xerrada.\nL’església de la Bauma que va patir destrosses considerables, els veïns es van mobilitzar per reconstruir-la, fent donatius i una festa popular un any més tard.\nDies més tard, vindrien ni més ni menys que 4 ministres del govern del Generalissimo, van visitar la fàbrica del Burés per veure in-situ totes les destrosses, això sí, de les cases afectades , no en van voler saber res el mateix va fer els actuals reis emèrits Juan carlos i Sofia, uns dies més tard.\nL’any 1977 amb motiu de la visita dels monarques a Manresa, uns veïns del poble, liderat pel llavors alcalde Bagués, van anar a l’actual encreuament de la C-55 amb banderes espanyoles i una improvisada exposició de fotos de les inundacions del 71. La llavors princesa Sofia es va trobar malament venint de Montserrat, els cotxes van passar de llarg fins a arribar a Manresa.\nEls veïns reclamaven els ajuts que els corresponien, ja que ho havien perdut tot, però la gran beneficiada va ser la fàbrica.\nAquest vídeo de YouTube il·lustra fotografies d’aquell terrible aiguat, fet pel Sr. Francisco Tudela, graciés a fotògrafs del poble d’aquella època.


Campanya de Nadal de Reserva Ibérica\nImpactes en mitjans generalistes i especialitzats en gastronomia com Yo Dona, Exclusive de El Periódico, Lecturas Cocina, Revista Clara, Epicur, Mía, entre otros\nReserva Ibérica va confiar en Oh la là! Comunicació per definir i executar la seva estratègia de comunicació i PR. Una estratègia que neix sobre la base del valor afegit de Reserva Ibérica: els seus tasts. I que permet a la marca fer-se conèixer destacant l’expertise del seu fundador.\nLa boutique gastronòmica dedicada al pernil ibèric està regentada per Manuel López, un esmolador de pernils amb més de 30 anys d’experiència que ha aconseguit traspassar fronteres i portar el gust castís fins a llocs com Viena, Hong Kong o Hiroshima.


Carles Viñals | Diari Sant Quirze - News SQ | Pàgina 79\nInici » Arxius d'autor: Carles Viñals (pàgina 79)\nSOCIETAT. El passat diumenge 24, es va celebrar a la plaça Anselm Clavé una nova edició de la mostra Pedagògica, amb una important participació d’entitats, associacions i centres d’ensenyament del nostre poble. Al llarg de tot el matí van anar desfilant per la mostra moltes persones que van gaudir d’un esplèndid dia solejat i amb una temperatura primaveral, que convidava a passejar ...\nPassada de Sant Antoni Abat 2019. La festa gran dels animals\nSOCIETAT. El diumenge 24 de març, es va celebrar a Sant Quirze del Vallès la tradicional passada de Sant Antoni per als carrers i places del poble. Aquesta és una tradició que es remunta a temps immemorials, on els propietaris d’animals en general; més concretament els de treball i de producció, el dia de Sant Antoni Abat, patró dels animals, ...\nGran manifestació: Marxes de la Dignitat. “La precarietat i el capitalisme maten, justícia social”\nSOCIETAT. El col·lectiu Lluita Internacionalista convoca a una gran manifestació a Barcelona dissabte 30 de març al matí, sota el lema “La precarietat i el capitalisme maten, justícia social” per denunciar i protestar per les conseqüències que la precarietat estan tenint en les condicions de vida de la població en forma d’inestabilitat laboral, baixos salaris, desnonaments, retalls en educació i ...\nCròniques jornada 20 Sèniors. CTT Sant Quirze del Vallès\nCATEGORIA: PRIMERA (Fase 1 – Grup 2 – Jornada 20) LLUÏSOS DE GRÀCIA “B” (0) ____________________________________ CTT SANT QUIRZE DEL VALLÈS (6) Andrés Foncubierta (2) José Luis Muñoz (2) Sergi Otero (2) Necessària i contundent victòria per seguir eludint les dues places de descens directe de la categoria. El proper partit torna a ser decisiu pels nostres objectius. En Sergi ...\nArriba una nova edició de la Mostra Pedagògica a Sant Quirze del Vallès\nSant Quirze, és educació SOCIETAT. El pròxim diumenge 24 de març, a la plaça Anselm Clavé hi podeu trobar una nova edició de la Mostra Pedagògica, on els diversos centres d’ensenyament del municipi, entitats i comerços exposen les tasques educatives i els projectes que duen a terme en aquests centres. Aquesta mostra, està organitzada per l’Ajuntament de Sant Quirze i els ...\nPàgina 79 de 136« Primer...506070«7778798081\t»\t90100110...Últim »


L'olivera catalana s'asseca? - Saül Gordillo\nL'olivera catalana s'asseca?\nTrenta anys d'ajuntaments democràtics. Ajuntaments que han tingut grans alcaldes, com el recentment desaparegut Antoni Farrés [wiki]. Alguns alcaldes han acabat tenint un paper destacat en la política catalana. Maragall, Valls, Tura, Montilla, Nadal, Baltasar, Carretero i Ausàs, per citar-ne alguns. N'hi ha un grapat. Els ajuntaments han estat un autèntic laboratori de la política catalana. No només per allò tant sabut de la proximitat, de la relació directa amb el ciutadà i de la imaginació i l'esforç que hi ha de posar el regidor que ha de gestionar molt pocs recursos per donar resposta a massa problemes. També pels pactes i les aliances. L'actual Govern d'Entesa, però sobretot el primer tripartit de Maragall, van ser concebuts des del municipalisme. Esquerra arriba a la conclusió que ha d'afavorir l'alternança a la Generalitat en part per la bona relació conreada als municipis amb socialistes i ecosocialistes. No només perquè considerés que vint-i-tres anys de governs nacionalistes amb Pujol eren massa temps.\nEn el pacte d'esquerres que fa President Maragall i barra el pas a Mas hi ha una cuina de cocció lenta als ajuntaments. Els Oliveras i Rangel, els Puigcercós i Montilla, amb els Saura i Guillot, van establir una prolífica xarxa de pactes municipals basats en l'eix esquerra-dreta. L'alternativa a CiU allà on la federació nacionalista era hegemònica van ser els pactes d'esquerres, a l'estil de l'Olivera italiana de Prodi. Aliances PSC-ERC-ICV que van fer pinya en els feus convergents. I aquelles complicitats, primer a l'oposició i després en molts casos accedint al govern, van propiciar que temps més tard Maragall fos President i, de retruc, que es precipités el segon tripartit. L'eix esquerra-dreta, el mateix que s'ha dinamitat al País Basc en benefici exclusiu de l'eix espanyolisme-basquisme, va marcar la política catalana i el relat del postpujolisme.\nTrenta anys d'ajuntaments democràtics, dèiem. Un marge de temps suficient com per observar que alguna cosa està començant a canviar. Esquerra se n'adona, que l'aposta cega pel tripartit a ajuntaments, consells comarcals, diputacions i Govern té un límit, una tolerància que no és infinita. Alguns diuen que se n'adona massa tard. D'altres, que mai no és tard. Però al marge de la futurologia i de les especulacions sobre el futur de la política catalana en funció dels pactes d'una o altra força parlamentària, hi ha símptomes que els ajuntaments, aquell laboratori i banc de proves, certifiquen les primeres topades fortes entre republicans i socialistes. L'olivera catalana s'asseca al Consell Comarcal del Segrià, a l'Ajuntament de Vilafranca del Penedès i, aquesta és l'última, a Deltrebre [ACN: L'alcalde de Deltebre fa fora els dos regidors del PSC per manca de "cultura de govern"].\nNo són pas els únics casos, ni segurament seran els últims. Cada cas té interpretacions ben diferents, ja que el "factor local" (el factor local és un argument recurrent per parlar de política municipal) proporciona anàlisis sovint contraposades. Però sigui com sigui, alguna cosa es mou als ajuntaments. L'olivera catalana entra en crisi? Anys de cansament d'una relació de parella que sovint és de trio amb ICV, desgast en l'acció de govern amb interessos enfrontats un cop aconseguit l'objectiu principal que era desbancar l'alcalde de torn, i també la certesa que l'eix esquerra-dreta en alguns territoris del país és més fictici que l'eix sobiranisme-espanyolisme. El mateix eix no funciona al Baix Llobregat que a Osona o l'Alt Empordà.\nHi ha fotos que s'han ridiculitzat des de l'establishment amb una miopia preocupant, com la dels 10mil a Brussel·les. En aquella foto comparteixen pancarta republicans i convergents, entre d'altres. La mateixa foto es repeteix a l'entorn de l'Òmnium quan surt en defensa de l'Estatut contra les retallades del Tribunal Constitucional. La foto pot ser idèntica a Vilafranca del Penedès. A Internet, hi ha un munt de fotos com aquestes. El punt de trobada a l'entorn de l'eix sobiranista supera amb escreix les coincidències en l'eix esquerra-dreta, i la xarxa n'és la millor prova. Naveguin i vegin.\nPactes que s'esquerden al món municipalista i una germanor que impera a Internet. Prenguin nota. Res no està decidit, però hi ha senyals que els pactes de sang arriba un dia que es poden acabar. Per sagnia o per cura a temps.


L’Ajuntament d’Algemesí inicia una campanya per conscienciar de la necessitat de reduir els residus plàstics « algemesi.info\nThursday, 22 de November, 18 (20:31)\nL’Ajuntament d’Algemesí inicia una campanya per conscienciar de la necessitat de reduir els residus plàstics\nDijous, Novembre 22, 2018 – 19:00\nMonstres de plàstic amb panells informatius explicaran hàbits per disminuir l’ús del plàstic en la vida diària\nBotelles d’aigua, gots de plàstic, envasos d’un sol ús, film de reciclatge, bosses d’snacks, i una llarga llista són alguns dels elements quotidians que utilitzem i tirem sense qüestionar si són saludables per a nosaltres i el nostre entorn. És una invasió plàstica, i així ho han volgut fer visible amb una acció de sensibilització que ha posat en marxa l’Ajuntament d’Algemesí.\nSota el títol «Parem la invasió. Que el plàstic no ens domine», s’han instal·lat 9 escultures plàstiques amb forma de monstre en diferents espais públics de la localitat. Aquestos monstres, creats per la companyia local Disparatario a partir del residus recuperats dels contenidors de la localitat, van acompanyats de panells informatius on es posa en evidència el greu problema que suposa la generació desmesurada d’aquestos residus i proposa una sèrie d’hàbits que es poden incorporar a les rutines diàries per tal de millorar aquesta situació.\nSegons Pau Montalvà, regidor de Medi Ambient, «els índex de reciclatge a Algemesí són bons si els comparem amb la mitjana europea, però la solució no passa per reciclar més, sinó per consumir menys productes plàstics».\nDes de la regidoria de Medi Ambient, «continuem amb la sèrie de companyes de conscienciació ambiental que aquesta legislatura em encetat. Cal marcar un camí sostenible en el nostre quefer diari, i en aquest cas, ens centrem en l’ús indiscriminat que es fa del plàstic, en tots els seus formats», assegura Montalvà.\nAquesta acció, desenvolupada per l’estudi creatiu SUC, «té per objectiu conscienciar sobre la quantitat de productes plàstics que ens envolten i provocar una reflexió sobre les nostres rutines de consum», declara Raül Hurtado, un dels creadors.\nS’ha preparat també un espai web (invasiodeplastic.org) on es recullen un bon nombre de consells per poder viure amb menys plàstics. En acabar la campanya, les lones informatives utilitzades seran reconvertides en bosses que se sortejaran entre aquelles i aquells que participen en la difusió de la mateixa amb l’etiqueta #InvasióDePlàstic.\n: Ajuntament http://www.algemesi.es/va/report-slideshow/lajuntament-dalgemesi-inicia-una-campanya-conscienciar-necessitat-reduir-residus-plastics\n← REMOTE_HOSTgoogle-proxy-66-249-83-206.google.com　REMOTE_ADDR66.249.83.206　HTTP_REFERER(none)　HTTP_ACCEPT_ENCODING ?gzip,…


CURS BONIFICAT AULA VIRTUAL "TGSS I EL SEU ENTORN ELECTRÒNIC: EL NOU REGISTRE ELECTRÒNIC D'APODERAMENTS DE LA SEGURETAT SOCIAL I EL NOU PORTAL IMPORTASS"-OCTUBRE 2021-\nEn el marc del sistema bonificat de formació contínua, el Col·legi de Graduats Socials de Barcelona ha organitzat un nou curs sobre TGSS i el seu entorn electrònic: El nou registre electrònic d'apoderaments de la Seguretat Social i el nou portal IMPORTASS.\nDates: 15 d'octubre de 2021.\nEntrega de formularis d'inscripció: Fins dilluns 11 d'octubre.\nEl curs pretén analitzar l'entorn electrònic que relaciona als ciutadans/professionals amb la TGSS amb especial atenció al nou portal IMPORTASS, que ofereix informació i serveis de tramitació telemàtica o el nou servei que permet a les persones físiques o jurídiques gestionar els seus apoderaments (atorgar poders, consultes i accions sobre apoderaments atorgats, modificació de dades) en l'àmbit de l'Administració de la Seguretat Social.\n1.- Marc normatiu en la relació citudans/professionals/TGSS.\n2.- Portal i SEDESS.\n3.- Nou portal IMPORTASS.\n4.- Nou Registre Electrònic d'Apoderaments en SEDESS (RASS).\n5.- Notificació electrònica TGSS.\n6.- Tauló Edictal Únic (TEU).\n8.- App de Seguretat Social - Nous accessos.\n9.- VALIDE i verificació de signatures i documents en SEDESS.


› Com afecta la tardor a la nostra salut i què podem fer per ajudar en aquest procés?\nCom et sents a la Tardor? Tenim la capacitat per potenciar els recursos del propi cos i així restaurar l’equilibri. Promovem un missatge d’autorresponsabilitat, empoderament i compromís vers la [...]\nData : 06 Novembre 2016\n› Itinerari de tardor a Collserola\nRuta a peu per conèixer els colors, sabors i les olors de la tardor.\nVols fer compost a casa? El vermicompostatge és una tècnica senzilla, discreta i econòmica per transformar les restes orgàniques de les nostres deixalles en un adob molt ric per a les [...]\nData : 17 Novembre 2016\n› Curs oficial com iniciar la transició\nEines per promoure l'enfortiment d'iniciatives existents de transició, des d'un enfocament sistèmic.\n› Ruta Mirades dels barris del Coll i ValIcarca\nRuta de miradors per conèixer els canvis del paisatge urbà del Coll i Vallcarca


Recursos pedagògics - 7itria.cat\nL'Escudella de cultures\nDurant el curs apropem als infants a altres cultures d'arreu del món. Afavorim tots els elements comuns i valorarem la multiculturalitat com a factor d'enriquiment social i personal, per tal de reforçar l'adquisició d'hàbits, normes, valors i totes aquelles conductes educatives referents a la convivència, l'alimentació i la higiene. Facilitem a l'equip de monitors /es recursos de jocs, contes i activitats distribuïts per cicles i rotatius trimestralment.\nProjecte d'hàbits. Gaudim de l'àpat\nEl temps de menjador és un lloc on tenim el privilegi de poder fer un treball important d’iniciació, assoliment i posterior manteniment en els hàbits que es poden treballar transversalment a l’àrea de nutrició i dietètica, socialització i de lleure i oci. Per aquesta raó oferim als monitors i monitores aquest projecte de treball d’hàbits, juntament amb un suport visual de pòsters que decoraran el menjador i diverses dinàmiques per treballar-los d’una forma funcional.\nAquest projecte va dirigit a escoles que de cuina in situ de 7 i TRIA. És un projecte organitzat conjuntament entre el Departament de cuina i el Departament pedagògic. Ens permet treballar aspectes pedagògics de les festes tradicionals, com la castanyada, Carnestoltes o Sant Jordi, i gaudir d’un dinar temàtic emmarcat en aquestes tradicions.\nVentall de recursos pedagògics: estratègies de resolució de conflictes, dinàmiques de grup, estratègies d'intervenció educativa, etc.\nSom una empresa compromesa amb el medi ambient i amb els nostres projectes treballem la sensibilització del respecte pel medi ambient a través dels cartells de recollida d’envasos, matèria orgànica, aigua ... penjats a la zona de buidatge dels menjadors, així com amb activitats i tallers.


La Corriols del Vallès. Cursa de Muntanya a Castellar del Vallès: 2021\nLA CORRIOLS DEL VALLÈS 2022\nDesprés d'un any on no es va poder fer l'edició del 2021 en les condicions habituals, torna la cursa amb més corriols del Vallès.\nEnguany seguim formant part de la Copa Vallesana de Trail sent l'última prova del recorregut, amb dues curses ben diferents. Per una banda tenim la cursa curta de 15,4 Km (+info) amb corriols i camins variats i per altra banda la cursa llarga de 26 Km (+info) amb un recorregut molt divertit i tècnic pels més atrevits. Els més petits podran tornar difrutar amb una nova edició de la MiniCorriols.\nINSCRIPCIONS A PARTIR DEL 29 DE DESEMBRE\nPublicat per Club Atlètic Castellar a 2:50 Cap comentari:\nARRIBEN ELS REPTES D’AQUEST 2021 PER A LA CORRIOLS DEL VALLÈS\nCom vam comunicar fa unes setmanes, aquest 2021 la situació ens ha portat a no poder celebrar edició de La Corriols del Vallès, però tal i com us vam avançar, aquí arriben els nostres reptes:\nPer a les persones més competitives, us proposem realitzar el circuit habitual de La Corriols des d’ara i fins el diumenge 20 de Juny, gravar el track amb la ruta realitzada i compartir-la amb nosaltres. Podeu triar realitzar qualsevol dels 2 recorreguts, o també podeu realitzar ambdós recorreguts en dies diferents i participar en els 2, depèn dels ànims que tingueu!\nUn cop realitzada la cursa, ens podeu compartir el track en format GPX, pujar-lo a strava i compartir-nos enllaç, etc i enviar-nos e-mail a info@lacorriolsdelvalles.cat Nosaltres ens encarregarem d’actualitzar la classificació setmanalment per a que pogueu veure en quina posició us trobeu! Teniu opció de lluitar contra vosaltres mateixos i mirar de superar el vostre propi temps fent el recorregut més d’una vegada… Els 3 primers classificats de cada una de les curses, tant masculí com femení, gaudiran d’inscripció gratuita a l’edició de 2022.\nEntre tots els participants, sortejarem 3 packs que inclouen:\n1. A triar entre 3 mesos d’accés com a usuari de les pistes d’atletisme o 2 setmanes d’inscripció al Casal d’Estiu organitzat pel Club Atlètic Castellar.\n2 - Subscripció 6 mesos a l’app de fitness PlayFit.\n3 - Desinfecció per Ozó per a un automòbil a David Automoció.\n4 - Pack Samarretes tècniques edicions anteriors La Corriols del Vallès\n5 - Pack amb productes Meritene.\n6 - 3 rajoles xocolata Nestlé Jungly.\n7 - Sessió a Igny Gym Studio de Sabadell de franc.\n8 - Inscripció edició 2022 de La Corriols del Vallès\nCursa Llarga: https://www.wikiloc.com/trail-running-trails/corriols-del-valles-24km-2020-46512879\nCursa Curta: https://www.wikiloc.com/trail-running-trails/corriols-del-valles-14km-2020-46105121\nPERFIL STRAVA: https://www.strava.com/athletes/clubatletic_castellar\nPerò aquí no acaba el repte, també hem pensat en poder realitzar activitat en familia, d’una manera no competitiva, i sortir a realitzar descoberta de corriols pels voltants del recorregut de La Corriols del Vallès. Podeu participar fins al 20 de juny, per a entrar al sorteig del premi només haureu de compartir el recorregut que heu fet i etiquetar-nos a les xarxes socials. Ens podeu compartir el track per e-mail a info@lacorriolsdelvalles.cat (GPX o compartir ruta strava, wikiloc, etc.)\nPublicat per Club Atlètic Castellar a 14:10 Cap comentari:\nARRIBEN ELS REPTES D’AQUEST 2021 PER A LA CORRIOLS...


Una innovadora tecnologia permet augmentar un 40% la precisió del temps d’arribada dels enviaments per mar | Fulls dels enginyers\nL’enviament per mar suposa més de 200 interaccions entre 25 agents diferents com els transportistes, els estibadors, les companyies de transport terrestre, els destinataris, les navieres o el personal d’aduanes. Aquest fet complica el portar un control a temps real de les mercaderies durant els enviaments, que a la vegada també afecta a l’agilitat de la cadena de subministrament i a la qualitat del servei ofert al client. El proveïdor de connectivitat per Internet de les Coses Sigfox, l’empresa fabircant de neumàtics Michelin i Argon Consulting han llançat al mercat una solució tecnològica per a monitorar en temps real contenidors durant els enviaments marítims intercontinentals.\nAquesta idea està basada en la xarxa global i la tecnologia de Sigfox i de l’empresa Michelin, que ha participat activament en el seu desenvolupament durant l’últim any i ha sigut una de les primeres companyies en utilitzar-la en un dels seus fluxes de transport marítim.\nSegons ha explicat Pascal Zammit, vicepresident senior de Cadena de Subministrament Global de Michelin, “després de les primeres investigacions, arribem a la conclusió que és possible reduir fins aun 10% l’inventari marítim, augmentar un 40% el temps estimat d’arribada dels enviaments i reduir a un quart els trencaments d’estoc causats per fenòmens excepcionals com condicions climatològiques adverses, gràcies a la gestió en temps real de l’inventari rellevant”.\nEl sistema corregeix els defectes en les tecnologies de monitoratge ja existents com són el seu elevat cost, la baixa autonomia de les seves bateries, l’absència de patents i dificultat per transmetre senyals des de l’interior dels contenidors, entre d’altres. Aquestes empreses ofereixen una tecnologia de baix cost i baix consum energètic per a respondre a les necessitats relaciondes amb els més de 90 milions de contenidors que s’envien a través del mar, 20 dels quals procedents de companyies europees.\nLa solució ha sigut dissenyada aprofitant l’experiència de Michelin en el negoci marítim, la de Argon Consulting en la cadena de subministre i la de Sigfox en ecosistemes IoT. El sistema inclou rastrejadors IoT i possibilita l’accés a una plataforma d’anàlisis de dades, a més és totalment escalable i pot ser utilitzada en un gran nombre de contenedors.\nEtiquetes:contenidors logística port mar tecnologia Enginyeria\nSelect ratingGive Una innovadora tecnologia permet augmentar un 40% la precisió del temps d’arribada dels enviaments per mar 1/5Give Una innovadora tecnologia permet augmentar un 40% la precisió del temps d’arribada dels enviaments per mar 2/5Give Una innovadora tecnologia permet augmentar un 40% la precisió del temps d’arribada dels enviaments per mar 3/5Give Una innovadora tecnologia permet augmentar un 40% la precisió del temps d’arribada dels enviaments per mar 4/5Give Una innovadora tecnologia permet augmentar un 40% la precisió del temps d’arribada dels enviaments per mar 5/5


Un Sant Jordi ben bonic a Maçanet de Cabrenys - Companyia Homenots\nUn Sant Jordi ben bonic a Maçanet de Cabrenys\nAhir en BUM va viure una diada de Sant Jordi molt bonica amb els nens, les nenes i l’equip docent de l’escola Les Salines de Maçanet de Cabrenys. No, la pluja no ens va fer la guitza, tot estava molt ben pensat i no ens enganyem, si sumem eficiència i ganes de passar-ho bé el resultat sempre és immillorable!!\nSi alguna paraula pot definir el conte d’ahir és «canya». Us vam anar a buscar i a les primeres de canvi ja us havíem trobat, amb quin entusiasme contestàveu les nostres preguntes, amb quina atenció ens seguíeu i a la que ensumàveu pregunta ja contestàveu tots i totes junts. Va ser realment divertit, veure com nens i nenes d’edats tan diverses ens embarcàvem en una aventura compartida on de cop i volta no hi havia grans ni petits, tots i totes érem iguals perquè el què ens unia eren les nostres aventures. No cal dir que vàreu superar totes les dificultats amb nota, sense por i amb una gràcia que ens feia cargolar de riure en molts moments. I al final, després de seguir les indicacions, l’Ariadna va trobar el tresor del pirata a l’armari de música, quin lloc millor per amagar un tresor que al costat dels instruments musicals? Ep, i després va venir una sessió de bateria molt divertida on en BUM vol destacar una cosa: tots i totes sense excepció ho vàreu fer molt i molt bé, fins i tot les professores i professor que també es van guanyar la seva piruleta tocant amb entusiasme, molt bé!!!\nAhir vam tenir el privilegi de conèixer de prop una altra escola rural i de nou marxem convençuts que al nostre país hi tenim les millors escoles del món. I ja no parlem només de professionalitat, que és altíssima, parlem també d’escalf humà. Poder compartir taula, experiències, el dia a dia, és un valor afegit a la nostra feina. Ens sentim molt afortunats d’haver pogut conèixer la Neus i tot l’equip de l’escola, gràcies per fer-nos sentir com a casa des del moment de tocar el timbre, gràcies per acollir-nos i gràcies per permetre’ns compartir una estona amb vosaltres. Ahir a Maçanet de Cabrenys hi vàrem deixar un trosset de cor i ens vàreu regalar un Sant Jordi que recordarem molt de temps. De tot cor, moltíssimes gràcies!!\nI amb aquest bon gust de boca en BUM se’n torna a descansar perquè divendres tornem a Girona, aquest cop serà a l’escola El Bosc de la Pabordia i en tenim moltes ganes, visca!!!


Down Catalunya » Solidaritat amb els africans amb síndrome de Down\nSolidaritat amb els africans amb síndrome de Down\nPublicat en gen. 17, 2017\ten Aura Fundació, Campanyes solidàries, Roger's Team\nUn grup de ‘seniors’ d’Aura Fundació s’implica en el projecte de construcció d’un centre per a persones amb discapacitat a Togo\nEn els països on la pobresa és extrema, la situació de les persones amb discapacitat és de total abandó i desemparament. Són els oblidats dels oblidats, en paraules de Roger Mercadé, psiquiatra i fundador de l’ONG Jatakendeya, que du a terme diversos projectes de cooperació a països de l’Àfrica de l’oest.\nUn d’aquests projectes té a veure amb la discapacitat. Jatakendeya col·labora amb l’ONG togolesa Misericordie Sans Frontière en la creació d’un centre per a persones amb discapacitat i malalts mentals a Togo, on no existeix res semblant. La impulsora d’aquesta ONG és sor Odile, una monja catòlica a qui Mercadé va conèixer el 2012 quan treballava en un centre similar a la veïna Ghana.\nPoc a poc el projecte es va fent realitat. El centre està situat a Yoto Konta, un poblat a uns 100 km de Lomé, la capital de Togo. Acull a una vintena de persones però s’està ampliant per poder arribar a tenir 35 persones en règim de residència i a operar com a centre de dia per uns 35 usuaris més. S’han fet part dels dormitoris, la infermeria i s’ha obert un pou d’aigua al costat, i s’estan posant les bases perquè sigui autosuficient, gràcies als ingressos que ha de proporcionar la posada en marxa d’un forn de pà i d’una premsa per fer oli de palma.\nFa un parell d’anys un grup d’amics amb síndrome de Down vinculats a Aura Fundació van tenir notícia d’aquest projecte. Van saber que el centre de Yoto Konta acollia també joves amb síndrome de Down togolesos i s’hi van interessar. Des d’aleshores es reuneixen periòdicament per debatre sobre com poden ajudar, tenir notícies sobre l’evolució del projecte de la mà del mateix Mercadé, i per comunicar-se amb sor Odile. Es fan dir “Roger’s team”, i el formen Mònica Montes, Laia Corominas, Rosa Martín, Oriol Prats i Carlos de Pablo.\nEn aquest temps, els membres dels “Roger’s team” han col·laborat amb Jatakendeya fent algunes petites campanyes de captació de diners i venent entrades pels concerts solidaris que ha organitzat Jatakendeya. Fa uns dies la Mònica Montes i la Laia Corominas van conèixer en persona sor Odile, ja que va venir a Barcelona, convidada per la Fundación Elser, per exposar el seu projecte davant d’un grup de possibles donants.\nLes dues representants del “Roger’s team” van entregar a sor Odile un joc de Memory que han fabricat ells mateixos després d’investigar l’entorn que envolta les persones a qui va destinat. Calia assegurar-se de posar figures que els resultessin familiars. Sor Odile les va convidar a visitar el seu país i a mostrar així a la societat togolesa tot allò que són capaces de fer les dites persones amb discapacitat. I no es pot descartar que algun dia ho facin.\nShare the post “Solidaritat amb els africans amb síndrome de Down”


Mata i Ferri es reuneixen amb Alfonso Dastis per traslladar-li la defensa dels interessos valencians en matèria de política exterior – Compromís\nMata i Ferri es reuneixen amb Alfonso Dastis per traslladar-li la defensa dels interessos valencians en matèria de política exterior\nEls portaveus de Compromís i PSPV li han traslladat al ministre la seua preocupació per la valenciana desapareguda a Mèxic, Pilar Garrido i li han mostrat el seu suport i col·laboració\nEl Síndic de Compromís, Fran Ferri, i del PSPV, Manolo Mata, han mantingut aquest matí a Madrid una reunió amb el ministre d’Afers Exteriors i Cooperació, Alfonso Dastis, per posar damunt de la taula els temes que més preocupen als valencians i valencianes en matèria de política internacional.\nSegons ha assenyalat Ferri “el primer tema que hem plantejat al ministre és el de l’acollida dels refugiats. Portem dos anys amb tot preparat en el territori valencià per rebre els refugiats que ens hem compromès a acollir i el govern espanyol no està sent molt àgil en permetre-ho “, pel que ha insistit que” li hem demanat al ministre que agilitze més els tràmits i ell s’ha compromès a treballar en aquest sentit “.\nEl portaveu parlamentari de Compromís també ha plantejat al ministre d’Exteriors la importància que el Govern valencià tinga presència en les decisions europees que ens afecten i sobretot en un dels temes que ens afecten més directament com és el Corredor Mediterrani.\nSegons ha explicat Ferri, “hem tractat també sobre la necessitat del treball en política exterior respecte dels drets de les persones LGTBI al món, aprofitant que ara Espanya entrarà a formar part del Consell de Drets Humans de l’ONU, qüestió a la qual s’ha compromès el ministre. Finalment, Ferri ha volgut destacar el fet que Dastis hagi assenyalat que, dins el marc de les competències compartides en matèria de cooperació, ha rebut positivament l’anunci de la vicepresidenta Mónica Oltra sobre la remissió d’un informe del seu recent viatge pels territoris ocupats de Palestina.\nPer la seua banda, Manolo Mata també ha destacat la petició al ministre d’Exteriors de “garantir la continuïtat dels valencians residents al Regne Unit i treballar per continuar amb mecanismes de col·laboració perquè el Brexit no afecti de manera directa a l’activitat econòmica de la Comunitat “, la recuperació íntegra i urgent de la despesa sanitària efectuat per ciutadans de tercers països; així com la intervenció de les CCAA en els estudis previs que es duguen a terme davant la signatura de tractats internacionals “per poder aportar la nostra visió, reivindicacions i preocupacions davant els mateixos”.\nEn qualsevol cas, el portaveu socialista ha incidit que “la ronda de Bonig pels ministeris ens ha obert la porta a poder traslladar una altra visió de la Comunitat i, amb persistència, posar sobre la taula el problema valencià des de molt diversos àmbits” i ha apuntat que “per cada ministre que parli amb Bonig hi haurà un socialista valencià que trasllade el seu punt de vista al ministre”.\n“Ens anem amb la conclusió que les autonomies són peces essencials de l’Estat i no només perquè ho diga la Constitució, sinó perquè el govern d’Espanya comença a tindre la necessitat de reconèixer les nostres importants necessitats econòmiques”, ha apuntat el portaveu socialista qui també ha posat en valor “l’oportunitat que ens dóna parlar amb els diversos ministre per traslladar assumptes clau com el nostre infrafinançament o les infrainversions alhora que a ells els permetem tindre punts de vista diferents sobre qüestions clau que des del PPCV mai se’ls traslladen”.\nPreocupació per Pilar Garrido\nDurant la reunió els portaveus de PSPV i Compromís també han traslladat al ministre d’Exteriors la seua preocupació per la situació de la valenciana Pilar Garrido, desapareguda a Mèxic i li han mostrat el seu suport i col·laboració per a tot el que necessiten.