Alcoi, els reptes d’una ciutat capital (2) | País Valencià, Segle XXI\nPublicat per Redaccio el 21 juny 2015 en Article del dia · 0 comentaris\nLa veu d’alcoians representatius sobre el present i el futur d’Alcoi\nDesprés de la panoràmica històrica i d’una primera aproximació als reptes presents de l’economia alcoiana, és hora de conèixer l’opinió d’alguns alcoians representatius pel que fa als problemes actuals de la ciutat i el seu entorn. M’he decidit passar 24 hores a la ciutat. L’objectiu és aconseguir una informació, encara que més subjectiva, que complemente els treballs acadèmics i les xifres a l’abast.\nA l’Ajuntament d’Alcoi he quedat amb Paco Blay que ve acompanyat d’Àngel Beneito. Paco Blay va fer el pròleg d’un llibre del Bloc d’Alcoi que vol ser una reflexió de futur, un pla de ciutat amb línies estratègiques a desenvolupar “entre tots”. En aquest llibre es diu:\nL’autoestima col·lectiva, tan present no fa massa entre els nostres pares i tan necessària per a il·lusionar el conjunt de la ciutadania i els col·lectius socials al voltant d’un projecte comú, comença a fer aigua” (…) Els estudiosos de l’SPES (Seminari Permanent per als Estudis Socioeconòmics. U.A.) afirmen amb rotunditat “Alcoy se encuentra inmerso, lo desee o no, en un proceso de cambio estructural profundo. Este cambio afectará a los procesos productivos y al empleo que se genere así como a las maneras de vivir en Alcoy”\nTant Paco com Àngel van contestant-me i complementant-se mútuament les respostes, Àngel més concís i escèptic. Paco més possibilista. Com veieu la ciutat? És la pregunta, i ells a dues veus van articulant la narració.\nLa població s‘ha envellit i el creixement està estancat. La gent jove se’n va fora. No hi ha suficient iniciatives per retindre els joves. Hi ha molts jubilats. La crisi és econòmica i és també generacional. Alcoi és una ciutat en crisi que va fent cosetes. La gent és llançada al negoci, però sense mitificar:\n“L’alcoià se sentia molt pagat de si mateixa. La premsa també ha estat sempre molt xovinista, recordem les campanyes “7 segles d’indústria” i “Hombres que mueven Alcoi”. La ciutat estava contenta del seu desenvolupament industrial, una gran autosatisfacció, tot i que Alcoi és d’al·luvió. Ara la sensació és de derrota. Els alcoians del segle XIX venien dels pobles de l’entorn. Els alcoians del XX eren de Jaen i Còrdova. L’alcoià s’integrava de manera totèmica en les filades, però molts castellans no s’han integrat. La immigració ara suposa el 10%, però no hi ha cap política d’assimilació, simplement es conviu.\nPerò vulguem o no, Alcoi també té alguna cosa diferent. Dos exemples: El Círculo Industrial té com a símbol La Filosa i l’Abella, símbols de la productivitat. Per altra banda, la ciutat sempre va tindre un hospital municipal, fins que un pròcer català en va fer un altre”\nPaco Blay em regala un magnífic mapa toponímic d’Alcoi editat per l’Ajuntament. La conversa deriva en el creixement de la ciutat. Els conflictes de classe durant el procés d’industrialització d’Alcoi és patent en cada moment de la conversa.\n“Per l’orografia de la ciutat les cases creixien en altura. Cases estretes i altes. És llogaven en una partició vertical en 2 o més nivells per poder repartir el menjador, la cuina i el servei. Popularment és deien cases de claus (de dos o tres claus). Els rics tenien la casa modernista i el mas, una unitat de producció agrària. Ara s’ha tombat les cases dels obrers. Sanus va fer una gran inversió per refer tot el clavegueram i els carrers. Va fer galeries per fer passar totes les infraestructures, tot i que ara les grans companyies no ho volen, volen un conducte individual per a cadascuna d’elles. També va fer un gran projecte de renovació urbana, però poca atenció va posar a salvaguardar el patrimoni urbà dels barris obrers”\nÉs interessant conèixer com funciona sectorialment i territorial la ciutat. L’opinió és que les institucions i organismes no actuen d’una manera massa coordinada. Un poc cadascú va a la seua. Un exemple evident són els premis per a emprenedors:\n“Si munta uns premis el CEEI, l’Ajuntament en munta uns altres, la Cambra un altre i, a més, estan els premis IDEA de la Universitat. El mateix passa amb les oficines d’emprenedors. No hi ha cohesió entre les associacions empresarials, sinó molt d’individualisme. La cohesió, en tot cas, la fa la festa”.\nD’organismes empresarials hi han molts: FEDAC, DATO, Textil Alcoyana… A banda, cada associació de comerciants té la seua al barri que coordinen en la seua confederació. També està l’associació d’empresaris de Turisme\nUna qüestió que enllaça amb la història i l’autoestima de la ciutat és el fet que la majoria pensa que el passat sempre va ser millor i no es valora l’important sector serveis com caldria. Alcoi va passar del secundari al terciari “sense tocar paret” i pel camí s’ha perdut el sentit de classe. La classe política sembla que tampoc ha estat a l’altura: Parc tecnològic Rodes, Anella Verda… són projectes que no s’han desenvolupat per falta de convenciment o per miopia\nSi parlem del tema territorial l’opinió tampoc és molt favorable:\n“Alcoi no ha tingut mai vocació de comarca. Li agrada ser una mena de ciutat-estat i té un problema en la manca de visió comarcal. Alcoi no va voler entrar a ACTE, l’Associació tèxtil espanyola, i tampoc a les CCV. Caldria que la ciutat se’n recordara de la procedència dels capitals del segle XIX, també venien de fora, o que molts dels empresaris i dels tècnics es formaren fora, a l’Institut Químic Pare Vitoria de Sarrià, fundat per aquest jesuïta alcoià. Des del Bloc llançarem l’eslogan “Alcoi capital” que ningú no s’ha cregut”\nEncara hi ha més marge per al desànim, com és el cas del fracassat polígon industrial mancomunat “Almoroig” a Muro, 600.000 m2 de sòl industrial, que s’ha paralitzat per problemes de gestió i distribució de càrregues i beneficis entre els municipis. Ara hi ha la protesta dels propietaris perquè no volen pagar els impostos de la nova qualificació dels terrenys. Aquest conflicte va molt lligat a l’ATE que l’Espanyola i el PP volen desenvolupar a la Canal d’Ibi. Però també hi ha marge per a l’esperança, amb l’acord, per primera vegada, entre empreses locals, IBIAE i el CEEI d’Alcoi, per crear l’accelerador d’empreses.\nPer últim parlàrem de la indústria de la ciutat. És evident que hi han noves iniciatives importants que res tenen a veure amb el tèxtil i, també, que algunes empreses del tèxtil estan aguantant bé la crisi. Ha hagut una part important d’empresaris que van diversificar en el sector immobiliari, tant a la costa valenciana com al nord d’Àfrica, però d’altres han fet créixer empreses de 100 o més treballadors en sectors tan diversos com la cosmètica, els poliuretans, les TIC, més allò que resta del tèxtil que, tot i no ser el que era, no deixa de ser important.\nAlguns empresaris d’Alcoi mantenen una visió i un compromís amb la ciutat. Jover és el que va finançar la Fundació d’Alzeheimer, que ací denominem el Centre de respiro; i el Lionel Grau que subvenciona l’equip de hoquei “l’Alcodiam” també dit l’ENRILE PAC, tota una institució esportiva i que va arribar a jugar a la divisió d’honor fa una anys\nEn parlar de les potencialitats de futur d’Alcoi la resposta és unànime:\n“Les potencialitats d’Alcoi cal cercar-les en la cultura: Artistes, escriptors, músics, grups de teatre, les 4 bandes i l’orquestra. Un veritable renaixement cultural”.\nM’acomiade de Paco i Ángel i me’n vaig a la Plaça de Dins per conversar amb Jordi Tormo Santonja, tènic del CEEI, ex regidor i escriptor.\nAsseguts a la terrassa d’uns dels bars de la plaça i mentre els parroquians lamenten l’eliminació del Madrid de la Champions, Jordi em recomana dues publicacions amb dades actualitzades. Més avant en parlarem d’ells, ara toca fer-ho de la indústria alcoiana i de les seus perspectives.\n“Alcoi ja ha passat la crisi del tèxtil dels anys 70, una crisi que ara té Ontinyent. Els líders industrial d’ara a Alcoi són ben diversos. Alcoi és cada vegada més una ciutat de serveis i ha generat una indústria diversificada”\nPassem revista a les principals empreses, d’algunes de les quals ja me n’havia parlat Paco Blay. Jordi em parla de les empreses i les dades les afegesc jo que les prenc del Rànquing d’Empreses Valencianes 2015:\nEn el camp sanitari està KOROTT SL. És dedica a productes d’higiene, dietètics, dentífrics, etc. Ha fet 38,5 milions en vendes i té 189 treballadors. En productes de perruqueria, cosmètica i perfumeria cosmètica està Nirvel, en total 12,8 milions de vendes i 79 treballadors; També en cosmètica està Germaine de Capuccini controlada per la família Vidal, 21,5 milions en vendes i 174 treballadors; i per últim, Laboratorios Cosméticos Leim SA;\nEn el sector alimentari La Española Alimentaria Alcoyana SA, que a més de la fabricació de salmorres i d’olives farcides també ha obert una planta de cosmètica. Amb 76,44 milions de vendes i 179 treballadors és la primera empresa del rànquing alcoià. També està olives Serpis (Cándido Miró SA), amb 23,2 milions en vendes i 75 treballadors. En el tema de begudes està Licores Sinc SA. 2,8 milions en vendes i 24 treballadors, finalment en productes de llepolies (escuma dolça extrusionada) està Marshmallows Internacional, de capital inicial alcoià i ara britànic, amb 6,5 milions de vendes i 56 treballadors\nEn temes de noves tecnologies està Adsalsa Publicidad SL, dedicada al Màrqueting on-line i serveis de telecomunicació per a gran marques. Les vendes són d’11,5 milions i té 85 treballadors. En el camp de serveis avançats hem de comptar amb, AITEX, l’institut tecnològic del tèxtil, que factura 13 milions d’euros i té 143 treballadors\nEn poliuretans per a panells i revestiment de parets està Panespol que és subministrador de Leroy Merlin. En el sector del plàstic està ERUM, que es dedica a la fabricació de perxes i altres productes plàstics que li ha permés entrar en el sector de l’automoció, de l’armament i en la fabricació de borses de plàstic/paper: 13,5 milions en vendes i 100 treballadors\nEn la fusta, mobles, portes i prestatgeries a mesura, està Angloma d’Alcoi SL, amb vendes de prop de 8 milions i 71 treballadors. També queda una indústria hereva de la fabricació de maquinària, Jordà, que ara es dedica la fabricació de cilindres i equips oleohidràulics per a una diversitat d’indústries. La seu està a Alcoi però té centres a Lleida i a Paterna. Factura 5,5 milions i té 48 treballadors.\nEn el tèxtil les empreses de capital alcoià estan repartides per Alcoi, Cocentaina i Muro. Només a Muro hi ha 8 empreses alcoianes. En el tèxtil queda una mica de tot, filatura, confecció, etc. A Alcoi la majoria és del ram de l’aigua. Les empreses més importants són:\nFrancisco Jover que és subministrador del Corte Inglés i fa cortines, cobertors, etc. No és el que era però és important. Ara la porten els fills que estan ben formats. Set milions en vendes i 58 treballadors.\nInterfabrics / Antecuir que és l’empresa del grup fundat per Rafael Pascual Albero, conegut com Felino, AquaClean Group –6 empreses del districte del tèxtil i una comercialitzadora situada a Varsòvia- especialitzada en teixits per a sofàs, decoració i automoció. La fàbrica d’Alcoi va fer 25 milions de vendes i té 68 treballadors. Rafael Pasqual és un dels industrials de més renom d’Alcoi perquè a banda de la seua reeixida carrera empresarial ha estat una persona dialogant i col·laboradora amb la ciutat. Començà amb Francisco Jover (Jover i Pascual) i després amb Textiles Pascual, i ha acabat conformant el conglomerat industrial més important d’Alcoi. Actualment l’empresa té Textiles Pascual amb 34 persones, Pascual i Bernabeu (acabats tèxtils) i Serpiscolor (estampació) a Cocentaina, amb 115 treballadors entre les dues. Molt coneguda és Textiflok–Antecuir (tecnologia de flocats) amb 160 treballadors entre Muro i Cocentaina. A més té Tedesvan (comercialitzadora de tapisseria), amb 9 treballadors i Interfabrics (comercialitza tapisseria per a la indústria del moble i decoració) amb 65 treballadors. Al magatzem de Polònia –Costa Blanca – treballen 7 persones\nUn altre empresari que cal posar de relleu és León Grau, conegut com Lionel, que amb els 3 fills ha donat lloc a 3 empreses, una de tèxtil, una de software i altra de construcció, i que es molt conegut a Alcoi pel seu mecenatge en al CD Alcoyano (nascut el nascut el 1928 del Club de Boxing Alcoi) que als anys 40 encunyà la frase “tindre més moral que l’alcoià” per la seua voluntarista lluita per mantindre’s a primera divisió). També ha estat donant suport a l’Alcodiam de patí i hoquei. Les dues empreses importants de Lionel han estat Hilaturas Miel S.A., (HIMIESA) i el grup immobiliari ENRILE. Ell va ser dels primers empresaris alcoians que en no disposar d’adequat terreny industrial a Alcoi munta les fabriques a Muro, Cocentaina, Mutxamel i Alcázar de San Juan. El seu grup va arribar a tindre 400 treballadors. En aquests moments la plantilla és de 150 a l’estat espanyol i, altres 150, en una planta a l’Índia.\nLionel també va ser membre del Consell d’Administració de l’asseguradora la Unión Alcoyana però també pel seu mecenatge més enllà de la Festa i dels clubs esportius. Durant molts anys va mantindre la Fundació Lecasse a Alcoi dedicada a la promoció de l’art contemporani. Les principals exposicions que organitzà, i que enriquiren el patrimoni de la fundació, varen ser de Joan Castejón. També en va fer de Rafael Canogar, Rafael Armengol i Antoni Tàpies. La col·lecció de la fundació ara està dividida entre els seus fills.\nEs mostrà molt crític per la venda de l’antic quarter militar, ara Centre Comercial Alzamora, a un grup de fora per 500 milions de pessetes. El caràcter especulatiu d’aquest grup, al seu entendre, ha fet que els preus siguen molts cars i que el centre no funcione com cal.\nAltra empreses tèxtil de la nova fornada són Tutto Piccolo que fa roba per a xiquets, una part important per a Agatha Ruiz de la Prada. És una empresa amb molt d’èxit amb dues plantes a Alcoi. Ha fet 5,8 milions de vendes i té 29 treballadors. L’altra empresa és Filatures Jordà.\nEn el tema de transport ha desaparegut l’emblemàtica Mirofret. Ara hi ha un potent grup de transport i logística: Explotación Internacional de transportes SA / Transports Juver SA, del grup EXIT SA, que fan 26 milions de vendes i té 116 treballadors.\nUn projecte interessant de cara al futur és l’Acceleradora d’Empreses: acelera tu proyecto.com Crowd Knowledge que s’ha constituït al CEEI. S’ha fet una societat on es troben CEEI, adSalsa Global Marketing Solutions, Alcoinnova, Nirvel Cosmetics, Korott, AIJU, la Unión Alcoyana, La Española, Leim, Jover…. Les empreses aporten finançament i s’impliquen directament en el projecte. Bàsicament financen el costos del projecte durant 10 mesos, aporten la seua experiència i entren en el capital de les noves empreses amb uns 10.000 euros. Jordi Tormo, satisfet, em diu:\n“El més important és que s‘ha aconseguit que empreses del territori inverteixen en el territori. S’hi han presentat 31 projectes i se n’han seleccionat 3. Les noves empreses estan ubicades al CEEI i fan ús del serveis i dels personal tècnic. Tenen un termini de 10 mesos per començar a vendre”.\nDe les tres empreses seleccionades cap d’elles pertany al sector TIC. Una és una consultora d’estratègia Internacional, l’altra és una empresa de Drons i, la tercera, es dedica a l’agricultura ecològica, principalment llavors. Els empresaris són gent jove entre 25 i 40 anys de mitjana. Segons Jordi:\n“Un altre projecte de l’àrea ben interessant és la Llotja d’Inversió d’Ibi que ara s’hi pot participar en una plicació WEB. Hi pots encomanar qualsevol producte que necessites i en molt poc de temps et contesten amb un pressupost. El canvi de mentalitat d’Ibi es va produir quan es van adonar que eren bon en el plàstic i no en el joguet, a partir d’aleshores assumiren la mentalitat de ser experts en saber fer productes diversos”.\nCal considerar també de cara el futur el Consell Econòmic i Social, on estan el CEEI, Aitex, la Universitat, els centres de Formació Professional, la Cambra de Comerç d’Alcoi, les associacions empresarials, els sindicats i el partits polítics. Una maquinària molt pesada però que ha tingut la virtut de fer un pas endavant organitzar-se en comissions de treball específiques. I el segon és la Mancomunitat de l’Alcoià – Comtat, MAC, creada el 21010. En un principi s’hi van integrar molt municipis, després molts del PP se’n van eixir. Té una estructura molt menuda. Ara hi són 8 pobles.”\nA Alcoi no hi ha ni lideratge econòmic ni territorial. L’exemple recent més clar és el conflicte pel pagament de l’IBI en l’Almoroig, el polígon industrial mancomunat de Muro, i que està molt lligat al TAE que La Española, amb el suport del PP, vol desenvolupar a la Canal d’Ibi. El projecte té poc d’estratègic i d’aposta per la innovació com exigeix la declaració de TAE. La Española vol generar un gran polígon industrial, on s’instal·laria ella, acompanyat d’un important desenvolupament urbanístic (hotels, apartaments, zones esportives i residencial i sala de festes). Tot i que els terrenys es troben sobre l’aqüífer del riu Molinar, amb la qual cosa, a més de l’impacte ambiental està també l’impacte sobre la salut, l’empresa persisteix.\nJordi Tormo insisteix en la importancia de la qüestió territorial:\n“Alcoi té una trajectòria històrica de ciutat tancada en el seu propi municipi. Aquesta manca de visió territorial ha fet que la ciutat passara de ser la 3a o 4a ciutat valenciana a ser la que fa 15. No hi cap preocupació pel fet que avui hi ha una ciutat lineal Alcoi-Cocentina –Muro”.\nPer contra, el nivell d’associacionisme a Alcoi és molt elevat. De caràcter socio-sanitari hi hauran unes 35 associacions, d’esportives entre 40 i 50, de la Festa, només parlant de filades hi han 28. També hi ha associacions empresarials de tota mena.\nEs pot dir que Alcoi és una ciutat organitzada i desarticulada. Però ens movem molt i cada vegada més ens ajuntem per fer coses comunes.\nLi comente que això de la desarticulació de les organitzacions socials és una constant a tot el País. I no parlem de l’articulació més enllà de la pròpia comarca. Vivim en un País on les persones més creatives han estat amagades, és un país submergit. Li explique que un dels objectius d’aquest “Viatge” que escric és traure a la llum aquest altre País.\n“És absolutament cert. Acabe de publicar un llibre sobre l’Ovidi i he d‘anar a presentar-lo per diversos indrets del País. He descobert el que em dius, una gran quantitat de persones amb una gran inquietud pel País. Un veritable país amagat.\nMira, allò realment important que estem gaudint ara i que és engrescador de cara al futur que ha passat a Alcoi els darrers anys és que la ciutat torna a ser capital cultural, perquè a banda dels tres superfamosos d’Antoni Miró, Isabel Clara Simó i l’Ovidi Monllor. Més enllà dels nostres poetes, Joan Valls i Gil Albert, de Pep Cortés i la Cazuela, dels nostres arquitectes modernistes i el contemporani Manolo Vidal. Ara hi torna ha haver gent jove i de qualitat. Et citaré uns quants: Francesc Gisbert, Silvestre Vilaplana, Paco Bodí, Mercè Climent, Jordi Botella, Carles Cortés (a més del propi Jordi Tormo).\nEn música tenim a “Arthur Caravan”, un bon conjunt de música en català. Phil de Vient i Jordi Gil. També està “We are not brothers” que fa música electrònica i el ”Col·lectiu de Música de Telers” que s’ha convertit en un segell de música. De pintura i fotografia hi ha una bona colla de joves artistes.\nEn teatre tenim “La Dependent”, una companyia de teatre professional. De novembre a desembre fan el Tirisiti. A banda està “la Cazuela”, que és amateur, així com “Bolos Teatre” i 3 o 4 companyies que fan sainets. Hi ha un gran dinamisme en les presentacions de llibres i d’exposicions. Hi ha ara 6 sales d’exposició i Antoni Miró s’ha implicat molt per fer de programador cultural. El millor és que parles amb ell\nAntoni Miró: la cultura alcoiana ahir i avui\nS’ha fet de nit i em dirigesc a Sopalmo a gaudir de la sempre generosa i afectiva hospitalitat d’Antoni Miró i Sofia Bofill. Aprofitarem el sopar per parlar d’Alcoi i de tot allò que és presente, procés judicial de l’escultura del 25 d’abril de Gandia inclòs.\nAlcoi, per la seu tradició industrial sempre ha estat una ciutat on la cultura ha tingut una presència envejable. La tradició industrial. La diversitat de treballs i de tècniques, l’ús de la maquinària. La necessitat d’arriscar i innovar, ha fet un soll que fa aquesta ciutat diferent. L’arquitectura modernista de la ciutat, habitatges i fàbriques, obra especialment de 2 arquitectes, Timoteu Briet Montaud i Vicent Pasqual Pastor, no haguera estat possible sense els fonedors, fusters, decoradors i artistes gràfics, amb grans coneixements de tècniques, materials i procediments, també artístics, que requeria la indústria alcoiana. Antoni Miró comença:\n“Una gran figura de la pintura alcoiana és el pintor realista de temàtica històrica Antoni Gisbert, director del museu del Prado“\nAra comença a valorar-se. L’afusellament de Torrijos a la platja de Màlaga mostra que era un molt bon pintor. Si vols veure allò que feien els alcoians quan eren una capital i la burgesia tenia dos dits de gust ves al cementiri. L’estructura del cementiri és única. Baixa i passeja pel fossar modernista, mira les escultures dels panteons”.\nLa visita paga la pena. Diversos panteons tenen una gran qualitat artística. En destaca un, el Panteó Gisbert, del propietari de la fàbrica “la Mistera” i de la modernista “Casa del Pavo”. En aquest panteó, com en moltes altres edificacions de la ciutat, el dissenyador fou el pintor Ferran Cabrera, el projecte arquitectònic de Vicent Pasqual i l’escultura principal, l’”Angel del silenci”, de Llorens Ridaura. Tres alcoians importants i de una qualitat indiscutible als que cal sumar el pintor Emili Sala Francés.\nA les darreries del XIX i primera part del XX Alcoi també va donar importants enginyers. El director de l’Escola d’Arts i Indústries es va mostrar com un gran arqueòleg al poblat de Les Llometes, mentre que Josep Carbonell Morand va ser el que va projectar els ferrocarrils Madrid-València, la Dénia-Vila Joiosa-Alacant. Per últim cal ressenyar per la seua important llavor de formació de molts tècnics alcoians el del químic Pare Eduard Vitoria Miralles, llicenciat a Lovaina i fundador, el 1905, del Laboratori Químic de l’Ebre de Sarriá.\nD’aquesta època són també el compositor Gonçal Barrachina que va fundar la Societat de Concerts d’Alcoi i el compositor Joan Cantó Francés, mestre de molts músics alcoians i primer compositor de músic per a la Festa.\nDurant la primera part del segle XX, en el camp de la fotografia no poden oblidar a Francesc Mora Carbonell i la seua fotografia Novembre, premiada mundialment a Londres en 1939. També està el poeta i professor de musicologia de la Sorbona Adrià Miró, i els nostres poetes més coneguts: Juan Gil-Albert, el benvolgut Joan Valls i Jordà, i també Manuel Rodríguez Castelló. Però Antoni torna a la pintura:\n“Entre els anys 60 i 80 tingueren en Alcoi gran importància els pintors comercials. Fèiem temes costumbristes amb certa gràcia. Eren apreciats pel mercat. Hi havia uns 1.500 i alguns guanyaven molts diners. Ara encara en queda algú, però les noves tecnologies han reduït el mercat”.\nEn teatre, al final del franquisme, triomfà la companyia la Cazuela, per on han passat més de 3.000 actors i va arribar a aconseguir el Premi Nacional de Teatres. D’ací varen sortir molts actors com Pep Cortés, Juli Mira, Pilar Olcina, Pau Durà, Antonio Oltra, Pep Sellés etc. Ara hi ha una companyia professional que és diu La dependent, i és manté anualment la Mostra de Teatre. En altre àmbit està l’actor còmic Xavi Castillo. En les arts escèniques està la famosa coreògrafa i ballarina Sol Picó.\n“Però clar, l’època de la transició va ser uns anys molt fecunds culturalment per al conjunt del País i especialment a Alcoi, que van tindre la sort de tindre, des de l’any 75, a un alcalde demòcrata cristià i a favor de l’estatut d’autonomia, mentre un altre alcoià, Oltra Moltó aplicava la censura més bèstia des de Govern Civil. Jo pertany a aquesta generació, com l’Ovidi Montllor i la Isabel Clara Simó”.\nNo sé per què però tot el món se n’oblida de Camilo Sesto i Francisco.\n“Si passeges per Alcoi veuràs que encara té aspecte de capital. L’alcalde Sanús va aconseguir inversions importants. Va invertir en cultura, en la renovació urbana, la renovació de la plaça d’Espanya, en la realització de parcs i de dotació d’infraestructures, aprofitant que era president de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies…. fins que de sobte ho va abandonar tot”.\nSanús va projectar una ciutat on el seu futur estava com a ciutat de serveis, però va tindre una nul·la visió territorial. Una de les coses de més volada que va fer va ser el Pla ARA de revitalització del cas urbà d’Alcoi. El pla el va redactar l’arquitecte i professor Manuel Vidal Vidal, l’any 1984, i preveia cinc àrees d’intervenció urbana. Els arquitectes que va dur Vidal varen ser Alvaro Siza per al Portal de Riquer, Francesco Venezia en el Buidaoli, John Miller en la Riba i Manuel de Solà Morales en la Sang. Els parcs de la perifèria varen ser assignats a Vicent Vidal i Luís Armiño en Arsenal, José Cabanes en Viaducte, Colomer i Alcácer en Batoi i Javier Pérez Igualada en Cantagallet. De tots aquests projectes els de Venezia, Miller i Siza es varen quedar sense desenvolupar. Per contra, el projecte de Solà de Morales ,a la Sang, és d’una gran qualitat i un èxit en la revitalització social i urbana del barri. El 1999 se li atorgà el premi FAD.\nActualment Alcoi viu un gran dinamisme cultural. Antoni Miró s’ha implicat els darrers quatre anys per dur endavant les exposicions d’art. L’èxit d’assistència de públic als actes culturals és elevat i, en una legislatura, s’ha capgirat l’alletargada vida cultural d’Alcoi. En aquests moments hi han 6 sales d’exposicions d’art i presentacions literàries, musicals i teatrals d’una manera ben seguida. Tot just la Universitat d’Alacant ha creat la Càtedra Antoni Miró d’Art Contemporani i Societat. A l’acte de presentació, el professor i crític d’art Romà de la Calle, també alcoià, va fer un breu i intens parlament del qual vaig prendre diverses notes:\n“L’art contemporani no s’ha sabut / no s’ha volgut explicar. Hi ha una gran carència social en la comprensió de l’art contemporani. Amb l’art sempre anem mirant pel retrovisor. Però l’art contemporani mostra una gran tensió entre el creador i la societat, entre el creador i, l’economia i la política que volen acotar-lo. La ciutat d’Alcoi és un lloc perfecte per a aquesta càtedra de reflexió entre art, pensament i societat, perquè és lloc d’encontre d’aquestes tensions vitals. Un lloc on el risc, la creativitat, la importància del saber fer i de la tècnica, són ben vius. L’art, la ciència i l’esperit crític està en l’anima dels alcoians”.\n Bloc d’Alcoi. Alcoifutur. Pròleg de Paco Blay. Nau Llibres. 2006\nArticle anterior París vist per Woody Allen Article següent Olor a convent cremat


Un total de 82.101 alumnes faran entre aquest dimecres i dijous les proves d'avaluació de 4t d'ESO\nLa pandèmia fa que per primer cop els aplicadors siguin professors dels mateixos centres\nACN Barcelona 17-02-2021 10:09 Lectures 2267\nPla general d'una classe de quart d'ESO de l'Institut Dertosa, a Tortosa, durant les proves de nivell. Imatge del 13 de febrer de 2019. ACN\nUn total de 82.101 alumnes de 1.093 centres educatius faran entre aquest dimecres i aquest dijous les proves d'avaluació de 4t d'ESO. Aquesta avaluació determina el grau d'assoliment de les competències bàsiques en acabar l'ensenyament obligatori però es tracta d'una diagnosi i no marquen la superació o no de l'etapa. Les competències que s'avaluen són la lingüística, en català castellà i llengua estrangera i aranès a l'Aran; la matemàtica i la cientificotecnològica. Aquest dimarts es faran les proves de matemàtiques, llengua castellana i estrangera. Com a novetat i degut a la pandèmia, aquest any els aplicadors seran professorat del propi centre, mentre que en edicions anteriors eren externs. L'objectiu és no trencar grups de convivència.\nEl curs passat va ser la primera vegada que els correctors tenien el suport d’una plataforma digital per dur a terme el procés de correcció. Enguany, es mantindrà aquesta metodologia, a través d’una aplicació informàtica que permetrà la correcció de les preguntes obertes i de les redaccions. Aquest procés agilitza la correcció, tant de la part tancada que es fa automàticament, com de les preguntes obertes que fan els correctors.\nAquest dijous les proves continuaran amb les de competències en llengua catalana, l'àmbit cientificotecnològic i llengua aranesa pels alumnes de l'Aran.\nEn les proves de competència català, castellà i aranès s’avalua la comprensió lectora i l’expressió escrita. Pel que fa a la comprensió lectora, es valora l’obtenció d’informació, la interpretació de la informació, la reflexió i valoració; i en l’expressió escrita la redacció.\nPel que fa a la llengua estrangera, la prova inclou dos textos de comprensió oral, dos de comprensió escrita i una redacció. En aquesta matèria es tindran en compte, per exemple, la interpretació de la informació, l’ús del vocabulari i la correcció lingüística.\nPel que fa a matemàtiques, s'avalua la capacitat de comprendre, utilitzar i relacionar nombres, informacions numèriques, dades estadístiques i els aspectes espacials de la realitat. En aquest sentit, inclou situacions i problemes relacionats amb la vida quotidiana i amb el coneixement científic i social a través d’operacions bàsiques, símbols, i formes d'expressió i de raonament matemàtic.\nPer últim, la prova cientificotecnològica consta de diferents activitats d’explicació de fenòmens naturals i aplicacions tecnològiques, de reconeixement dels aspectes principals de la investigació científica i d’interpretació de la informació de caràcter cientificotecnològic.\nPer territoris, hi participaran 14.489 alumnes del Consorci d'Educació de Barcelona, 11.329 dels serveis territorials del Vallès Occidental, 10.047 del Maresmes-Vallès Oriental, 9.214 del Baix Llobregat, 9.143 de Barcelona Comarques, 8.526 de Girona, 7.385 de Tarragona, 5.974 de Comarques Centrals, 4.297 de Lleida i 1.697 de les Terres de l'Ebre.


El Centre, Ateneu Democràtic i Progressista reobre les portes | Joan-Francesc Pont Clemente\nEl Centre, Ateneu Democràtic i Progressista reobre les portes\n27 Mai 2011 in Notícies i cròniques\nEl Centre, Ateneu democràtic i progressista de Caldes de Montbui reobre la seu social amb un nou aspecte i amb una renovació del projecte associatiu. Després d’un any de treball reorganitzant l’entitat a partir d’una diagnosi interna i sense aturar l’activitat, el proper divendres 27 de maig es reobrirà l’equipament amb un cafè cultural pels seus associats i diferents sales perquè les seccions del Centre puguin continuar desenvolupant la seves tasques.\nDurant el cap de setmana del 27, 28 i 29 de maig, les entitats i seccions adherides al Centre participaran de la reobertura amb diverses activitats per donar-se a conèixer. Els actes començaran el 27 de maig amb la presentació del projecte social i acabaran el 29 de maig amb un espectacle d’humor musicat.\nEl Centre és un ateneu fundat l’any1865 aCaldes de Montbui per la menestralia i classes populars en el bressol del moviment ateneístic de caire humanista de finals del segle XIX, amb l’objectiu de formar lliurepensadors/es per transformar una realitat injusta. Actualment, el Centre té el compromís de continuar amb la mateixa tasca mirant al segle XXI.\nEn l’actualitat hi participen 10 entitats i seccions: el concurs de teatre Taca’m, la Coral del Centre, Jazz Sessions Club, Club d’Escacs Caldes, la Cobla Thermalenca, Scena Teatre, Calderins pel programari lliure, el Centre Sona, l’associació juvenil la Guspira i la Cooperativa de consum ecològic el Rusc. Totes aquestes entitats es coordinen a través de la Junta, l’òrgan de decisió del Centre.\nEls objectius del Centre passen per enfortir el projecte associatiu i donar cabuda a d’altres iniciatives que puguin sorgir al municipi, així com generar recursos per acabar de rehabilitar l’edifici i així donar resposta a les necessitats de l’entitat.\n« Anuari de la Laïcitat 2011 – Fundació Ferrer i Guàrdia\nCal Cua: recuperat l’esperit de 1889 »


Política de privacitat - Premis Cactus\nAmb la finalitat de complir el Reglament Europeu de Protecció de Dades (Reglament UE 2016/679 del Parlament Europeu i del Consell), s’exposa de forma clara i directa com es gestionen les dades de caràcter personal pertanyents als usuaris d’aquest lloc web, així com altres dades d’interès.\nLes dades personals són gestionades per l’equip de Premis Cactus. Pots contactar enviant un correu electrònic a info@premiscactus.com.\n2. Per què tractem les teves dades personals?\nTractem les dades de caràcter personal per a les finalitats següents:\nPoder donar compliment als encàrrecs realitzats pels usuaris.\nInformar a l’usuari de l’estat de la seva comanda o subscripció.\nDesenvolupar accions comercials en general i poder oferir continguts, productes i serveis que puguin resultar d’interès. Aquests productes o serveis oferts, via correu electrònic o mitjançant el propi web, poden incloure enllaços a altres portals pertanyents a tercers, sense que s’hagi cedit les seves dades als mateixos.\nPoder remetre, si és el cas, comunicacions i recomanacions a través de butlletins o newsletters.\n3. Com podem obtenir les teves dades?\nObtenim informació de caràcter personal d’una manera directa, ja sigui a través de l’encàrrec sol·licitat pel client o mitjançant consultes realitzades pels usuaris als nostres formularis o correus de contacte.\n4. Destinataris: Qui rebrà i tractarà les teves dades?\nNomés jo, Sergi Tomas, rebré i tractaré les teves dades de caràcter personal. No es cediran les dades a cap tercer sense el teu consentiment exprés i inequívoc.\nNo obstant això, s’informa que Premis Cactus utilitza Gmail i Google Drive per a la comunicació i gestió de dades dels seus usuaris. Així mateix, aquest web utilitza Google Analytics, que fa servir cookies per ajudar-nos a estudiar i analitzar l’ús que fan els usuaris del web (més informació a la política de cookies). Les dues eines són prestades per Google Inc., empresa nord-americana de Delaware, amb l’oficina principal al 1600 AmphitheatreParkway, Mountain View (Califòrnia), CA 94043, Estats Units. Google Inc. està adherida a l’acord de Privacitat (EU-US PrivacyShield), sent del tot segur aquest tractament.\n5. Quins drets téns com a usuari?\nD’acord amb el que disposa la normativa aplicable, podràs exercir els drets d’accés, rectificació, cancel·lació i oposició; així com el de limitació i portabilitat, dirigint un correu electrònic a info@premiscactus.com. En tots dos casos, caldrà adjuntar una fotocòpia del document nacional d’identitat (DNI) o documentació anàloga que acrediti la teva identitat.\nAixí mateix, l’usuari podrà obtenir més informació i presentar les seves reclamacions davant l’Agència Espanyola de Protecció de Dades.\nS’adverteix a l’usuari de que el present web pot incloure enllaços a altres llocs web aliens a Premis Cactus. En aquests casos, no ens responsabilitzem del possible tractament de dades que puguin realitzar en aquests webs.\n7. Enviament de comunicacions comercials\nEn cas d’acceptació en el formulari corresponent o en adquirir algun producte o servei, es remetrà a l’usuari un butlletí de notícies o newsletter del lloc web.\nL’usuari podrà oposar-se en qualsevol moment a la recepció de les comunicacions comercials mitjançant l’enviament d’un correu electrònic a info@premiscactus.com; o bé, seguint les instruccions que s’indicaran en cada comunicació remesa a l’usuari.


Penedesfera » "El Lector de Julio Verne" de Almudena Grandes de TUSQUETS Editores. Sis punts de llibre.\n« 8èna Nit Solidària del Rotary Club de Vilafranca del Penedès\nSíntomas de que vamos a peor ( 3 ) »\nAquesta entrada ha estat escrita per Jaume Sendra i enviada el 21 març 2012 at 12:21 am classificada a Castellers, Cultura popular i tradicional, Història. Aquí tens l'enllaç permanent. Comentaris i trackbacks deshabilitats.\n« Espinàs 2\nL’Institut del Cava col·labora amb les escoles d’hostaleria »


UN BALCÓ AL POBLE-SEC: MITOLOGIA ORXATERA PERSONAL\nEs troba per la xarxa, a més d'un lloc, aquest bonic dibuix de Pellicer on es veu la popular orxateria del Tio Nelo, que estava situada, en la seva època més coneguda, als Porxos d'en Xifré. Expliquen que va ser la primera orxateria de la ciutat però, qui sap. Va obrir el 1836 i va tancar a finals de segle, propiciant l'engrandiment de les Set Portes i coincidint, més o menys, amb l'Exposició de 1888 que va canviar la fesomia de l'entorn i, fins i tot, els costums cotidians i les tendències d'oci, que diuen ara.\nRecordo haver vist per primera vegada la reproducció d'aquest dibuix a la revista Destino, on explicaven la història de l'establiment. Avui se n'ha recuperat la memòria gràcies a moltes rutes i itineraris de temàtica diversa que passen per aquell indret. S'hi venien d'altres coses, com ara torrons, a l'hivern, una tradició que conserven molts establiments d'aquest tipus, bunyols o xarops.\nEls xarops revifen de tant en tant, a França se n'ha conservat sempre el consum i jo recordo que quan era petita vaig anar a Besalú, a casa d'uns oncles, i a la taverna del poble era la beguda més habitual de l'estiu i m'encisaven aquells diposits de tots colors amb aquella mena de gelatina espessa i dolça que es barrejava amb aigua fresca.\nD'altres productes destinats a refrescar-nos més enllà de l'aigua sola i ensopida, contra la qual, en el passat, hi havia una certa prevenció, potser a causa del mal record d'algunes epidèmies, eren la magnèsia, els sidrals, els litines... Beure massa aigua sense res més a dins deien que feia créixer granotes a la panxa.\nLa meva orxateria de referència va ser, des de petita, Can Sirvent del carrer Parlament. Jo pensava que era un indret molt antic però l'establiment de Parlament era de principis dels quaranta. He pres orxates en d'altres llocs, molt bones també, però no son la de la Sirvent, ho sento. Era una de les poques despeses que la meva mare es permetia en temps difícils, passàvem per la Sirvent de camí cap al Mercat de Sant Antoni que aleshores era 'La Plaça'. Al Poble-sec hi havia moltes botiguetes però no pas un gran mercat de veritat, com el de Sant Antoni, aleshores un indret amb unes olors-pudors molt especials i evocadores, i parades de ferro forjat amb noms que m'encantaven com ara 'despojos' o 'volatiles'.\nM'agradaven els gots de vidre típics de les orxates i, encara més, les palles, que aleshores no eren canyes. Eren palles de veritat, imperfectes, diverses, que podies anar mastegant en acabar l'orxata o guardar per a fer bombolles de sabó al balcó de casa. Quan les van posar de plàstic em van donar un gran disgust i a les actuals, de cartronet, encara els tinc més mania i encara tenen més mal gust. No entenc com mai no s'ha recuperat la palleta de palla, tan evocadora de llunyanies rurals i tan agradable de fer servir.\nEn aquell temps la gent llençava a terra les palles fetes servir i els paperets que les embolicaven, en el tema de la cura per a aquesta mena de coses hem millorat molt. A la Sirvent tenien i tenen granissats i bons gelats però no els he notat mai tanta diferència amb els d'altres establiments com amb l'orxata. Quan vaig veure que començaven a escriure 'orxata', en català, em va semblar una gran falta d'ortografia, encara no m'havia reciclat. I, a més a mes, la lletra 'HAC' m'evocava fins i tot la forma del got pertinent, coses de criatures. És com quan vaig saber el sentit pecaminós de fer una palla, ho vaig trobar absurd, de mal gust i sense cap mena de gràcia, ignoro si té a veure amb les palles sucoses de les begudes del passat.\nHi havia i hi ha, no gaire lluny, a la Ronda, una altra gelateria i orxateria que també es diu Sirvent i que, des de temps immemorials, té un rètol avisant del fet que no és sucursal de ningu. A la Ronda van obrir durant uns anys un establiment gran on servien orxates i berenars diversos, com ara xocolata desfeta, i que també es deia Sirvent, em van dir que era d'una altra branca familiar que no tenia a veure, econòmicament parlant, amb l'establiment de Parlament.\nEn tot cas, l'orxateria del carrer Parlament, un carrer que ha canviat molt al llarg dels anys, sempre ha tingut un èxit remarcable i multitudinari, amb gent esperant al carrer i amb la seva oferta de torrons nadalencs. Ara has d'agafar un got de cartró i una canya també de cartró i tocar el dos, per això de la pandèmia. La decoració interior també ha variat amb el pas dels anys. Era un dels pocs llocs on ja de molt jovenetes podíem anar, soles, les amiguetes, a consumir. Amb el temps que fa que vaig néixer coses com l'orxata o la xocolata desfeta em resulten una mica indigestes si n'abuso i els granissats de llimona massa freds em fan maldecap.\nA la Sirvent pots comprar ampolles d'orxata i beure-te-les a casa però son aquests uns productes que no admeten gaire bé el pas del temps i aviat perden gust i el varien. Això s'ha constatat amb l'intent gens reeixit d'oferir orxata embotellada, i tot i que amb el temps ha millorat una mica, és, encara, força lamentable, el resultat. Quan jo era jove es deia que beure orxata, el mateix que beure llet, era bo per a les mares que donaven el pit. Un problema de l'orxata, avui que som tan lights, es el sucre, en venen sense sucre, també, però res a veure. Per evitar el sucre s'han inventat un munt de fastigosos edulcorants que no suporto, al capdavall val mes no fer servir res que tirar de sacarines i d'altres invents del dimoni.\nEl gust de l'orxata, de la de Can Sirvent, ep, és per mi un dels gustos més evocadors del mon, en transporta a anys d'escassedat i poques francesilles, a aquell camí des del barri a Sant Antoni que em semblava llarguíssim i excitant, de la mà de la meva mare, un camí que durava molt perque ens anàvem troban conegudes i saludades i fent paradetes. Aquell viatge a peu tan sols el superava en emoció l'anada en tramvia jardinera als 'banys', algun diumenge per la tarda, amb els pares. Quan tornavem de mar també fèiem un extra refrescant, però no era orxata, sinó gasosa, que aleshores es deia 'graciosa' i cervesa, les dues coses es barrejaven, en general. De gasoses n'hi havia moltes marques, a diferents pobles, però 'la nostra' era la familiar, en el vidre de l'ampolla de la qual hi havia el dibuixet d'una família unida i feliç, absolutament convencional.\nHi havia menges festives, com el coco, els cacauets, els xurros oliosos, les patetes rosses en bossetes de coloraines... Les xufes, matèria prima de l'orxata, tambe tenien molt d'èxit entre els infants. Calia deixar-les en aigua una estona, s'inflaven i al mossegar-les suquejaven i eren molt bones. Però, evidentment, no era el mateix que beure una orxata autèntica de Can Sirvent, és clar. De vegades havia volgut fer experiments matxacant les xufes i barrejant el resultat amb aigua però he de dir que vaig aconseguir un resultat molt galdós, la veritat.\nPublicat per Júlia a 11:13\nEtiquetes de comentaris: Can Sirvent, evocacions, orxata\nCom que sóc de Badalona, per a mi, la millor orxata és la del Fillol que es feia al mateix establiment, a l’encreuament de la Rambla amb el carrer de Mar. Establiment que va tancar, per jubilació, ja fa anys i actualment una fleca amb servei de berenars, passant per una hamburgueseria. La meva beguda preferida és una «palmera» un vas mig orxata i mig llimonada, el teniu que provar.\n23 de juny de 2021, a les 10:41\nDoncs haurem de tastar el que dius, crec que a la Sirvent també fan alguna cosa així però amb un altre nom.\n22 de juliol de 2021, a les 17:57


Ontinyent mantindrà les subvencions a la taxa de fem i aigua als ingressos inferiors al SMI tot i l’augment d’aquest un 22’3%\nPosted On Dimarts, 29 Gener 2019 17:06 Escrit per Redacción\nAnglesos, francesos, holandesos i Belgues encapçalaren en 2018 el turisme estranger a Ontinyent.\nPosted On Dijous, 24 Gener 2019 16:45 Escrit per Redacción\nOntinyent ajuda a 61 empreses locals a participar en fires i missions comercials\nOntinyent concedeix un total de 61 ajudes a empreses locals per a assistència a fires/missions comercials i elaboració de catàlegs triplicant pràcticament les entitats beneficiàries respecte a l’edició anterior.\nPosted On Dimarts, 08 Gener 2019 15:49 Escrit per Redacción\nJorge Rodríguez destaca que amb la compra del Molí Descals Ontinyent protegeix el seu patrimoni\nL’alcalde d’Ontinyent, Jorge Rodríguez, ha destacat que amb la compra del Molí Descals, “Ontinyent protegeix el seu patrimoni”.\nPosted On Dilluns, 07 Gener 2019 16:17 Escrit per Redacción\nOntinyent incrementa un 55% les llicències d'obres majors en dos anys i supera ja les xifres prèvies a la crisi\nL’Ajuntament d’Ontinyent ha incrementa un 55% les llicències d'obres majors concedides al període dels últims dos anys.\nPosted On Dimecres, 02 Gener 2019 15:31 Escrit per Redacción\n“Ontinyent Rehabilita” atorgarà altres 209.000 euros en ajudes per a la millora d’immobles al centre històric\n“Ontinyent Rehabilita”, el pioner programa d’ajudes municipals creat pel govern ontinyentí per impulsar la rehabilitació d’habitatges, atorgarà altres 209.000 euros en ajudes per a la millora d’immobles al centre històric.\nPosted On Dimecres, 26 Desembre 2018 18:01 Escrit per Redacción\nOntinyent presenta els pressupostos més inversors de la seua història amb 10 milions d’euros per millorar la ciutat\nL’Ajuntament d’Ontinyent comptarà en 2019 amb el pressupost més inversor de la seua història, amb més de 10 milions d’euros en aquest capítol per a millorar la ciutat.\nPosted On Dilluns, 03 Desembre 2018 16:16 Escrit per Redacción\n“Que els més de 3 milions d’euros en ajudes europees que hem aconseguit en 2018 es vegen continuats amb noves subvencions als pròxims anys”.\nPosted On Dimecres, 28 Novembre 2018 18:19 Escrit per Redacción\nOntinyent reprèn la celebració de la Fira del 600 aniversari\nOntinyent reprendrà aquest cap de setmana la celebració de la seua Fira del 600 aniversari. Després d’haver-se ajornat algunes de les activitats previstes per al primer cap de setmana, estes tindran lloc des d’aquest divendres al recinte firal i els seus voltants.\nPosted On Dijous, 22 Novembre 2018 17:35 Escrit per Redacción\nLa II edició de la campanya contra l'economia submergida presentarà les conseqüències d'esta pràctica als joves d'Ontinyent\nL'Ajuntament d'Ontinyent, la Confederació Empresarial COEVAL, ATEVAL Vall d'Albaida, els sindicats UGT i CCOO han presentat este matí la segona edició de la campanya “No t'afones, l'economia submergida ens perjudica a tots”, per tal de contribuir des de l'àmbit local a la reducció d'esta practica que resta un 23% en la recaptació d'impostos, el que equival a prop del 6% del PIB, segons dades publicades per Funcas.\nPosted On Dimecres, 21 Novembre 2018 16:58 Escrit per Redacción\nOntinyent augmenta per quart any consecutiu les famílies amb bonificacions del pagament de l’IBI\nPer quart any consecutiu, l'Ajuntament d'Ontinyent augmenta la xifra de famílies beneficiàries de les subvencions al pagament de l'Impost de Bens Immobles a la vivenda habitual.\nPosted On Divendres, 16 Novembre 2018 17:07 Escrit per Redacción\nL’alcalde d’Ontinyent, Jorge Rodríguez, la 1ª tinent d’alcalde, Rebeca Torró, i el Director General d’Habitatge, Rafael Briet, donaven hui detalls de l’acord que permetrà a l’administració autonòmica invertir a Ontinyent els 3 milions d’euros del conveni incomplit per l’Institut Valencià de la Vivenda (IVVSA) durant l’etapa d’Isabel Bonig (PP) com a Consellera d’Infrastructures.\nPosted On Dijous, 15 Novembre 2018 18:21 Escrit per Redacción


Estatuts - Federació Catalana d'Espeleologia\nLa Federació Catalana d’Espeleologia és el resultat d’una voluntat d’organització per part dels grups espeleològics catalans, que neix després de passar per diferents estadis organitzatius durant 25 anys, des de la tardor de 1979 en què el col·lectiu espeleològic català decideix separar-se dels òrgans federatius dels esports de muntanya. Després d’un període provisionalitat, el 30 de març de 1982 el Ple del “Consejo Superior de Deportes” aprova la creació de la Federació Espanyola d’Espeleologia i, en conseqüència, la de la Federació Catalana d’Espeleologia, que, d’acord amb les normes dictades per la Direcció General de l’Esport de la Generalitat de Catalunya, redactà els seus primers Estatuts, que foren aprovats per l’Assemblea General el dia 19 de setembre de 1982 i ratificats pel Director General de l’Esport el dia 10 de novembre del mateix any. Aquests primers Estatuts foren lleugerament modificats per l’Assemblea General celebrada el dia 6 de març de 1988 i ratificades les modificacions per la Direcció General de l’Esport el dia 23 del mateix mes.\nD’acord amb el que disposava el Decret 70/1994 de 22 de març, pel qual es regulaven les federacions esportives catalanes, es redactaren uns Estatuts que van ésser aprovats per l’Assemblea General de la Federació el dia 10 de novembre de 1996. Tanmateix l’Assemblea de la Federació Catalana d’Espeleologia, per unanimitat, va fer constar el seu rebuig al tractament que aquell decret donava a les entitats adherides. Posteriorment es va aprovar el Decret legislatiu 1/2000, de 31 de juliol, pel qual s’aprovà el Text únic de la Llei de l’esport. Per altra banda, aquests Estatuts també foren modificats en tres ocasions per fer-hi constar el trasllat del domicili, la disciplina de l’Espeleologia Subaquàtica Continental i per donar cabuda a la llicència individual.\nPel desenvolupament de la pròpia activitat de la Federació Catalana d’Espeleologia es fa necessari adaptar els Estatuts, per la qual cosa es redacten i s’aproven per majoria en l’Assemblea General Extraordinària de 21 de març 2010.\nEstatuts de la FCE de 21 de març 2010


Nom: CAN COMARODONA\nAdreça: Can Comarodona (afores d'Anglès)\nNúm. Registre / Catàleg: 11222-I\nMasia que consta de dues plantes i coberta amb una teulada a dues aigues de vessants a façana.\nPel que fa a la façana principal, la planta baixa consta de tres obertures, a destacar especialment dues com són el gran portal adovellat d’arc de mig punt amb dovelles de gran tamany ben escairades i una petita finestra rectangular, a la llinda de la qual hi consta la data de 1647 i un emblema circular.\nEl primer pis consta de quatre obertures rectangulars, a destacar especialment les dues centrals. La primera té una llinda monolítica conformant un arc pla, muntants de pedra, ampit treballat i en el dintell s’observa la data de 1678. La segona és una finestra amb permòdols i ampit treballat, sota del qual trobem la solució que consisteix en la disposició de tres pedres sota com a mesura de reforç en la sostentació de la pesant finestra. Entremig de les dues finestres trobem un rellotge de sol.\nEn la façana nord, que en l’actualitat serveix com a estable per a les ovelles, destaca un gran portal adovellat d’arc de mig punt amb unes dovelles de gran tamany i molt ben escairades. En el mateix nivell de la planta baixa trobem una minúscula obertura rectangular i en el dintell de la qual s’observa la data de 1747. En aquesta façana nord, a nivell de coberta, s’observa perfectament la cornisa catalana.\nAdossat a l’immoble, en sentit transversal, trobem una construcció de dues plantes, bastant reformada per tal d’habilitar-la com a habitatge, però que tot i així conserva diversos elements originals: tant en la planta baixa, amb un portal rectangular, amb llinda monolítica conformant un arc pla, muntants de pedra ben escairats i una llinda de grans proporcions que recull la inscripció:\n1 6 + 4 7\nSALVI· RVIRA I· COMARRV (dona)\nUna inscripció complementada per la disposició d’un floró central coronat per una Creu. Com també en la planta baixa, amb una obertura rectangular, amb llinda monolítica, muntants, ampit treballat i en el dintell trobem la data de 1651.\nPer finalitzar, cal dir que, en sintonia amb la façana nord, la façana sud també alberga un altre gran portal adovellat d’arc de mig punt amb grans dovelles. Masia que consta de dues plantes i coberta amb una teulada a dues aigues de vessants a façana.\nUna masia que pels seus trets constitutius la podríem enquadrar dins d’una primera tipologia o família de masies. Les masies que es corresponen amb aquesta primera tipologia comparteixen tota una sèrie de trets comuns, com ara el fet de tenir la coberta amb els vessants encarats cap a les façanes principals. Aquest tipus sol correspondre normalment a les masies de més antiguitat sorgides d’una evolució continuada a partir d’un primer cos de reduïdes dimensions. Aquest primer nucli construït als vo...\nLa primera referència documental del mas és del segle XIV (1326).\nConsta també l’existència, dins el mas d’una capella dedicada a Sant Miquel. Aquesta entrà en desús a principis del segle XVII, quan un retaule que hi havia fou traslladat a l’ermita de Sant Amanç (Anglès). Des de 1929 aquest retaule està conservat al Museu Diocesà de Girona.\nLa dovella clau del portal d’entrada recull la data de 1648.\n1980-1990 Obres de reforma interior d'un dels adossats a la masia


Colabora - Mamare\nPodeu col·laborar amb nosaltres de diverses maneres:\nTotes les persones interessades poden ser sòcies de MamarePer a això, únicament haureu d'emplenar aquest formulari i fer-nos-el arribar mitjançant correu electrònic, personalment o podeu enviar-ho al Centre de Salut Gran Via de Castelló de la Plana. Actualment la quota de sòcia és de 15 € anuals; podeu ingressar-la en qualsevol moment o domiciliar els pagaments en el nostre compte de TRIODOS: ES51 1491 0001 2130 0006 6791 (el cobrament de les successives domiciliacions es duu a terme durant el primer trimestre de cada any).\nSi a més voleu anar més enllà, podeu formar part de la nostra associació com a sòcia activa i ajudar-nos a promocionar la lactància en els grups de suport i/o en altres activitats. Per a això podeu escriure'ns un correu a mamarecastello@gmail.com.\nLes sòcies actives de Mamare són el pilar de la nostra associació, sense elles no ens seria possible fer tot el que fem.\nFinalment, podeu col·laborar amb l'associació mitjançant donacions a siga donant material de lactància per a altres mares o bé fent un donatiu econòmic en el número de compte de TRIODOS: ES51 1491 0001 2130 0006 6791.


Nico Laprovittola, jugador del Barça de bàsquet | FC Barcelona\nEl Barça ha superat el Joventut de Badalona al derbi català de la jornada d’ACB d’aquest cap de setmana. Els blaugranes s’han imposat per 99-84 gràcies a un magnífic últim quart. D’altra banda, el Baxi Manresa ha sumat un nou triomf en superar l’Hereda San Pablo Burgos per 93-68. Els tres equips catalans de la Lliga ACB se situen entre els quatre primers classificats. El Barça és segon, els manresans són tercers i la Penya és quarta. Val a dir que els badalonins han jugat dos partits menys que l’equip del Bages.\nEl derbi es queda al Palau Blaugrana (99-84)\nEl Barça ha obert una petita escletxa al marcador només començar el partit gràcies a tres triples consecutius de Nikola Mirotic. Els locals han arribat al final del primer quart dominant el marcador per 24-13. El Joventut ha reaccionat al segon període i ha estat capaç de reduir la distància al marcador fins als cinc dígits gràcies al lideratge d’Ante Tomic, que ha estat el màxim anotador visitant amb vint punts. La igualtat s’ha mantingut fins a l’últim període, on el Barça ha sentenciat el partit gràcies a dos triples seguits de Kuric i un altre de Laprovittola. L’argentí no ha tingut pietat del seu exequip als darrers minuts i ha estat clau per segellar el triomf blaugrana amb onze punts al quart període. De fet, el base ha estat el màxim anotador del partit amb 21 punts.\nEl Manresa protagonitza una nova exhibició (93-68)\nL’Hereda San Pablo Burgos tan sols ha plantat cara al Nou Congost durant set minuts. Dos triples de Thomasson i un de Francisco al final del primer quart han atorgat als locals un avantatge d’onze punts. L’equip de Pedro Martínez ha acabat de sentenciar al partit abans del descans gràcies als seus onze rebots ofensius i a les deu pèrdues que ha comès el seu rival a la primera meitat. La diferència al marcador al final del segon quart era de disset punts. El Burgos ha reaccionat mínimament al tercer període per reduir la distància fins als onze punts. Però els locals han tornat a accelerar i han protagonitzat una autèntica exhibició de joc col·lectiu als últims deu minuts per augmentar la seva renda fins als 25 punts al final del partit. Chima Moneke ha estat el màxim anotador del duel amb 17 punts.\nBarça Baxi Manresa Joventut de Badalona Lliga ACB Penya\nUn jugador de la Premier, acusat de violència masclista i violació\nLa seva parella ha compartit diversos documents a les xarxes socials per demostrar aquestes agressions


Entrevista a Carme Javaloy | Revista de l'IES Llavaneres Entrevista a Carme Javaloy – Revista de l'IES Llavaneres\nEntrevista a Carme Javaloy\n12 novembre 2018 - Uncategorized\nVam fer una entrevista a la professora de cultura i valors ètics, Carme Javaloy. Li vam fer algunes preguntes i ens va explicar algunes coses…\nElla viu a Palafolls. Des de petita volia ser professora, li agradava jugar amb els seus ninots i amb els seus amics a ser mestra. Ja porta 12 anys en el IES Llavaneres, mai ha estat a cap altre institut.\nUna de les coses que ens va comentar es que els professors coneixen els alumnes de diferent manera que els seus pares i aixo produeix un xoc. Normalment, es comporten diferent al institut que a la seva pròpia casa.\nTambé vam estar parlant sobre el sistema educatiu, i ens va comentar que no li agrada gens, i opina que hi ha massa burocràcia.\nUna anècdota curiosa seva, es que tenia una alumna que se li sortia el dit i anava a buscar a la Carme per que li poses bé, perquè deia que ella era la única capaç de fer-ho. Ara la noia esta vivint a Mèxic i encara tenen relació


Ramon Tremosa: Com pot perdre Donald Trump - El Temps\nCom pot perdre Donald Trump\nLa setmana passada vaig ser a Washington, en viatge oficial de la delegació dels Estats Units del Parlament Europeu. Fa temps que no em cal explicar què és el llaç groc que sempre porto a l’americana: aquesta vegada, abans que féssim l’e-mail a tot el Parlament informant de la vaga de fam, els eurodiputats de la delegació ja em preguntaven per la salut dels nostres presos polítics. L’impacte mediàtic de la vaga de fam ha estat global. A Washington tota la setmana passada s’ha recordat i honorat el president número 41, George Bush pare: va ser dialogant amb els demòcrates, va impulsar la globalització i el multilateralisme, va reconèixer l’Alemanya reunificada i va felicitar Clinton quan va perdre al 1992: “Sereu d’ara endavant el meu president”. El contrast amb el president Trump és evident.\nL’economia nord-americana avui va com un coet: l’atur es troba en mínims històrics i les rebaixes fiscals de Trump de 2017 han rellevat, a l’hora d’impulsar l’economia, els estímuls monetaris de la Reserva Federal (FED). El banc central dels EUA, de manera extraordinària, i via massives injeccions de liquiditat, havia impulsat el creixement econòmic des de 2008 fins fa poc.\nAixí, des de fa dos anys la FED està retirant els estímuls extraordinaris i fa un any que ja ha començat a apujar els tipus d’interès per normalitzar la política monetària. Serà difícil de mantenir dos anys l’actual ritme de creixement. Aquests dies de record i memòria del president Bush plana sobre Washington el record de la desfeta dels republicans de 1992. Bush va esdevenir extraordinàriament popular el 1990 arran de la guerra contra l’Iraq per fer revertir l’ocupació de Kuwait. Un any abans de les eleccions de 1992, però, l’economia global va entrar en recessió econòmica i Bush va perdre contra Clinton, que va centrar la seva campanya en el seu famós eslògan “It is the economy, stupid!”.\nBush es va queixar amargament que la FED, entre 1991 i 1992, va apujar moltes vegades els tipus d’interès, fet que va encarir el crèdit a famílies i empreses. La FED és un banc central independent del poder polític i el seu president Allan Greenspan s’hi va veure obligat per frenar la inflació: no es pot adaptar el calendari anticrisi d’un banc central a les conveniències del calendari electoral d’un president. Les recents eleccions parcials al Congrés, si bé al Senat els republicans han ampliat la seva majoria, han permès als demòcrates recuperar la majoria a la Casa dels Representants.\nPer bé que Trump ha resistit més bé del que preveien les enquestes, en el vot suburbà els demòcrates han avançat qualitativament. Cal recordar que les ciutats voten massivament els demòcrates i el camp vota massivament els republicans. És a les zones intermèdies suburbanes on es juga la majoria. Els demòcrates han guanyat 8 governadors als republicans i han estat a punt de vèncer els estats de Texas i Geòrgia. D’altra banda, la guerra contra el lliure comerç de Trump busca repatriar inversions de multinacionals nord-americanes als EUA, però ara com ara Trump no està aconseguint l’èxit esperat.\nSi Trump entra en una espiral de guerra tarifària creixent contra Europa, pot contribuir a contraure l’activitat econòmica també als EUA en els propers trimestres, just en ple període preelectoral.\nTrump pot perdre al 2020 si l’economia es desaccelera. Si això passa i els demòcrates troben un candidat fresc, capaç de resistir l’estil populista i agressiu de Trump i de vendre un missatge en positiu com el de Beto O’Rourke a Texas, poden recuperar la presidència dels EUA.\nEls EUA es polaritzen electoralment i de manera creixent també pel gènere i per la formació: les dones més formades voten encara més els demòcrates i els homes menys formats voten més els republicans. Potser per això Hillary Clinton torna a fer conferències per tot el país...


Els 12 integrants de la cèl·lula terrorista de Ripoll\nAquests són, segons els Mossos, els presumptes terroristes que dijous van provocar una matança a Barcelona i Cambrils\n4 min. Barcelona 20/08/2017 23:53\nDETINGUTS A RIPOLL\nels 2 morts\nde l’atac a la Rambla\nFONT: ELABORACIÓ PRÒPIA GRÀFIC: R.MARFÀ\nde l’atac a\n[si veus aquest contingut des d'una aplicació mòbil, clica aquí per veure el gràfic que il·lustra el text]\nVa ser el primer detingut a Ripoll i es va dirigir a la comissaria dels Mossos del municipi després de veure la seva imatge als mitjans de comunicació perquè se’l relacionava amb l’atemptat a la Rambla de Barcelona. Ha afirmat que era a Ripoll en el moment de l’atac i ha assegurat que el seu germà Moussa li havia robat la documentació. En la declaració com a detingut davant la policia, ha acusat l’imam de ser l’instigador de la radicalització dels joves del municipi.\nÉs un dels abatuts en l’atemptat de Cambrils. En les primeres hores posteriors als atacs a la Rambla de Barcelona i al passeig Marítim de Cambrils es va situar el focus de la sospita sobre ell com a principal autor de l’atropellament mortal a la capital catalana, però a mesura que passaven les hores s'anava creient que no era el principal sospitós. És el germà del primer detingut a Ripoll, que va acusar-lo d’haver-li robat la documentació per llogar les furgonetes.\nÉs el propietari de l’Audi A3 amb el qual 5 membres de la cèl·lula van envestir un control policial al passeig Marítim de Cambrils. Va ser el tercer detingut a Ripoll i és el germà de dos dels altres implicats en el grup.\nÉs un dels 5 abatuts de l’atac de Cambrils i és menor d’edat. És el germà del principal sospitós d’haver perpetrat l’atemptat a la Rambla de Barcelona i un dels desapareguts amb una ordre policial de cerca i captura.\nÉs el propietari d’un locutori a Ripoll i va comprar un bitllet per viatjar al Marroc. Va ser el segon detingut a Ripoll tot i que la seva dona l’ha desvinculat de la trama: ha dit que no tenia cap relació amb els altres integrants del grup.\nÉs un dels abatuts a Cambrils. La seva targeta de crèdit va aparèixer dins la furgoneta que els Mossos van localitzar al mateix municipi amb una destral i diversos ganivets. És el germà d’un detingut i d'un dels desapareguts.\nMohamed Houli Chemial\nÉs l’únic supervivent de l’explosió d’Alcanar i el primer detingut del grup. Un cop recuperat de les ferides va ser traslladat a la comissaria de Tortosa, on l’han interrogat per conèixer el funcionament del grup.\nÉs un altre dels abatuts en l’atemptat de Cambrils i és el germà d’un altre dels integrants de la cèl·lula que també va morir en el mateix atac. Està implicat en el lloguer de vehicles que es volien utilitzar per cometre els atacs.\nEra l’imam de Ripoll i els Mossos estan a l’espera dels resultats de les proves d’ADN per saber si és un dels morts que s'han trobat entre les runes de la casa d’Alcanar. La investigació policial el situa com el líder de la cèl·lula.\nÉs un dels 5 abatuts de l’atac de Cambrils i és menor d’edat. És el germà d’un altre membre del grup que també va morir en l’atemptat al passeig Marítim, on els Mossos van disparar-los després que envestissin un control policial.\nÉs el principal sospitós d’haver conduït la furgoneta de l’atemptat a la Rambla de Barcelona. Els indicis de la policia apunten que va actuar en solitari quan va executar aquest atac. Les tres furgonetes es van llogar amb la seva targeta de crèdit i és un dels desapareguts. De fet, s’ha emès una ordre de cerca i captura internacional perquè qualsevol policia europea que el localitzi ho notifiqui de manera immediata. També és el germà d’un dels 5 abatuts a Cambrils.\nEls Mossos estan pendents dels resultats de les mostres d’ADN per confirmar que les restes biològiques que s’han trobat entre les runes del xalet d’Alcanar són seves. Fins ara la policia ha identificat dos morts entre les restes de la casa. El desembre de l’any passat va viatjar a Zuric amb Mohamed Hychami, un dels membres abatuts en l’atemptat de Cambrils. És el germà d’un detingut i d’un altre dels abatuts en l’atac al passeig Marítim de Cambrils.


Justícia elimina més de 200.000 expedients prescrits\nper alliberar espai\nEquivalen a més d'un quilòmetre de documentació del període comprès entre el 1945 i el 1998\nRubí - Dilluns, 17/02/2020 - 14:02\nEl Departament de Justícia ha decidit eliminar un total de 212.702 expedients de judicis de faltes, prescrits i sense valor, per alliberar espai als òrgans judicials. En total, equivalen a més d’un quilòmetre de documentació del període comprès entre el 1945 i el 1998.\nLa Junta d’Expurgació de la Documentació Judicial de Catalunya ha decidit conservar d’aquest període uns 19.000 expedients de judicis de faltes pel seu valor històric o com a mostra dels canvis legislatius. Aquests documents, que equivalen a 100 metres de documentació, es podran consultar als arxius històrics de la Generalitat.\nDes del 2015, Justícia ha destruït uns 2,2 quilòmetres de documentació, que passaran a ser 3,2 amb el que s’ha decidit destruir aquest any.\nEls expedients que s’eliminen pertanyen a 94 jutjats de 23 partits judicials. Es tracta d’Amposta, Balaguer, Barcelona, la Bisbal d’Empordà, Cerdanyola del Vallès, Cervera, Esplugues de Llobregat, Figueres, Girona, Granollers, l’Hospitalet de Llobregat, Lleida, el Prat de Llobregat, Reus, Rubí, Sabadell, Sant Boi de Llobregat, Sant Feliu Llobregat, la Seu d’Urgell, Solsona, Tarragona, Tortosa i Tremp.\nActualment, els arxius dels jutjats de Catalunya custodien més de 260 quilòmetres de documentació.


i Alcalà de Xivert | enciclopèdia.cat\nAlcalá de Chivert (es)\nVista general d’Alcàlà de Xivert\nMunicipi del Baix Maestrat.\nComprèn tres sectors: la zona costanera, des de la desembocadura de la rambla de les Coves (on es troba el llogaret de Capicorb), al S, fins a la partida de Ribamar, al N, amb el poble d’Alcossebre el corredor prelitoral, on es troba la vila d’Alcalà i per on passen les vies de comunicació entre València i Barcelona, drenat per la rambla d’Alcalà (que desemboca a la mar prop de Benicarló) i separat de la costa per les serres de Xivert (on es troben les restes del castell de Xivert) i d’Irta i la muntanya de Sant Benet (on es troba l’ermita del mateix nom); i la vall d’Àngel, que s’estén al NE fins a les Talaies d’Alcalà i on es troba el caseriu de la Vall d’Àngel. La rambla de les Coves (o riu de Sant Miquel), que penetra dins el terme per l’anomenat estret del Riu, passa entre els despoblats d’Almedíxer (a la dreta) i de Castellnou (a l’esquerra), del qual resta l’església de Sant Miquel, a l’indret del previst pantà d’Aulerit. La terra no conreada (9.500 ha), ocupada per pasturatge i per brolles de romaní, és de propietat particular; les terres de conreu són força repartides i són explotades en un 95% pels mateixos propietaris. Només 318 ha són de regadiu, que aprofita les venes d’aigua subterrània extreta amb motors o amb sínies. La resta és terra de secà (cereals, garrofers, ametllers, oliveres i vinya). La ramaderia (sobretot el bestiar oví), la cria d’animals de granja, la fabricació de crin vegetal i altres modestes activitats industrials complementen les activitats econòmiques. A les localitats costaneres, la pesca (sardines i cloïsses) i, sobretot, el turisme són dominants. La població experimentà una disminució progressiva entre el 1900 (6.293 h) i el 1950 (4.362 h). La vila (3.772 h , xivertins\nCampanar de l’església parroquial d’Alcalà de Xivert\n; 159 m alt.), situada vora la carretera i la línia de ferrocarril de Barcelona a València, posseeix una gran església parroquial construïda entre el 1735 i el 1766 amb un campanar de 68 m d’altitud (bastit del 1783 al 1808) i una triple portada neoclàssica a la façana. Els templers, que posseïen el castell de Xivert des de la conquesta cristiana (1233), atorgaren el 1251 carta de poblament a favor de diversos cristians perquè s’establissin al lloc d’Alcalà (en canvi, el lloc de Xivert restà de població musulmana, cosa excepcional al Maestrat, fins a l’expulsió del 1609). El 1316 l’orde de Montesa substituí el dissolt orde del Temple, i Alcalà esdevingué el cap d’una comanda o batllia de l’orde batllia d’Alcalà. La vila fou incendiada el 1521 pels agermanats. Durant la primera guerra Carlina, el cap carlí Serrador s’emparà de la població, on féu afusellar el comandant governamental Vila-roig.


Notícies - L´Ajuntament de VNG inicia una experiència pionera per fomentar les energies renovables - Agència Local de l'Energia - Vilanova i la Geltrú\nNotícies - L´Ajuntament de VNG inicia una experiència pionera per fomentar les energies renovables\nL'Ajuntament de Vilanova i la Geltrú ha cedit les cobertes de la Llar d'Infants l'Escataret i de les naus de Promoció Industrial Vilanova SAM (PIVSAM) per a col·locar-hi una instal·lació fotovoltaica connectada a la xarxa elèctrica.\nAquesta iniciativa fa de l'Ajuntament un consistori pioner i capdavanter en la cessió de les cobertes municipals per a col·locar-hi instal·lacions que generin energies netes, és a dir, aquelles que no es basen en la utilització dels combustibles fòssils i que s'obtenen a partir del sol o altres fonts d'origen renovable. La iniciativa impulsada per l'Ajuntament també permet que aquelles persones o entitats que ho desitgin puguin participar econòmicament a la iniciativa.\nEl projecte pretén assolir dos grans objectius. En primer lloc, fer una aposta per la utilització de les energies renovables i, d'aquesta manera, disminuir la dependència respecte els combustibles fòssils. En segon lloc, donar a conèixer aquestes energies renovables entre la ciutadania i donar-li l'oportunitat de poder participar a la iniciativa.\nVíctor Montserrat, director d'AV Energia, l'empresa guanyadora del concurs públic per la concessió d'una llicència per a l'ocupació d'aquestes dues cobertes municipals, ha explicat que aquesta "és la primera iniciativa d'aquestes característiques a Espanya", ja que "per primera vegada un Ajuntament té la voluntat d'involucrar als ciutadans en un tema com aquest".\nAquest fet ha provocat que diversos consistoris d'arreu del territori s'hagin interessat per la iniciativa vilanovina i demanin consell per a desenvolupar projectes similars.\nEn aquest sentit, Iolanda Sánchez, primera tinent d'alcalde i regidora de Governança, Participació i Medi Ambient ha destacat que des de l'Ajuntament "creiem en iniciatives que fomentin la corresponsabilitat i conscienciïn i involucrin a la ciutadania per millorar Vilanova i la Geltrú i el món".\nLes instal·lacions fotovoltaiques que permeten aquesta participació ciutadana s'instal·laran a les cobertes municipals i tenen les següents característiques:\nLlar d'infants l'Escataret\nSuperfície: 695,5 m2\nPotència: 23,4 kWp\n312 mòduls solars de 75 Wp\nCost instal·lació: 111.831,5 euros\nNaus de PIVSAM\nLa inversió total de les dues instal·lacions està al voltant dels 250.000 euros, mentre que la seva producció estimada és de 60.389 kWh/any. Si considerem que el preu de venda de l'energia elèctrica per les instal·lacions col·locades sobre coberta està establerta a 0,34 euros, això representa que aquest tipus d'instal·lacions poden tenir uns ingressos econòmics anuals de 20.532,26 euros.\nL'Ajuntament de Vilanova i la Geltrú obté per la cessió de les cobertes fotovoltaiques un 7% de la producció anual de la planta, el que representa uns 1.400 euros/anuals, aproximadament, per la cessió de les dues cobertes. A més, cada instal·lació evitarà l'emissió de 12,5 tones de diòxid de carboni a l'atmosfera i la seva producció conjunta serà equivalent al consum de 25 habitatges.\nAquesta instal·lació fotovoltaica s'unirà a la plata fotovoltaica d'1 hectàrea que s'instal·larà a l'antic abocador municipal, que s'espera que es comenci a construir en els propers mesos, ja que actualment es troba en fase de tramitació administrativa.\nAV Energia, empresa que gestionarà la participació ciutadana\nL'empresa AV Energia y Soluciones, S.L ha estat la guanyadora del concurs públic per la concessió d'una llicència per a l'ocupació de la coberta de la llar d'infants l'Escataret i de les naus de l'empresa municipal Promoció Industrial Vilanova SAM (PIVSAM), situades al polígon de Santa Magdalena.\nAV Energia està especialitzada en realitzar treballs d'enginyeria, instal·lació, muntatge, posada en servei i manteniment de tota classe d'instal·lacions solars fotovoltaiques.\nPer tal de poder fer efectiva la participació d'aquells ciutadans i entitats interessades en l'explotació econòmica de les plantes solars fotovoltaiques instal·lades sobre les naus de PIVSAM i la llar d'infants l'Escataret, l'empresa AV Energia Soluciones y Servicios,S.L. transmetrà la llicència objecte del concurs a l'empresa anomenada AV ENERGIA SOLTAICA.S.L.U.\nParticipació de la ciutadania en el projecte\nEn aquesta iniciativa mediambiental hi poden participar tots els ciutadans i ciutadanes i entitats interessades. Es donarà prioritat a totes les persones que estiguin empadronades a Vilanova i la Geltrú.\nLa forma contractual escollida per l'empresa AV Energia Soluciones y Servicios ha estat el contracte de Comptes en Participació (regulat pels articles 239-243 del Codi de Comerç). Aquest contracte consisteix en una relació contractual privada entre l'empresa explotadora de la instal·lació i el partícips.\nAquest tipus de contracte ofereix una rendibilitat als partícips en funció dels rendiments que obté l'empresa per la venda de l'energia elèctrica a la companyia distribuïdora durant un període de 25 anys. En aquest sentit, la rendibilitat que n'obtindran serà de fins a un 6%, mentre que la retribució la rebran anualment.\nLes persones interessades en participar en el projecte ho poden fer mitjançant la compra d'una participació. Els ciutadans o les entitats interessades podran comprar participacions de 500, 1.000, 1.500 o 2.000 euros.\nEn concret s'estableix el següent nombre de participacions depenen de la quantitat aportada:\n- Per una aportació econòmica de 2.000 euros, el nombre màxim de participacions serà de 55, què representa un 31% del total de les participacions.\n- Per una aportació econòmica de 1.500 euros, el nombre màxim de participacions serà de 70, què representa un 40% del total de les participacions.\n- Per una aportació econòmica de 1.000 euros, el nombre màxim de participacions serà de 30, què representa un 17% del total de les participacions.\n- Per una aportació econòmica de 500 euros, el nombre màxim de participacions serà de 20, què representa un 11,4% del total de les participacions.\nEn aquest sentit, el procés de participació ofereix la possibilitat que el nombre de participacions que puguin comprar els ciutadans o entitats sigui el 100% del cost de les dues instal·lacions solars fotovoltaiques.\nCada ciutadà, ciutadana o entitat que ho desitgi podrà adquirir una participació per l'import que esculli. En el cas que un ciutadà o entitat desitgi més d'una participació les podrà reservar, però es prioritzarà que totes aquelles persones interessades puguin obtenir com a mínim una participació.\nEn el supòsit que les persones interessades fossin superiors al nombre de participacions es realitzarà un sorteig. Aquest tindria lloc el dia 31 de juliol de 2009, a les 12 h al Centre Cívic la Geltrú.\nEls ciutadans poden transmetre en qualssevol moment a altres ciutadans o entitats la titularitat i els drets derivats del contracte de comptes de participació, comunicant-ho degudament a l'empresa explotadora.\nLes persones interessades a participar en la iniciativa disposaran d'un punt d'atenció individualitzada, al Centre Cívic La Geltrú, durant els dies 9,10,15,17,22, 24, 28 i 30 del mes de juliol, de les 17 a les 20 hores. A més, també es repartiran 30.000 díptics informatiu a la ciutat i al conjunt de la comarca.\nLes energies renovables, a l'alça\nEn l'actualitat, el percentatge de participació de les energies renovables en el balanç d'energia primària a Catalunya representava el 2,8% a l'any 2007 (dades provisionals de l'Institut Català d'Energia).\nEl Pla de l'Energia de Catalunya 2006-2015 preveu que el percentatge de participació de les energies renovables en el balanç d'energia primària passarà del 2,9%, a l'any 2003 (valor corregit considerant una hidraulicitat mitjana), al 9,5% l'any 2015.\nPel que fa a la generació d'energia elèctrica, aquest Pla preveu que assoleixi un valor del 24% l'any 2015. Aquest percentatge és inferior a l'objectiu estatal (el Plan de Energias Renovables a Espanya (PER) 2005-2010 preveu arribar fins el 29,4%) principalment per la menor participació de la gran hidràulica i de la producció eòlica a Catalunya respecte del conjunt de l'Estat espanyol.\nPel que fa a la situació de l'energia fotovoltaica, les instal·lacions connectades a xarxa a Catalunya al juny de 2009 són de 161,479 MW, mentre que el Pla de l'Energia de Catalunya 2006-2015 preveu assolir un total de 100 MW l'any 2015.\nA nivell nacional, a l'any 2006 hi havia un total de 118 MW instal·lats, mentre que al juliol d'enguany hi ha 3.390 MW instal·lats. D'aquestes dades s'extreu que a nivell català i Estatal s'ha produït un important increment d'aquest tipus de tecnologies solars que ha premés assolir totes les previsions inicials.


«La crisi ha fet aflorar punts febles del sistema educatiu que caldrà afrontar si no volem perdre infants pel camí» | NacióSantCugat\n«La crisi ha fet aflorar punts febles del sistema educatiu que caldrà afrontar si no volem perdre infants pel camí»\nEl president de l'AFA del Joan Maragall, Eduard Pla, assegura que els centres educatius s'enfronten a un curs acadèmic ple de reptes i d'incerteses\nper Sergi Baixas , Sant Cugat, 21 de maig de 2020 a les 12:00 |\nEduard Pla, president de l'AFA del Joan Maragall | Cedida\nLes conseqüències de la crisi del coronavirus són difícils de preveure, però l'impacte que ha causat i causarà en el sistema educatiu serà un dels principals reptes del país en el futur immediat. El president de l'Associació de Famílies d'Alumnes (AFA) de l'escola Joan Maragall de Sant Cugat, Eduard Pla, en una entrevista a NacióSantCugat, assegura que els centres educatius s'enfronten a un curs acadèmic ple de reptes i d'incerteses que requerirà de l'ajut de tots els agents del sistema educatiu per superar la situació.\nPer la seva banda, Pla també expressa el seu agraïment i satisfacció per la gestió de l'escola, que s'ha mostrat "molt receptiva" davant l'oferiment i acompanyament de l'AFA per tal de buscar solucions i donar resposta a les necessitats dels alumnes. Tanmateix, també apunta que la pandèmia ha fet aflorar un seguit de punts febles en el sistema educatiu que caldrà combatre'ls de seguida per no perdre a cap infant pel camí que s'hagi quedat enrere durant aquests dies. Un confinament, que no ha sigut igual per a tothom amb casuístiques i demandes diferents a cada llar.\n- Com estan vivint les famílies el període de confinament?\n- Des de la Junta hem arribat a la conclusió que cada casa és un món. Cada família viu la situació d'una manera diferent i és molt difícil de generalitzar; no hi ha un sentiment únic. Nosaltres, que hem anat seguint estretament el pols a les famílies, ens adonem que el nivell d'expectatives, de necessitats i inclús d'implicació és molt particular en cada cas.\n- Quin és el principal problema que han diagnosticat?\n- A part del cansament, la conciliació laboral dels pares amb l'acompanyament de les tasques educatives dels infants. Ara bé, després entres en detall i a la mateixa classe et trobes que hi ha famílies que volen més "teca", altres que en volen menys perquè no hi poden ser tant a sobre dels petits; famílies que valoren positivament les classes virtuals, d'altres que no en volen ni a sentir parlar... El resum seria que hi ha famílies que compten amb el personal i material tecnològic necessari per ensortir-se'n i d'altres, no. La casuística és molt diversa.\n- Quina valoració en fan de la reacció de l'escola?\n- Estem molt contents del procés que hem anat elaborant al llarg d'aquests dies amb l'escola. El centre ha estat molt receptiu en l'acompanyament què els hem anat oferint des del primer dia per tal d'intentar pal·liar l'impacte de la pandèmia en l'ensenyament dels alumnes. És veritat que durant les primeres setmanes vam quedar tots una mica estabornits davant la nova realitat, però ja de cara a Setmana Santa vam aconseguir agafar una dinàmica amb direcció per donar resposta a les necessitats que anaven sortint de la qual n'estem bastant satisfets.\nUn alumne treballant de forma telemàtica Foto: Escola Montessori\n- Quins han estat els objectius de la seva tasca?\n- Garantir una periodicitat. Una periodicitat que permetés a les famílies entrar en una cadena caldendaritzada per ajudar-les a agafar un ritme, així com mantenir una coordinació entre els delegats de classe amb el personal docent organitzant trobades periòdiques per facilitar la feina telemàtica educativa. Una de les nostres demandes era que l'alumnat rebés permanentment un feedback, una interacció amb els seus tutors per tal de motivar-los i estimular-los a l'entregar les diferents activitats.\n- Com s'ha impartit l'activitat acadèmica de l'escola durant aquests dies?\n- L'eina que s'ha utilitzat més i de la qual n'estem força contents és el blog de l'escola. En aquest espai, s'ha penjat material educatiu dividit segons els cicles formatius amb un recull de propostes sobre les diferents matèries de forma setmanal. Una eina molt útil que ha servit per donar un cop de mà a les famílies a programar-se el confinament.\n"Ara entrarem en una dimensió desconeguda"\nA més, també s'han organitzat trobades virtuals de grups de cinc o sis nens que serveixen per mantenir el contacte amb els tutors. No volíem que els nens quedessin desconnectats de la dinàmica escola. Des de l'AFA ens sembla primordial que els infants spiguen que hi ha algú que està pendent de tu fora del nucli familiar. A més, allà on no es podia arribar amb trobades virtuals es buscaven alternatives perquè els tutors poguessin continuar en contacte amb els alumnes, habilitant, si feia falta, trucades telefòniques individualitzades.\n«Quan torni l'escola, un mateix professor no podrà fer classe a diferents grups d'alumnes»\nJesús Viñas Cirera, director dels Serveis Territorials d'Educació al Vallès Occidental, explica que el curs vinent caldrà recuperar el temps perdut amb mesures de distanciament entre alumnes\n- El conseller d'Educació, Josep Bargalló, anunciava ahir que aquells centres ubicats en regions sanitàries en la fase 2 del desconfinament podrien reobrir les seves portes. Com valoren una possible reobertura durant el mes de juny?\n- Com a idea sembla interessant, ara bé, la concreció de tot plegat queda una mica a l'aire. Al cap i a la fi, el què s'està dient és que cada escola haurà de dissenyar un pla de retorn i estudiar la seva viabilitat. A títol personal, veuria amb bons ulls que d'alguna forma els nens poguessin acomiadar el curs de manera presencial, crec que seria important. Però alhora temo que aquesta concreció seria difícil.\nUna aula buida. Foto: Europa Press\n- Des del govern s'ha insistit que ara sortim d'una crisi sanitària per encaminar-nos a una crisi educativa i que cal estar preparats.\n- Sí. Ara entrarem en una dimensió desconeguda, però el que està clar, és que sense els recursos necessaris, enfrontar-se al pròxim curs acadèmic serà molt complicat. Des de la Junta només esperem que totes aquestes mesures transitòries adoptades pel moment excepcional que estem vivint no s'allarguin massa en el temps.\n"Necessítarem molts recursos si l'objectiu és fer front a tots els reptes que se'ns venen a sobre durant el curs vinent"\nA tot això, cal destacar que la crisi del coronavirus també ha fet aflorar alguns punts febles del món educatiu, com ara la bretxa digital entre l'alumnat, als quals és necessari posar-hi remei al més aviat possible. I en aquest sentit ens haurem de posar les piles perquè, o hi ha un esforç important per part de tots els agents educatius per combatre aquests punts dèbils o acabarem perdent a infants pel camí.\n- Quin missatge els agradaria enviar a l'escola, a l'Ajuntament de Sant Cugat i al Departament d'Educació?\n- Al Joan Maragall, tan sols agraïment. Estem molt satisfets de la gestió de la crisi i la feina feta des del centre en un moment tan difícil. Per altra banda, a l'Ajuntament li demanaríem que s'involucrés per mirar d'adaptar els casals d'estiu perquè faciliti i doni un cop de mà en la construcció de propostes de lleure educatiu amb preus socials perquè arribin a tots els infants de la ciutat que s'han quedat sense la possibilitat de socialitzar-se durant tot aquest temps. I finalment, al Departament d'Educació, recursos. En necessitarem molts, i encara més si l'objectiu és fer front a tots els reptes que se'ns venen a sobre durant el curs vinent.\nL'AFA Joan Maragall proposa a l'Ajuntament un conjunt de millores per un entorn que «deixa molt a desitjar»\nL'objectiu de la comissió "Millorem l'escola" és millorar la seguretat del vianant i potenciar el camí escolar sense perills\nImperdibles, Entrevistes , Societat, curs, Ensenyament, tornar a les aules, aules, Educació, pandèmia, Covid-19, coronavirus, escoles, escola, AFA, AFA Joan Maragall, Eduard, Joan Maragall, Sant Cugat


Disc de la Setmana: Bob Dylan “John Wesley Harding” | Bloc de toies.com\ndissabte, 9 Juliol 2011 by Joan-Carles\nNo vull deixar passar l’oportunitat d’afegir-me a la celebració del 70 aniversari d’en Bob Dylan el passat 24 de maig.\nEm sembla que no cal dir massa cosa de qui és en Bob Dylan, tots el coneixem. No més uns petit apunt, el tinc com un revolucionari de la música i la contracultura, les seves lletres, encara vigents, no deixen de reflectir la realitat que passa pel seu davant com bon cantant folk.\nDe veu rovellada i trencada, cosa què no li ha privat de ser, al meu parer, un dels músic més influents de la historia. Ara ve el problema, tindrem que celebrar-ho escoltant la seva música, …quin disc recomanar..uf!! tot un dilema.\nHe triat “John Wesley Harding”(1967), després d’unes aventures elèctriques molt més roqueres, torna amb aquest disc un treball catalogat com simplement tradicional, o pot ser no tant…\nDotze cançons que son breus relats d’ambient rural i fins i tot arcaics , tan aparentment simples e intranscendents que fins i tot he arribat a llegir en alguna critica que son com els “Haikus”, pur Zen.\nÀlbum John Wesley Harding\nCançó que escoltes I dreamed i saw St Augustine\nTotal que després d’escoltar les cançons et deixen intrigat i confús buscant significats ocults, claus metafísiques que probablement no hi són…o si.\nL’estalvi en vocabulari d’aquest disc, va quedar per sempre a tota l’obra d’en Dylan. El so és força nu, la veu, la guitarra, la seva harmònica i una suau línia rítmica de baix i bateria com tot vestit, per acabar amb un so perfecte. Diríem en argot cinèfil; “certes coses s’expliquen millor en blan i negre”.\nFeliç aniversari…encara que una mica tard.\nEtiquetes : 70 aniversari, Bob Dylan, folk, John Weslay Harding\n2 thoughts on “Disc de la Setmana: Bob Dylan “John Wesley Harding””\nJose i Blanca on Dimarts, 12 Juliol 2011 a les 22:59 said:\nAmb el teu comentari he descobert el sentit “zen” d’aquest músic històric. Mai m’havia adonat abans.\nQuantes coses s’hi troben a una cançó!\nMario on dilluns, 18 Juliol 2011 a les 20:19 said:\nUna mica endarrerit però penso que encara a temps de comentar aquest magnific disc. Un Dylan que no reconeixia al principi i que ha acabat fent-me un total incondicional. Un disc realment interessant, la música extraordinària però és que les lletres !!! Quin gran paio !\nUna gran recomanació !


Reclamen 750.000€ de danys – Ràdio Sant Feliu 107.0 FM\nReclamen 750.000€ de danys\nBy Paul Marca|2015-02-09T11:52:19+02:009 de febrer de 2015|Sense categoria|Comentaris tancats a Reclamen 750.000€ de danys\nEls tres locals d’oci nocturn de Platja d’Aro que varen ser clausurats durant 248 dies per ordre judicial van presentar ahir davant l’Ajuntament una reclamació de responsabilitat patrimonial per l’import de 750.000 euros. Segons informa DDG, la demanda és contra l’Ajuntament i contra la comunitat de veïns que els va denunciar i que va comportar el tancament dels locals, Gib’s, Little Gib’s i Bar 900, durant vuit mesos de forma indeguda, segons entén la patronal de l’oci nocturn, Fecasarm. El tancament es va efectuar el 3 de juny de 2013 i els locals no van ser desprecintats fins el 6 de febrer de 2014, data en la que el mateix jutjat que va ordenar el seu tancament va decretar-ne la reobertura ja que complien amb la normativa vigent en matèria de llicències, controls inicials i contaminació acústica, va afegir Fecasarm.\nLa resolució judicial que va posar fi al tancament dels locals d’oci nocturn va imposar les costes del judici a la comunitat de veïns. En aquest sentit, la Fecasarm afirma que els veïns van sol·licitar el tancament dels locals tot i que complien amb la normativa i, a més, quan ja es trobaven tancats, es van dedicar a retardar la reobertura dels locals sol·licitant proves pericials extraordinàries innecessàries.\nQuant a l’Ajuntament, els locals li atribueixen que oblidés notificar una de les llicències als veïns, que oblidés aportar una llicència al jutjat i que no s’oposés a l’execució ordenada pel jutjat tot i que existia una causa legal que feia impossible l’execució. Fecasarm precisa que el consistori no es va oposar i va procedir a executar la sentència, cosa que ha generat danys i perjudicis als tres bars motiu pel qual ara reclamen responsabilitat patrimonial a l’Ajuntament i als veïns de forma solidària.\nEls danys i perjudicis patits pels locals, tant de caràcter patrimonial (dany emergent i lucre cessant) com no patrimonial (dany moral), han estat valorats per un pèrit de la Universitat Autònoma de Barcelona, de manera que els ha calculat en 750.000 euros entre els tres locals. Quant a la valoració del dany moral s’ha quantificat atenent principalment tres criteris de valoració: que els bars es troben en una localitat turística de primer ordre i que van estar tancats tot l’estiu; l’afectació a unes marques d’oci consolidades ja que dos dels locals sumaven prop de 60 anys d’experiència; i el temps que va durar el tancament ja que no és el mateix un tancament d’un cap de setmana que un de vuit mesos.\nEls locals, ha exposat la Fecasarm, esperen ara que l’Ajuntament i els veïns contestin a la reclamació i que assumeixin les conseqüències de les seves accions (veïns) i inactivitat (Ajuntament) a fi i efecte de poder cobrar una indemnització que els permetria compensar les pèrdues sofertes així com el dany a la seva imatge i prestigi.


Paté vegetal de remolatxa, cigrons, pistatxos i alvocat - Receptes cartesianes\nPaté vegetal de remolatxa, cigrons, pistatxos i alvocat\nOpcional:16 unitats bastonets de pa\n1 culleradeta (uns 5 g) bicarbonat\n40 g (o 100 g de cuits) cigrons secs\nOpcional: 1/2 unitat (150 g) cogombre\n20 g (1,5 cullerades) oli d'oliva verge extra\nOpcional: 1 unitat (175 g) pastanaga\n2 o 3 unitats (270 g de cuita) remolatxa\n• Juan Llorca (consultat el 2017)\nQuè és el paté de remolatxa, cigrons, pistatxos i alvocat?\nÉs una crema per untar (amb textura de paté).\nEl paté de remolatxa, cigrons, pistatxos i alvocat pot constituir un primer plat.\nEl podeu servir en un plat (si voleu donant-li forma amb una anella d'emplatar), en un bol o en una copa, acompanyada de bastonets de pastanaga per sucar, de bastonets de poma, de bastonets de pa o de torradetes;\no bé el podeu servir com a farcit, d'unes patates cuites al vapor, d'un ou dur (en reserveu el rovell per a una altra recepta).\nTambé es pot servir com a aperitiu.\nEl podeu servir en un bol comú on els comensals suquin bastonets o torradetes.\no bé el podeu servir untada sobre una rodanxa de poma o una torradeta fina.\nTambé pot formar part d'un esmorzar, untada sobre unes llesques de pa primetes o sobre rodanxes de poma.\nS'aconsegueix un paté molt més fi amb thermomix. Però si us agrada que no sigui tan fi, la batedora elèctrica va molt bé.\nAquest paté se serveix fred de la nevera a l'estiu. També es pot servir a temperatura ambient a l'hivern.\nHeu de coure els cigrons (processos 1 i 2) i la remolatxa (procés 3) amb prou antelació perquè el paté s'hagi refredat.\nTota la recepta es pot preparar amb antelació, la vigília, o fins i tot 3 o 4 dies abans.\nTot i que per a aquesta recepta només us calen 100 g de cigrons cuits (40 g de secs), potser us surt a compte coure'n més quantitat i reservar els que us sobrin per a una altra recepta, a la nevera o al congelador.\nUs podeu saltar aquests dos processos si compreu directament 100 g de cigrons cuits.\nTot i que per a aquesta recepta només us calen 270 g de remolatxa cuita (2 o 3 remolatxes), potser us surt a compte coure'n més quantitat i reservar la que us sobri per acompanyar una amanida o per fer una crema de remolatxa.\nUs podeu saltar aquest procés si compreu directament 270 g de remolatxa cuita.\nPodeu conservar aquest paté a la nevera 4 o 5 dies.\n40 g de cigrons secs\n(l'equivalent a 100 g de cuits)\n2 o 3 remolatxes crues\n(farem servir 270 g de remolatxa cuita sense tronxos ni fulles)\nAmb unes tisores o un ganivet separeu els tronxos, però no ho feu arran –deixeu uns 2 o 3 cm de tronxo– (per tal que quan coem els bulbs perdem el mínim del seu suc).\nPodeu reservar els tronxos i les fulles per a una altra recepta:\nPodeu reservar les fulles crues per a una amanida o coure-les com si fossin bledes.\nPodeu coure els tronxos i posar-los a l'amanida o menjar-los com si fossin tronxos de bleda.\nRenteu les remolatxes sota el raig d'aigua de l'aixeta.\nSi voleu fer servir les fulles i els tronxos, renteu-ho també sota el raig d'aigua de l'aixeta i vigileu bé que no us hi quedi gens de terra.\nEspereu que la remolatxa es refredi (perquè no us cremeu quan la peleu) i peleu-la.\n1 alvocat (200 g), pelat, tret el pinyol i a trossos\n20 g d'oli d'oliva verge extra (1,5 cullerades)\n1 grapat de fulles de julivert, netes i eixugades amb paper absorbent de cuina\nPoseu en el got de la batedora (o en un altre recipient alt, si no us hi cap): els 100 g de CIGRONS cuits; els 270 g de REMOLATXA cuita, a trossos; els pistatxos, l'oli, el julivert i la sal.\nPoseu en el got de la thermomix: els 100 g de CIGRONS cuits; els 270 g de REMOLATXA cuita, a trossos; els pistatxos, l'oli, el julivert i la sal.\nTritureu-ho tot amb la batedora elèctrica.\nPer triturar-ho tot, programeu: 1 min, v progressiva=5-10 (si veieu que les ganivetes no fan la seva funció, pareu un moment la màquina i baixeu la massa de les parets amb l'espàtula de silicona).\nRefredament del paté\nReserveu la crema tapada a la nevera (a l'estiu és important servir-la freda; a l'hivern es pot servir a temperatura ambient).\nPresentació del paté\n1/2 cogombre (uns 150 g), tallat a bastonets\n16 bastonets de pa petits\nPodeu muntar timbals amb la crema de remolatxa en els plat on la servireu, dins d'un cèrcol d'emplatar; o podeu servir-la en copes o bols. Podeu acompanyar-la amb uns bastonets de pastanaga per sucar, uns bastonets de cogombre i uns bastonets de pa.\nTambé podeu servir la crema de remolatxa al damunt d'una torradeta prima o d'una rodanxa de poma; o bé com a farciment d'un ou dur (podeu reservar el rovell per a una altra cosa).