Carme Elias: "Volia ser una actriu que algun dia pogués recollir un premi com aquest Gaudí"\nCarme Elias Martí Pujol - White Horse / Acadèmia del Cinema Català\nBarcelonaAquest diumenge al vespre, Carme Elias (Barcelona, 1951) pujarà a l'escenari de l'Auditori del Fòrum per recollir el Gaudí d'Honor que li ha concedit l'Acadèmia del Cinema Català. És un premi que reconeix la selecta carrera cinematogràfica d'una actriu fantàstica més coneguda pel seus treballs teatre però que al cinema ha aportat sempre elegància i atreviment. Ella es pren el reconeixement com una oportunitat per mirar enrere. "Hi ha premis que són una empenta cap endavant, però aquest és més aviat una oportunitat per asseure'm i contemplar tot el que he fet –diu–. I també és un motiu d'alegria, perquè si me'l donen és que alguna cosa bona dec haver fet".\nUns Gaudí de tarda, presencials i sense presentador\nAlguns actors que com vostè han fet més teatre que cinema fan servir aquella analogia que diu que el teatre és la parella i el cinema l'amant. Ha sigut el seu cas? I si és així, ha sigut un bon amant, el cinema?\n— Ui, sí. Extraordinari. És que els amants, normalment, els tens ben escollits. En canvi, la parella l'has de cuidar més perquè funcioni. Foix deia “m'exalta el nou i m'enamora el vell”, i a mi m'exalta el cinema i m'enamora el teatre. El teatre és el que jo he treballat més i també la meva vocació: de petita m'agradava pujar a la cadira per recitar les poesies de Nadal i vaig començar a fer teatre amb un grup d'aficionats del barri. No sé ni com em deixaven anar-hi, perquè els assaigs eren de nit i jo era una noia jove.\nCom va arribar a l'Institut del Teatre?\n— Un dia, sense dir-li a ningú de la família, vaig buscar l'adreça perquè tenia moltes ganes de saber què hi passava. I vaig tenir la sort d'ensopegar amb el canvi de direcció que va haver-hi amb l'entrada d'Hermann Bonnín i conèixer gent com Fabià Puigserver, Montanyès i Boadella, que feien el teatre més modern de Catalunya i que em van educar.\nCarme Elias: "El teatre és l’arrel, i alimenta les altres branques, que també són meravelloses"\nEn la seva època, vas viure-hi o veure situacions d'abús com les que s'han denunciat recentment?\n— Mai. Érem una generació molt unida i no vaig viure-hi res semblant. I mira que fèiem coses estranyes i exercicis amb el cos, però no hi va haver-hi cap història d'aquest tipus. Quan vaig llegir les històries em vaig quedar estupefacta. Havia tingut molt poca relació amb el personatge i havia sentit a parlar del seu caràcter exaltat, però així i tot no m'ho hauria imaginat mai. I m'estranya que una cosa així hagi pogut durar tants anys sense sortir a la llum. Haurem de veure que és el que s'ha estat fent malament.\nArriba al cinema amb L'orgia de Francesc Bellmunt, en què hi participaven molts companys de l'escola.\n— Primer em diuen “va, tu també fas la pel·lícula” i després que em toca un paper que, bàsicament, consisteix en arribar i despullar-me. D'acord que era l'època del destape i que estàvem tips de fer expressió corporal, però jo era molt tímida. D'altra banda, què havia de fer, dir que no? Vaig fer el cor fort i al final vaig fer l'escena, passant una vergonya horrorosa. Però mira, és una de les millors escenes de la pel·lícula. N'estic orgullosa.\nFragment de 'L'orgia' doblat al castellà\nHa tingut molts grans protagonistes al teatre, però al cinema no tant. Ha trobat a faltar fer-ne més?\n— Quan era més jove, potser sí. Però és que llavors el cinema es feia sobretot a Madrid. Aquí sobretot fèiem televisió, on va introduir-m'hi un dels meus professors, Antoni Chics, que em va donar un petit paper amb frase en un Estudio 1. I després van començar a arribar protagonistes i també sèries importants com Turno de oficio. El cinema se m'ha resistit una mica més. No he tingut molta producció però almenys ha sigut força exquisida. A veure, també n'he fet, de bajanades, però sobretot coses que he sentit més profundes.\nCarme Elias contra Vicky Peña\nAra es parla d'una era daurada de les sèries, però en les sèries que fèieu als 80 no us faltaven mitjans ni repercussió.\n— Jo crec que era fins i tot més daurada que la d'ara. En aquella època les sèrie es feien com si fossin cinema, es rodava igual però amb un ritme més àgil i seqüències més llargues. Es van fer coses estupendes que, a més, van funcionar molt bé entre el públic. Va ser aleshores que a mi em van començar a conèixer també fora de Catalunya.\nFora del teatre, de quin paper n'està més satisfeta?\n— Soc poc objectiva perquè sempre veig la imperfecció, sempre penso que ho podria fer millor. És el meu gran defecte com a actriu i de vegades m'ha fet una mica de mal. Però estic contenta amb el treball que vaig fer a Camino. Va ser molt intens i Fesser em va acompanyar en tot moment, té una sensibilitat emocional tremenda que t'ajuda a trobar el punt que et desmunta en el moment precís. Vam fer molt bon equip i ens vam entendre molt bé en aquell rodatge.\nAquella mare fanàtica religiosa que sacrifica la filla deu ser un dels personatges més allunyats a tu que has fet.\n— Sí, absolutament. Però alhora jo havia sigut alumna dels escolapis i aquella experiència em va ajudar molt. Amb Camino vaig passar comptes amb els escolapis, va ser la meva oportunitat i la vaig aprofitar.\nTothom vol treballar amb Almodóvar però no tothom pot. Vostè sí, a La flor de mi secreto. Com va ser l'experiència?\n— Estava cagada tota l'estona. I mira que tenia bons amics com la Marisa Paredes en aquella pel·lícula i que coneixia Almodóvar perquè era del grup de gent que jo freqüentava quan era a Madrid. Però l'admirava tant que em sentia intimidada per ell. En realitat, aquella sensació meva va ajudar molt a fer sortir el personatge que feia a la pel·lícula, però el record que tinc és el d'estar contínuament impressionada per Almodóvar.\nTràiler de 'La flor de mi secreto'\nAlgun cop li ha tocat fer el paper de mare en una obra en què abans havia fet de filla. Com ha viscut el pas del temps en la professió?\n— Hi ha un moment en què no estàs per fer ni les joves ni les grans i tots els actors i les actrius passem per això. Però estem en una època en què ha canviat molt la manera de veure la dona i he tingut la possibilitat d'interpretar grans personatges, sobretot en teatre. Al cinema és més difícil enganyar i fins que no tens una edat no pots fer segons quins papers.\nÉs cert que als 80 va estudiar a la mítica escola d'interpretació de Lee Strasberg?\n— No ben bé. Hi va haver una època en què guanyava diners i, entre pel·lícula i sèrie, me n'anava a Nova York perquè allà hi tenia uns amics que estaven becats en aquesta escola on donaven classe els mestres dels grans actors que veiem al cinema de Hollywood. Però jo l'únic que feia era assistir com a oient als tallers per veure com es treballava als Estats Units, res més.\nHa fet tots els papers de l'auca en la interpretació, fins i tot el d'actriu de doblatge.\n— Per a la meva generació, el doblatge va ser una feina que et permetia guanyar diners quan no hi havia feina o mentre feies teatre, que sempre et deixa els matins lliures. Jo vaig començar amb una paraula, després tres i vaig acabant fent protagonistes. M'anava mot bé però em vaig espantar i ho vaig deixar.\n— Perquè m'hauria acabat xuclant la vida. Era una feina més o menys segura, em permetia guanyar-me la vida i m'agradava molt. M'hi podria haver quedat, era una bona vida. Però jo volia arriscar-me i no quedar-me tancada per sempre en un estudi. Soc molt insegura i de vegades covarda, però també he sigut valenta i he dit que no a productes d'aquella època del destape. I no és que no m'hagi despullat mai, però no és el mateix fer-ho en una pel·lícula del Bellmunt que d'Iquino. I jo no volia ser considerada una actriu d'aquest tipus, jo volia ser una actriu que algun dia pogués recollir un premi com aquest Gaudí. I he fet moltes bajanades, però tenia un sentit de l'ètica de l'actor que vaig aprendre l'Institut del Teatre.\nHa parlat del Gaudí d'Honor com un colofó a una carrera. Vol dir això que està pensant en la retirada?\n— És que això del premi és horrorós! [Riu]. Et posa davant un mirall i t'enfronta a l'edat innombrable que tens. I evidentment, hi ha moltes coses que m'interessen ara que no són només estar dalt d'un escenari. Estic molt vital i molt estupenda i el meu cos em demana altres coses.\nLa gala dels Gaudí més masoquista\nOpinió | 22/03/2021\ncinema Teatre actrius Premis Gaudí Carme Elias Pedro Almodóvar


Poesia, o pilota o hostal: un jorn grec | Ulisses20\nPoesia, o pilota o hostal: un jorn grec\nPublicat el 31 de desembre de 2017 per adasi\nAnit vam viure un jorn grec a l’ateneu de Bétera, o una nit romana, si ho volen dir així: n’hi havia la poesia, Manducare, un llibre nou del savi Víctor Iñúrria, arquitecte, prohom, president de la federació quan no n’hi havia federació ni l’esperàvem, un públic reduït en aqueixa primera part, però selecte, dos lectors extraordinaris, de l’edat de primària, que van presentar-se a llegir per obligació i en favor d’un poble més format. No n’hi havia mestres, o no n’hi havia els tres-cents mestres que esperàvem, sembla que en això no avancem, no n’hi havia cap representació municipal per rebre aquest gran home de la cultura i de la comarca —una altra vegada serà, potser. N’hi havia un sopar d’entrepans (ací a la placeta del Sol són boníssims), i després venia el concert de Toni de l’Hostal, de l’Alcúdia. Aleshores l’espai de l’ateneu ja era ple fins a la bandera. El públic era més variat i menys poètic. Però igualment agraït. El concert era gratuït però únic, un directe amb Toni de l’Hostal paga per dos d’aquells de Viena.\nEscoltar l’arquitecte Víctor Iñúrria és una lliçó de vida. Si la meitat d’aquest entusiasme tingués una fórmula, una píndola, els mestres potser en voldrien. Però els mestres, ja ho hem dit, no van venir anit a l’Ateneu, tret d’uns quants exemples. La infantesa a Russafa, després al carrer Pelai, la fam de la postguerra, viure rellogats i sobreviure, patir la presó del pare, i sobreviure, el veïnat solidari que havia d’ajudar-se per sobreviure, l’estudi, l’escola d’arquitectura, les llengües, o els viatges pel món. El professor Iñúrria ha volgut reconèixer la infantesa a través dels perols i les olles de les nostres iaies, a través dels moniatos, les bledes, l’arrop, la carabassa torrà, els arrossos, o els versos dels poetes àrab-valencians que recitaven la Russafa.\nToni de l’Hostal és un plat a banda, dalt l’escenari. Allò del concert parlat no era una metàfora, sinó un avís a valencians de tota mena, cultes, ignorants, mestres, llauradors, músics, descreguts, llirians, blauers o catalanistiks; fins que comença la prova de so i ell diu prou, el show és un segur de vida, d’ironia, cosit o embastat, si cal torcar-ho amb un paperet, si cal venir mudat o amb sària, el de l’Hostal fa via, fa riure fins i tot els de Llíria, fa un discurs d’oficis, de collites, de tòpics, que ens conviden a somriure, i això que no plou ni sembla que plourà en els propers cent anys; ens fa oblidar qui som i, a la vegada, recordar què som per continuar pegant i picant en pedra. Un herberet, un glop d’aigua, una grapat de xiquets que sembla que no tenen mare, o pare, uns actors que si ho són no passen d’un respecte estret per l’escenari, uns amics que agraïm qualsevol cosa que ens conte, i hores i hores d’una vida que és una festa mentre dure el Nadal, si no fos perquè recordem que tenim gent tancada, empresonada per les idees, com el pare del Víctor, però tancada en el segle XXI, passen i ens passen aqueixes coses, valencians. Per molts anys Toni de l’Hostal.\nÉs cap d’any, demà serà ninou. Visca la república de l’ateneu. Per la llibertat.\nAquesta entrada s'ha publicat dins de ateneu_bétera, camp de túria, General, mestres d'escola, República catalana per adasi. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


El D'A i l'ACCEC inauguren el Campus D'A per a joves crítics - ACCEC\nEl D’A i l’ACCEC inauguren el Campus D’A per a joves crítics\n16 març, 2015 accec_admin 0\nA joves aspirants a crítics i crítiques de cinema de tot l’estat espanyol que vulguin viure l’experiència de cobrir un festival des de dins sota la tutela directa de professionals de l’ofici. La primera edició del Campus D’A es celebrarà coincidint amb el D’A 2015, del 24 d’abril al 3 de maig i comptarà amb sis participants, que seran seleccionats per un comitè d’experts. El Campus D’A serà coordinat per la crítica cinematogràfica Covadonga G. Lahera.\n* Acreditació full access a totes les activitats del festival.\n* Contribució activa en el Diari online del D’A supervisada per crítics de l’ACCEC. Les pràctiques al Campus D’A consistiran en l’elaboració per part de cadascun dels assistents d’almenys un text diari relacionat amb l’actualitat del festival: crítiques dels films en programació, entrevistes amb els cineastes presents, cròniques dels actes paral·lels… Els participants del Campus duran a terme una rutina pròpia d’un mitjà de comunicació: consells de redacció diaris per comentar i repartir les tasques de la jornada, cobertura de les activitats del festival, reunions per comentar, editar els textos elaborats i valorar quins seran publicats finalment, publicació final dels articles…\n* Presència exclusiva a la taula rodona “La crítica i els festivals de cinema” on crítics de renom explicaran l’experiència i els reptes de cobrir certàmens cinematogràfics de tota mena, i contestaran els dubtes i inquietuds que puguin tenir els participants al Campus.\n* Allotjament per als assistents que no tenen residència a Barcelona.\n* Sala de treball i equip de producció audiovisual (excepte ordinador personal, que haurà de portar cada alumne).\n* Es requereix plena disponibilitat per part dels participants durant tot el D’A 2015, que té lloc a Barcelona del 25 d’abril al 3 de maig.\nUn currículum vitae complert amb les dades personals, de contacte, coneixement de llengües, control d’eines informàtiques (es valoraran coneixements de wordpress) i l’experiència professional. Us agrairem que especifiqueu si teniu residència a Barcelona.\n* La data límit per enviar les sol·licituds és el 26 de març. El 31 de març es notificarà la seva selecció als aspirants escollits.\nEl Campus D’A és una iniciativa del Festival Internacional de Cinema D’Autor de Barcelona i l’Associació Catalana de Crítics i Escriptors Cinematogràfics.


Poc s'ha reprimit Aki Kaurismäki a l'hora d'escalfar el tamboret d'una barra de bar. Als anys 80, en una de les seves matinades de tronera, va veure al fons d'una copa una tribu de rockers russos amb tupè en forma d'albergínia i barba punxeguda. L'endemà al matí, a part de ressaca, tenia un nou projecte: la banda dels Leningrad Cowboys, que va donar peu a dues pel·lícules de gots de tub, guitarres i sentit de l'humor.\nD'això ja fa més de vint anys, i molts pensaran que Kaurismäki ha agafat altres dreceres més contaminades per la gravetat d'un dels seus primers llargs, un repte inusual en mans d'un director novell que es basava en el Crim i càstig de Dostoievski. També diran, segurament, que a la seva última pel·lícula no hi queda ni rastre d'aqull grup de fills de la Perestroika que a principis dels 90 se n'anaven de gira pels Estats Units.\nKaurismäki ha canviat d’escenari. Per rodar El Havre ha abandonat les neus finlandeses i s'ha traslladat a una ciutat portuària del nord de França que mira cap a les roques blanques de Dover. En l'equipatge no s'ha oblidat la seva prima donna, Kati Outinen, que ja l'any 1986 interpretava una fugitiva de la justícia a Ombres al paradís, fent parella amb Matti Pellonpää. Després d'aquest Bonnie and Clyde sense boina ni metralla, Outinen va convertir-se en la protagonista de La noia de la fàbrica de mistos, una pobra ànima que ofegava el seu patiment amb una sobredosi de mata-rates. Aquí és una mestressa de casa de 50 anys terriblement malalta. Està casada amb un enllustrador de sabates encarnat per André Wilms, un paio de molt bon cor que ajuda un nano africà a creuar el canal de la Mànega per trobar-se amb la seva mare.\nKaurismäki sempre ha tingut un gran poder per transformar les petites històries en grans films. Quan es va estrenar la primera entrega dels Leningrad tothom va creure que era un grup de debò, i de seguida van créixer fans com bolets per secundar el fenomen. Ara, Kaurismäki ha convertit un humil matrimoni de perifèria en un reflex del Charlot i la florista de Llums de la ciutat, ben bé com un tronera que a altes hores de la matinada es mira el món ampliat a través del cul d'una ampolla, amb sentit de l’humor i una bona garrafada de rock de la marca Little Bob. –Josep Lambies.


Connie's Heritage Castelbuono Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 41 allotjaments a Castelbuono.\nVia Vittimaro 6, Castelbuono, Castelbuono, Itàlia, 90013 - Veure al mapa\nMés informació sobre Connie's Heritage\nDissenyat tant per oci com per negoci, Connie's Heritage està situat idealment a Castelbuono; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Castelbuono. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Connie's Heritage la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Castelbuono.


Història del cànem a la indústria de la moda (II) - cànem i amor – hemp&love\nHistòria del cànnabis a la indústria de la moda (II)\n9 juliol de 2019\nCompartir a prop\nDe la revolució industrial fins al present\nLa revolució industrial va disparar la productivitat dels tallers de tot tipus, alhora que permet la mecanització progressiva de les tasques agrícoles. Les plantes que s'utilitzaven per obtenir teixits resistents i flexibles no eren una excepció i el nombre de plantacions es va multiplicar al llarg del s. XIX. A Espanya, la situació curiosa que vivirà un dictador, Rivera Cousina, protegeix la producció d'aquestes plantes en determinades zones del país.\nParadoxalment, el cànem va començar a ser criticades i greus acusacions en el període Interwar (1918-1939) i mitjans s. Xx. Alguns països van aprovar les restriccions dures (Estats Units, Mèxic ...) i els seus dies semblaven comptats. Finalment, el 1958 el cultiu del cànem va ser completament prohibit als Estats Units, relacionant-ho amb narcòtics; Poc després es va ampliar la prohibició a molts països d'Europa. Només a Espanya i França van romandre el cultiu de cànem durant el SIGO XX per a l'ús de fibres textil i pasta de paper. Gràcies a l'impuls que va rebre per prestigiosos laboratoris i centres acadèmics, que van valorar les possibilitats d'aquestes plantes per a la moda i altres àrees de consum. Des dels anys vuitanta, els temes que van associar el cultiu d'aquests productes amb la dependència de drogues han estat perdent la intensitat, ja que es va trobar com aquesta substància tenia efectes molt beneficiosos sobre la salut de les persones i el medi ambient.\nMolt més que una moda\nA causa del context legislatiu advers, que ha hagut de fer front a la planta de cànem en els darrers 60 anys, no ha estat fàcil de promoure la investigació sobre el seu cultiu i la mecanització específica no existeix. Aquests ecos han disminuït i continuen frenant el creixement com a cultiu integrat en rotacions. I encara que una bona part de les prohibicions aprovades al s. XX ha estat plantejat parcialment o totalment, encara hi ha un llarg camí a seguir fins que consolidin els teixits de la planta de cànnabis. La història continua ...\nTornar a l'bloc\nRecordeu que els comentaris han de ser aprovats abans de ser publicats.


Castellolí posa el punt i final a la temporada de quadresistència\nCap de les tres categories compta amb un campió.\nAquest diumenge se celebra l’última prova de la Copa Catalana de Quadresistència al Circuit Parcmotor de Castellolí.\nEls pilots de les quatre rodes es disposen a lluitar de valent en l’estrena d’aquesta disciplina al traçat off road de Castellolí, el qual utilitzarà zones del circuit de motocròs, formant un recorregut d’uns 1,3km de longitud.\nDesprés de quatre curses trepidants al llarg de tot el territori català: Vilafant, Ravós del Terri, Almenar i Masllorenç, aquest cap de setmana es posarà el punt i final a la temporada, no només de Quadresistència, sinó del conjunt de campionats de Catalunya de Motociclisme 2015.\nSi en algun aspecte s’ha caracteritzat la present temporada de la Copa Catalana de Quadresistència ha estat per la gran igualtat que s’ha viscut a la majoria de curses. Aquesta igualtat, s’ha traduït en una última cursa del tot emocionant, ja que cap de les categories compta amb un campió, però si amb una bona colla d’aspirants.\nA la categoria QAmateur, hi ha fins a cinc pilots amb opcions a endur-se el campionat, entre ells Albert Domínguez, qui encapçala la classificació amb 148 punts, Alex Bovè, amb 145, i Mario Gajón amb 134. El quart i el cinquè classificat, Rubèn Bujaraloz i Pol Guitart també opten a guanyar, malgrat que amb opcions força remotes.\nEls tres primers classificats en la categoria Q1: Guillem Ullastres, Daniel Vila i Oriol Vidal, compten pràcticament amb les mateixes opcions de proclamar-se campions. La diferència entre el primer i el tercer classificat és només de sis punts, així doncs, qualsevol detall al llarg de les dues mànigues pot decantar el campionat en favor d’un o altre pilot.\nFinalment, el Trofeu Superamateur és l’única categoria que compta amb un clar favorit, es tracta de Pierre Roman Aupetit, qui suma 36 punts més que el segon classificat, Lluís Quer. En aquesta categoria molts pilots aspiren aconseguir un preuat tercer lloc a la classificació final.\nDesprés de la cursa de Castellolí, se celebrarà un dinar popular amb tots els participants de la prova, on es farà entrega de trofeus i obsequis per a tothom.\nA les 13:45 h. Entrega de trofeus cursa\nA les 14:00h Entrega de Trofeus Final Temporada


Javier Gutiérrez: "Si m'hi conviden, tornaré en properes edicions del Rewind Festival" - La Veu de l'Anoia\nJavier Gutiérrez: “Si m’hi conviden, tornaré en properes edicions del Rewind Festival”\n– Venir fins a Vilanova del Camí per representar ‘La mano invisible’ demostra el seu compromís amb aquest treball. Com hi va arribar i quin recorregut creu que tindrà?\nLa gent que podem donar visibilitat a festivals com aquest crec que hem de posar el nostre granet de sorra. Estic molt content d’haver vingut i, si m’hi conviden, hi tornaré en properes edicions del Rewind Festival. I la promoció és una part de la feina. En aquest sentit admiro molt els actors americans, que tenen assumit que la feina no acaba un cop finalitzat el rodatge, sinó que continua; cal donar suport i visibilitat a la feina que has fet. I en aquest cas jo estic molt content amb aquest curt. Té molt a veure amb la crisi a España, una crisi brutal que ha deixat a la cuneta a molts ciutadans -i tots tenim molts casos propers, des d’amics a familiars, a veïns-. La crisi, la precarietat laboral… El curt és un vehicle fantàstic per explicar coses que ens afecten a tots, que afecten la nostra societat.\n– Els curts no tenen gaire projecció comercial i malgrat això compten amb la presència d’actors de primer nivell, com vostè, que aposten sobretot per gent que comença o gent que está fent projectes molt concrets. Per què creu que hi ha aquest interès dels professionals per ser en aquests curts?\nLa gent que ens dediquem a això som narradors d’històries, o sigui que si hi ha una bona història ens és igual que el director sigui novell o que no tingui gaire experiència, o que el pressupost sigui menor. A mi el que m’interessa és poder participar i poder emocionar l’espectador des de la pantalla, i perquè això passi cal estar involucrat en les històries que t’arriben. Com a actor i com a espectador, m’agraden les històries que emocionen, que diverteixen o que et remouen. I en aquest sentit, jo crec que el món del curt té molt a dir.\n– Com ha rebut el premi a la millor interpretació del festival?\nAmb molta alegria. No treballem pels premis, treballem per explicar històries i som una peça més d’un engranatge, ja sigui un curt o un llarg. Sempre està bé que es reconegui la feina, això vol dir que hem fet les coses bé, no només jo, sinó també tot l’equip.\nJavier Gutiérrez, entrevistat a la catifa vermella del Rewind Festival\n– Què li ha semblat la gala?\nMolt divertida. M’ha sorprès perquè ha estat molt amena i a més a més ha estat emotiva en alguns moments, com quan s’ha donat el premi al curt que han fet uns nois amb discapacitat. Per ser una segona edició, he vist un festival molt consolidat, amb molta personalitat, que es veu que es fa amb molt cor, amb moltes ganes que el cinema arribi a la gent. Festivals molt més grans farien bé de prendre nota d’aquest festival, que és molt jove encara.\n– Quina creu que és la salut del curtmetratge, actualment?\nCrec que és envejable. De fet hi ha festivals molt potents a España, a un primeríssim nivell a Europa, com el de Medina del Campo, el d’Alcalá de Henares… hi ha grans festivals.\nMichael Fassbender a ‘Assassin’s creed’\n– A quins projectes està treballant, ara? A quins títols el podrem veure properament?\nTinc pendent d’estrena ‘El olivo’ d’Iciar Bollaín, que arribarà el 6 de maig i en la qual tinc dipositada molta il·lusió perquè crec que és un gran treball de la directora, que parla un cop més de la crisi, també. Una faula, un petit conte. Després també arribarà ‘Plan de fuga’ d’Iñaki Dorronsoro, amb Luis Tosar. I ara començo a treballar en altres produccions, un parell de pel·lícules més… Acabant la sèrie ‘Águila roja’, fent una mica de teatre… I tinc pendent també l’estrena d”Assassin’s creed’, la pel·lícula basada en el videojoc, on faig un paper petit; però bé, sempre està bé participar en produccions americanes, amb un gran pressupost i al costat d’actors com Michael Fassbender o Marion Cotillard.\n– Els actors espanyols cada cop apareixen més en produccions internacionals. Ara estem veient Antonio de la Torre en ‘El infiltrado’ (‘The night manager’), per exemple…\nA aquesta sèrie també hi apareix Hovik Keuchkerian, que també participa a ‘Assassin’s creed’… Jo sempre he defensat que hi ha molta qualitat al cinema espanyol, ja siguin actors, directors, guionistes… Malgrat les veus crítiques, crec que cada any hi ha una bona collita de pel·lícules espanyoles; unes tenen més visibilitat, d’altres menys, d’altres arriben al gran públic, i algunes es queden a mig camí… Però aquest any, per exemple, hi ha dues pel·lícules que m’han impactat molt: ‘Techo y comida’, un projecte petit fet amb micromecenatge i amb un gran treball de la Natalia de Molina, o ‘B, la película’, que parla de la corrupció política a aquest país, feta també amb pocs diners i amb una molt bona feina de Pedro Casablanc i manolo Solo. Ens anem traient de sobre l’etiqueta de “cine espanyol”, que sembla que sigui un gènere, i no l’és: el cinema espanyol és com el cinema americà, britànic o hindú, o sigui que és cine, i crec que tenim grans històries per explicar i grans professionals per fer-ho.\nConsells de bellesa- Lina BerruecosCulturaPortadaComarcaVilanova del Camí\nPrevious articleEl que has de saber sobre l’al·lèrgia i la pell\nNext articleMés de 50 expositors, a la 1a EcoFira de Calaf


Catalunya registra 11.428 casos i 68 morts per coronavirus en les últimes 24 hores\nActualitzat 21/12/2021 11:47 CET\nHi ha 30 persones més ingressades a les UCI\nCatalunya ha registrat fins aquest dimarts 1.135.001 casos confirmats acumulats de coronavirus --1.049.216 amb PCR o test d'antígens--, 11.428 més que en el recompte de dilluns, informa la Conselleria de Salut de la Generalitat a través del seu web.\nEn les últimes 24 hores s'ha registrat 68 morts i el total és de 24.374, de les quals 15.571 a hospitals o centres sanitaris, 4.659 a residències, 1.272 a domicilis i 2.872 que no són classificables per falta d'informació.\nQuant als pacients que actualment estan ingressats, la xifra se situa en 1.313, que són 33 més que en l'últim recompte.\nUn total de 340 malalts es troben a les UCI de centres públics i privats, 30 més que en l'últim recompte: 213 necessiten ventilació invasiva (intubació), 10 requereixen oxigenació per membrana extracorpòrea (ECMO) i 117 suport sense intubació.\nLa velocitat de reproducció (Rt) baixa a 1,67 i el percentatge de positivitat dels tests d'antígens i PCR se situa en 11,50%, mentre que la incidència acumulada a 14 dies és de 771,38 per cada 100.000 habitants i la mitjana d'edat dels casos confirmats és de 36,64 anys.\nLa taxa de risc de rebrot ha pujat: dilluns se situava en 1.179 i aquest dimarts està en 1.250.\nCatalunya ha administrat la primera dosi del vaccí contra el coronavirus a un total de 6.201.625 persones des que va començar la campanya de vacunació, de les quals 6.031.939 ja tenen la pauta completa: hi ha 11.620 nous immunitzats en les últimes 24 hores.\nEn percentatges, el 78,2% de la població catalana està inoculada amb almenys una dosi de la vacuna, mentre que un 75,8% ja té la pauta completa de la vaccinació.


Comencen les mostres de fi de curs del Centre de Formació Artística del Teatre Clavé | Teatre Clavé\nPortada › Actualitat › Comencen les mostres de fi de curs del Centre de Formació Artística del Teatre Clavé\nComencen les mostres de fi de curs del Centre de Formació Artística del Teatre Clavé\nDiumenge 29 de maig a les 19.30h l’Escola de Música durà a terme el concert de fi de curs a la Sala Gran del Teatre Clavé. Serà la primera de la ronda de mostres de fi de curs, que continuaran el diumenge 5 de juny a les 18h amb la mostra de l’Escola de dansa. Finalment, el divendres 10 de juny a les 19h seran els alumnes de Sensibilització i de l’Aula de Teatre els que mostraran el seu treball al públic. Totes les mostres són gratuïtes i obertes al públic.\nEls indicadors que som a la recta de final de curs del Centre de Formació Artística (CFA) del Teatre Clavé són cada cop més evidents. En aquest cas, durant aquesta setmana i les següents tindran lloc les mostres en públic de les diferents àrees del Centre de Formació Artística.\nLa primera serà el proper diumenge 29 de maig al es 19.30h i l’obriran els alumnes de l’Escola de música que duran a terme el concert de fi de curs, amb un programa que compta amb la participació d’alumnes solistes així com també amb formacions grupals com la coral, el conjunt de guitarres, l’orquestra de cambra, el conjunt flamenc o el combo rock. Després del concert, l’Escola de música realitzarà durant el mes de juny dues activitats més obertes al públic. Es tracta de les audicions: moments en què alumnes de l’Escola mostren, en un format més reduït, els aprenentatges realitzats durant el curs. Les darreres audicions tindran lloc el dimecres 8 de juny i el dijous 9 de juny a les 18.30h a l’Auditori del Teatre Clavé.\nDesprés de l’Escola de música, serà el torn de l’Escola de Dansa. El diumenge 5 de juny a les 18h els alumnes d’aquesta àrea del Centre de Formació Artística duran a terme la corresponent mostra de fi de curs a la Sala Gran del Teatre Clavé.\nTancaran la ronda de mostres de f i de curs els més petits del Centre de Formació Artística: els alumnes de Sensibilització (de 3 a 6 anys). En els diferents nivells de Sensibilització, els infants experimenten i descobreixen per ells mateixos disciplines com la música, la dansa, el teatre i les belles arts i ho fan d’una manera lúdica i divertida. El divendres 10 de juny a les 19h el públic podrà veure el treball i l’aprenentatge que han realitzat durant el curs que ara ja s’acaba. I just després dels alumnes de Sensibilització, seran els alumnes de l’Aula de teatre els que mostraran al públic el treball realitzat durant tot els curs.\nLes mostres de final de curs del Centre de Formació Artística del Teatre Clavé són gratuïtes, estan obertes al públic i tenen un doble objectiu: mostrar el treball realitzat pels alumnes durant el curs i propiciar un espai per tal que el públic conegui les diferents opcions que ofereix el Centre de Formació Artística del Teatre Clavé. Després d’haver realitzat les mostres de fi de curs, les classes del Centre de Formació Artística del Teatre Clavé continuaran fins el dimarts 21 de juny, últim dia lectiu del curs 2015-2016.


L’Ajuntament destinarà durant el 2018 més de mig milió d’euros en reforçar la seguretat al centre urbà, millorar la via pública i adequar els equipaments municipals | Web oficial de l'Ajuntament de La Jonquera\nL’Ajuntament destinarà durant el 2018 més de mig milió d’euros en reforçar la seguretat al centre urbà, millorar la via pública i adequar els equipaments municipals\nEl pressupost municipal per a l’any vinent augmenta en més de 500.000€ respecte el de l’actual curs i ascendeix fins als 6.807.692€. Els comptes, a més, reflecteixen una reducció del deute públic del 3,42%.\nEl Ple de l’Ajuntament de La Jonquera va aprovar inicialment dijous 30 de novembre el pressupost municipal per a l’any 2018. Els comptes aprovats recullen un increment global de 509.032,38€ respecte el 2017, un import que serà destinat principalment a la realització d’inversions. Sònia Martínez, alcaldessa de La Jonquera, ha definit els comptes de 2018 com a “raonables i sensats”, tot destacant l’aposta que fa l’Ajuntament “per donar prioritat al reforç de la seguretat ciutadana i a la millora de l’espai públic i dels equipaments compartits”.\nL’increment del pressupost ha estat possible, en bona part, gràcies a la reducció de l’endeutament públic en un 3,42%, situant-se en el 7,8%; fet que permet destinar recursos addicionals al capítol d’inversions. Així, el consistori disposarà durant el 2018 d’un total de 507.500€ per invertir.\nEn aquest sentit, Martínez afirma que “aconseguir reduir el deute havent passat el període de crisi i, sobretot, mantenint els serveis i el nivell d’inversions és un repte del qual n’estem molt contents i està basat en el rigor en la gestió dels recursos. Ara toca retornar l’esforç realitzat per part dels ciutadans aquests anys amb bones inversions i mantenint la mateixa eficiència.”\nL’execució de l’aparcament del carrer Albera, inversió cabdal per al 2018\nEn el capítol d’inversions, el consistori destinarà l’any vinent una partida de 350.000€ per a desenvolupar l’aparcament del carrer Albera, que permetrà seguir actuant en la millora del casc antic de la vila. I encara en clau urbanística, també és prevista la redacció dels projectes dels carrers Rocaberti i Santa Llúcia, d’ampliació de la Biblioteca o de millora de la senyalització direccional; així com una partida de 200.000€ destinada íntegrament a la millora de les vies urbanes, i una línia de subvencions per un valor de 50.000€ per a l’arranjament i millora de façanes del carrer Major.\nMentrestant, entre les inversions més destacades per al 2018, també hi ha l’arranjament del Parc d’en Lloveras proposada pel Consell d’Infants (70.000€); la renovació d’ordinadors de l’Ajuntament (9.000€), amb l’objectiu de millorar les condicions de treball dels treballadors municipals, seguir oferint un servei òptim i adequat a la ciutadania i adaptar-se a l’administració electrònica; l’adquisició de nova maquinària (10.000€); o el programa de gestió del temps (8.500€).\nL’Ajuntament de La Jonquera té entre els seus eixos de treball prioritaris la posada en marxa de polítiques i accions que ajudin a millorar la seguretat ciutadana en el municipi. Aquesta preocupació, compartida per tota la població, ha estat per al govern municipal un dels principals reptes a encarar des del primer dia.\nEn aquest sentit, el pressupost municipal 2018 inclou la consignació d’una plaça de seguretat a la Policia Local, la previsió de la cobertura d’algunes baixes al cos policial i una nova fase d’instal·lació de càmeres de seguretat al centre urbà.\nEls comptes municipals per a l’any vinent aprovats inicialment pel consistori també contemplen una inversió de prop de 200.000€ destinada a la conservació dels centres escolars, de la zona esportiva i dels serveis generals.\nEn matèria educativa, es mantenen tant l’aportació a l’escola de música per al projecte ‘I-música’ com la subvenció per a la compra de llibres de text de primària. D’altra banda, les subvencions a les entitats culturals i esportives augmenten en un 20%.\nL’Ajuntament actua en la prevenció contra incendis\nFinalment, el pressupost 2018 incorpora una partida municipal de 21.300€ per al manteniment de l’obertura de les franges de prevenció contra incendis. Una actuació prioritària per al consistori.


BALMES 7 | pbosch\nHabitatge unifamiliar ubicat al límit de la trama urbana, amb el pati posterior i les vistes orientades cap a la zona agrícola de l’entorn del poble.\nEl punt de partida tenia tres condicionants molt clars: Havia de ser un projecte de baix cost, amb poca superfície de construcció i disposaven d’una parcel·la petita. A més, el solar està qualificat com a zona d’habitatges aparellats, de manera que una de les façanes laterals hauria de ser mitgera.\nL’objectiu principal era, doncs, minimitzar tant com es pogués els espais de circulació i dotar de llum i ventilació totes les estances. Les circulacions es redueixen al rebedor, que dóna accés a l’habitació principal i a l’estar-menjador, i a un petit distribuïdor que dóna accés a les habitacions secundàries i al bany. Per a comunicar aquests espais s’utilitza un gran espai allargat que acull la funció d’estar-menjador i que a més, s’obra a la cuina i al pati posterior. És l’element vertebrador de l’habitatge.\nDonat que les habitacions es situen en façana per tal d’obrir-se cap al jardí lateral i gaudir de llum i ventilació naturals, l’espai principal quedava entre aquests espais i la paret mitgera. Així doncs, amb la voluntat d’oferir un espai agradable i obert, s’ha projectat un pati interior a l’entrada, aportant llum i la possibilitat d’obrir i gaudir de ventilació creuada en un espai de grans dimensions pensat per a la versatilitat d’ús: tant pel dia a dia privat com per a grans reunions amb amics i familiars.\nPel que fa a la construcció, s’ha optat per a mitjans tradicionals de murs de càrrega i forjats unidireccionals per tal de minimitzar els costos i facilitar la feina al constructor.


Seymour Hersh: el risc Iran | Notes de Brussel·les\n« Birmània | Inici | Neix l’European Council on Foreign Relations »\nSeymour Hersh: el risc Iran\nPer Raimon Obiols | 2 October, 2007\nSeymour Hersh ha publicat un llarg article a la revista “The New Yorker” sobre els plans de l´administració Bush pel que fa a l´Iran. És interessantíssim, però tan de bò sigui una anàlisi desencertada, encara que ho dubto: Hersh no és un “mindunguis”. És un dels periodistes d´investigació més important dels EUA. Destapà la matança de May Lai, al Vietnam, el 1969, i guanyà el Premi Pulitzer de l´any següent. Treballa al “New Yorker” des de 1992 i fou decissiu en el descobriment públic del que succeïa a la presó iraquiana d´Abu Graib. Ara ha estat a Berlin per rebre el Premi Democràcia del diari “BlÃ¤tter für Deutsche und Internationale Politik” i s´ha despatxat de gust en una entrevista al setmanari alemany “Der Spiegel“. Ací, uns extractes:\nSpiegel: El president iranià Mahmoud Ahmadinejad ha estat a Nova York a l´Assemblea general de les Nacions Unides. Una vegada més, ha dit que només està interessat en l´energia nuclear civil i no en armes atòmiques. Què sap realment Occident sobre el programa nuclear iranià?\nSeymour Hersh: Un munt. I s´ha subvalorat el que coneix l´Agència internacional de l´energia atòmica. Si se segueix el que (el cap de l´Agència Mohamed) ElBaradei i els diversos informes han dit, els iranians proclamen haver enriquit urani a més d´un 4 per cent de puresa, que és el necessari per a un reactor nuclear civil. Però la avaluació de l´Agència és que han arribat més o menys a 3,67. És a dir que els iranians ni tan sols han arribat on diuen que han arribat. L´Agència ha estat dient que els iranians ha estat fent progressos però, bàsicament, no han arribat enlloc. Naturalment, els EUA i Israel diran que cal pensar en l´escenari pitjor, però no hi ha elements d´evidència que justifiquin un atac amb bombes.\nSpiegel: Es tracta d´un altres cas d´exageració del perill per preparar una invasió, com vam veure el 2002 i el 2003 abans de la guerra d´Iraq?\nHersh: Tenim aquesta meravellosa capacitat,als EUA, d´ “hitleritzar” la gent€¦ Durant un temps, Gadhafi fou el nostre Hitler. Ara tenim aquest tipus, Ahmadinejad. El fet és que no és ni per aproximació tan poderós com pensem que és€¦\nSpiegel: Quin interès té la Casa Blanca per situar-nos en una situació límit amb Teheran?\nHersh: Us heu de demanar quin interès teníem fa 40 anys en anar a una guerra al Vietnam. Es diria que en aquest país, amb tanta gent intel·ligent, possiblement no podríem repetir la mateixa tonteria. Jo tinc la teoria de que no aprenem€¦ Tot és una tabula rasa. Tothom ha de descobrir les coses pel seu compte.\nSpiegel: Fins i tot després d´Iraq? No hi ha raons estratègiques per implicar-se tant profundament en l´Orient Mitjà?\nHersh: Oh, no. Hi anem a construir la democràcia. La realitat en la ment d´aquest president és que vol remodelar el Pròxim Orient i fer-ne un model. Hi creu totalment. Jo sempre havia cregut que Henry Kissinger era un desastre perquè mentia com la gent respira€¦ Però si hi hagués un Kissinger ara, jo em sentiria alleujat perquè sabria que la bojeria estaria connectada a algun tracte petroler. Però en aquests moments, allò que veus és allò que hi ha. Aquest tipus creu que està fent la feina de Déu.\nSpiegel: Si la guerra d´Iraq acaba amb una desfeta pels EUA, deixarà una ferida tan profunda com la del Vietnam?\nHersh: Molt pitjor. Vietnam fóu un error tàctic. Aquest és estratègic.


Encamp organitza un taller de patchwork i un de culinari per la Setmana Europea de Prevenció de residus - FÒRUM.ad\nDes del dia 17 i fins el 25 de novembre se celebra la Setmana Europea de Prevenció de residus. Per aquest motiu els Comuns i el Govern han proposat fer diverses activitats durant aquests 8 dies: tallers, conferències, i projeccions documentals, entre d’altres.\nUna d’aquestes activitats serà l’aula oberta de patchwork per ensenyar a aprofitar la roba en desús i fer-ne noves peces o complements. El taller, dirigit per la monitora\nLourdes Bassaganya amb la col·laboració de dos monitors del Centre Andorra Sostenible, es farà aquest dilluns 19 de novembre de les quatre de la tarda fins a les set del vespre a la Valireta d’Encamp.\nAixí mateix, dimarts, des de dos quarts de vuit del vespre i fins a dos quarts d’onze de la nit, a la cuina de la sala de festes i congressos del Complex Esportiu i Sociocultural d’Encamp es farà un curset de cuina de reaprofitament dirigit pel cuiner Carles Flinch.\nL’objectiu del taller, amb places limitades, és que els participants aprenguin a elaborar diverses receptes on la matèria primera són les sobres de menjar d’altres àpats. Així s’elaboraran croquetes, púdings o cremes.\nNotícia Anterior: Una cinquantena de persones es concentren davant l’ambaixada en suport a la vaga general espanyola (Vídeo)\nSegüent Notícia: Vives destaca la proximitat entre els polítics i la ciutadania durant la seva visita pastoral a Canillo\nNo us escarraseu en el triatge, se de bona font que a AND es crema tot junt ,menys el paper i el vidre, la resta no dona diners.


BLOC DE MÚSICA: de febrer 2016\nEls instruments de vent canya\nCliqueu a l'enllaç per veure el vídeo\nPublicat per Alexis a 9:26 0 comentaris\nHola alumnes de primer!\nAquí teniu aquest enllaç per practicar la clau de sol.\nJa em direu si us en sortiu!\nPublicat per Alexis Constans a 15:52 3 comentaris\nLa ràdio (si, la i sol)\naquí teniu la nova partitura i l'acompanyament, espero que us agradi! Es diu la ràdio\nPublicat per Alexis Constans a 9:16 3 comentaris


Els tallers de Conservació - Restauració s'estructuren àrees o especialitats, dins les quals es realitzen les diferents actuacions\nÀmbit que inclou les actuacions a tot tipus de pintures sobre tela, fusta, mur, o altres materials, de diferents èpoques, gèneres i estils.\nEl criteri de treball que s'aplica a les obres es basa en el concepte actual que considera que el moment de la creació de l'obra és únic i irrepetible, de manera que els valors estètics es sumen als aspectes històrics i materials que cada obra conté per sí mateixa. Això implica que la restitució integral i estètica de les pintures ja no és el principal objectiu de la intervenció, sinó que també cal defensar i respectar la singularitat i el missatge propi de l'obra.[+]\nAmbit dedicat a les escultures policromades o sense policromar sobre fusta, pedra, fang, metall i nous materials.\nLa intervenció que es realitza en el camp escultòric prioritza els treballs de conservació enfront dels de restauració. S'apliquen els tractaments conservadors de consolidació de l'estructura interna o del substrat, després d'estudiar la naturalesa i comportament dels materials constitutius de les obres. Els tractaments de restitució volumètrica de les pèrdues es realitzen quan cal recuperar la unitat estàtica i facilitar la lectura de les obres, però tenint en compte els factors històrics, iconogràfics, tècnics i ètics. [+]\nMaterial documental i obra gràfica:\nÀmbit encarregat de l'obra gràfica: gravats, aquarel·les, dibuixos, cartells, etc., col·leccions fotogràfiques i material d'arxiu imprès o manuscrit en diferents suports: llibres enquadernats, plànols, mapes, documents solts, etc.\nEls criteris d'actuació tenen com a màxim objectiu la preservació envers la restauració, quedant en un segon pla les intervencions amb els ojectius estètics. Els dos principals motius són, un el gran volum del material documental existent, i el segon que han de ser consultats i manipulats de nou pels usuaris dels centres d'informació. [+]\nÀmbit que inclou la intervenció de tot tipus d'objectes arqueològics en cèramica, metall, os, vori, vidre, pedra, mosaic, etc. procedents d'excavacions.\nEls treballs de conservació i restauració d'aquests materials aporten una informació fonamental i molt valuosa als estudiosos. Per aquest motiu les intervencions han d'acomplir una doble funció: assegurar l'estabilitat del material, respectant la pàtina del temps que protegeix l'obra dels agents ambientals perjudicials, i restaurar la integritat de l'objecte, és a dir, recuperar la seva aparença original per poder-lo identificar, realitzant en cas necessari reconstruccions diferenciadores i reversibles. [+]\nÀmbit destinat a la recuperació dels objectes etnològics que formen part de la cultura popular o de la vida quotidiana, i que tenen un interès des del punt de vista social i antropològic.\nLa intervenció d'aquests béns, compostos per materials de diferent naturalesa, implica tenir amplis coneixements i aplicar tractaments conservatius basats en un escrupulós respecte, per a no perdre les petjades de l'ús i del temps. [+]\nEl patrimoni científic i tecnològic que forma part de la història de la ciència i de la tècnica, presenta unes característiques molt específiques i pròpies. Abasta un material molt divers i ampli: publicacions, documents manuscrits, instruments, locals i edificis, registres, mostres i fotografies. També els materials compositius de les obres són extraordinàriament variats: fusta, paper pintat, vidre, ivori, ebonita, metalls, laques...i al segle XX compostos de polímers i aliatges complexos.\nEl criteri d'intervenció ha de tenir en compte principalment que els objectes són documents històrics i tenen un valor i significat per sí mateixos i, per tant, s'han de recuperar els aspectes materials, formals i estructurals i si no perilla l'obra també els funcionals, reconstruint-se els elements perduts per a la seva posta en marxa. [+]


La Sentiu vol consolidar la Cursa de la Serp dins el circuit de proves atlètiques de la demarcació de Lleida\nterritoris.cat 13:01 16/05/18\nSentiu vol consolidar Cursa Serp dins\nImatge dels participants en la Cursa de la Serp de La Sentiu\nEl pròxim diumenge 20 maig tindrà lloc al poble de La Sentiu, la quarta edició de la Cursa de la Serp, sempre ha estat oberta a tothom que hi vulgui participar prèvia inscripció, va ser una iniciativa del jovent del poble i són els que l'organitzen, amb l'ajuda d'un grup de voluntaris i gràcies al fet que sempre hem tingut el suport de l'Ajuntament de La Sentiu com a patrocinador.\nLa quarta edició de la Cursa de la Serp compta amb dos traçats, de 5 km i 10 km competitives a la Lliga Ponent i dues caminades de 5 km i 10 km no competitives, on poden participar fins i tot els nens, que hagin complert sis anys, prèvia autorització signada del seu pare, mare o tutor legal. També s'han organitzat curses infantils, segons l'edat de tres a catorze anys.\nAquest any la cursa serà inclusiva i solidària amb l'entitat Els Bitxos És un projecte transversal d'educació per a aquells col·lectius d'infants i joves més desfavorits socialment. Gràcies al treball comunitari amb altres institucions i entitats educatives, que intenten minimitzar les situacions d'exclusió social a les quals es veuen sotmeses algunes persones, oferint-los el dret de gaudir de ser infant i de créixer adequadament, viure en unes condicions normalitzades amb la possibilitat de jugar, estudiar i alimentar-se correctament.\nLequip sènior masculí del CB Mollerussa es proclama campió de Tercera Catalana\nLIgnasi Peraire de Mollerussa celebra les Miniolimpíades\nRosamari Carulla s'imposa en la primera Cursa per la Dona de Mollerussa


Germen - Cris Blanco · seminari de creació · 2019\nA l’octubre ens tancarem a Maçanet de Cabrenys a investigar en l’error, la ficció versus la realitat i la mentida en escena. Fabricar artificis, construir ficcions, ficcionar la realitat, dissimular, fallar expressament, mentir bé, mentir de debò, mentir bonic i creure’ns-ho tot.\nDe l’1 al 6 d’octubre de 2019, a Maçanet de Cabrenys (Alt Empordà). El lloc de trobada serà a la Nau Ivanow ( C. Hondures, 30 BCN. Com arribar-hi).\n– Els participants disposaran d’allotjament, pensió completa, trasllat a Maçanet de Cabrenys i manutenció, a més del seminari de Cris Blanco.\n– El preu general per cada seminari és de 280 €, 240 € si l’inscripció és abans de l’1 d’agost i 260 € abans del 15 de setembre. El cost real de cada seminari és de 350 €.\nEscena Germinal és un certamen impulsat per la Nau Ivanow i Projecte Ingenu. Volem potenciar l’encontre entre professionals i posar en valor el procés de creació escènica. Tenim el convenciment que el slow theatre i la vivència creativa poden ser un motor de progrés i d’intercanvi artístic i vital. Aquesta és la tercera edició d’una experiència que vol fomentar situacions que puguin esdevenir germen.


gòtic - flamíger: Confessió\nLa tapadora no m’arribava,\ntenia els punys clossos.\nHo havia perdut tot,\ncom un ramal de vent,\ncom una caixa fosca.\nNomés buscava el ciri,\nla més tendrá manyaga.\nCom un caduf de cel,\ncom un vidre romput.\nLa boca feta trossos,\nla més opaca absència.\nCom una cerbatana,\ncom un drac que renega.\nHo vaig saber tot just,\na la porta del desori.\nUn fil d’argent,\nuna tonada invicta,\nun sol lluent,\nun dit a la nuca.\nAixí arribares tu.\nLa cara delerosa,\nla mà als batecs.\nNo era un caprici,\nun comboi fugisser,\nno era una galta,\nno era un maluc.\nCom un oceà d’absències,\ncom un taure foll\nque esquartera dents.\nCom era el que dies\nal tall de l’espasa.\nCom flueixes muda.\nTot es redueix a tocar,\nla corda més lleugera.\nNo cap més dolç\ndel que sura als teus ulls,\ncom un meló d’alger\nque xorra per la boca,\nCom un eix impolut,\ncom una cadernera.\nPublicado por Carles Alós en 21:01:00


A setembre de 2014 vam conèixer la resolució de l’Agència estatal alemanya i tot i que la puntuació del projecte presentat va ser del 84%, no vam rebre subvenció econòmica per falta de crèdit. Com que l’agencia alemanya reconeixia la gran qualitat del projecte, valoràrem la situació i decidírem dur endavant el projecte encara que hauríem de reajustar les activitats i el pressupost i començàrem a treballar-lo amb els alumnes de 3r d’ESO.\nA novembre de 2014 tres professors del nostre centre es van dirigir a Alemanya per revisar el projecte i preparar les visites d'intercanvi.\nA març de 2015 vam donar la benvinguda als nostres col·legues alemanys i als seus estudiants. Tots els estudiants alemanys van ser acollits pels seus socis espanyols i les seues famílies durant una setmana mentre treballaven el projecte i visitaven lloc d’interès del nostre voltant.\nEl nostre projecte s’anomenava S.T.A.G.E, les primeres lletres en anglès per a la solidaritat, la tolerància, la companyonia, la reunió, la igualtat, i buscava la creació d’obres de teatre on es fera visible de quina manera la gent amb discapacitat es podia incloure en la nostra societat.\nA setembre de 2015 vam anar a Alemanya a continuar treballant el projecte europeu STAGE amb els nostres companys alemanys. Durant la setmana, vam treballar al seu centre i, entre altres llocs, vam visitar el Parlament Europeu i vam ser rebuts pels assistents d'alguns diputats europeus. Aquella visita va ser molt emocionant.\nA març de 2016, els nostres socis alemanys ens tornaren a visitar per, entre altres activitats, representar les obres teatrals que hi havien preparat a l'Auditori d’Alaquàs.\nI a maig de 2016 nosaltres els tornàrem la visita i representàrem les nostres obres al seu centre.


Comerciants de Mollerussa impulsen un festival d'estiu per combinar comerç, gastronomia i música\n'JuliolFest', previst pel 14 i 15 de juliol, comptarà amb 20.000 metres quadrats d'exposició a l'aire lliure de les 18.00 a les 02.00 hores\nper Redacció dimarts, 7 de març 2017 - 13:38h\nLa iniciativa busca fomentar les compres i l'economia local per convertir-se en un referent al territori pel seu format. | LleidaDiari.cat\nComerciants i restauradors de Mollerussa agrupats sota l'associació Mollerussa Comercial impulsen un festival d'estiu «pioner» a les Terres de Lleida que agruparà en dos tardes i dos nits comerç, gastronomia i música. Es tracta del JuliolFest, que tindrà lloc els propers 14 i 15 de juliol i comptarà amb 20.000 metres quadrats d'exposició a l'aire lliure, al parc municipal, amb propostes per a tots els públics en horari de les 18.00 a les 02.00 hores L'alcalde de Mollerussa, Marc Solsona, i el president de Mollerussa Comercial, Àlex Català, han presentat aquest dimarts la iniciativa, que té com a objectiu fomentar les compres i l'economia local per convertir-se en un referent al territori pel seu format. D'aquesta manera també es vol donar continuïtat a altres propostes sorgides de l'entitat com la Mollerussa Open Night, que és el tret d'inici de les rebaixes d'estiu però en horari nocturn.\nL'alcalde de Mollerussa ha explicat que la nova iniciativa comercial «busca singularitat, creativitat, valor afegit i aportar diferents alternatives» per projecte Mollerussa arreu. I ha afegit: «És una molt bona idea i esperem consolidar-la com un nou esdeveniment comercial, cultural, musical i gastronòmic en un format singular i en un entorn a l'aire lliure». Per la seva part, Català ha comentat que «hi ha una molt bona acollida per part dels comerciants de la ciutat», per la qual cosa s'espera superar la previsió de la quarantena d'establiments que en un principi s'havia pensat. En aquest sentit, ha afegit que alguns comerciants, per exemple del sector de l'alimentació, que no tenen un encaix clar a l'Open Night que enguany celebrarà la sisena edició, sí que el tindran en aquest nou format.\nEl JuliolFest comptarà amb 20.000 metres quadrats d'exposició a l'aire lliure amb una decoració vintage i inclourà, entre altres actuacions musicals de DJ's i el concert del grup Wednesday Lips la nit del dissabte. A més, per al públic infantil s'ha previst una zona específica amb un rocòdrom, tallers de maquillatge, desfilades de roba i un taller de cuina amb anglès. Un altre dels atractius del festival serà un concurs d'instagramers, el premi del qual serà un viatge a Nova York. També se sortejarà un altre viatge a la ciutat nord-americana entre el públic en general que faci una compra durant l'esdeveniment. Així mateix, també està prevista una Masterclass Gastronòmica a càrrec del cuiner guanyador d'una Estrella Michelin, Joel Castanyé.\nCatalà ha explicat que hi ha la previsió de contractar un servei d'autocar gratuït que pugui recollir persones interessades en assistir a l'esdeveniment en diferents punts de la comarca. En aquest sentit, també ha afegit que per aquest públic en concret s'oferiran preus especials en l'allotjament en un establiment de la ciutat, també associat a l'entitat.\nÚltimes hores d’estiuet aquest dijous; ja torna el fred amb una potent borrasca\nUna quarantena de persones treballen per trobar la parella d'excursionistes desapareguts a Aigüestortes\nEls cinc símptomes més comuns per saber si estàs contagiat de Covid-19\nComissen més de 45 quilograms d’ametlles furtades a les Borges Blanques\nEnxanetes de 5 anys a Guissona\nInvestiguen abocaments de residus al Segre\nL'alerta d'una científica britànica: «Hem de preparar-nos, la pròxima pandèmia està en camí»\nCatalunya seguirà amb restriccions a les grans ciutats preses «molt abans» que a Madrid\nJordi Évole reivindica la «invitació a viure» de Pau Donés a la pel·lícula 'Eso que tú me das'\nL’Ateneu Golmesenc debat sobre la cultura en temps de pandèmia amb una xerrada de Pep Tort


S P O R T A S A K O: DERBI CALENT!!!!!\nPublicat per karli a 8:56\nTotalment d'acord amb tu. El Barça no en té cap culpa. És com si un català mata algú i la culpa és de Catalunya. Cony, no fotem!!\nBen refrescat lo de dintre el temps reglamentari!! Sí, jo també ho he sentit això!!\nLo de la roda de prensa del Titín Marquez va ser molt bo. Ho escoltava per la radio i vaig flipar, perquè es va enfadar amb el periodista. Res, que aquella pregunta sabia que la resposta era clara i en contra seu: el gol que van marcar és ILEGAL!!\nPer cert, si vols encendre't encara més, mira la crònica de l'As. Han vist un altre partit? És aquest:\n"No comente"...si no haurie de dir coses massa grosses.\nJordi, mare meva!! no penso llegir lo de l'As!! tu ets masoka o què?\nLo del Tintín impresionant!!!\nNo ho he comentat, però reconec que en Laporta no en tenia cap culpa però vcom vaig disfrutar veient com l'hi fotien les culpes a ell, estaba patint el bacó!!!\nApa a veure si la setmana vinent al Bernabeu perden els dos!!!\nFerran, no comment? però si la llibertat d'expressió es lo mes bonic que hi hà!! a mes jo t'escoltarè i si cal et contrariarè però si aki està la salsa del futbol!!!!! mare meva kin kakau!!!!\nNo era on ets tu no on varen anar les bengales?per on em dius que tens el seient et situaba allà a prop no?\nApa malalt salut!!!\nNo és culpa del Barça. Precisament Joan Laporta, que no és massa sant de la meva devoció, va eliminar aquest grup del Camp Nou.\nVull demanar-te disculpes per cridar-te anit, però el teu missatge ho vaig trobar molt desafortunat en aquells moments de tanta angoixa, tensió i nervis.\nPuyol empenya Luisgar i aquest a Valdés... qué vols que faci? El gol de titi de rebot i el penal, de Medina, el seu assistent ho va veure millor que ell...i just fora de temps.\nEls seguidors eren del FC Barcelona ó del Borussia de Moenchengladbach? Si teniu encara aquesta merda us la mangeu vosaltres, aquesta gent és vostra i porten els vostres sentiments, les vostres banderes i samarretes,no llanceu pilotes fora dient que les culpes són dels organitzadors del partit, o sigui de l'Espanyol, amb ny, tu ho escrius sempre amb ñ només per ofendre, encara tens humor per voler riure't, no et costava res, per una vegada, respectar.\nI els jugadors per què van anar 2 vegades a celebrar allà els gols? Ho pagaràn molt car per què està clar que van incitar a la violència. Em van decepcionar molt, ho sento molt.\nUna llàstima, el FC Barcelona estava jugant de cine i els seus propis aficionats ho van arruinar tot.\nSilvia totalment d'acord amb el que dius, la llàstima es que per culpa d'akesta colla de bretols desde alguns llocs no ens deixin disfrutar de la victoria!\nFran, et vaig veure molt exitat i de debó que em vas fer patir, la veritat es que no se si vas mal interpretar el missatge, jo volia dir que us mereixieu el resultat unicament esportivament parlant, evidentment que tot el tema dels fills de puta akells n'estic en contra!! nomès faltaria.\nQuè es penal de Puyol a Luis Gacía? va home va, mira la tele i veuras com el vostrequan veu que no te cap opció va a per Valdés!!\nEl gol de Tití de rebot, ok. però el centre que fa Tamudo tambè toca en un defensa del barça!!!\nNosaltres akesta merda no la tenim, akest es el problema, k nomes van on els deixen entrar.\nLo de les celebracions dels gols, i on vols que vagin a celebrar el gol, a qualsevol racó d'un estadi que porta 90 minuts dientl'his de fills de puta en amunt? Aneu a perdre el temps en denuncies als jugadors per les celebracions qè el Sr. Tamudo la major part dels seus gols els celebrava amb els fills de puta de les brigadas!!\nEl públic vostre no va incitar a la violencia no amb els seus crits i insults, insults que evidentmet akells nens que lamentablement varen acabar plorant, tambè escoltaven i potser cridaven durant tot el partit!!\nApa nanu, sobretot no vull que et possis com l'altre dia, crec que se't va anar l'olla bastant, si va ser per que et vaig ofendre per un mal entes no em costa res demanar-te disculpes...però no t'ho prenguis tant en serio cony!!!!!!\ndeixeu-vos d'osties, la culpa es unica i exclusivament, una vegada mes, de la purria socialista!incompetents!\nEl que em fot més és que el Madrid juga contra el que deixa el Barça. Aquest juguen a mort contra nosaltres i al partit contra el Madrid no s'aguanten ni els pets!!\nJordi: jo estaria més preocupat per l'Atlètico de Madrid que no pel que faci l'Espanyol amb el Madrid. Ja sabem quina és la vostra erronia opinió sobre aquest tema. Contra el Getafe o el Valladolid encara surtim menys motivats que davant del Madrid... C'est la vie!\nSanti, tu a la teva!! la culpa dels socialistes...jajajaja...serà cabron en Montilla!!!jajajaja\nJordi, mira la part positiva, igual perden amb el barça, saben on han fallat i ho poden corretgir davant del madrid...de tota manera a mi tampoc m'agrada el calendari akest.\nFran, per fi sento algo coherent futbolisticament parlant d'un perico!! em d'estar mes preocupats de l'atletico que no pas del que feu vosaltres amb els merengues!!\nnosaltres a intentar guanyar i vosaltres...a veure si perdeu els dos!!jejejeje...\nAkets "Pericos" mai han sabut perdre....jejejeje!!! Jo també preferixo deixr-ho akí si no.....!!!! Kina cara que teniu pericos, a mi s'em cauria de vergonya!!!!\nAquets del "Barsa" son un lladres!!! jua, jua... Les bengales s'han de tirar cap amunt per celebrar les victories i no per deixar en evidencia a un pobre president solitari a la llotja d'un camp municipal... sort que sap defensar-se... Salut companys!!!\nAbraham, el teu silenci val mes que qualsevol enciclopedia sencera!! per cert avui m'he trobat al primer perico que ha reconegut que els seus no es mereixien guanyar!! increible!! i això que es un fanàtic del seu ekip...menys mal que sempre hi ha l'excepció akella...\nOscar, jo com que ja no se de kin ekip ets ja no se que dir-te...be si, et dono la raò que les bengales s'han de tirar amunt però per que els hi caiguin a sobra del cap als mateixos imbecils que les han tirat!! Laporta? tot i que no tenia culpa de res m'ho vaig passar molt be veient lo nerviós que estaba!!! que marxi ja akest mafiós de merda!!\nEiiiii karli! que tal?¿\nmerci, per llegir el meu blog\ni felicitar-me, que et contes?\ntu que estas fent?,ya parlarem\njejejeje, una abraçada.


A L’AMIC ESCOCÈS, de Maria Barbal – Xarxa de Biblioteques de Cornellà\nMaria Barbal és una de les escriptores catalanes més importants i reconegudes d’avui en dia. Després de l’exit de la seva primera novel·la Pedra de Tartera, ha tornat 35 anys després al Pallars amb ‘Al meu amic escocès‘ per a tancar un cicle. Aquest llibre ens explica una història sobre l’amistat entre un jove del Pallars, Benet Enrich i en George, un escocès de les brigades internacionals. Aquesta amistat que neix durant la Guerra Civil espanyola tindrà una segona part 30 anys després i representarà, probablement, dels pocs moments de felicitat per a en Benet. El protagonista és un home trist i solitari, abocat a un amor dolorós per l’Elvira i a un munt de decisions complicades i forçades.\nL’estructura de la novel·la és complexa. Maria Barbal es centra en un narrador omniscient, però hi afegeix onze narradors per mostrar-nos com podia ser de dura, claustrofòbica i hipervigilant la societat d’un poble després de la guerra.


El britànic va seguir la vida d'un grup de nens durant més de 50 anys als documentals 'Up'\n2 min. Barcelona 09/01/2021 11:15\n651x366 Michael Apted, director de 'Goril·les en la boira' / REUTERS Michael Apted, director de 'Goril·les en la boira' / REUTERS\nEl cineasta britànic Michael Apted, que va explicar la vida d'un grup de nens britànics durant més de 50 anys a la sèrie de documentals Up, ha mort a l'edat de 79 anys, segons explica el seu agent. Apted també va dirigir pel·lícules de Hollywood que van des de la superproducció de James Bond del 1999 Amb el món no n'hi ha prou –protagonitzada per Pierce Brosnan– fins a la biografia de la cantant country Loretta Lynn Coal Miner's Daughter i desenes de programes de televisió, fins i tot episodis de la telenovel·la Coronation Street.\nEl projecte més destacat de la filmografia d'Apted va ser la sèrie Up. Va començar el 1964 com un documental televisiu sobre les il·lusions i els somnis de catorze nens de set anys de procedències diverses que Apted tornava a visitar cada set anys per veure com havien canviat les seves vides. La sèrie, que va guanyar diversos premis al llarg dels anys, va arribar fins al 2019, en què es va donar a conèixer l'última entrega del projecte, 63 Up.\n651x366 Fotograma de 'Goril·les en la boira' Fotograma de 'Goril·les en la boira'\nApted va néixer a la Gran Bretanya, es va formar a la Universitat de Cambridge i va començar la seva carrera com a investigador a la televisió britànica Granada. Es va traslladar a Los Angeles a finals de la dècada dels 70 i va dirigir pel·lícules com Goril·les a la boira (1988) –interpretada per Sigourney Weaver i inspirada en la vida de Dian Fossey–, el thriller Gorky Park (1983), Cor de tro (1992) i Enigma (2001).\nPot ensenyar-te a pintar Jeff Koons?


Trobada dels animadors de la litúrgia de Sant Feliu\nInici > Trobada dels animadors de la litúrgia de Sant Feliu\n(CPL) El passat dissabte 14 de novembre al matí va tenir lloc a la Casa de l’Església de Sant Feliu de Llobregat la VI Trobada dels animadors de la litúrgia del bisbat, convocada per la Delegació de Pastoral Sacramental i Litúrgia, el responsable de la qual és Xavier Aymerich també director de Missa Dominical del CPL .\nHan participat a la trobada 160 persones (majoritàriament laics i laiques), provinents de 34 parròquies dels 9 arxiprestats de la diòcesi, que habitualment desenvolupen algun servei en les celebracions de les comunitats (lectors, monitors, directors de cants, músics, sagristans…). La trobada va començar, després del rés de l’hora tèrcia, amb unes paraules de benvinguda a càrrec del bisbe Agustí Cortés, que va agrair el treball i va subratllar la importància del que els laics desenvolupen en la preparació i animació de la missa i les altres celebracions litúrgiques de les parròquies. El tema central de la trobada era “La litúrgia com a espai de misericòrdia”, amb motiu de l’Any Sant de la Misericòrdia que ha convocat el papa Francesc.\nLa ponent ha estat la religiosa Núria Caum, llicenciada en Teologia i en Geografia i Història, i professora a l’Institut de Ciències Religoses de Barcelona, a la Facultat de Teologia i a l’Institut de Teologia Fonamental de Sant Cugat del Vallès. La conferència va incloure una explicació del Jubileu de la Misericòrdia (intenció i sentit, calendari i accions), el tema de la misericòrdia com a síntesi de la fe cristiana i rostre de la Trinitat (Déu pacient i misericordiós, Crist que revela la misericòrdia del Pare, i l’Església oasi de misericòrdia), i la celebració de la misericòrdia en la litúrgia (especialment en els sagraments de l’Eucaristia, la Penitència, i també al llarg de l’Any litúrgic). La trobada també va incloure un diàleg obert amb la ponent, l’assaig de l’Himne oficial de l’Any Jubilar, i diverses informacions sobre els materials i subsidis per treballar a les parròquies, com per exemple la col·lecció de cartells que edita el Centre de Pastoral Litúrgica de Barcelona. Tots els assistents han valorat molt positivament aquesta trobada que està ja consolidada en el calendari pastoral del bisbat de Sant Feliu de Llobregat.\nURL d'origen: https://www.catalunyareligio.cat/ca/articles/trobada-dels-animadors-liturgia-sant-feliu


Música, València! arriba a les platges per a aprofitar la temporada estival – Les Bandes de Música\nLa senyalització d'esta campanya per a la promoció del valencià per mitjà de la música s'ha distribuït en quatre platges de la ciutat\nA través d’una sèrie de codis QR que s’han distribuït per les platges de la Malva-rosa, Cabanyal, Pinedo i El Saler, es pot accedir als llistats de música en valencià seleccionada pel Gabinet de Normalització Lingüística de l’Ajuntament.\nLa regidora de Gestió de Recursos, Lluïsa Notario i el regidor de Platges, Giuseppe Grezzi, han destacat en la presentació de la campanya la voluntat del consistori per ajudar a la normalització de l’ús del valencià, en este cas a través de la música.\nEl projecte Música, València! posat en marxa pel Gabinet de Normalització Lingüística consta ja de 46 llistes de cançons en Spotify i YouTube amb diferents classificacions. En concret, en l’actualitat hi ha 24 llistats atés el gènere musical, 14 llistes per temàtiques, 7 segons el moment i finalment una més de novetats. La senyalització dels codis QR s’ha fet en els panells informatius i en les postes sanitàries de les platges de Malva-rosa, Cabanyal, Pinedo i Saler. A més, també es podrà escanejar el codi QR en més d’un centenar de papereres situades en l’arena.\nLa regidora de Gestió de Recursos, Lluïsa Notario, ha assenyalat que esta iniciativa és “un pas més per a l’ampliació del projecte Música, València! que compta ja amb més de 46 llistes de música en valencià en les plataformes Spotify i YouTube”. Per part seua, el regidor de Platges, Giuseppe Grezzi ha manifestat que és “una iniciativa magnífica per a la promoció del valencià posant banda sonora a la nostra estada a les platges”.\nAprofitant la temporada estival, s’han confeccionat estoretes i paravents per a la platja personalitzades amb els codis QR del projecte. La distribució d’estos productes es durà a terme mitjançant un sorteig des de les xarxes socials del Gabinet de Normalització. La campanya comença el 10 de juny. Entre els requisits, seguir el perfil d’Instagram @envalenciàVLC i publicar una història amb una de les cançons de la llista.\nFins ara, s’havien senyalitzat ja unes 300 zones enjardinades i un centenar d’edificis municipals amb estos codis que permeten seguir les llistes de música en valencià. Després de l’ampliació de la campanya en la zona de platges, aprofitant l’afluència de públic en la temporada d’estiu, està previst que posteriorment la senyalització amb estos codis QR arribe també als grans parcs i jardins singulars, com el Jardí del Túria. En este cas es col·locaran 360 plaques en els bancs, amb el que es completarà la segona fase de senyalització.\nEl Festival Renaixement acollirà 5 concerts, un ‘Sopar dels Borja’ i activitats de la Xarxa Europea de Música Antiga\nEl Cor Jove de la Unió Musical de Picanya estrena l'espectacle “The Artist”\nUnió Musical de Torrent arranca el seu 50 aniversari amb un concert de la seua banda simfònica en la plaça de l'Església


Venda de Compressor Hailea ACO-318 8 sortides 3600l/h\nCompressor Hailea ACO-318 8 sortides 3600l/h\n47.40€ -10% 42.66€\nAra pots aconseguir a Alchimiaweb aquest compressor d'aire Hailea ACO-318, amb una capacitat de 60L/min (3600l/h) i un so màxim de 60dB, amb 8 sortides d'aire amb clau de pas, perfecte per a dipòsits d'aigua grans.\nAquesta bomba està encapsulada en un cos d'aliatge d'alumini d'alta qualitat grau ZL102, amb un disseny encarregat d'actuar de difusor de la calor, mantenint el sistema refrigerat.\nEl motor del seu interior funciona per electromagnetisme, millorant la capacitat de generació d'aire en un espai tan reduït com aquest, amb unes dimensions de 182 × 95 × 116 mm.\nConsumint només 32W i amb un pes de 1.65kg, s'encarregarà de generar les bombolles necessàries al teu dipòsit de solució nutrient o d'aigua, mantenint el nivell d'oxigen adequat per a la marihuana en tot moment.\nCaracterístiques Compressor Hailea ACO-208 4 sortides 2100l/h:\nCapacitat: 3600l/h - 60l/h\nMida: 182 × 95 × 116 mm\nProductes relacionats amb Compressor Hailea ACO-318 8 sortides 3600l/h (Bombas d' Aire)\nOpinions de Compressor Hailea ACO-318 8 sortides 3600l/h i preguntes\nVols donar la teva opinió sobre Compressor Hailea ACO-318 8 sortides 3600l/h o preguntar sobre aquest producte?


Junqueras diu que ERC no és incompatible amb el projecte republicà del País Valencià\nEl president d'ERC opta per construir "aliances flexibles per a aconseguir majories significatives"\nActualització: 12.05.2022 - 12:27\nEl cap d’ERC, Oriol Junqueras, ha fet avui una conferència amb universitaris a València en la qual ha assegurat estar disposats “a construir aliances flexibles per a aconseguir majories significatives i àmplies”, entre les quals ha assenyalat a partits polítics del País Valencià, del nacionalisme basc, els “demòcrates espanyols” o sistemes judicials europeus. “És perfectament compatible”, ha defensat.\nJunqueras ha protagonitzat una conferència a la biblioteca de socials Gregori Maians de la Universitat de València (UV) on no ha volgut fer declaracions ni valorar la situació de Quim Torra, després de l’última condemna a quinze mesos d’inhabilitació en la segona causa per desobediència.\n“Podem construir majories sense coincidir en tot, sense que això suposi una renúncia al teu pla últim”, ha raonat, i ha assegurat que ERC “no és incompatible amb el projecte republicà del País Valencià”. També ha assenyalat que comparteixen objectius amb partits valencians com el corredor mediterrani o la millora de la connexió ferroviària entre Alacant i València. En general, ha advocat per “l’esperança contra la por”, per a cercar complicitats socials i per a aliar-se amb el sector empresarial per a garantir els drets dels treballadors, perquè veu millorable la reforma laboral d’enguany. Ha proposat a més que hi hagi una autorització administrativa abans del tancament d’una gran empresa que hagi rebut ajudes públiques.\nDurant la seva intervenció de més d’una hora ha acceptat diverses preguntes dels estudiants, algunes d’elles crítiques amb la declaració d’independència del 2017 que ell ha rebatut, ha afirmat que la seva estada a la presó li ha servit per a “construir en discurs més fàcil d’entendre” i ha defensat que és perfectament compatible ser independentista amb federalista a escala europea i internacionalista.\nD’altra banda, ha reiterat que ell solament parla “amb demòcrates consolidats”, en ser preguntat per Rússia i els seus possibles vincles amb part de l’independentisme, ha assenyalat que els periodistes haurien de ser els més interessats que no hi hagi espionatge, al mateix temps que ha defensat la necessitat de negociació amb el govern espanyol sigui en la taula de diàleg o en qualsevol àmbit. Ha animat a més els joves a ser capaços d’organitzar-se perquè “no estem en el pitjor moment de la història”.


Florentino Pérez confronta els tertulians de RAC1 i Rufián hi posa pau\nBarcelona. Dilluns, 2 de Juliol 2018. 12:53\n"El que passa aquí els dilluns és el que passa a qualsevol reunió de govern per qualsevol qüestió complicada. Vosaltres teniu molt més en comú que en contra. Bé, vosaltres dos potser no...". Aquestes paraules les ha dit el diputat d'ERC al Congrés, Gabriel Rufián, en la seva visita aquest dilluns a El món a RAC1. I el "vosaltres dos, potser no", anava dirigit, amb ironia, respecte i afecte cap a Xavier Sardà i Pilar Rahola. Després de la carta d'Oriol Junqueras a la militància del seu partit, Rufián ha anat al tallat party de can Basté, on hi havia els tertulians habituals, amb Antonio Baños i Màrius Carol a banda dels esmentats.\nLes floretes que ha llençat el polític pel que es viu i es diu els dilluns a RAC1 no podien ser més encertades. Rahola i Sardà se les tenen perquè els dos són vehements i diuen el que pensen. S'estimen i complementen a la perfecció, cadascun als antípodes del que pensa l'altre. De vegades a crits, de vegades més pausadament, però sempre disposats a que els oients comencin la setmana espavilant-se de cop. I avui no ha estat una excepció. Però no ha estat amb la presència de Rufián que se les han tingut. A ell, això sí, Rahola li ha reconegut que la carta és molt desafortunada perquè posa damunt la taula "una cursa repugnant i inacceptable de posar-nos medalletes en un país que ha patit molt". A més, lamenta "els dos dards que hi ha a la carta molt feridors contra Quim Torra" sobre discursos excloents. Rufián ha disculpat Junqueras de qualsevol intenció com la que hi veu Rahola i ha dit que mai dirà res negatiu contra Torra. Han estat moments d'anàlisi pausat, intens i profund. Molt més abraonada ha estat la conversa prèvia amb un altre protagonista damunt la taula, el president del Reial Madrid, Florentino Pérez.\nEl fracàs d'Espanya al Mundial, aprofitat per la caverna unionista per assenyalar Piqué, ha estat analitzat a la tertúlia després que Jordi Basté es preguntés per què Pérez sempre queda impol·lut i una part molt gran del periodisme el deixa exempt de responsabilitats en el desastre de la Roja, en fitxar el seu seleccionador només uns dies abans que comencés el Mundial, desestabilitzant així el vestidor. S'hi afegia Rahola en indicar que estava clar "el florentinisme rotund d'una manera oligàrquica de repartir-se el poder de l'estat". I abans que hi entrés Sardà, qui se les ha tingut amb ella ha estat Màrius Carol: "si comencem així acabarem malament perquè aquí també hi ha famílies que s'han repartit el pastís, eh?".\nRebat l'escriptora: "Ja comencem, aneu fent... A la que fem una crítica a 'nosequé' ens hem d'obrir les vestidures i hem de dir que Catalunya és horrorosa. Amb la diferència que tenir estat o no tenir-lo es diferent. Jo anava més enllà de la democràcia". Respon Carol: "és que sembla que això és el país de les meravelles", en referència al que passa a Catalunya. Rahola, visiblement molesta: "He dit res de meravelles, jo?? Jo he arribat i he dit 'bon dia, Catalunya està molt bé, és una meravella, aquí no passa res i Florentino és molt dolent?? Oi que no? Dic que Florentino és el llest de la classe. Si l'estat es tan merda per pagar-li pel llac del Castor, el problema no el té ell".\nBasté pregunta per què hi ha un vel de superprotecció amb el president del Madrid i Rahola assegura que "hi ha molts interessos, moltes famílies, molts noms propis..."... Apareix Sardà: "no foteu, a Florentino també se l'ha criticat: a Catalunya, de manera unànime. I a Espanya, alguns mitjans. Si ho haguéssim fet al Barça (fitxar el seleccionador espanyol dos dies abans del Mundial), la premsa catalana ho hauria trobat molt bé". El to i el rerefons de les seves paraules no han agradat Rahola, que ha tirat d'ironia: "és clar, és que a Catalunya no hi ha autocrítica, no hi ha mitjans de comunicació lliures, perquè aquí som un ramat de xais i TV3 la primera".\nBasté intervé per preguntar si volen dir alguna cosa més i Sardà respon que "jo no vull dir una merda perquè ja l'ha dit la Pilar Rahola. Tu (a la Pilar) digues el que et sembli i no ens facis dir a nosaltres el que tu vols". "La merda la dius tu, jo he dit coses. Mai has dit res de TV3, tu?", li etziba Rahola. "Jo no he dit res de tot això, val, monada?". Pots escoltar el moment al següent àudio:\nCom ha resumit just després Gabriel Rufián, "el futur de la política són coalicions complicades. Aquí, a Espanya, a tot arreu. Disfruto molt més parlant amb tu, Sardà, que parlant amb un dels meus". El futur de la política i el de la tertúlia dels dilluns amb el Basté. Coalicions complicades com les de Sardà i Rahola. I que durin. És clar que, brillant ha estat el comentari d'Antonio Baños a Rufián: "això ho dius perquè no has de venir cada dilluns...".\nmediàtics La caverna unionista ja té un culpable del fracàs d'Espanya: Piqué Darío Porras


Rutes | Web oficial de l'Ajuntament de Torroella de Fluvià\nSi doneu una volta pel vostre entorn, trobareu un entramat de camins on, tot passejant, podeu seguir el recorregut de les aigües plujanes que és recullen allà on es trobaven els antics“estanys” situats, tant, en el nostre terme municipal, com, en el dels pobles veïns.\nTots sabem que a mitjans del segle XIX aquests estanys varen ser dessecats amb la finalitat de convertir-los en fèrtils camps de conreu. Per mitjà d’una bomba de vapor i un sistema de recs o sèquies, es vessava l’aigua i es transportava al rec Sirvent, en el cas dels estanys de Siurana, Sant Tomàs i Vilacolum així, també servien per al regadiu i finalment les aigües anaven a parar a l’Estany Sirvent i a la desembocadura del Fluvià, es diu que, degut a que el nivell del’aigua de l’Estany de Siurana era més baix que el mar, sovint s’hi trobava aigua salada.En canvi, a la banda est, l’Estany de Palol buidava les seves aigües al riu Fluvià, no sense abans aprofitar-les tot el possible.\nEs remarcable el fet de que per la construcció d’aquests recs va ser necessari perforar les elevacions naturals del terreny, i així, l’aigua podia seguir el seu curs, aquestes “mines”,així és com s’anomenen, poden mesurar més de cinc metres d’alçada. Per aquests voltants, hem podem trobar dues: una travessada pel rec Llobet, perquè l’aigua del’Estany de Palol arribi al riu per decantació. També, per buidar l’Estany de Sant Tomàs, una l’altre mina travessa el Puig de l’Estany i permet que l’aigua de la Sèquia de la Mota arribi al RecSirvent. Encara avui serveix aquest sistema artificial creat per l’home per buidar els antics estanys que quan plou amb una certa intensitat recuperen la seva antiga imatge.\nAixí que, una pràctica que sempre ha acompanyat ala humanitat és la transformació de la naturalesa per a procurar la seva subsistència. Fa un segle i mig, l’agricultura era el principal mitjà de vida dels habitants d’aquesta plana al·luvial, podem celebrar que encara avui es conservi aquesta activitat, si bé molt disminuïda. Imagino que, en aquell moment, el projecte de dessecar els estanys va jugar a favor de la prosperitat, aquesta dinàmica transformadora no s’ha aturat des de llavors, però, ara donem prioritat als cotxes, per exemple…\nSovint, no ens adonem del que tenim al costat de casa, paisatges que tenim ben a prop ens passen per alt i ens perdem la seva bellesa sinó ens hi endinsem. Arribem-nos, doncs, a Sant Tomàs i seguint en direcció a Siurana trobarem un petit tresor, un bosc d’alzines, alzines sureres i pins, refugi de molts petits animals. Els botànics el defineixen com a bosc mediterrani, adaptat als estius secs i calorosos i als hiverns suaus i plujosos, amb arbres de fulla perenne i sotabosc sovint molt dens. Però, aquest fet no ens impedeix d’entrar en aquest petit retall del bosc de Sant Tomàs, es ple de camins i corriols que ens permeten passejar tranquil·lament sense por de quedar enverdissats i fins i tot ens ofereixen la possibilitat de perdre’ns, ja que aviat trobarem una sortida.\nDurant les últimes dècades la funció tradicional del bosc com a productor de llenya, suro o fusta entre altres coses s’ha perdut i, per tant, ha deixat de ser un puntal per l’economia del país, sobretot del sector agrícola, al que abans estava estretament lligat. Però els boscos, a més d’aquesta funció productiva, també realitzen funcions ecològiques, com la regulació atmosfèrica fixant el CO2, el que ajuda a que l’aire es mantingui més net, regulant la humitat i el règim de pluges, ajudant a la conservació dels sòls per evitar els processos d’erosió i col·laborant a la conservació de la biodiversitat.\nAra bé, és evident que actualment els boscos compleixen més funcions recreatives que anys enrere, pensem en l’excursionisme i les activitats esportives, anar a buscar bolets o la simple contemplació del paisatge, d’aquest manera els boscos han passat a ser un lloc d’oci i en canvi, pel propietari representa un esforç el seu manteniment.\nDestaquem que actualment, a casa nostra, l’abandonament de les explotacions agràries menys rendibles possibilita que els boscos recuperin una bona part dels seus antics dominis que van anar perdent precisament per cedir terreny a l’agricultura.\nAquestes línies són una invitació a cuidar-lo, a respectar-lo i a valorar i potenciar la seva conservació i coneixement, no només des del punt de vista paisatgístic sinó també des del punt de vista del benefici que representa per a la societat el seu funcionament.


Ximo Puig rep a l'exitós empresari murer Iñaki Berenguer | ARA Multimèdia\nXimo Puig rep a l'exitós empresari murer Iñaki Berenguer\nXimo Puig i Iñaki Berenguer / Generalitat\nBerenguer ha creat i venut 2 start-up. Actualment el projecte que té entre mans és Coverwallet\nIñaki Berenguer ha visitat el Palau de la Generalitat Valenciana. Ha sigut rebut pel president de la Generalitat, Ximo Puig, i han estat conversant durant una hora. El reconegut empresari murer ha traslladat el seu punt de vista com a emprenedor valencià a Nova York. Segons ha contat Berenguer a ARAMULTIMÈDIA, Puig li ha mostrat les línies de col·laboració que la Comunitat Valenciana té amb altres parts del món, com és el cas de Canadà\nIñaki Berenguer ha visitat el Palau de la Generalitat Valenciana. Ha sigut rebut pel president de la Generalitat, Ximo Puig, i han estat conversant durant una hora. El reconegut empresari murer ha traslladat el seu punt de vista com a emprenedor valencià a Nova York. Segons ha contat Berenguer a ARAMULTIMÈDIA, Puig li ha mostrat les línies de col·laboració que la Comunitat Valenciana té amb altres parts del món, com és el cas de Canadà.\nIñaki Berenguer va vendre les dos primeres star-up que va crear, com són Pixable i Contactive a gegants empresarials americans. Actualment ha creat la tercera start-up, Coverwallet, la qual es dedica a reiventar el sector de les assegurances per a pimes. A Coverwallet treballen 115 treballadors a Nova York i a Madrid.


Vaig a parlar-vos del relat més antic del món, escrit cap a l'any 2.750 aC Què gosadia o quin avorriment. No, tot just hem dit res del món antic en aquestes sessions. Ni una paraula, que jo recordi, d'autors grecs o llatins. I això que aquí ens esperen veritables meravelles. Però, seguim. En 1844 un jove britànic va trobar, després d'excavar en el que avui és Mossul, ciutat iraquiana, ruïnes del palau de Nínive, capital d'Assíria. En el seu interior va trobar desenes de milers de tauletes d'argila escrites amb forma de falca (cuneïforme), en llengua accàdia. Sembla que Gilgamesh va existir i que va ser rei de la ciutat 'ben murada' Uruk, en l'actual Warka (Iraq). Un heroi que havia tornat exhaust, però sencer, dels seus viatges per extrem de la terra. Algú que tot el va patir i tot el va superar, que va estar a punt d'ensorrar i que no va poder suportar la mort del seu amic Enkidu (nascut per compensar els seus propis excessos, després de les peticions del poble al déu del cel). Endiku es va convertir en un veritable amic per a ell, un segon ser de Gilgamesh (nom que podria significar, llegeixo en la versió de Stephen Mitchell, 'el vell és un jove').\nEl poeta txec Rainer Maria Rilke va dir en 1916 que la lectura d'aquest llibre ( 'l'epopeia de la por a la mort') "es troba entre les millors experiències que li poden succeir a una persona". En aquest relat es pot llegir que "els nostres dies són pocs en nombre, i qualsevol cosa que fem és una alenada de vent". "Per què témer, doncs, si més tard o més d'hora la mort ha d'arribar?".\nI tot i que un ésser sigui en dos terços diví i en un humà ( "un toro salvatge, cabdill invicte, el primer en la batalla, benamat dels seus soldats"), se sent el consell dels ancians en la lluita: " no confiïs només en les forces; al contrari, sigues prudent, condúcete amb cautela, fes que cada cop sigui important ". Es emprèn un viatge cap a on viu el ferotge monstre Humbaba, perquè "hem de matar-lo i extirpar el mal del món", abans que ens confongui, i "passi el que passi, vencerem".\nPer aquí apareix Utnposhtim, l'home que va sobreviure al Grand Diluvi; 1 prebíblico Noè. I quan llegeixo aquestes últimes coses em sento vell de segles: "I el somni el va vèncer, com fa amb tots els homes"; "El que dorm i el mort, que n'és semblants són!".


El col·lectiu de presos bascos assegura que els reclusos malalts demanaran la seva llibertat 'en els propers dies' ! directe!cat\ndirecte ! a La República. N. 4087. Divendres, 20 de juliol de 2018 10:51 h\nPolítica Última actualització Diumenge, 13 de novembre de 2011 13:25 h\nEl col·lectiu de presos bascos assegura que els reclusos malalts demanaran la seva llibertat 'en els propers dies'\nEs tracta d'una reivindicació col·lectiva, segons apunta EPPK al diari 'Gara'\nEl Col·lectiu de Presos Polítics Bascos (EPPK) ha assegura que els reclusos malalts demanaran la seva llibertat 'en els propers dies'. Segons ha anunciat en un comunicat enviat al diari 'Gara' publicat aquest diumenge, el col·lectiu assenyala que es tracta d'una iniciativa col·lectiva. Així mateix, anima als bascos a acudir a les urnes diumenge que ve per impulsar la llibertat d'Euskal Herria i assenyala que el País Basc ha situat el seu futur en la 'direcció contrària'. 'Fa temps que va apostar per un futur lliure. Avui no hi ha qui justifiqui la política de venjança i repressió d'Espanya i França', afegeix.\ncol·lectiu presos bascos, eppk, llibertat, país basc\nEn el text, EPPK recorda que els que van signar l'Acord de Guernica han situat la reivindicació dels drets col·lectius i individuals del col·lectiu damunt la taula. I assenyala que el primer pas que haurien de donar els estats és alliberar els presos malalts i els qui haurien d'estar en llibertat condicional i 'acabar amb la política de càstig de la cadena perpètua'. 'De manera urgent i sense cap condició', afegeix.\nEl col·lectiu de presos ha insistit que els reclusos que estan malalts 'faran la petició de llibertat immediata en els propers dies'. 'Resulta imprescindible acabar amb la dispersió i agrupar els presos polítics bascos a Euskal Herria, acceptant l'estatus polític que ens correspon', afirma.. El col·lectiu ho emmarca com un pas en el procés democràtic i apunta que 'perquè el procés avanci és imprescindible crear la situació que possibiliti la nostra participació'. En aquest punt , fa referència la decisió presa per ETA de deixar les armes, que considera que s'ha adoptat 'amb responsabilitat i en favor de la llibertat d'Euskal Herria'.\nL'última part del comunicat, el col·lectiu de presos bascos es refereix a la convocatòria electoral del 20N, que qualifica d'una 'importància especial'. I envia un missatge als bascos dient que 'en aquest moment de compromís, el nostre vot estarà al costat del vostre en les Urnes'. 'Que no esperin el vot de cap de nosaltres els qui aposten per l'estabilitat de l'estat espanyol', indica el col·lectiu. Afegeix que 'no val dir amb la boca petita que estan a favor dels nostres drets i que donin suport després a la política repressiva dels estats que actuen en contra nostra i del nostre poble'. 'Han de decantar-se', assenyala en al·lusió al PNB i 'partits similars que de nou han dit no a l'oportunitat immillorable de presentar la nostra veu com a poble'. No tindran el nostre vot de cap manera', sentencia el col·lectiu.\nEn aquest sentit, assegura que es posicionarà 'amb els abertzales, amb els independentistes, amb els qui lluiten pel canvi social, amb els defensors de la igualtat, amb la gent d'esquerra'. Finalment, el col·lectiu insisteix que més enllà del 20N incidirà en les taules de diàleg, que impulsarà, apunta, el treball en comú i que exigirà que els estats respectin la voluntat basca.\n13 de novembre de 2011, 17.02 h\nMolta força combatents.\nSempre en lluita //*// 33\n13 de novembre de 2011, 14.57 h\nEspero que el govern espanyol tingui un gest humanitari i alliberi els presos malalts. I també a Arnaldo Otegi que no és un etarra sinó un polític que esta a la presó per defensar la llibertat del seu poble.


Jaël Bestué, nou rècord d’Espanya sub-20 dels 100 metres\nLa blaugrana ja brilla en la primera jornada del campionat d’Europa d’aquesta categoria en el qual participen 10 atletes del Barça\nL’atleta del Barça Jaël Bestué no ha volgut esperar a la final per començar a brillar. La jove promesa de l’atletisme espanyol ha aconseguit un nou rècord d’Espanya sub-20 dels 100 metres amb un temps d’11,43. La blaugrana, que està competint a l’Europeu sub-20, ha pogut millorar els registres de Teresa Rioné i de Yolanda Díaz, les quals van obtenir un temps d’11,48, el 1984 i 1987 respectivament.\nAra Bestué haurà d’afrontar la semifinal, que es disputarà aquesta tarda, a la qual s’ha classificat amb el segon millor temps de totes les sèries.\nMonne, Gracia i Martín passen la ronda classificatòria\nD’altra banda, aquest matí també han fet acte de presència a Borås Arnau Monne, Álex Gracia i David Martín. Els tres blaugranes han fet un bon paper en les seves respectives proves i avancen ronda d’aquest europeu.\nArnau Monne ha destacat en els 100 metres amb un temps de 10,67 segons, que li han permès acabar la seva sèrie com a tercer. Quan faltin vuit minuts per a les sis de la tarda, Monne disputarà la seva semifinal.\nEn el salt de perxa, Álex Gracia ha pogut’igualar la seva millor marca personal per classificar-se per a la final. El blaugrana ha superat els cinc metres i deu centímetres per acabar sisè. La final, dissabte a les 17.50 h.\nFinalment, David Martín ha hagut de fer marca personal per ser a la final (divendres 19.35 h) del llançament de pes. Martín ha superat els 71 metres (71,26 PB) per acabar desè de la ronda classificatòria.\nPendents de la resta\nAquesta tarda, a les 17.00 h, debutarà Antonio López en la prova dels 1.500 metres, mentre que caldrà esperar a demà per veure en acció Bernat Erta, que arriba a la competició amb la tercera millor marca sub-20 de l’any en els 400 m.\nQui també s’estrenarà demà serà Anna Carrasco (salt de perxa) i Gema Martí (llançament de martell).