Bizum per a menors | Pagaments mòbils | Bankinter\nBizum per a menors\nSi ja té mòbil, que el mòbil tingui Bizum!\nBizum és una forma segura d'enviar i rebre diners a través del mòbil. Una eina pròpia de la seva generació amb la qual aprendran a gestionar i valorar millor els seus diners.\nUn servei gratuït per a menors d'entre 14 i 17 anys titulars de Mini.\nSón els responsables del menor els que marquen, autoritzen i modifiquen els límits.\nAixí funciona Bizum per a menors:\nAmb Bizum podrà sol·licitar o enviar diners a través del mòbil, entre particulars, per exemple per pagar els regals que fa a mitges amb els seus amics, etc., sense necessitat d'utilitzar efectiu.\nAmb qui pot utilitzar-lo?\nPodrà utilitzar-lo amb totes les persones que estiguin donades d'alta en el servei Bizum. En l'actualitat, la pràctica totalitat dels bancs estan ja adherits a aquest servei.\nAmb quin control?\nAmb el control dels pares o tutors, naturalment. Ells són els que posen els límits: diaris, setmanals o mensuals.\nVols donar d'alta el servei? T'expliquem com fer-ho\nEncara que en el moment en què donis d'alta el servei t'ho explicarem pas a pas, et mostrem un mapa amb cadascun d'ells:\nAccedeix a la pestanya de “Gestió de comptes”.\nUn cop t'hagis connectat amb les teves claus, a la part superior veuràs el teu nom. Si punxes sobre el nom trobaràs la pestanya “Gestió de comptes” accedint des de la “Posició global”.\nSi encara no ho has fet, el primer que hauràs de fer serà donar claus consultives al teu fill o filla.\nAquestes claus són les que li permeten accedir al seu compte únicament amb caràcter consultiu i mai operatiu. En aquest cas concret de Bizum, aquestes claus li permetran consultar el saldo consumit i el nombre de Bizum enviats i rebuts.\nDes de la mateixa pestanya “Gestió de comptes” podràs donar d'alta el teu fill o filla a Bizum i establir l'import límit per a la seva operativa.\nEt demanarem que assignis un import màxim perquè pugui operar amb Bizum des del seu compte Mini: diari, setmanal o mensual. Nosaltres, per la nostra banda, marquem un límit màxim de 200 € per operació.\nAutoritza el servei.\nCom a pare, mare o tutor, et demanarem que confirmis la sol·licitud d'alta. En aquest moment el menor també haurà de confirmar el número de telèfon des del qual operarà, és a dir, el número associat al seu Bizum.\nBizum: és útil, senzill, gratuït... i li encantarà.


Pau Claris i Casademunt (Barcelona, 1 de gener del 1586 – Barcelona, 27 de febrer del 1641) fou un polític i eclesiàstic català i el president de la Generalitat de Catalunya a l’inici de la Guerra dels Segadors. El 16 de gener de 1641, proclamà la República Catalana sota la protecció de França.\nPau fou el petit de quatre germans, dels quals destacà també el gran, Francesc, que fou jurista i exercí una forta influència sobre el seu germà. La família de Pau Claris formava part de la burgesia administrativa barcelonina i tingué un poder econòmic força elevat.\nEl 22 de juliol del 1638, Pau Claris era elegit diputat eclesiàstic per a constituir la Diputació. Com a diputat eclesiàstic, Claris passà a presidir les sessions de la Generalitat.\nClaris es trobà una Generalitat amb gravíssims problemes econòmics, fruit de molts anys de mala gestió i amb el conflicte que s’obrí amb la Corona espanyola que prohibien tota mena de comerç amb França.\nEl mes de maig del 1640 podria ser la data d’inici dels contactes amb França, que acabarien amb la formació d’una aliança catalano-francesa enfrontada a la Corona espanyola i que donaria lloc a la denominada Guerra dels Segadors. Pau Claris havia convocat les corts generals el 10 de setembre de 1640\nEl 20 d’octubre de 1640 entrava a Barcelona Du Plessis Besançon i, uns dies després, se signava el primer pacte de confraternitat i ajut militar de França a Catalunya, pel qual França es comprometia a defensar el Principat.\nEl 24 de novembre entrava a Catalunya, pel sud, l’exèrcit castellà. El 23 de desembre, Pau Claris alça el sometent i comença la guerra contra Felip IV de Castella. El 16 de gener accepten la proposta de constituir la República Catalana sota la protecció de França.\nPerò de nou la pressió dels castellans que s’apropaven a Barcelona i les pretensions franceses portaren a Claris a haver de liquidar el projecte republicà i a haver de fer proclamar Lluís XIII comte de Barcelona el 23 de gener del 1641, tres dies abans de la batalla de Montjuïc, que derrotà estrepitosament les forces castellanes i deturà l’atac a Barcelona el 26 de gener del 1641.\nEl dia 20 de febrer de 1641 entrava a Barcelona Philippe de La Mothe-Houdancourt, substitut de Du Plessis, amb poders de capità general de tots els exèrcits que lluitaven a Catalunya. Aquell mateix dia, Claris caigué greument malalt i l’endemà mateix rebia l’extremunció.\nPau Claris i Casademunt moria a 3 quarts de 12 de la nit del dia 27 de febrer del 1641. Malgrat que feia almenys un any que presentava problemes de salut, la teoria d’un possible emmetzinament circulà des del primer moment i modernes investigacions avalen aquesta possibilitat. Segons el catedràtic d’història moderna Antoni Simon, Claris va ser emmetzinat amb acqua di Napoli, un verí fet amb arsènic i herbes.


Poesia com a recusació o violència\n17 maig 2021 02:11\nBartomeu Fiol | 03 setembre 1998\nSempre s'ha dit que la violència engendra violència perquè provoca el seu rebuig i condemna per part de qui la pateix, ja sigui directament o per solidaritat. La negació té com resposta natural la negació de la negació. I en tota negació "també en les que són resposta a una negació prèvia" hi ha un cert grau de violència.\nPer descomptat, la violència no és únicament física. La violència moral pot esser tan forta i pot fer tants d'estralls com la física. Paradoxalment "si és que encara podem emprar aquest adverbi" la poesia, cert tipus de poesia a hores d'ara bastant estès, pot esser perfectament interpretada com una forma de violència moral, pel senzill fet que sovint sovint també és "o sobretot és" una reacció davant una realitat que no ens agrada ni poc ni gens, una reacció davant el que en podem dir una realitat manifestament millorable.\nDe fet, des d'un punt de vista històric, segurament vivim una evolució en el discurs polític predominant, el qual estaria passant d'una elegia que enyora un passat que idealitza a una condemnació d'un present que és jutjat més aviat insuportable.\nEn definitiva, s'hauria poduït un canvi radical en la percepció i en la valoració de la realitat. Aquest canvi en la visió del món seria la raó fonamental per la qual, a partir del segle passat, a partir d'Edgar Allan Poe, podem parlar d'una nova espècie de poetes, els poetes maleïts. Que a Cavorques, amb un retard notable, no n'hàgim tengut fins a la segona meitat d'aquest segle que s'acaba no seria més que una altra prova contundent del caràcter extraordinàriament conservador de la nostra societat o, tal vegada més exactament, del seu endarreriment. Però tot arriba, i després de la placidesa benpensant i delicadament elegíaca de l'Escola Mallorquina i dels seus epígons, a partir de la massa dilatada postguerra s'imposa finalment entre nosaltres una nova manera de veure o capir la circumstància i, conseqüentment, una nova forma d'escriptura política, molt més rebel i disconforme amb la realitat que ens envolta i, almanco políticament, sovint ens ofega.\nL'escriptura d'un autor ha de ser jutjada en funció de l'obra concreta que produesqui, per descomptat. Però també és cert que, d'una forma o l'altra, l'escriptor acaba "o comença" encarnant un determinat personatge. I aquest personatge, ens agradi o no ens agradi "i per modest que sigui", representa un paper dins o davant la col·lectivitat. És en aquest sentit que tant l'obra com el personatge de poetes com Miquel Bauçà i Andreu Vidal "aquest darrer, que tan prest ens ha deixat" són arquetípics del canvi polític que vull subratllar. Recentment, Bauçà, al volumarro d'El Canvi, ha definit un poeta com «aquell que sap reconèixar que la seva mirada de les coses (sic) no coincideix amb la dels altres». Crec que Andreu Vidal hauria estat d'acord amb la substància d'aquesta definició. Amb el que segurament no hauria estat d'acord és amb el «grollerisme» de Bauçà "que tanmateix tan bé encaixa i funciona": «Amb les meves dents postisses / m'abelleix de rosegar / en dejú un tros de coliflor, / que tinc dins el frigidaire. / La mestressa no ho voldria, / si ho sabés que la hi tingués. / 'Just la carn' " diu ufanosa».\nPer altra banda, crec que els tres versos inicials de Sub-làbarum d'Andreu Vidal («Estranya guerra/ la d'aquell que batalla solitari, / sense exèrcit ni amic, sense recer») no han de displaure gens Miquel Bauçà. Ni tampoc alló de «Qui no ha aprés ara, ja no aprendrà mai. / Qui ara dubta, dubtarà per sempre» o alló de «Si fou el rar / alè d'un d'un déu o fou la pluja, / a qui importa?".\nNo puc acabar aquestes notes, que no pretenien més que destacar com cal el creixent pes entre nosaltres de la poesia com a violència contra la violència "o dels poetes com a poetes maleïts" sense cridar l'atenció respecte a un tema en el qual coincideixen els dos poetes que he pres com exemple i model. Escriu Miquel Bauçà a El Canvi: «Aquest rom té gust de grapa... / I qui és que me l'ha dut? / La cerasta o l'amfisbena, / quan em trobava abaltit, / o potser cap de les dues? / Potser ha estat el penyaler / que em té enveja i vol venjar-se...». I escriu Andreu Vidal, al poema Quimeres de l'animal que no existeix: «Hi ha un rom antic pel qual bé donaria / tots els alcohols de França, un rom molt vell, / que entenebreix i esbalça, esput vermell / d'un déu malalt, sol de l'estrangeria. // No hi ha a l'Infern beuratge més serè / ni dins els Cels més impura ambrosia, / avorta parts i engendra bogeria / i al fons dels sots als morts torna l'alè // I cada cop que el bec em sembla viure / fa dos-cents anys, o dos mil, tant se val: / Som serf d'Odi, d'Ashaqlun tinc el riure; / fa fred, som a Paris, em dic Nerval». Naturalment, cal anar amb una mica de cura per tal de no confondre res amb les tèmpores. Vull dir que tant en l'obra de Miquel Bauçà com en la d'Andreu Vidal, el rom no ha estat mai el carburant primordial.


Milers d'infants i joves premien les millors obres literàries\nEl certamen recupera la normalitat després de la pandèmia\nUn jurat format per 7.500 infants i joves d'arreu de Catalunya ha decidit els guanyadors dels premis Atrapallibres. Es tracta d'una fita única i que té com a objectiu promoure la lectura en llengua catalana actual i de qualitat, entre infants i joves d'entre 9 i 16 anys. Des del Consell Català del llibre creuen que el fet que els estudiants decideixin als guanyadors els hi dona als premis més transparència.\nEs tracta d'un certamen que recupera l'entrega de premis habitual després de la pandèmia. El 17è Premi Atrapallibres i el 26è Protagonista Jove han situat a Mollerussa com la capital de la literatura per un dia.\n'Aquest robot sóc jo' de Yoshitake, 'Jefferson' de Jan Clod, Capgirat' d'Alba Dalmau i Cinta Vidal han guanyat l'Atrapallibres. Mentre que 'El famosíssim catàleg de Walker & Dawn' de Dave Morosintto i 'Nascuts per ser breus' de Toni Mata, han guanyat el Protagonista Jove.


Conills i biodiversitat - GEMA - Grup d'Ecologia i Medi Ambient de Tàrrega\nLimitar i evitar els problemes ocasionats per les plagues de conills només s’aconseguirà amb la protecció de la biodiversitat i la conservació de les espècies i dels hàbitats tradicionals.\nCada cop més, l’agricultura i la ramaderia intensiva, provoquen danys irreversibles en la biodiversitat i infringeixen greus alteracions en l’equilibri dels hàbitats tradicionals del nostre medi natural, com son les plagues de conills.\nLa principal solució per controlar aquestes plagues, és la de mantenir l’equilibri ecològic i mediambiental del nostres cultius. Per aquest motiu, el control sostenible de les plagues de conills, només s’aconseguirà amb la presencia sostinguda dels seus depredadors naturals com ara la guineu, el turó, la fagina, l’astor, l’àliga cuabarrada, l’àliga daurada, l’aligot, etc. entre altres.\nPer tal que els depredadors naturals facin la seva funció, cal que l’activitat agrícola i ramadera sigui respectuosa amb l’entorn. Cal recuperar la biodiversitat dels espais erms dels marges i de les vorades, on aquestes espècies troben refugi i aliment. Les pràctiques de destrucció dels espais agroforestals i l’ús desmesurat d’herbicides i pesticides, elimina herbes i plantes, mata insectes, amfibis, rèptils o micromamífers que son la base de la cadena alimentària dels depredadors dels conills.\nEls espais naturals protegits són la garantia i la reserva de la biodiversitat ecològica dels nostre entorn natural.\nCal compaginar ecologia i agricultura per afrontar i paliar els reptes de futur dels nostres cultius. Això només serà possible des de la protecció i millora de la biodiversitat del nostre entorn.\nCrèdit de fotos: La Vanguardia.


Educació i vot personal? | El Pati Descobert\n« Eta.sí, Eta.no\nLa Llei Electoral Catalana: per a què? »\n7 Responses to “Educació i vot personal?”\n1 A.Orte Juny 22, 2009 a les 8:06 am\nCultura política, mitjans de comunicació, sistem de partits (…) moltes coses poden estar afectant la forma en la qual els candidats es presenten a la societat i, per tant, la capacitat que tenim per conèixer uns o altres. En definitiva, jo també crec que és espúria, però si teniu algun enllaç m'agradaria poder llegir l'article.\n2 Marc Guinjoan Juny 22, 2009 a les 11:02 am\n3 Kanciller Juny 22, 2009 a les 11:12 am\n4 A.Orte Juny 22, 2009 a les 1:57 pm\n5 Anonymous Juny 22, 2009 a les 8:03 pm\n6 Toni Rodon Juny 22, 2009 a les 8:48 pm\nDeixant de banda les relacions espúries clamoroses, no estic massa d'acord amb l'argument. També es podria dir que els ciutadans més educats s'interessen més per allò teòric i, en canvi, els menys educats els és un debat aliè (fins i tot, podríem dir que són carn de canó de la demagògia). Vull dir que l'argument també es pot girar. Em sembla a mi que arriben a una conclusió abans de testar-la. Tot i això, m'afegeixo a en Pablo que el workshop va estar molt bé (almenys la part que vaig veure jo). Curiós veure també el "tempo" que es donen per fer un llibre… 😛\n7 Toni Juny 23, 2009 a les 1:32 pm


San (Mali) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n13° 18′ N, 4° 54′ O / 13.3°N,4.9°O / 13.3; -4.9Coord.: 13° 18′ N, 4° 54′ O / 13.3°N,4.9°O / 13.3; -4.9\nCercle of Mali (en) San Cercle (en)\nSan fou fundada com un campament per pescadors bozos; més tard s'hi va establir un caçador markes de Somo (a uns 20 km de San) de nom Tion Bakore (o Yérémakoré Traore) que es va instal·lar al costat de la llacuna i quan va tornar a casa va portar a la seva família i va explicar que allí havia passat un any ("san" en la seva llengua) d'on es suposa que deriva el nom. Una altra versió canvia el caçador per dues famílies dioules, els Koi Ta i els Sekine (aquests darrers extingits al segle XVIII). Més tard s'hi van afegir la família Tera, markes de Tion, emparentats als Traore (originaris de Dia i de Djenné, emigrats cap al segle xi o XII) i la família Santara, d'origen maure però procedents de Djenné, que van introduir l'islam. Progressivament s'hi van afegir gent procedent de regions properes, fins que es pot considerar que es van formar quatre grups: els marka (descendents de les primeres famílies), els rurals (majoritàriament bambares, bobos i miniankes), els originaris del delta (bozos, peuls i somonos), i la resta (minoritaris d'origen mossi, dafing, samogos, malinke, dogon i altres). Es van formar quatre barris: Korala, Saitala, Santarala i Traorela i dos associacions tradicionals ("tons").\nLa data d'aquesta fundació hauria estat al segle xiv, i la població depenia del regne de Dâ (a uns 30 km al sud de San). Se sap d'una expedició del askia de Mali, Ishak, contra San, el 1542/1543. Amb la decadència de Mali va passar vers 1690 quan Mamari Couloubaly, fundador de l'imperi bambara, va ocupar San (i tot el Bendougou i Séladougou) i va imposar tribut a Djenné. San, que era part del Bendougou, estava sota un cap local marka. Els dioula de Kong (manats per Famagan Ouattara) van fer la guerra als bambares, segurament per controlar la ruta comercial cap a Djenné, i aquesta guerra va comportar la destrucció de San vers 1740. Al seu lloc fou construïda la barriada de Dalan al nord, segurament amb antics presoners bambares dispersats després de la mort del seu cap Biton Coulibaly el 1751.\nDesprés d'un període tranquil, la gihad va portar a Sheku Ahmadu al poder a Ségou el qual va establir a un almamy a San entre 1830 i 1840. El 1861 al-Hadjdj Umar va conquerir Ségou i el govern local de San va canviar passant dels Traore als Tera. Umar va demanar al almamy de fer la pregària en nom seu però li va garantir una completa autonomia; com a lloc de pau on es protegia als comerciants i les caravanes, va esdevenir el centre de refugi de tots els que fugien d'altres regions.\nSan fou visitada pel militar i explorador francès Louis Monteuil el 23 de desembre de 1890 hi va establir amb l'almamy local, Lassana Téra, un tractat pel qual s'imposava el protectorat francès (5 de gener de 1891) però el país es mantenia com un centre comercial independent de qualsevol altre poder, amb plena llibertat comercial. De moment aquest protectorat no fou políticament efectiu per manca de mitjans; Lassana Téra va morir el 1892 i el va succeir el seu fill Kalilou Téra. El governador del Sudan Francès, Louis Achinard va estar a San el 8 d'abril de 1893 durant la conquesta de l'estat de Macina. Després de la conquesta de Macina (Djenné, Mopti, Bandiagara), i l'expulsió d'Ahmadu Tall de la regió, la influència francesa fou cada cop més evident. Kalilou Téra va signar un altre tractat amb Monteuil, aleshores comandant del cercle de Djenné. El 1895 el tinent Hugot hi va establir una posició militar. El 1897 els cercles de Koutiala i San (també anomenat Minianka) foren segregats de Ségou. San fou la capital del cercle i el tinent Cottes en fou el primer comandant (1897-1899); el 1899 el cercle de Minianka fou suprimit i agregat al de Koutiala; San va passar a ser només capçalera de subdivisió.\nEl 1901 Kalilou Téra fou executat (penjat) pels francesos i el poder va passar als Traore amb Koro Traore (1902-1909); això va iniciar la rivalitat entre els dos clans (Tera i Traore) que encara persisteix i que va trencar la seva aliança matrimonial (no hi ha hagut mai més cap enllaç entre membres de les dues famílies). Els Téra acusen als Traore d'haver fomentat l'execució amb denuncies falses contra Kalilou. Les actes de judici no s'han pogut revisar perquè la part principal fou censurada i va desaparèixer. El 1903 es va establir l'administració civil amb la circumscripció de Koutiala dividida en 25 cantons; el 1909 Koutiala fou confirmada com a capital. Kassim Traore (1909-1917) va succeir a Koro Traore com a cap tradicional.\nLes males collites de 1913, 1914 i 1915 van portar la misèria a la zona i l'alta taxa impositiva i els reclutaments forçats colonials van portar a la rebel·lió el 1915 dels cantons propers de Dédougou i Tominian (sota el cap de Togoula); els bobos i els samos foren els primers; el març de 1916 els rebels van ocupar San; fins al setembre d'aquell any no es va poder dominar la revolta; però la repressió que va seguir (1916) i els reclutaments massius per la guerra a Europa (1917) van provocar l'èxode de milers de persones cap a la Costa d'Or britànica. La població de San, gairebé 3000 habitants el 1910, va baixar a uns 1000 el 1918. El 1917 va pujar com a cap tradicional Adama Traore (1917-1922) al que va succeir Bé Birama el 1922.\nDesprés de la guerra l'arribada de comerciants libanesos va reactivar el comerç i San va passar a 4.625 habitants el 1935. El cap local tradicional Bé Birama va morir el 1943 i el va succeir Amadou Traore que va exercir fins a la independència. Després de la II Guerra Mundial, San va arribar als 6.000 habitants (1946) i a 10.000 (1956)\nPer llei de 18 de novembre de 1952 va esdevenir una comuna mitjana dirigida per un alcalde nomenat pel cap del territori, assistit per un consell municipal elegit per un col·legi únic. Dins el Mali independent una llei de 2 de març de 1966 va establir la uniformitat per a totes les comunes del país ja existents: el consell municipal és elegit i entre els electes s'escull a l'alcalde i al seu adjunt (o adjunts). El govern de Mali va acordar el 26 de gener de 2011 qualificar a la mar de Sanké com a patrimoni cultural nacional; la mar de Sanké és una mena de llacuna on es fa una pesca ritual col·lectiva i festiva anomenada « Sanké mon ».\nMassing, Andreas, Democratisation et decentralisation: Relations entre structures socio-politiques traditionnelles et modernes dans la commune de San, République du Mali, Bamako, Mali, 1996, accessible a «RELATIONS ENTRE STRUCTURES SOCIO-POLITIQUES TRADITIONNELLES ET MODERNES DANS LA COMMUNE DE SAN» (en francès).. Dóna la història de la ciutat.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=San_(Mali)&oldid=26337256»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 13 feb 2021 a les 16:02.


Rumex pulcher - Romàs, romaza, llengua de bou - Eixarcolant\nRumex pulcher - Romàs, romaza, llengua de bou\nRomàs, romaza, llengua de bou, llengua bovina, mollerosa, paradella, paradella mollerosa, santes maries.\nTant desconeguda com bona i abundant, en podeu consumir les fulles de mil i una maneres, com ja fan en molts altres indrets del món. Per què aquí ens l’hauriem de deixar perdre?\nBusqueu-la en camps de conreu abandonats, prats, marges de camins o herbassars, des del nivell del mar fins als 1.500 m d’alçada. En zones mediterrànies apareix en ambients més aviat humits.\nEn aquesta època podreu veure’n les seves llargues fulles (que poden fer més d’un pam) sortint totes d’un mateix punt (és el que botànicament s’anomena creixement en forma de roseta basal). Les fulles tenen una forma que recorda a la del violí, i d’altres és simplement allargada com una llengua, d’aquí el nom de llengua de bou. Presenten unes petites ondulacions, visibles sobretot al marge, i moltes vegades tenen unes petites taques circulars de color vermell o violaci, fruit de la presència d’un fong (ei, us les podeu menjar igualment encara que tinguin aquestes taques, que us aniran molt bé per identificar correctament l’espècie).\nLa podeu cultivar amb facilitat si en sembreu (o bé ara al febrer, o bé cap al setembre) una de les seves particulars llavors alades, de color bru - rovell, que haureu hagut de recollir entre el juny i el juliol. Com que es tracta d’una espècie perenne (és a dir, que viu diversos anys) podreu anar recollint-ne les llavors un any rere l’altre. Només un consell, segueu la zona on la tingueu plantada cap a finals d’estiu, que és quan la part aèria de la planta estarà seca, i així aconseguireu que a la tardor les noves fulles puguin rebrotar sense la competència d’altres espècies de més alçada. I un segon consell, feu servir sempre fem o compost, però en cap cas amb adobs químics que farien incrementar el contingut de nitrats a les fulles.\nLes fulles (de gust lleugerament àcid i amb un toc amargant, però molt suau, proveu-les, de debò) es mengen cuites, tot i que és possible que no n’hàgiu menjat mai. No patiu, és el més normal ja que a Catalunya fins ara (esperem que gràcies a vosaltres això canviï) la tradició de consum és mínima. Però mireu tot el que ens estem perdent: al centre i sud de la Península Ibèrica és indispensable per fer el “potaje”; a la zona de Creta (Grècia) s’empra com a embolcall d’una mescla d’arròs i verdures; i a Armènia (on es coneix com a “aveluk”) s’asseca i en el moment de consumir-la es rehidrata, i és indispensable per elaborar la sopa local per excel·lència, i la llista podria ser molt més llarga.\nÉs una font de fibra dietètica (> 3 g/ 100 g), i destaca pel seu contingut elevat de K, vitamina B9 (àcid fòlic) i vitamina C. A més a més, té una proporció elevada d’àcids grassos poliinsaturats i en particular d’àcids grassos Omega – 3.\nAtentes les persones amb problemes renals (formació de càlculs): presenta un contingut elevat d’oxalats que tot i que es veu reduït amb la cocció, caldria que en moderéssiu el consum i que n’evitéssiu el consum en cru, tal i com passa amb els espinacs!\nConferència a Mataró: El model agroalimentari a debat. A què estem contribuint amb el nostre consum?\nConferència al Barri de Sant Narcís, Girona: El model agroalimentari a debat. A què estem contribuint amb el nostre consum?


Secnoa construirà un mirador panoràmic al pic de Peyreguils\nLa instal·lació funcionarà com a rellotge de sol i s’obrirà al públic a partir del 15 de juliol\nPunt del pic de Peyreguils on s'ubicarà el mirador.\nActualitzada 06/05/2021 a les 11:07\nSecnoa, la societat explotadora de l’estació d’Ordino Arcalís, construirà un mirador al pic de Peyreguils, a Arcalís. Les obres consisteixen, concretament, en la instal·lació d’un mirador panoràmic de 360 graus “amb forma i funció de rellotge solar”, segons van revelar ahir fonts de Secnoa en un comunicat que es va difondre a la premsa.\nEls treballs, que és previst que s’acabin abans de la segona quinzena de juliol perquè l’espai pugui estar obert al públic durant bona part de la temporada d’estiu, tenen un cost de 400.000 euros. El projecte se sotmet des d’ahir a informació pública al BOPA per un termini de 15 dies hàbils. Durant aquest període tota persona interessada pot consultar-lo en horari d’atenció al públic al departament d’Obres i Urbanisme del comú d’Ordino, que és l’ens que ha adjudicat les obres, i presentar-hi les al·legacions que cregui convenients.\nFonts de Secnoa també va explicar que des del mirador de Peyreguils els visitants podran tenir una vista completa de tot el panorama dels estanys de Tristaina, de la pleta de Castellar, la zona de pastoreig de la parròquia ordinenca i del conjunt de la vall d’Ordino.\nTot i que va explicar que no vol revelar tots els detalls d’aquest nou espai abans que se’n faci la presentació oficial, l’empresa va assegurar que és un projecte “molt innovador” que tindrà un impacte “significatiu” en la imatge i l’atractiu turístic de la parròquia i l’estació d’Ordino Arcalís.\nSecnoa té l’encàrrec de construir aquest mirador des del maig de l’any passat, però la pandèmia va fer que la direcció de l’empresa es decidís a aturar qualsevol inversió nova i el projecte es va haver de suspendre. Aleshores l’empresa i el comú d’Ordino van acordar que les obres podrien deixar-se per a més endavant en funció de l’evolució de la crisi sanitària al Principat.\nEl pic de Peyreguils forma part del circ glacial de Tristaina, conjuntament amb els pics de Costa Rodona, el de Tristaina, el de Creussans i el de Cabanyó i els estanys Primer, del Mig i de Més Amunt.\nPer accedir fins al port de Creussans, pas previ abans d’arribar al pic de Peyreguils, els visitants tenen dues possibilitats: d’una banda, es pot agafar el camí que comença just a sota del telecadira de Creussans. De l’altra, també es pot pujar al telecadira, obert del 27 de juny al 30 de setembre. Una vegada s’ha arribat al port de Creussans, cal seguir caminant per la cresta fins al pic de Peyreguils, un recorregut adaptat per a tots els públics.\nLA CORTINADA ACOLLIRÀ UNA PLANTA DE COMPOSTATGE\nLa ministra de Medi Ambient, Agricultura i Sostenibilitat, Sílvia Calvó, va informar ahir a través d’un edicte publicat al BOPA que avaluarà l’impacte ambiental d’una planta de compostatge amb residus locals a Ordino. Les obres tenen un cost de 20.000 euros. El comú preveu acabar-les d’aquí a tres mesos. D’aquesta manera, la planta ja podria començar a funcionar a partir del juliol.\nL’objectiu del comú ordinenc, impulsor del projecte, és ubicar la planta al carrer de Xalets del nucli de la Cortinada. El cònsol major, Josep Àngel Mortés, va explicar que en aquesta instal·lació s’hi tractaran els residus de matèria vegetal biodegradable que es generen durant els treballs de jardineria i de neteja dels camins. Amb aquests residus es generarà compost que servirà d’adob per als espais verds de la parròquia. “La construcció d’aquesta planta és un pas més per consolidar l’economia circular a Ordino”, va afirmar Mortés.\nProjecte absurd...el pic ja és un mirador natural.\nAndorrà va dir..Però quina necessitat hi ha??!!\nJa t'ho diré...la del negoci que fan alguns als que el país els importa un rave!\nPerò quina necessitat hi ha??!!\n#2 Els miradors son els pics!\nQué, anar portant frikis a les muntanyes!!! Els miradors son els propis pics! Això no porta mes que domingueros a les muntanyes amb les conseqüències indessitjades. A les muntanyes , com sempre d'excursió i els que no les coneguin AMB GUIES DE MUNTANYA, que per aixó tenim una escola al país! ES QUE NO SABEM NI MOURE NI APROFITAR ELS RECURSOS BONISSIMS AMB ELS QUE COMPTEM!!! Turisme de xancleta i empastifador!\n#1 jean Tobotronc


Pau Llonch Méndez | Tots els regnes de la terraPol·len Edicions ✹\nPròleg de Pau Llonch Méndez a Tots els regnes de la terra\nSalvador López Arnal ―en això― tenia raó: ningú no ha demostrat de forma incontrovertible que els grans assajos filosòfics hagin de tenir la forma de l’Ontologia de l’ésser social o de la Crítica de la raó pura, i bona part de l’obra de Santiago Alba Rico consisteix, entre moltes altres coses, a demostrar-ho. De la mateixa manera, tampoc no està escrit enlloc que els textos d’intervenció política, i alhora historiogràfics, hagin de presentar-se en la forma apressant i pamfletària del Manifest Comunista. Aquest llibre que tens a les mans consisteix, entre moltes altres coses també, a confirmar-ho de forma irrefutable.\nTots els regnes de la terra és una esplèndida crònica novel·lada d’una història singular, inusitada i atípica, com ho està sent l’experiment de la Plataforma d’Afectades per la Hipoteca i la crisi de Sabadell. No obstant això, no ha estat en absolut una singularitat accidental; l’experiència militant de la PAHC està emmarcada en una perspectiva que afortunadament pren cada cop més centralitat en les pràctiques de l’esquerra: la d’un sindicalisme social que vol transcendir les fronteres estrictes del món del treball. Però normalitzar aquesta forma de sindicalisme no centrat en l’àmbit productiu no ha estat fàcil.\nDavid Harvey ha atribuït a les dificultats de l’esquerra per concebre la unitat contradictòria entre la producció i la realització del valor la seva ceguesa a l’hora d’organitzar-se sindicalment en l’àmbit de la circulació de les mercaderies. L’enèsima demostració que la teoria és imprescindible per guiar les nostres pràctiques. Si cada mode de producció específic tendeix a generar un tipus distintiu d’oposició, sembla evident que alguns no han entès ni un borrall de les transformacions estructurals que el capitalisme ha sofert en les nostres societats els darrers quaranta anys. Pel geògraf marxista, les lluites de classe al voltant de la realització ―al voltant d’habitatges assequibles, per exemple― són tan significatives per a la classe treballadora com les lluites sobre salaris i condicions de treball en l’actual fase postfordista i postcrisi d’acumulació. Els protagonistes que coneixeràs en aquest llibre en són una mostra vívida.\nMalgrat els retrets de reformisme que sovint s’han brandat amb altivesa bufonesca des d’alguns púlpits militants, la PAHC ha demostrat que socialitzar perspectives transformadores i totalitzadores mitjançant una comprensió crítica de la realitat no s’aconsegueix a mercè d’un discurs prefabricat, sinó a partir de vinculacions en lluites parcials i reformistes, però que poden aspirar a posar en escac el sistema en l’àmbit de la seva legitimació. De fet, al marge de quin sigui el seu futur, la PAHC ja ha ofert una recepta amb quatre ingredients bàsics per a tots els projectes que vulguin sortir dels espais de confort de la militància de sempre per disputar l’hegemonia al capital i, alhora, subjectivar la nostra classe en un projecte de vida que l’ompli de sentit: cal posar al centre de les prioritats la desalienació i la politització, i la felicitat que genera, sense paternalismes de cap mena. Cal fer-ho mitjançant la presa en consideració de necessitats objectives realitzables, almenys parcialment. Cal fer-ho mitjançant la recuperació de noves temporalitats més humanes, més lentes, per consolidar i fer irreversibles els processos de transformació. I finalment, convé fer-ho incorporant reivindicacions reformistes i parcials, sempre amb la mirada posada en la necessitat de vincular i fer apuntar les lluites presents cap a un horitzó en el qual, plegats, dibuixem un imprescindible imaginari postcapitalista a aquesta crisi. La filosofia de la praxi de l’aquí i de l’ara.\nTots els regnes de la terra no és l’obra d’un acadèmic de llarga trajectòria, encara que pel seu impuls narratiu electritzant pugui semblar-ho. El seu autor és una personificació, vivaç i sensible, de les contradiccions d’una generació: la de les dones i homes que van començar a ser-ho en ple esclat de la Gran Recessió. Això fa que, malgrat només tenir deu anys més que el Dani, no se’ns pugui considerar de la mateixa generació. No ho som, per una raó qualitativa que no m’ha estat fàcil d’entendre, i que fa de la gent com ell una esperança de futur incomparable: la meva generació va viure massa anys instal·lada en la comoditat de predicar al desert la perversitat d’un capitalisme encara vigorós, quan per la majoria social que ens envoltava aquesta perversitat no s’havia manifestat amb tota la seva cruesa, almenys a casa nostra. Això va obligar-nos a assajar formes organitzatives i discursives, moltes de les quals no han servit pràcticament de res quan la crisi ho ha escombrat tot. Ser honest implica reconèixer-ho. Però malgrat l’evidència, la inèrcia ha petrificat alguna de la nostra gent en posicions tristament identitàries; les organitzacions polítiques s’han convertit en fins en si mateixos, enquistades amb les mateixes consignes de sempre, i quelcom semblant ha passat amb els espais d’oci i realització. L’autor d’aquest llibre ha tingut la sort de viure amb naturalitat fora del pes d’aquestes inèrcies. Parafrasejant el moro de Trèveris, no cal que estiguin mortes les generacions perquè les seves tradicions “pesin com un malson damunt els cervells dels vius”. Sense aquesta càrrega, el Dani ha pogut privilegiar el fet de ser testimoni i part activa d’una vida de lluita com la de la PAHC, i que hagi fet perdurable aquest testimoniatge en aquest llibre és un regal per a tots els lectors i també una prova del que intento expressar.\nSoc incapaç de fer una valoració desinteressada i distant de la gent que apareix en aquest llibre i de les seves vides. Perquè són, vull pensar, també la meva. Però agraeixo infinitament al Dani haver-nos fet plorar a raig revivint-ne aquests fragments. L’angoixa, la por, la ràbia, l’amor, l’entrega, l’insomni, els salts al buit o la tendresa que han viscut els protagonistes d’aquesta lluita són fets incontrovertibles que el lector ―d’això sí que no en tinc cap dubte― sabrà valorar de ciència certa.\nPròleg del militant i músic Pau Llonch Méndez a Tots els regnes de la terra. Una història de la PAH, de Daniel Bastús. Actualment en campanya de micromecenatge.\nAnterior Anterior post: No hi ha res més enllà, Introducció de Jordi Borràs al llibre Plus Ultra\nSegüent Següent post: Mans i guants (Capítol 3 del llibre: Podem continuar sent d’esquerres? (Pamflet en sí menor) de Santiago Alba Rico. Traducció David Fernàndez).


El Bellver - La Calma: ETNOLOGIA\nL'etnologia es dedica a l'estudi comparatiu dels grups humans i la seva cultura. Incloent-hi, en un lloc molt important, el sistema econòmic.\nEn el cas dels masos del Pla de La Calma, veiem com els seus antics habitants van adaptar-se perfectament a un entorn difícil, explotant de manera racional tots els recursos que tenien al seu abast i establint una fructífera relació productiva amb el seu entorn.\nDe fet, és l'activitat econòmica allò que defineix un mas. Quan parlem de mas i de masia no volem dir pas el mateix. Amb el terme masia designem estrictament les edificacions, les cases pairals o de pagès. En canvi, sempre que parlem de mas ens referim a la unitat d'explotació com a tal. És a dir, al conjunt d'edificis, boscos, sistemes hidràulics, horts, pous i d'altres elements que, en definitiva, permeten que les persones prosperin a la masia.\nVeiem, doncs, com l'activitat antròpica ha estat una realitat des de ben antic al Montseny. I al voltant del Bellver i de l'Agustí s'hi poden veure molts vestigis:\nDes del mas l'Agustí podem observar les seves feixes, que aprofiten els pendents. En el cantó nord trobem l'hort, que actualment s'ha tornat a conrear i es fa servir, a més, per dur a terme activitats didàctiques. En el cas del Bellver, les feixes són la pendent que ens porta al collet de Sant Martí, i l'hort, també al nord de la casa.\nA l'Agustí, a més de dues basses, hi trobem un pou, un parell de safareigs i la mina d'aigua que omplia totes aquestes construccions. Al Bellver, davant mateix de l'entrada al Restaurant també hi ha la bassa, i baixant envers el Collet, el safareig i la mina. Finalment, a sota l'actual pàrking hi ha la font del Bellver.\nEl carboneig era una activitat molt pròpia del Montseny, ja que s'aprofitava la gran quantitat d'alzina que hi havia a la zona. El carbó es produïa mitjançant una combustió lenta de fustes diverses (sobretot alzina) en absència d'aire. La pila de llenya es construïa en forma de cercle i es cobria de terra, deixant al mig una xemeneia per on sortiria el fum. Quan s'encenia una d'aquestes piles, la combustió i la cocció posterior podien durar fins a quinze dies. Per això, durant l'època que els carboners s'estaven a la muntanya es construïen unes barraques per passar-hi la nit, fetes de pedra i amb la teulada coberta de branques i fang. A la zona del Parc Etnològic encara se'n poden detectar les restes.\nLes dues construccions auxiliars més importants són l'era i el cobert. L'era és el lloc on es batia, on se separava el gra de la palla i també on es deixava fet el paller per a tot l'any. El cobert és l'espai on es guardaven les eines, la palla i part de la collita. En el cas de l'Agustí, l’era està empedrada amb lloses de pedra nicorella i la seva forma és força quadrada. Des de l’era del Bellver, per la seva banda, es pot gaudir d’una espectacular vista de tota la plana i de la serralada costanera, fins arribar al mar.\nFinalment, un element molt especial que trobem dins el terme de l’Agustí (just tocant les termes del Bellver, encara visibles) és un forn de calç o ceràmica, que s'utilitzava molt probablement per a les ampliacions constructives de la Masia.


Nosaltres | Argiles Vives\nEl centre ARGILÉS | VIVES de diagnòstic per la imatge compta amb una llarga tradició i experiència. Fundat l’any 1960 pel Dr. Argilés i el Dr. Vives, va ser pioner en implantar i difondre les tècniques radiològiques a Espanya.\nLa qualitat dels nostres serveis està reconeguda a nivell internacional i el nostre quadre mèdic està format per un equip amb els millors especialistes. A més, disposem de l’última tecnologia digital en diagnòstic per la imatge per oferir-li una medicina diagnòstica i terapèutica amb una excel·lent eficàcia.\nEn els nostres centres, el pacient és la nostra prioritat. Oferim un servei àgil que permet que els resultats de la majoria de les proves siguin informats i lliurats en el mateix acte mèdic.\nLa base per aconseguir un compromís total amb la qualitat es fonamenta en les definicions de la nostra missió, visió i valors, que evidenciem amb l’esforç que realitzem en la diferenciació respecte a la competència i la innovació constant en els serveis de diagnòstic per la imatge.\nLa missió de ARVI, S. A. i TEM, S. A. és oferir serveis de qualitat de diagnòstic per la imatge i assessorament facultatiu a les mútues, institucions públiques, i usuaris, generant el màxim valor afegit als nostres clients amb la implicació total del nostre personal i col·laboradors.\nLa visió que para futur establix la Gerència de ARVI, S. a. i TEM, S. a. és la de ser un referent entre les empreses de diagnòstic per la imatge de grandària mitja, aconseguint una diferenciació dels nostres serveis per la qualitat i el tracte facilitat als nostres clients (Mútues, Institucions Públiques, i usuaris).\nARVI, S.A. I TEME, S.A. defineix els següents valors com la base per a definir totes les nostres actuacions:\nConsecució de la màxima satisfacció i fidelització dels nostres clients, usuaris i personal.\nCompromís de complir tots els requisits dels nostres clients, incloent els relatius al producte i al compliment dels requisits legals i reglamentaris.\nMillorar contínuament l’eficàcia del sistema de gestió de la qualitat. Adoptar la millora contínua com filosofia del nostre equip.\nCol·laboració estreta amb els nostres proveïdors, amb la finalitat de disposar de productes de màxima qualitat.\nOptimitzar els recursos tecnològics per a garantir la qualitat dels resultats obtinguts.\nPromoure i considerar les iniciatives d’innovació i millora proposades pel personal.\nTreballar en un entorn segur i agradable per a les persones i amb respecte al medi ambient.\nComplir les normes ètiques de la nostra professió.\nAquesta política de la qualitat proporciona un marc de referència per a establir i revisar els objectius de la qualitat anuals. Esperem que l’aplicació d’aquests conceptes, ens ajudi en la consolidació de ARVI, S. a. i TEM, S. a. com empreses que afronten amb garanties el futur.\nAquesta política de la qualitat és comunicada a tot el personal de ARVI, S. a. i TEM, S. a. mitjançant seminaris interns i la seva difusió permanent en el tauler d’anuncis. Igualment és lliurada a les persones de nova incorporació en el Pla d’Acollida. En les revisions per l’adreça es revisa anualment el contingut d’aquesta política de la qualitat per a garantir la seva contínua adequació.\nAgraïm la confiança dipositada en nosaltres,


La costa oest de Chanel es desprèn de roba interior i balaclava a la neu -->\nLa seva recent actualització d'Instagram, Chanel West Coast, va aconseguir barrejar fred amb gel a la calor. El raper i la cara MTV de Sharon Stoned és habitual quan es tracta de donar a conèixer el seu cos envellit a les xarxes socials - recentment, la jove de 31 anys es va desfer de la llenceria glamurosa mentre es posava provocadament en un llit.\nLa vibració a l'Instagram de Chanel també ha estat un homenatge al clima fred de la tarda. A principis d’aquest mes, Chanel va frenar la neu mentre gaudia d’un jacuzzi a l’aire lliure. El recent cop d’estrella de l’estrella no va provocar un remull, però definitivament va portar aquest cos vermell i calent.\nUn robatori a la neu\nLa foto de Chanel va ser sens dubte atractiva. L’estrella de la “ridiculitat” s’havia fotografiat en un entorn ple de neu enmig d’arbres hivernals, compensant l’atmosfera freda amb un vestit que feia augmentar les temperatures.\nChanel estava posat en un conjunt de roba interior de negre sexy que consistia en un sostenidor amb la mà i uns calçotets de cintura alta: tots dos feien meravelles per als malucs assassins i l'estómac pla de l'estrella. Chanel també duia un balaclava de color vermell, afegint una túnica de lleopard desgastada a l'espatlla.\nUn capítol de Chanel va assenyalar tant el clima com el vestit.\n'Quan tens un cap calent amb un cos fred' , va escriure.\nInstagram ens encanta el Racy Snap: i el títol\nÉs just dir que Chanel va clavar aquesta actualització. Els comentaris i els comentaris es van produir ràpidament, amb la publicació que va augmentar els impressionants 129.000.\n'Tan gelós', va escriure un fan.\n'Ummm d'una altra manera. Cap fred amb un cos calent '!!, va dir un altre.\n'Damn homie you did it did at cold congeling #getrichorfreezetrying #respek #coldseason #barstoocold #theraflu #diditonem' va ser un altre comentari.\nUn comentari també va sortir de la popular model d’Instagram Valentina Fradegrada. L'italià va deixar tres emoji de foc de Chanel. No va ser l'única a recórrer aquesta ruta, però, amb moltes altres que la van unir.\nNo és el compte mitjà d’Instagram\nLes xarxes socials de Chanel definitivament tenen un cop de puny. L'estrella s'ha posat en làtex negre i s'ha disparat contra un mur vermell per a la seva promoció 'Sharon Stoned', passant a la manera de cowgirl mentre canviava el seu aspecte per la seva cançó 'Old Fashioned'.\nL’Instagram de Chanel pot mostrar la seva carrera, però també és central del biquini. A principis d’aquest any, el raper va viatjar a Hawaii per prendre el sol, amb molts cops de canya que van col·locar un biquini aterrant al seu menjar.\nChanel també publica com a influencer en la coneguda marca de roba Fashion Nova.\nCreu que el hip-hop té un camí per seguir - no dona la possibilitat a les dones\nChanel és una indústria dura. El món hip-hop pot acollir els braços oberts de Nicki Minaj i Cardi B, però per a moltes rapers, el hip-hop segueix sent un territori dominat per homes.\n'Crec que el hip-hop no ofereix les dones ni una oportunitat que els nois, crec que també és molt competitiu amb les dones', va dir Chanel a Too Fab.\n'Crec que hem de reunir més. Si ens ajuntéssim més, hi hauria més gent de hip-hop en lloc de ser tan competitius i intentar actuar com només hi hauria d’haver-hi una, perquè conec algunes artistes de hip-hop femenines com aquesta ”, va afegir ella.\nPer obtenir més informació sobre Chanel, consulta el seu Instagram.


Un dels membres de 'La Manada' va ometre foscos episodis del seu passat dav\nUn dels membres de 'La Manada' va ometre foscos episodis del seu passat davant del jutge\nEll, juntament amb el membre del grup que és guàrdia civil, han contractat els serveis d'un altre advocat defensor\nper Redacció dimarts, 12 de desembre 2017 - 18:46h | Actualitzat a 13/12/2017 07:40h\nImatge d'u abús anterior de 'La Manada' | Catalunya Diari\nSembla que a un dels membres del tristament conegut grup 'La Manada' se li va oblidar explicar certes coses del seu passat al tribunal que el jutja per una presumpta violació en grup. Membre de la Unitat Militar d'Emergències (UME), de la mateixa manera que va fer el membre del grup que és guàrdia civil, va contractar a un advocat diferent que la resta. El seu nom és Alfonso Jesús Cabezudo Entrena i va néixer el 1988.\nUna afició al futbol perillosa\nDurant la seva declaració, sembla que a Alfonso Jesús se li van oblidar alguns dels episodis viscuts en el seu passat —també de la nit durant la qual se suposa, va cometre la violació que li pot suposar la presó— que podrien complicar-li les coses encara més. Seguidor del Sevilla FC, Cabezuelo forma part de la penya radical 'Biris Norte', famosa pels seus continus altercats amb la justícia. A més, l'any 2013, va ser condemnat a dos anys de presó per un delicte de lesions.\nVa decidir borrar el video\nUna altra de les coses que «va oblidar» comptar -aquesta vegada als agents que el detuvieron-, va ser que havia esborrat el vídeo que va gravar dins el portal on van ocórrer els fets, tot i que, el seu company guàrdia civil, li va donar el telèfon a el que hi havia cinc més. Això, però, sí que ho va reconèixer davant dels jutges i va justificar la seva barrat posterior per tenir parella en aquell moment.\nUn episodi anterior a Còrdova\nTot i que el lema de la UME, cos al qual pertany, és: «La UME, per servir!», Un altre dels oblits de Cabezudo Entrena va ser el de socórrer a una altra noia a la qual, anteriorment al cas actual, ja van fer tocaments ell i el seu grup d'amics. Els fets van tenir lloc a Pozoblanco, Còrdova. També d'aquest acte va gravar un vídeo que trobarien els agents que el van detenir a Pamplona. A la gravació es poden observar els tocaments i petons que van fer a una noia de 21 anys en estat semiinconscient.\nDesprés que la noia recuperés la consciència, va pujar al seient del copilot i, després de negar-se a realitzar-li una fel·lació, la va fer fora del vehicle i la va abandonar a la seva sort en un descampat de la zona.\nEn resum, que l'«oblit» del senyor Cabezudo sembla més part d'una estratègia que no d'una veritable pèrdua de memòria. Segur que als jutges no els hagués fet cap gràcia cap d'aquests episodis.\nURGENT: Final tràgic per Víctor, el català atacat per dur la bandera espanyola\nVídeo La Manada Navarra


L’optimisme de ser realista | Maite Uró\n← Anàlisis dels resultats de les eleccions del 20 de novembre\nLecturas negras →\n28/11/2011 · 9:28\nL’optimisme de ser realista\nJo he tingut sort. He nascut en un matriarcat que funciona a base de tossuderia i ànsies de viure, on a les penes no es donen punyalades si no festes, o actes de bogeria quotidiana com ruixar els amics amb mangueres o tirar-los ous des de la finestra (i això vol dir que els amics que es queden són els que tenen un gran sentit de l’humor).\nTinc la sort d’haver après des de ben petita que les desgràcies no venen mai soles, venen acompanyades de la seguretat que algun dia s’acabaran i que a més, fins i tot durant la desgràcia, hi haurà moments d’alegria exhultant que compartiré amb la gent que m’estima. Sempre ha estat així.\nHe tingut la sort de viure unes quantes desgràcies monumentals que m’han ensenyat a mi i a la gent que m’acompanya en la meva excursió per aquest país surrealista que és la vida que la realitat demostra que no es pot ser altra cosa que optimista.\nClar que abans de retornar al lloc comú de l’optimisme que comparteixo amb els meus, passo per tots els papers de l’auca. No sóc imbècil. Hi ha situacions doloroses difícils de solucionar i de suportar, però sempre, sempre, van acompanyades de moments i gestos bonics i generosos, de canvis positius, de moviments endavant.\nEntenc que això pugui semblar d’una inocència molt pròxima a l’estupidesa sobretot en els temps que vivim, però jo tinc la sensació que aquest daltabaix que vivim ara també té coses bones. Com que només és una sensació en faré una llista, així en plan pluja d’idees:\nFer croquetes per aprofitar les restes.\nAlgunes persones han començat a fer actes generosos que abans potser no feien tant ni tant sovint.\nAlgunes persones han començat a participar activament en el canvi social i polític.\nLes persones seguim donant-nos el bon dia al matí i de tant en tant un desconegut et somriu.\nAlgunes persones han tingut la valentia de posar-se a fer allò que sempre havien volgut fer.\nHi ha cançons precioses, llibres extraordinaris, i pel·lícules que et reconcilien amb el món.\nHe après a ballar salsa.\nPodria estar molta estona buscant coses bones, però he pensat que potser vosaltres, que us mireu les coses cadescú amb el vostre focus particular en tindreu d’altres, així que digueu-les. Sé que hi ha moltes coses dolentes però aquestes ja les diuen molt a tot arreu, així que aquí només les bones.\nEtiquetado con ànsies, coses bones, coses dolentes, inocència, optimisme, paraules, realisme\nUna respuesta a “L’optimisme de ser realista”\n28/11/2011 en 14:08\nDoncs jo aprofito per afegir-hi una cosa bona, en aquest cas, una peli: l’última de Polansky, “Un Déu salvatge”. Aneu a veure-la perquè riureu força.\nAh, i gràcies per l’enllaç al teu post! 😉


Oportunitats i reptes tecnològics i digitals per al desenvolupament d’audiències | Interacció\nInici Apunts Oportunitats i reptes tecnològics i digitals per al desenvolupament d’audiències\nPublicat per Interacció el 23/09/2015 - 15:42 | Última modificació: 23/09/2015 - 15:50\nL’informe acaba amb una enumeració de les principals tendències identificades i els desafiaments que se’n deriven, són les següents:\nLes noves tecnologies ofereixen nous canals i eines per ampliar els públics i les audiències, però cal conèixer en profunditat el comportament dels usuaris i aplicar canvis en el funcionament i pràctiques de les institucions.\nLes noves tecnologies faciliten l’accés a la informació, augmenten les possibilitats de participació i permeten als usuaris la generació de continguts culturals. Això significa que les institucions culturals ja no tenen el monopoli exclusiu en la narració de la seva pròpia història.\nLes organitzacions culturals han de passar del desenvolupament d’audiències al compromís amb les audiències. Per aconseguir-ho cal obrir noves vies d’implicació democràtica, participació cultural i co-creació per mitjà de les noves tecnologies.\nLes noves tecnologies són molt útils no només per crear contingut i informació cultural sinó també per disseminar-lo i fer-lo arribar a tothom. L’accés obert, l’explotació i la gestió de drets en l’àmbit dels continguts culturals digitals és converteix, per tant, en una qüestió complexa de vital importància que requereix una anàlisi en profunditat i que no admet solucions uniformes ni úniques.\nA Europa es detecta una tendència creixent cap a l’establiment de col·laboracions creatives i estratègiques entre el sector cultural i el de les noves tecnologies, tot i que encara existeixen molts obstacles i barreres que limiten el seu creixement i la seva expansió. Cal generar un entorn que faciliti la generació i supervivència d’aquestes col·laboracions i facilitar vies d’accés a finançament per fer-los possibles.\nLes noves tecnologies, amb les seves dinàmiques transnacionals, multiplica les possibilitats i els espais de comunicació cultural per a la creació cultural jove. L’auge d’aquestes noves tecnologies ha creat un mercat mundial per a productes i serveis culturals que operen independentment de les fronteres polítiques estatals. Cal una actualització de les capacitat i habilitat digitals de les generacions més veteranes i adaptar a les necessitats contemporànies les dinàmiques tradicionals de socialització i aprenentatge. El canvi d’una economia basada en la producció a una economia basada en la informació i en els serveis necessita professionals i públics amb capacitats amb una visió més holística que proporcionada un entorn d’educació formal.\nSegons l’estudi, és evident el compromís dels joves amb la cultura popular, els mitjans de comunicació i les noves tecnologies i no hi ha dubte que ens poder ajudar a apropar la cultura als joves. El món virtual és un context d’aprenentatge no formal amb el qual el sector de l’educació formal té dificultats per relacionar-s’hi i cal donar la volta a aquesta situació.\nPDF Mapping of practices in the EU Member States on promoting access to culture via digital means\npúblic, tecnologia i digitalització, participació, tecnologia, polítiques públiques, accés a la cultura


Escola Joan Maragall | La Llagosta | Pàgina 4\nLLISTATS AMB EL BAREM PROVISIONAL\nEn Directe!! Lectura dels poemes guanyadors dels Jocs Florals\nDilluns, 29 d’abril, els alumnes de 1r ens llegiran els seus cal·ligrames que a més podrem veure projectats.\nCliqueu aquí per accedir a la gravació de la lectura dels cal·ligrames de 1r.\nCliqueu aquí per accedir a la gravació de la lectura dels sonets de… Llegeix més»\nAvui hem celebrat els jocs Florals a l’escola, els alumnes d’infantil han fet un llibre de paraules boniques, uns rodolins, una cançó i una dansa.\nEls alumnes de Cicle inicial han fet cal.ligrames i contes.\nCicle mitjà i superior han fet poesies.\nAl llarg d’aquesta setmana a partir de les 9h podreu veure en directe la lectura dels escrits premiats clicant als enllaços següents.\nDIJOUS 3r i 4t\nDIVENDRES 5è i 6è\nJa podeu veure amb so la representació que han fet aquest matí els alumnes de cinquè.\nPer gaudir del video, cliqueu a la imatge.\nPREINSCRIPCIÓ CURS 2019 2020\nJa tenim els fulls de preinscripció a consergeria.\nTambé els podeu descarregar clicant l’enllaç.\nFull preinscripció 2019 2020\nOriginal i fotocòpia Carnet… Llegeix més»\nSi algú no pot assistir i vol rebre informació pot trucar per informar-se i veure l’escola al telèfon: 935602135\nEL REI CARNESTOLTES HA ARRIBAT I UNES ORDRES ENS HA DONAT\nClica per veure les ordres\n6è-Àntic2, Portada 0\nConvocatòria de vaga 21 de febrer\nDiversos sindicats han convocat vaga per dijous 21 de febrer de 2019.\nUs volem informar per tal que estigueu assabentats.\nUna part del claustre es suma a la vaga però podrem garantir els serveis mínims.\nEl servei de menjador, acollida i extraescolars també garantiran els serveis mínims.\nClica i podràs veure el programa\nPROGRAMA FESTIVAL NADAL 2018\nJa han acabat les eleccions les dues representants més votades han estat:\nRuth Merlo Benítez i Noelia Rodríguez Tapias\nLes altres aspirants queden com a reserves en el cas que es produeixin baixes.\nProperament penjarem al taulell d’anuncis els resultats de les votacions\nAquest curs s’han de renovar dos representants de pares i mares del consell escolar.\nEl procés començarà el proper 5 de novembre. Aquest mateix dia penjarem al taulell d’anuncis la convocatòria i les llistes del cens de famílies.\nHeu de comprovar que hi sou , del 6 al 9 de novembre es poden fer reclamacions a secretaria.\nUS ANIMEM A PRESENTAR LA VOSTRA CANDIDATURA.\nSi esteu interessats podeu passar per direcció a l’horari de visites i us informarem.\nEl 28 de novembre es faran les votacions. Més endavant us donarem més informació\nEls i les representants dels pares i mares o tutors, elegits respectivament per ells i entre ells.\nFi de curs, els alumnes de sisè es despedeixen de tota l’escola\nJa ha arribat l’últim dia de curs. Ara us toca descansar i disfrutar de les vacances per tornar al setembre amb energia i positivisme.\nAvui hem celebrat la despedida dels més grans de l’ escola, amb les famílies, els alumnes , els mestres i tot el personal .\nHi ha hagut moments alegres, emocionants, tristos, plors, rialles…, però el que heu viscut tots junts sempre ho recordareu.\nSón molts anys a l’escola, us hem vist crèixer, hem compartit amb vosaltres moltes experiències i us recordarem sempre.\nUs desitgem molta sort en aquesta nova etapa que començareu al setembre i que segur que us anirà molt bé!!!\nJa sabeu que aquí teniu les portes obertes i ens podeu venir a visitar. Us trobarem a faltar !!\nGran Final del Torneig d’Escacs\nEscola Joan Maragall13/06/18\nCLIQUEU AL SEGÜENT ENLLAÇ PER VEURE LA FINAL:\nEl proper dimecres 20 de juny a les 12:30 es durà a terme la Gran Final del Torneig d’Escacs del Joan Maragall. Després d’una lliga duríssima, han arribat a la Gran Final, l’Ahían Castro de 6èA i el Germán Grande de 5èA.\nLa novetat d’aquest curs és que podreu seguir en directe la Gran Final a travès del nostre canal de Youtube. Una estona abans de que comenci, penjarem aquí l’enllaç al canal.\nEl passat divendres 8 de juny van celebrar a l’escola l’English Day. Vam fer moltes activitats de diferent temàtica però totes en anglès. A continuació teniu una mostra de fotos d’aquest dia.\nEls alumnes de sisè ja han arribat a la casa de colònies i estan tots molt bé\nJOCS FLORALS 2018 JOAN MARAGALL\nDilluns 23 d’abril vam celebrar els Jocs Florals, us deixem un recull d’imatges , cliqueu la rosa per veure-les.\nPREINSCRIPCIÓ 2018 2019\nReclamacions Del 4 al 8 de maig\nResolució reclamacions 9 de maig\nLlistes amb el barem definitiu un cop resoltes les reclamacions 10 de maig\nSorteig per al desempat 11 de maig\nPeríode de matriculació 21 a 27 de juny\nMATÍ De 10;15h a 12:30h\nTARDA De 15:00h a 16:30h\nDILLUNS16 d’abril DIMARTS17 d’abril DIMECRES 18 d’abril DIJOUS19 d’abril DIVENDRES 20 d’abril\nMATI De 9:00h a 11:00h De 9:00h a 11:00h De10;15h a 12:30h De 10;15h a 12:30h\nTARDA De15:00h a 16:30h De15:00h a 16:30h De 15:00h a 16:30h\nDILLUNS 23 d’abril DIMARTS 24 d’abril\nMATÍ De 9:00h a 11:00h\nSi alguna família té qualsevol dubte pot trucar a l’escola.\nAquest trimestre a totes les aules hem fet Tallers d’educació ambiental organitzats pel Consorci de residus del Vallès Oriental.\nCada cicle ha fet activitats diferents per entendre la importància del reciclatge i de tenir cura del medi ambient.\nFes clic a la imatge i veuràs el vídeo sencer!!!\nCLOENDA FASHION WEEK 2018 JOAN MARAGALL\nDesprés d’una intensa i divertida setmana dedicada a la moda i a fer activitats relacionades amb aquest tema, els alumnes del Joan Maragall, com a cloenda, desfilen amb les seves creacions com a professionals de la passarel·la. No t’ho perdis!!!\nFes clic a la imatge i veuràs el video sencer!!!


Vacation Service Terrazza Cortile Cefalu Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nCefalu, Cefalu, Itàlia - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Vacation Service Terrazza Cortile\nAl visitar Cefalu, vosté es sentirà com a casa a Vacation Service Terrazza Cortile, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Vacation Service Terrazza Cortile, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de transport hotel/aeroport, habitació familiar.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Vacation Service Terrazza Cortile no troba competidors en cap categoria.\nCal que informeu el Vacation Service Terrazza Cortile de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. En arribar, cal abonar un dipòsit de 200 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.


La cantant catalana presenta la nova cançó “Di mi nombre” del seu àlbum “El mal querer“, publicat el passat 2 de novembre i que ja acumula més de 4.000.000 visites a Youtube.\nDesprés del seus èxits “Malamente i “Pienso en tu mirá“, Rosalía no ha decebut als seus fans i ha tornat a superar-se amb la seva última cançó, la qual està formada per melodies tradicionals de tangos de la Repompa de Màlaga i on el seu videoclip està inspirat per “la maja” de Goya.\nEl videoclip ha estat dirigit per Henry Scholfield (Dua Lipa, Stromae) i enregistrat a Los Angeles, també cal esmentar que els videoclips publicats han estat aplaudits per tenir una estètica que combina la tradició i la modernitat baix la direcció de la productora catalana Canada.\nLa cantant no para de obtindre èxits i bones notícies, ja que la seva cançó Malamente està nominada a cinc premis Grammy Latinos com a Grabació de l’any, cançó de l’any, millor fusió/interpretació urbana, Millor àlbum de música alternativa i Millor musical versió curta.\nSens dubte, Rosalía ha estat un fenòmen revolucionari en el món del flamenc i que ha pogut enganxar amb el seu art a petits i grans.\nTagged flamenc grammys musica novetat pop rosalia\nThe Weeknd “Take my breath” és el primer Hit de Hit de la temporada\n13 de setembre de 2021 13 de setembre de 2021 RV\nEd Sheeran i Justin Bieber treuen nova cançó\n10 de maig de 2019 RV\nShawn Mendes presenta el seu nou disc\n28 de maig de 2018 28 de maig de 2018 RV


Maria Rosa Llorens, medalla de la Dona del Districte\nRedacció, Sarrià-Sant Gervasi\t| Actualitzat el 18 abril 2017 a les 10:34\nLa pianista Maria Rosa Llorens ha estat reconeguda amb la medalla de la Dona de Sarrià-Sant Gervasi. Llorens té 79 anys, és especialista en música de cambra i acumula una àmplia trajectòria actuant com a solista. De fet, va ser la primera dona pianista solista de l’Orquestra Simfònica de Barcelona i Nacional de Catalunya, plaça de la qual en va ser titular fins a la seva jubilació, el 2003.\nAra, a proposta del Consell de les Dones, el Districte li ha atorgat aquest reconeixement per la seva carrera professional. Sarrià-Sant Gervasi és l’únic Districte de Barcelona que lliura cada any aquest guardó a una dona destacada.\nA banda de formar part durant molts anys de l’Orquestra Simfònica de Barcelona, Llorens també ha tocat per l'Orquestra Catalana de Cambra, Solistes de Catalunya i Diàbolus in Música, així com amb les orquestres simfòniques del Gran Teatre del Liceu, les Balears i del Vallès.\nEn declaracions a Betevé, la pianista explica que ha rebut el guardó amb molta satisfacció. “M'estimo el barri també, m'estimo els veïns i, és clar, rebre aquest reconeixement t'acaba d'omplir del tot”, diu.


Dins de la preocupació lògica de les diferents Administracions i Organismes públics i privats, pel manteniment i avaluació de les infraestructures s'emmarca aquesta àrea de treball de la qual INES és pionera centrada en el desenvolupament d'eines que permetin millorar i agilitar el manteniment, conservació i explotació de les infraestructures.\nAnamnesi o Historia Clínica:\nRecopilació i recerca documental\nAnàlisis i diagnostic:\nEstudi dels processos de deteriorament\nEstudi de tècniques i possibilitats constructives\nAnàlisis en esgotament i servei\nEstudi de la vida útil\nProjecte de Reparació\nProjecte de reforç\nProjecte d’adequació funcional\nLimitació d’usos i càrregues\nPrognosi i Seguiment:\nPla de manteniment i conservació integral\nCampanya d’auscultació i seguiment\nVa sent sabut que en el cicle vital de les construccions (projecte, construcció, manteniment i demolició), disposar d'una eina de gestió basada en criteris tècnic-econòmics i consensuada entre els tècnics de les Administracions Públiques i els especialistes en el projecte i construcció de les mateixes, permet abaratir en gran mesura els costos d'explotació.\nAquesta percepció va guanyant adeptes entre Administracions propietàries o gestores, consultors, proveïdors de tecnologia i altres professionals que, en un entorn inevitablement multidisciplinari, han de treballar de la mà en l'etapa d'explotació de les infraestructures. És de destacar, que en l'horitzó espanyol entorn de 2010 es dibuixa un panorama d'inversions en el sector de la construcció en el qual el 60% correspondria a l'explotació —reparació, reforç, rehabilitació, canvi d'ús, conservació patrimonial, etc.— i el 40% correspondria a l'obra nova, invertint-se així la tendència dels últims anys i convergint amb el que ja succeeix en països com Alemanya, Gran Bretanya, Itàlia o França.\nLa finalitat última, per tant, és la de dotar a les diferents administracions d'una eina que li permeti prendre decisions de forma àgil i que derivi en un manteniment eficient. En aquest context queda format l'equip format per INES.\nD'una banda, INES compta amb una plantilla especialitzada en el desenvolupament de projectes d'infraestructura, en el desenvolupament de sistemes de gestió d'infraestructura i en l'enginyeria d'explotació. D'altra banda, és una companyia especialitzada en el desenvolupament i integració de sistemes d'informació geogràfica i compten amb personal especialitzat i eines de programari i maquinari necessàries per abordar amb la major eficàcia els treballs.\nFinalment, la seva experiència recent ha estat treballant en projectes de manteniment i gestió amb administracions públiques (ADIF , Ministeri de Foment i Ajuntaments), clients privats (CINTRA, ABERTIS, ITINERE, etc.) i organismes internacionals (UIC).\nLes tasques compreses dins del manteniment, conservació i explotació poden assimilar-se a les diferents fases que són pràctica habitual en la Medicina:\n(historial clínic) o recopilació de les dades i història de cada obra i de les incidències que hagin sofert els seus elements en particular. En definitiva, es tracta d'analitzar els documents de projecte i de les diverses intervencions de les quals hagi estat objecte.\no estudi del comportament de la infraestructura sotmesa a les accions directes o indirectes. Ha de fundar-se en l'anamnesi per representar el més fidedignament possible la realitat històrica de l'obra. A més, per raons de pragmatisme, haurà d'ajustar-se a la realitat documental disponible, això és, haurà d'existir un equilibri proporcionat entre dades i mitjans d'anàlisis, d'acord amb les finalitats perseguides.\no pronunciament sobre la causa o causes que han produït els efectes percebuts. No és difícil comprendre que aquest pas és imprescindible per obrar amb criteri fundat en endavant. En efecte, un diagnòstic equivocat pot portar amb si la presa de decisions errònies, tant si es decideix intervenir com si no. Per desgràcia, la formulació d'un diagnòstic no sempre és senzilla i està subjecta a la concurrència de diversos factors, que la seva casuística pot ser molt variada. Com pot comprendre's, es fa especialment important que aquesta tasca sigui portada a efecte per un equip veritablement especialitzat i multidisciplinari. La diagnosi es basa en l'anamnesi i en l'anàlisi, i encara pot ser que exigeixi una revisió de les tasques anteriors. Per aquest motiu s'estimi molt encertada la idea d'elaborar informes on es reculli una identificació i caracterització de danys, problemes i deficiències, ja que obliguen a la formulació d'un diagnòstic preliminar sobre el qual haurà de ratificar-se —o rectificar-se— en concloure els informes d'avaluació i propostes d'actuació.\no proposta d'actuació concreta per solucionar els problemes detectats, reparar les zones danyades o inestables, adequar la infraestructura als seus nous usos, etc.. La seva formulació es fonamenta inexcusablement en els passos anteriors. En efecte, es tracta d'elaborar Informes d'Avaluació que continguin un estudi de les possibles propostes d'actuació, que poden passar fins i tot per la no intervenció, almenys durant un temps, si així es justifica, o desembocar en un Projecte de reparació, reforç o adequació que desenvolupi completament una determinada solució de reparació triada. No és necessari insistir en la importància que els passos previs tenen en la formulació d'una correcta mesura terapèutica.\no valoració apriorística de la idoneïtat de la teràpia proposada (o de l'evolució de l'estat de la explanació si la decisió va ser la de no intervenir). No ha d'oblidar-se que el seguiment del tractament aplicat permet confirmar en gran mesurada la bondat de tal teràpia i del diagnòstic previ. Així mateix, ha de tenir-se present que no sempre es pot actuar amb garantia total d'èxit i, per tant, aquesta fase de seguiment posterior dóna un rendiment gens menyspreable en termes d'aprenentatge pel successiu. Des d'aquest punt de vista, l'experiència registrada haurà de formar part de la història clínica (anamnesi) de l'obra en qüestió. No sembla lògic, per descomptat, aplicar els mateixos tractaments del passat si l'experiència no ha estat satisfactòria.\nDescrit el procés complet de les activitats que han de desenvolupar-se a través del símil de la Medicina, i començant pel final, el seguiment de la idoneïtat dels tractaments aplicats comporta, al llarg del temps, la necessitat d'observar i jutjar si el resultat és o no correcte sobre la base d'uns criteris qualitatius i quantitatius amb els quals ha d'explicar la Propietat o l'equip tècnic en què aquesta delegui.\nBase de dades i sistema de gestió d’edificis públics i refugis per a huracans\nInspeccions detallades de ponts menors


Bru de Verdú 14 2016. Comprar vi de D.O. Costers del Segre.\nInici > Vi>Vi negre>Cercavins>Bru de Verdú 14\nVarietat: Syrah, Ull de Llebre, Merlot\n17,71 $ / ampolla\nCaracterístiques de Bru de Verdú 14\nVi negre procedent de vinyes de mitjana edat i rendiments mitjans-baixos, com a conseqüència de podes curtes que afavoreixen la concentració del raïm. Combinant tècniques de cultiu estrictes amb un control exhaustiu de la vigorositat de la planta, així com de la superfície foliar i la càrrega productiva del cep, s'obtenen raïms en els punts òptims de maduració fenòlica i tecnològica. És un vi molt aromàtic, d'entrada suau però molt intens i ric en matisos. És aconsellable obrir-lo mitja hora abans.\nCaça menor, Formatges curats, Rostits, Xai rostit, Caça major, Carns vermelles a la graella\nNota de tast Bru de Verdú 14\nTast a la vista Color cirera picota madura i de marcada llàgrima.\nTast al nas Aromes dominats per notes derivades de la intensa criança en barrica, on destaquen les notes de regalèssia negra, fumats, carbó vegetal, sobre un fons de fruites negres madures (pruna negra) i fines notes làctiques.\nTast a la boca Pas amable en boca, d'amples tanins dolços que reforcen el paladar, equilibrat, de marcats records de criança (fruits secs torrats), especiats (pebre dolç) amb sensacions minerals. Llarg i persistent final.\nTast a la vista Color cirera picota madura de capa alta, vellutat i de marcada llàgrima tintada i de caiguda lenta.\nTast al nas Aromes dominats per notes derivades de la intensa criança en barrica, on destaquen les notes de regalèssia negra, fumats, carbó vegetal, xampinyó i tinta, sobre un fons de fruites negres madures (pruna negra, caramelitzats) i fines notes làctiques.\nTast a la boca Pas amable en boca, d'amples tanins dolços que reforcen el paladar, equilibrat en relació grau-acidesa, de marcats records de criança (fruits secs torrats), especiats (pebre dolç) refrescants, amb densitat i sensació terrossos-mineral.


Ferienapartments Sonnenhof Waren Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nErnst Thälmannstraße 34 A, Ernst-Thalmann, Waren, Alemanya, 17192\nMés informació sobre Ferienapartments Sonnenhof\nDissenyat tant per oci com per negoci, Ferienapartments Sonnenhof està situat idealment a Waren; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nFerienapartments Sonnenhof també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Waren. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com transport hotel/aeroport, habitació familiar, instal.lacions de barbacoa, servei de llançadora.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, servei de despertador, balcó/terrassa, despertador, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Waren, el Ferienapartments Sonnenhof és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


Problemes d’aprenentatge - Gabinete Baron Buixó\nLa logopèdia és la ciència que s’ocupa de les alteracions de la parla, el llenguatge i de la lectoescriptura. Dins dels diferents tipus d’alteracions de la parla podem enumerar les dificultats de pronunciació (dislàlies), les dificultats de pronunciació per causa orgànica (disglòssies), el retard en l’adquisició de la parla (retard fonològic) i les alteracions en la fluïdesa de la parla ( disfèmies), entre d’altres. Dins de les alteracions en el llenguatge podem trobar retard del llenguatge, trastorn no específic del llenguatge (disfàsies), afàsies, deglució atípica, i respiració oral. D’altra banda, dins de les alteracions en la lectoescriptura, els més comuns són els problemes de retard en la lecto-escriptura, les dislèxies, les disgrafies i la disortografia.\nLa prevenció, el diagnòstic, el pronòstic, el tractament i l’avaluació integral dels trastorns de la comunicació del nen. Oferim rehabilitació individualitzada del llenguatge oral així com de la comprensió del llenguatge escrit.\nLes sessions en logopèdia s’imparteixen de manera individual. Es pretén que els aprenentatges siguin funcionals per al nen. D’aquesta manera, es duen a terme tasques d’exploració, diagnòstic i intervenció dels trastorns de la parla i el llenguatge per poder aportar les eines necessàries per afavorir la comunicació.\nEs dedica a l’entrenament de les funcions cognitives bàsiques i superiors (atenció, memòria, percepció, raonament …). L’adquisició d’aquestes funcions permet l’ús d’altres capacitats com l’aprenentatge i la intel·ligència. L’estimulació afavoreix la interiorització de la informació i la millora d’aspectes individuals.\nAquest tipus de teràpia és útil en alguns trastorns com el TDAH (Trastorn per Dèficit d’Atenció i Hiperactivitat), Trastorns de l’Aprenentatge, programes d’estimulació precoç i programes d’intervenció en persones amb dany cerebral adquirit.\nL’objectiu fonamental és la millora de les habilitats mentals a través de la rehabilitació cognitiva que permeti la millora del raonament, de l’atenció, concentració, velocitat de processament, organització visco-perceptiva… així com l’adquisició de tècniques que millorin els diferents tipus de memòria (memòria visual, memòria verbal) i integració visuo-motora.\nLes sessions d’entrenament cognitiu són individualitzades i es duen a terme per professionals especialitzats, neuropsicòlegs. Es realitzen mitjançant l’ús de diferents tècniques d’aprenentatge i de comunicació. Els tractaments pretenen abordar els aspectes deficitaris de cada pacient i s’elaboren tenint en compte les seves habilitats perquè facilitin així un aprenentatge en seqüència i permetin l’assoliment dels objectius especificats sempre de forma individualitzada.\nEl Gabinet de Psiquiatria i Psicologia G.B.B està format per professionals de la Salut mental (psiquiatres i psicòlegs clínics) formats via MIR, PIR i diferents Màsters de reconegut prestigi.\nImatge i desenvolupament web:


Tuc de Maubèrme - D'excursió per Catalunya\nDes de Bagergue\nEl Tuc de Maubèrme és un dels cims més emblemàtics de la Vall d’Aran. És molt curiós per la seva singular formació geològica. Es troba a la vall de Montoliu i fa de fita natural entre Espanya i França.\nÉs una excursió de llarga distància des de la Vall d’era Llana i el desnivell és molt progressiu. Menys en el tram final de l’ascensió que es fa més fort.\nComencem el recorregut sortint del poble de Bagergue, situat a 1.419 metres. Ens dirigim cap a l’esplanada d’era Llana. Aquí vam agafar el desviament a la dreta que puja en direcció a les Pales de Liat.\nAls cinc minuts vam aparcar el cotxe. Ens posem en marxa pel camí que discorre paral·lel al Arriu Unhòla. Un riu peculiar, únic i pintoresc, ja que ofereix matisos vermellosos. Això és a causa de les partícules d’òxid de ferro que durant molts anys i encara avui es dipositen a causa de les explotacions mineres de la zona.\nEl curiós riu de color vermell Arriu Unhòla.\nLa pujada fins a la desviació al llac de Montoliu, ens va servir per escalfar. Aquest tram, el desnivell és molt progressiu però constant. També ens va permetre gaudir de l’espectacle natural que ofereix aquesta vall tan peculiar i diferent a la resta. Les seves planes, cascades, vegetació i formacions geològiques no passen desapercebudes per al caminant. La seva bellesa ens va deixar bocabadats.\nDesprés d’aproximadament una hora i mitja de camí, vam arribar a l’enorme esplanada de Pla deth Tor. Aquí, de seguida vam agafar el desviament a la dreta. Camí que a causa dels constants despreniments, a estones semblen esborrar la seva empremta. A poc a poc, anem guanyant alçada fins que arribem a uns verdosos prats als peus del Lac de Montoliu.\nDeixem el llac enrere.\nRodegem el llac per l’esquerra. Seguint el sender i les fites que ens ensenyen la direcció a seguir en tot moment, vam començar a guanyar alçada. Sense pressa però sense pausa. Sabíem que la jornada havia de ser llarga, pel que no podíem perdre temps però calia dosificar bé l’esforç. Arribem a una zona rocosa als peus del massís. En aquest punt, vam decidir posar-nos el casc i extremar precaucions ja que el terreny es complica i canvia radicalment el seu aspecte i característiques.\nVa ser una dura pujada de més o menys una hora de durada, on cal fixar-se molt bé de no perdre el rastre del camí ja que a causa del pendent aquest queda ocult sota les pedres que es desprenen i les fites es confonen amb el terreny. Trobem alguna\nplaca més de neu que tampoc ajudava a trobar el camí, però amb paciència i esforç poc a poc ens vam anar sobreposant i superant les dificultats fins a arribar als 2.882 metres del cim, adornada amb nombroses fites gegantins amb què els amants de la muntanya semblen haver volgut homenatjar aquest colós del Pirineu. Les vistes des del cim en totes direccions són realment espectaculars, oferint un panorama i vistes privilegiades sobre les valls i muntanyes més representatives de la Vall d’Aran.\nIniciem el descens:\nPer baixar, desfem el tram final d’ascens i ens desviem a explorar la zona de les Mines d’Urets.\nDe camí passem per Pòrt d’Urets, coll situat a 2.533 metres, on ja vam poder trobar les primeres restes i vestigis de les cases on vivien els miners en les seves llargues i dures estades a les mines per sostreure ferro i altres minerals preuats. En aquest punt també trobem un petit i curiós refugi molt ben adequat i preparat per a albergar a qui decideixi quedar-se a reposar forces o escapar a les inclemències del temps.\nSeguim el camí GR211 cap a les mines a través d’unes perforacions en les roques travessades per les ja oxidades vies de vagonetes fins arribar al “quarter general” de les mines, on vam gaudir recollint minerals, observant les restes de les antigues cases, les vagonetes, restes de pales i de tot tipus d’instruments que es van utilitzar gairebé 100 anys enrere.\nSeguim el descens cap al llac de Montoliu, on vam fer una bona i merescuda parada per descansar.\nVam emprendre el camí de tornada pel mateix camí de pujada, després d’un llarg i pacient descens i molts hores de caminar, arribem al cotxe.\nPunt de sortida/arribada:\n(Visited 8.225 times, 1 visits today)\nBagergueLac de MontoliuMines d'UretsPla deth TorPòrt d'UretsTuc de MaubèrmeVall d'era Llana\n2 thoughts on “Tuc de Maubèrme”\nJaume Terrones ha dit:\n11 de juny de 2018 a les 15:10\nBona tarda. Sense desmereixer res el blog, que ja he consultat per altres sortides, observo que es defineix el Mauberme com un cim del “pirineo aragonés”. De veritat que fa una mica de mal d’ulls.\n11 de juny de 2018 a les 17:28\nva ser una relliscada que va tenir l’autora a l’hora de redectar. Qui no en remena, no en trenca. Ja està corregit!


Finalment, des de la formació es reafirmen amb la necessitat de reivindicar i practicar noves formes de fer política i per aixòLa CUP de Tàrrega torna a sortejar, com cada any durant aquestes dates, les entrades pels espectacles de Fira Tàrrega que es reserven de forma gratuïta pels regidors de l'ajuntament; quatre entrades dobles per cada regidor. Des de la formació afirmen que “el sorteig anual d'aquestes entrades és un acte de denúncia i visualització dels privilegis que gaudeixen tots els regidors del consistori”.\nEl sorteig se celebrarà de forma presencial al Casal Popular el Rostoll (plaça dels Àlbers, Tàrrega) el divendres, 31 d'agost a les 21 hores.\ncreuen que aquests gestos són importants i imprescindibles.\n- Entrar a la pàgina web (tarrega.cup.cat), anar al peu de pàgina i clicar el botó "contacta". Omplir els camps corresponents al telèfon i correu electrònic, i al cos del missatge escriure el nom i cognoms i el text "Entrades Fira". Tot seguit enviar.\n- A tots els inscrits se'ls assignarà un número.\n- El sorteig se celebrarà de forma presencial al Casal Popular el Rostoll (plaça dels Àlbers, Tàrrega) el divendres, 31 d'agost a les 21 hores.


Cartó ondulat - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: Cartró ondulat)\nPlanxes de cartó ondulat de perfils B, C, E i F.\nEl cartó ondulat o cartó corrugat és un material utilitzat fonamentalment per a la fabricació d'envasos i embalatges. Generalment, es compon de tres o cinc capes de papers: els de les dues capes exteriors són llisos i l'interior o els interiors ondulats, la qual cosa confereix a l'estructura una gran resistència mecànica.\nLa màquina que fabrica el cartó ondulat es diu onduladora, sent la tradicional caixa de solapes l'embalatge més habitualment produït en aquest material.\n1 Ones de cartó\n2.1 Les caixes de cartó\n2.2 El primer cartó ondulat\nOnes de cartó[modifica]\nEs diu ona de cartó a l'ondulació produïda en el paper interior d'una planxa de cartó. L'alçada de les ones incideix directament en les característiques físiques de la caixa, sobretot, si resistència a l'apilament (o BCT, per les seves inicials en anglès, Box Compression Test ). Aquest últim paràmetre és el més important per productors i consumidors, ja que indica el pes que pot suportar una caixa sotmesa a una càrrega per apilament.\nQuan la planxa consta de dues ones se l'anomena doble-doble i si està formada per una ona i un sol paper llis, simple cara. Excepcionalment, el cartó ondulat pot fabricar amb tres ones i set papers, i en aquest cas es denomina tríplex.\nLes caixes de cartó[modifica]\nEls primers temps de la indústria del cartó ondulat van tenir com a protagonistes pioners que fabricaven tot a mà, fins i tot la seva pròpia maquinària i que somiaven amb mètodes més ràpids de producció. A principis de 1883, el coronel Andrew Dennison usava un banc de sabater a Brunswick, Maine, per fabricar caixes de joieria com a complement i protecció de les joies i rellotges venuts a la petita botiga del seu fill en Boston.\nel 1884, pare i fill van combinar els seus esforços per crear un dispositiu anomenat half machine que va significar la fi del tall manual dels laterals. Les planxes eren tallades a mida i es posaven en la màquina que obria i tallava una cantonada cada vegada pressionant cap avall. Això va ser conegut com el tallador Dennison.\nEl 1885 es va desenvolupar una tisora de mà com millora sobre el ganivet de sabater per tallar les caixes. La cisalla aviat va esdevenir la principal eina en la producció de caixes. Abans que abundessin les potents talladores, una senzilla planta de caixes podia tenir una bateria d'almenys vuit o deu cisalles, totes operant al mateix temps.\nEl primer cartó ondulat[modifica]\nLes primeres caixes de cartó no eren molt resistents i es deterioraven durant el transport i emmagatzemament. Aquest desavantatge va ser eliminada pocs anys després per Oliver Long qui va començar a fabricar un cartó diferent, va introduir un full de cara estabilitzant (simple cara) que ajudava a enfortir el full d'ondulat (coneguda posteriorment com a medium) i poc després un full com a segona cara. I així, amb la patent de Long als Estats Units 150.588 de 5 de maig del 1874 va ser inventat el cartó ondulat.\nLes nombroses patents que es van presentar sobre aquest nou producte van ser adquirides per tres fabricants: d'una banda, Robert H. Thompson i Henry D. Norris qui van unir forces i formar la companyia Thompson & Norris i, d'altra, Robert Gairo que va fundar la companyia Robert Gairo Co. Aquestes dues empreses que operaven en les àrees de Nova York i Boston van gaudir d'un substancial monopoli durant almenys dues dècades gràcies al seu control de les patents.\nLa caixa de solapes[modifica]\nRobert Gair és considerat el pare del cartó plegat i va ser un dels pioners de la indústria del cartó ondulat. Va aconseguir el reconeixement gràcies al desenvolupament de l'estil d'una caixa estàndard amb talls i enganxat de la solapa anomenada «caixa americana» , molt similar al sistema actual de fabricació de caixes de cartó.\nGair va arribar als Estats Units als catorze anys en un vaixell procedent d'Edimburg, Escòcia, per a treballar amb el seu pare com a lampista a Nova Jersey. Més tard, va treballar a Nova York en un magatzem de venda al detall en la dècada de 1850, abans de servir en l'exèrcit de la Unió i, posteriorment, va muntar la seva pròpia empresa.\nEl 1879, una preparació errònia realitzada per un dels seus empleats que estava imprimint bosses de llavors, va conduir al descobriment del procés de tall i separació. Gaires es va adonar que la regleta d'impressió podia ser reemplaçada per una altra especial de fulles i regles que podia ser usada per tallar i separar simultàniament. Aquest error va representar una millora definitiva respecte al mètode anterior que tallava les planxes per separar en una altra màquina.\nMés tard, aquest mateix any va demanar una patent que mai va arribar a exercir al llarg dels anys. En la seua sol·licitud Gair va manifestar que era el primer inventor d'«un sistema millorat de tall i fes de paper en la fabricació de caixes de paper». La premsa Aldine de Gair està actualment al museu d'invents de l'Institut Franklin de Filadèlfia, Pennsilvània, va ser la primera màquina que tallava i fendia simultàniament.\nLes primeres màquines a les fàbriques de Thompson & Norris i Robert Gair tenien una amplada de 12 a 18 polzades (30,5-45,7 cm). A mesura que van augmentar la seva amplada, van ser accionades mitjançant corretges des d'una línia superior. Els rodets de major diàmetre eren escalfats primer per brocs de gas i posteriorment de vapor per evitar el risc d'incendi. Les fulles exteriors o liners s'enganxaven a mà usant brotxes similars a les d'empaperar que encara s'utilitzen avui, amb engrut (una pasta de farina cuita). El mèdium era posat acuradament en la seva posició i pressionat suaument. Perquè l'adhesiu comencés a enganxar calia eliminar, per evaporació, una gran quantitat de líquid raó per la qual qualsevol altra operació necessitava quatre hores prèvies d'assecatge. Les mides de planxa eren molt petits, ja que el cartó ondulat només s'utilitzava com a reforç interior sent l'embalatge extern una caixa de fusta o barril.\nEl de simple cara va ser produït per primera vegada en rotlle continu, aproximadament el 1880, recobrint completament amb adhesiu una cara del folre, aplicat per una bateria de brotxes fixes. Una de les primeres màquines d'aplicar l'adhesiu a les crestes del medium va ser patentada per Robert Thompson el 7 de juny del 1890. En aquest procés, el rotllo de medium passava sobre un corró aplicador d'adhesiu i es deixava caure sobre el folre, el simple cara resultant era bobinat en un rotllo i portat a una sala d'assecatge. Aquestes màquines consistien bàsicament, a més del mecanisme de l'adhesiu, en dos o tres rodets acanalats buits i escalfats interiorment que es muntaven verticalment sobre bastidors de fosa lleugers.\nCartó i contenidor blau per al seu reciclatge a Alcalá la Real, Jaén, Espanya.\nEl cartó i el paper tenen tractaments similars quant a el seu reciclatge, a més, per a certs objectes com pastes primes d'un quadern no és possible distingir entre un o altre.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Cartó ondulat\nFederació Europea de Fabricants de Cartó Ondulat (anglès)\nAssociació espanyola de Fabricants d'envasos i embalatges de Cartó Ondulat\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Cartó_ondulat&oldid=18148872»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 18 feb 2017 a les 09:51.


Carmen y Lola | club cinema CASTELLAR VALLÈS\n10 març, 2019 - 21:00\nSinopsi: Carmen és una adolescent gitana que viu a l’extraradi de Madrid. Com qualsevol altra gitana està destinada a viure una vida que es repeteix generació rere generació: casar-se i criar tants nens i nenes com sigui possible. Però un dia coneix Lola, una gitana poc comuna que somia anar a la Universitat, dibuixa grafits d’ocells i és diferent. Carmen desenvolupa ràpidament una complicitat amb Lola i descobreix un món que, inevitablement, les porta a ser rebutjades per les seves famílies.\nArantxa Echevarría és una productora, guionista i directora, autora de diversos curtmetratges com Panchito, Cuestión de pelotas, De noche y de pronto, Don Enrique de Guzmán, Yo presidenta, El solista de la orquesta o El último bus. També ha participat a la pel·lícula col·lectiva 7 from Etheria.\nCarlos Boyero (El País): "No hi ha llacunes de principiant en la pel·lícula ni pretensions buides. El seu costumisme és del bo, posseeix frescor, sensualitat i capacitat per emocionar".\nLuis Martínez (El Mundo): "S'ocupa de la més prohibida de les passions i, però, tot resulta obvi i fins necessari (...) És mite, és provocació i és somni. (...)".\nIrene Crespo (Cinemanía): "[Echevarría] no només respecta als personatges, respecta als seus dos actrius (...) Un retrat valent sobre el primer amor entre dos joves gitanes. Amb dues actrius novells en gràcia contra el masclisme de la seva comunitat".\nPhilipp Engel (Fotogramas): "Arantxa Echevarría trenca el tabú de l'homosexualitat en el món gitano amb el seu primer llarg, una pel·lícula naturalista i plena de llum, protagonitzada per dues magnífiques actrius no professionals".\nMirito Torreiro (Fotogramas): "Resulta previsible però el molt eficaç treball de les dues noies i el respecte amb què està explicat el seu amor bé mereixen la seva consideració com a primera pel·lícula espanyola de ficció que s'atreveix a transitar amb bon peu per aquestes contrades"\n2 Premis Goya 2018: Millor direcció novella i actriu secundària (Carolina Yuste). 8 nominacions, inclosa millor pel·lícula\nPremis Feroz: 4 nominacions, incloses millor pel·lícula drama\nPremios Forqué 2018: 2 nominacions, incloent millor pel·lícula


Pueyo demanarà al Govern que consideri la proposta de l'hostaleria de reobrir parcialment | Lleida.com\nPueyo demanarà al Govern que consideri la proposta de l'hostaleria de reobrir parcialment\nL'alcalde de Lleida, Miquel Pueyo, s'ha compromès a demanar a la Generalitat que consideri la proposta de l'hostaleria de reobrir parcialment i respectant les mesures sanitàries. Pueyo considera que "cal trobar un equilibri entre la salut i la preservació del teixit econòmic" i ha recordat que ja el 14 d'octubre va manifestar a la Generalitat que és preferible "una restauració ordenada i vigilant que no pas un oci clandestí, en domicilis particulars i espais públics".\nEl Paer en Cap ha participat aquest dilluns en la reunió convocada per la Cambra de Comerç de Lleida amb representants de totes les institucions per buscar sortides a la situació "difícil" que viu el sector per la covid-19. Pueyo s'ha mostrat favorable a considerar la proposta del sector hostaler per reobrir bars i restaurants, amb limitacions sanitàries. Durant la trobada, que ha comptat amb la participació de representants de la Generalitat, la Diputació de Lleida, diputats de la demarcació al Parlament i de tots els grups polítics de la Paeria, els representants empresarials han plantejat aquesta proposta, acordada amb la Federació d'Hostaleria, que consisteix a respectar les restriccions de mobilitat nocturnes establertes, amb un aforament limitat al 50% a l'interior i l'exterior dels locals i sense servei de barra.\nEl Govern prorrogarà quinze dies més l'actual toc de queda\nHostaleria crítica a la ineficàcia de les prestacions dirigides a autònoms del sector de la restauració\nPueyo demana a Interior més dotació policial per a Lleida i una ABP específica per al Segrià\nCorregidor Escofet 74, 1r 1a


anako el Mar Jun 21, 2011 1:43 pm\nPel que fa a l’electricitat, el sistema actual fa possible que puguem pensar en oferir als socis i sòcies electricitat d’origen 100% renovables a les seves llars.\nPer fer-ho, no es requeriran canvis en la forma de rebre l’electricitat a casa. Som Energia s’encarregarà dels tràmits administratius necessaris per garantir que l’energia rebuda prové d’una font renovable.\nTenim previst començar a vendre energia renovable, a partir de la ja existent al Mercat Elèctric, el proper mes de setembre del 2011. Serà energia renovable que comprarem al mercat i la vendrem als nostres membres.\nNo volem deixar de banda el poder oferir energia tèrmica als socis i sòcies, tot i que les solucions són més particulars per cada cas i requeriran d’un estudi més concret. Podrem donar més informació quan tinguem més elaborada la manera de fer-ho.\n» Generador de Energia Gratis


PLA B.QUI MANA AQUI?\nmaria el Dc 16 Des 2009, 01:33\nEls plans B,els estem utilitzant constantment de forma inclús inconscient.Doncs bé,tenim un Govern que ni tant sols s'ha enterat de que existeixen.\nNo tenen pla B si el Tribunal Constitucional tomba l'Estatut.\nEn el globus sonda que acaba de llançar el PSC insinuant de que podria no haver-hi reforma del ISD per el 2010,tot per que ICV vol marcar perfil de cara a les eleccións,també diu que no tenen pla B.Esquerra tampoc te pla B?.\nTenim un Govern que funciona a "salto de mata",improvitsant en les decisions importants per la Nació?.En mans de qui estem els catalans? algú coneix el full de ruta ,el pla de treball d'aquesta gent?.\nViuen pendents de el qué faran els eltres per donar una resposta,o no. Normalment prefereixen no donar-la per passar més desapercebuts,sobretot no fer soroll.Així ,qui dia passa,anys empeny.\nPeró a nosaltres si amb 48 hores no han arreglat ,amb l'ajud o sense de la oposició ,el tema de la reducció al màxim del ISD.ens fotarán el futur enlaire,al menys fins les eleccións.\nDe vegades, els companys de viatge poden fer la travessia molt llarga.¿oi Sr Castells?.\nLlegint l'apartat del forum referit a "més testimonis",veient el gran nombre de gravacións il.legals e fa la Generalitat contre l'article43.3del real decreto 1629/,1991,8 de novemre,de la Sentencia TSJC de 02/05/2008,de la consulta vinculant V2582-06de la DGTdel MEH..,passant de la consulta vinculant V2582-06de la DGTdel MEH,....Després de tot axó no s'enten el per quPER é l'administració no sanciona al tècnic d'aquestes greus errades.L'administració estánt assabentada d'aquestes erregularitats no fa res ?A cuanta gent hauran robat en tots aquets anys sense que les víctimes s'en hagin adonat?.AIXO SRS ES MOLT GREU.\nPER CERT ,COM TENIM EL NOSTRE PLA B?