L'ANC i Òmnium exigeixen la llibertat de Sànchez i Cuixart un mes després de l'empresonament\nACN/ Núria Julià Barcelona 16-11-2017 09:15\nConcentració a Vilafranca del Penedès. VilL'ANC i Òmnium exigeixen la llibertat de Sànchez i Cuixart un mes després de l'empresonament. Ajuntament de\nLes entitats sobiranistes demanen el dret a governar-se lliurement a partir del 21-D\nL'ANC i Òmnium Cultural han exigit aquest dijous al vespre que l'ara expresident i el president de les dues entitats, Jordi Sànchez i Jordi Cuixart, surtin de la presó. I ho han reclamat amb una concentració amb uns centenars de persones a la plaça de Sant Jaume de Barcelona -han convocat davant dels ajuntaments de tots els municipis- just el dia que fa un mes que la jutgessa de l'Audiència Nacional Carmen Lamela va decretar per a ells la presó provisional sense fiança. Després de clamar consignes com 'Fora els ocupes del Palau' o 'És Puigdemont el nostre president', s'ha llegit un manifest que ha exigit "recuperar la qualitat democràtica, a hores d'ara inexistent," que els Jordis i els consellers empresonats surtin en llibertat, i que la resta del Govern destituït torni "de l'exili". "Exigim el nostre dret a governar-nos lliurement a partir de la mateixa nit del 21 de desembre", avisa un text que també demana que "se'n vagin els mandarins que han enviat a destruir la Generalitat".\nEl manifest, que ha llegit l'actriu Agnès Busquets a plaça de Sant Jaume, exigeix també que "s'aturi la repressió policial i judicial" i que se'n vagin els policies que el govern espanyol ha enviat per "agredir gent indefensa". Les entitats sobiranistes també avisen que no deixaran de perseguir "l'anhel i el preuat objectiu, la llibertat i la república catalana". "Som un poble determinat a guanyar i avança decididament cap a la creació d'un estat integrador, inclusiu i obert al món", adverteix el text.\nEls vicepresidents de les dues entitats, Agustí Alcoberro i Marcel Mauri, han intervingut després de la lectura del manifest. Mauri, que ha arrencat llegint la carta de Cuixart a la militància, ha assegurat que "el llegat dels Jordis té més sentit que mai" i ha apel·lat a una lluita "democràtica i pacífica". "La causa de Catalunya és la de la democràcia; no entenem ni acceptem la repressió, seguirem lluitant, seguirem els carrers i on calgui per exigir que s'aturi la repressió i el 155 i que ells tornin a casa", ha clamat el número 2 d'Òmnium.\nÉs en aquest context que ha fet una nova crida a participar a les eleccions del 21-D, "il·legítimes". Ara bé: "Omplirem les urnes de llibertat i justícia perquè el sobiranisme juga sempre totes les partides de la democràcia", ha afegit Mauri. Ha seguit en aquesta línia el vicepresident de l'ANC, Agustí Alcoberro. "Anirem a votar amb l'objectiu de revalidar i ampliar la majoria independentista que reflecteix la majoria social i democràtica que vol que el país esdevingui república", ha assegurat just quan Jordi Sànchez ha renunciat a la presidència de l'entitat per presentar-se a les llistes de Junts per Catalunya. "Us emplaço a continuar el combat, a no oblidar", ha reclamat Alcoberro en defensar que "la llibertat" dels dirigents polítics empresonats "reflecteix i representa la llibertat d'un poble". "És una causa comuna", ha resolt.\nUn llaç gegant, a Sant Jaume\nJust després de l'acte polític de l'ANC i Òmnium Cultural, antics membres de la Crida per la Solidaritat han organitzat les persones que s'havien concentrat a plaça de Sant Jaume de Barcelona per formar un llaç gegant. Els han distribuït barres de llum fluorescent, i també mòbil en mà, s'ha dibuixat un llaç groc de llum, un símbol que les entitats i els partits sobiranistes ja s'han fet seu per reclamar que aquestes deu persones surtin de la presó.


L'associació de veïns i comerciants de la plaça es queixa que no han comptat amb ells, després de nou anys de gestió compartida\nAitana Molina | dilluns, 18 de juny del 2018, a les 21.35\nDurant els últims nou anys, la Fundació Festa Major de Gràcia i l’Associació de Veïns i Comerciants de la Plaça Joanic han gestionat conjuntament la festa major a la plaça. Aquest any, però, la fundació ha decidit tornar al model de festa que s’hi havia fet antigament. Eren diverses entitats, i no una de sola, les que organitzaven cada vespre i nit les activitats de la festa. A més, asseguren que cap associació de comerciants no s’encarrega de l’organització d’un espai o carrer de festa major com s’estava fent fins ara a Joanic. Per fer-ho, cal adherir-se a la festa major, seguint els requisits establerts en el reglament per ser un espai de festa, entre els quals hi ha que es guarneixi.\nL’Associació de Veïns i Comerciants de la Plaça Joanic no està d’acord amb la nova proposta. Denuncien que s’ha prescindit d’ells sense previ avís. Per això demanen al districte que es reuneixi amb totes dues parts per trobar una solució. Esperen de cara a l’any vinent tornar a organitzar les activitats i recuperar-ne així com la festa de l’escuma o les havaneres, que enguany no es faran. Mentrestant, han començat una recollida de signatures per fer pressió i ja en tenen més de 500.\nLes nits a Joanic seran temàtiques\nLa Fundació Festa Major de Gràcia, per la seva banda, assegura que l’associació de veïns i comerciants pot participar en la programació de la festa com ho fan la resta d’entitats, buscant un encaix en el nou model de festa de la plaça d’en Joanic: durant el dia hi haurà les activitats de caràcter social que sempre han caracteritzat la festa major de la plaça; i els vespres i nits seran temàtics, enguany giraran entorn de la dansa, per això hi participaran entitats i escoles de dansa del districte.


Cielos de metal | lajuganera.cat - JugarXJugar Girona\nCielos de Metal és un joc de taula en solitari en què els extraterrestres han arribat per conquerir la Terra.\nLes naus enemigues omplen el cel. La humanitat es retira als búnquers subterranis ubicats sota de les ciutats de tot el món. Enfronta’t a l’amenaça comuna! Construeix un equip de tot el món per salvar el teu planeta i derrotar als alienígenes!\nCielos de Metal és un joc en solitari amb una campanya multi-missió. A cada missió, t’encarregues de defensar una ciutat assetjada. Les teves accions són impulsades per una innovadora mecànica de col·locació de daus. Quan tries una acció, també estàs triant quin naus enemigues baixaran. Els números més grans donen millors efectes, però també fan que les naus baixin més ràpid.\nAmplia la teva base subterrània per accedir a accions més poderoses, el que et permetrà enderrocar les naus enemigues o desplegar robots per augmentar la teva força de treball. Però no t’oblidis de treballar en la teva investigació i vigilar el subministrament d’energia. La nau nodrissa s’acosta cada vegada més, augmentant la tensió.\nPodràs completar la teva missió abans que la teva base sigui destruïda?\nTemàtica: espai, guerra\nCreat per: Tomáš Uhlíř


Les polítiques de conservació de la Unió Europea necessiten un nou plantejament de cara al 2020 – Blog del CTFC\nEn dos articles publicats recentment a l’Environmental Research Letters i a Scientific reports per investigadors del CTFC i del CREAF, es demana que les noves polítiques s’orientin a millorar la conservació d’espècies amenaçades.\nLa Unió Europea (UE) es va comprometre a frenar la pèrdua de biodiversitat en la seva Estratègia de Biodiversitat 2020 i amb la ratificació d’acords internacionals. Tanmateix, tots els informes mostren que els objectius de conservació no es compleixen i l’estat de la biodiversitat mostra poques millores.\nEls autors dels articles han revisat la cobertura d’espècies amenaçades per les Directives d’hàbitats i aus, i han fet una superposició de la distribució espacial de totes les espècies de vertebrats i l’extensió de la xarxa Natura 2000.\nNomés el 17.4% de les poblacions en situació crítica, el 16.9% de les espècies en perill d’extinció i el 15,4% de les espècies vulnerables presents a la UE estan actualment cobertes per les Directives i, per tant, no són prioritat dins dels espais Natura 2000. No obstant això, aquests espais cobreixen més espècies amenaçades, no llistades en les Directives. Això evidencia que la xarxa té un potencial de conservació molt major de l’actual.\nVirgilio Hermoso, investigador del CTFC i un dels autors principals dels articles, apunta quatre maneres de solucionar aquest problema: “en primer lloc, millorar la representació d’espècies amenaçades, en funció de la Llista Vermella de la UICN; en segon, assegurar que la conservació d’aquestes espècies queda coberta millorant la gestió dels espais Natura 2000. També caldria integrar la gestió d’espècies i hàbitats fora de les àrees protegides; i com a quarta opció, augmentar els recursos assignats a la gestió de la conservació”.\nEls autors mostren que amb la revisió dels plans de gestió en un 3% dels espais Natura 2000 es podria donar cobertura a totes les espècies de vertebrats amenaçades, per exemple. La majoria d’aquests espais a revisar es troba al sud d’Europa, ja que és on es concentren més espècies amenaçades actualment.\nDesprés del 2020, l’Estratègia de la Biodiversitat de la UE necessitarà una revisió exhaustiva per millorar la cobertura d’espècies amenaçades (especialment les no incloses a les Directives), millorar l’eficiència de la conservació aprofitant els recursos existents i ampliar la planificació de conservació, dins i fora de les àrees protegides de la Xarxa. L’ampliació de la planificació de la conservació hauria de contemplar la compatibilitat amb altres usos, sempre que aquesta opció sigui possible.\nEncara manca informació, com la distribució de moltes espècies d’invertebrats, per poder fer una millor gestió de la biodiversitat amenaçada d’Europa.\nbiodiversitat conservació gestió del paisatge Xarxa Natura 2000


DIABLES DE SANTS: 2010\nPromoció de la pel·lícula BRUC\nDimarts passat, la productora\nZOOPA ens va demanar si podien venir a gravar-nos un assaig per muntar la promoció de la pel·lícula BRUC sobre el mític timbaler del Bruc, que s'estrenarà el dia 22.\nNosaltres vam acceptar encantats i vam fer algunes fotos i un petit vídeo.\nNo oblideu que tenim un cita diumenge a la Cavalcada del Pare Noel!!!\nPublicat per Pinxo a 17:19 0 comentaris\nEl proper diumenge dia 19 els Diables de Sants participaran a la 12a Cavalcada de Nadal del Pare Noel de Barcelona que es farà a Sants.\nSerà a partir de les 18 h. i començarà a la cruïlla del carrer Creu Coberta i Consell de Cent, continuarà pels carrers de Sants, Avinguda Madrid, Arizala, Sants i Plaça de Sants.\nL'acte està organitzat per Sants Establiments Units i l’Associació de Comerciants del carrer de Sants.\nPublicat per Pinxo a 18:24 0 comentaris\nFotos expo del 30è i més\nEl passat dimarts vam\ninaugurar la expo commemorativa dels 30 anys\nde Diables de Sants. Per tots aquells que no vau poder\nvenir a la inauguració us deixem unes fotos i el vídeo que vam passar a la inauguració.\nPublicat per Pinxo a 16:49 0 comentaris\nEl dinar del 30è\nAquí teniu algunes fotos del que va ser el dinar commemoratiu del 30 aniversari de Diables de Sants.\nPublicat per Pinxo a 13:15 0 comentaris\n30 anys de diables de Sants: Exposició\nEnguany, els Diables de Sants us convidem a festejar el nostre 30è aniversari a través de tota mena de fotografies i materials que han format part dels nostres espectacles durant tot aquest temps. Foc, tabals, tradició, rauxa... tot això i molt més podreu trobar en aquesta exposició que farà un repàs de la nostre història que és també una mica la vostra història.\nL'exposició estarà a Cotxeres de Sants des de el dia 30 de novembre fins el dia 11 de desembre.\nPublicat per Pinxo a 20:29 0 comentaris\nI aquests mesos, que hem fet?!\nDesprés de molt de temps sense actualitzar el blog... tornem a la càrrega fent-vos un repàs del que hem fet fins ara. Després del meravellós correfoc de Sants (Per si no el vau poder veure, us deixem un link d'un vídeo, en breu pujarem el nostre), hem tingut una temporada que no hem parat:\n-A finals de setembre passejada de Dracs i correfoc de la Mercè. Que podem dir d'aquest correfoc anual que tots segur que coneixeu. Aquest any vam sortir dels primers des de la mateixa Via Laietana en un trajecte que, per desgràcia, cada any és una mica més curt... Però molt intents!!\n-Correfoc a Iurreta (País Vasc). Després de alguns anys sense anar, pels volts de principi de octubre vam tornar a dur la nostra cultura fora de les nostres fronteres. Aquestes fotos son de la passejada per Iurreta.\n-Final de festes de la Bordeta a mitjans de setembre. Per segon any consecutiu vam muntat un final de festes (espectacular, per cert) del barri de la Bordeta. Esperem poder tornar a repetir l'any vinent!!!\n-Tabalers al Cros de Sants. Els tabalers vam anar a animar als participants de la Cros de Sants d'enguany. Tot i que una mica passada per aigua, l'actuació va estar molt bé!!!\n-Tabalada a Xibarri. Com ja va sent costum, l'organització de Xibarri ens va cridar per fer una mica de gresca i nosaltres vam anar encantats.\n-Dinar dels 30 anys: Ara fa just una setmana que van fer un gran dinar on vam festejar, com bé ja sabeu, que aquest any en fem 30. Rebreu més notícies de com va anar ben aviat.\nI no penseu que parem: Avui mateix fem un petit espectacle pel Festival de Cinema Fantàstic i de Terror de Sants. No deixeu de visitar-nos per poder estar informats del que fem.\nCorrefoc a Castellterçol\nHem estat convidats a anar al festival del Foc que es fa a Castellterçol aquest dissabte dia 23. En aquest festival, a més del tradicional correfoc, també hi han moltes altres activitats com un concurs de percussió, una passejada de bèsties, taules rodones, etc... Si voleu més informació:\nRecordar-vos que el proper correfoc on ens podeu veure és a Badalona en el mar de les Nits d'Estiu 2010 és el dia 10 i no el dia 20 com us havíem dit.\nSi voleu més informació d'aquesta i moltes altres activitats:\nWeb de l'ajuntament de Badalona\nFins el dia 10!!\nPublicat per Pinxo a 10:30 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: Dates correfocs\nUs posem les dates i el lloc dels següents correfocs on ens podreu trobar:\nAvui 29 maig: Carmel. XXV Trobada de diables de Barcelona. 25 aniversari de la colla de diables del Carmel.\n3 juny: Cornella.\n18 juny: Fes-te al Carrer 2010. Marina de Sants.\n19-20 juny: Montsegur. XXXII Aplec a Montsegur i Montferrier organitzat pel CAOC. http://www.caoc.cat/index.html\n23 juny: Plaça Osca, Sants. Revetlla de Sant Joan organitzada pel Casal Independentista Jaume Compte.\n20 juliol: Badalona.\nUs anirem informant més detalladament a mesura que es vagin apropant les dates.\nPublicat per Pinxo a 11:53 0 comentaris\nFotos de la segona cafeta a Can Vies!!\nJa ha passat uns dies des de vam obrir la Kafeta de Can Vies però us posem unes fotos per que pugueu veure com va anar.\nSi voleu saber més sobre com continuarem festejant el nostre 30è aniversari, no deixeu de visitar el aquest bloc!!\nPublicat per Pinxo a 20:52 1 comentaris\nEtiquetes de comentaris: 30è aniversari


10 Maig, 2008 21:37\nPOSTRES .- Que li posaran al Guardiola? Les botes o les sabates.-\nAvui hem anat a comprar verdura, per que allí prop del banc de Londres de la Moncloa s’hi posen a vendre les parades ambulants. Allí tots es diverteixen. Uns, venent, les altres comprant, i els de la crossa fent-ne de les seves amb la llengua. Com que tots volen dir la seva de vegades la competència és tal que es forma un galimaties que dona bo d’escoltar.\nEl JOS, l’altre dia es va quedar amb les ganes per que l’Albert el va guanyar per ma i segurament que ara prepara tota l’artilleria per arrasar al contrincant. O si no de nou a eixugar-se la suor amb la ma esquerra, fer el toni o el distret, per que de temes n’hi ha tants que si un no prospera l’altre aboca calderada i com els jocs de bitlles, cauen fins fer llenya.\nA casa del JOS i el JU, un dels nets, el petit feia dies que havia perdut la vidriola. Ahir, per casualitat una de les velles de la casa, passant la granera per davall del llit del crio la va trobar, ella com que és del Priorat exclamà amb alegria : - He trobat la guardiola.\nLa noticia no va caure per trencar-se i ara es el que explica el JOS als seus estimats col·legues.\nJOS .- Ahir la dona va trobar la guardiola davall de...\nRosendo .- Això ja ho sap tot el poble...\nJOS .- El que sé que el Barça si que ha trobat al Guardiola que el tenien fa temps amb cotó fluix per que no se’ls passés. I és que a aquest xicot li varen fer una jugada fa anys que es va repetint quasi cada temporada en aquest club. També li faran al Raúl, aquell blanc... Mira el Hierro... I el Buitre...A ell el van fotre fora i , ala, apanyat. El pobret tot plorós va marxar pel camí dels disgustos. I ara, com si li demanessin perdó, au, té les llongues i guia la diligència... I triomfa, petit, i treu-nos les castanyes del foc que nosaltres tenim la pell fina... Pollastre...!! Però el greuge pitjor que feren els directius és que fitxaren al Saviola per que no volien perdre la ola que els portava el dineró i com que quan un perd la vidriola no sap el que perd... varen tenir que marxar amb la cua entre les cames i això que tenien Gas per vendre, ...\nRosendo .- Res, home, res ara a Barcelona li posarem Barceola, per que Barcelona ho dèiem quan teníem a Maradona... Sempre Bar..Ça, - pica amb la crossa a terra i retrona com si fos al camp - Bar...ça . A reicaart muerto, reicaart puesto. El fotut per ells seria que tinguéssim república... Aleshores diríem a presidente muerto, presidente puesto que potser a molts agradaria... Fotre...\n- JOS.- Ara ja tenen la Guardiola de Berga a prop, qui sap si hi envien l’Ave i tot per assegurar-se que no se’ls esmunyeix...\nRosendo.- Confien en los de casa... Es com els tontets pagesos que com que tenim les hisendes encallades a terra no ens escapem mai. Ara que no li passi com al Rexach que comença amb erre i ja veus que han fet de tots els de les erres... Rosario, Rimvaldo, Romaldo i ara l’últim que teníem al trono i ens el vendran per quatre xapes,, que ja ho deia l’altre dia,.. Copons!! Fora, quan se’n cansen o quan hi ha caleret a vindre cap a casona, que és molt dolç tot això i qualsevol seu deixa perdre un carterot d’aquestos, que fins poden donar propina... Hauríem de ser rics... Però això del paper vola...\nJOS.- Si tots fessin com l’oncle Gerardo que no en gastava ni per menjar... Un dia va anar al banc on hi tenia tot el que la noia li havia tret de davall de la rajola i volia veure on tenien els seus quartets que els tenia tots senyalats amb un doblec i estrip a la punta...i el piscolabis que va armar, no se’n fiava dels que li ensenyaven... Deia que aquells els havia parit ell amb la suor del front i volia els mateixos... Que no tot es flor i viola.\nJU .- Si m’ho voleu repetir, millor. Penso que exagereu. Ja ho sabeu que la dona ha trobat la Guardiola del menut..?. Pobret, quina alegriiia !! – compreneu que el JU es sordet de vegades i quan fot la pota al bací i es mulla la camisa dels espetucs, tots se’n riuen, però que hi farem, ell és bona fe.\nRosendo.- Que en va el poble ple...! Sí...!!! de tonteries. ...Ves aquest, que han trobat al Guardiola... Si ja ho sabem, Juan, ja ho sabem, fill meu, que no t’enteres...\nJU .- No veus que em ressonen les orelles i no sento l’esquella. Voldria saber qui trencarà la Guardiola per arreplegar les xapes i els paperets, per que ara el menut, havent trobat... està gelós com un flam que no es deixa tocar amb la cullereta i ni sa iaia el consola. Deu pensar que li havien amagat i... Això dels crios...!!\nAl poc han recollit la bugada, vull dir les crosses i han emprés camí de casa. Anaven més o menys contents cadascun amb la vidriola o el Guardiola.\nEls dos consogres han fet cap al carrer de seva casa, allí la xivalada jugava a futbol, i estrany, amb una pilota del Barça.\nEl geloset menut amb la vidriola acollida al pit amb les dos mans com si guardés el cor no s’escapés i es quedés sense. Ha corregut a dir-los als iaios la seva satisfacció.\nJU.- No corris que xafaràs la guardiola...!!!\nUna sabata escapada del peu de sa germana a fet cap a l’encontre del volgut objecte i en la trompada ha desvalisat l’estimat tresor que el pit del nin amb amor guarda... Pooof, xiics...Tot el monedam per terra com en dia de bateig o festa de fi curs en l’escenari – sols falten els caramels – han redolat com ballant el roc and rol.... La iaia que ronda per allí i veu la destroça exclama amb pena mentre el menut no sap si plorar o arreplegar el calderillam...\n- Pobra Guardiola,....! Renoi de la sabata...!!!\n142.- El humor té una gran virtut. Quan acabes de riure o somriure te’n adones\nque el contingut és serio i has de ser conseqüent i deixar de riure i reflexionar.\n143,. No ens riguem de ningú. Fem-los o fem-nos pessigolles, però mirem que no tinguin els braços enlaire en el moment que nosaltres els encalcem o perseguim, no sigui que baixin els braços i el cop que ens arribi sigui important.\n144.- La llibertat per als sers humans podria començar al sortir del úter matern ? Crec que la llibertat absoluta no existeix mai, per que sempre rema una dependència... I si faltés l’aire..., i quan és núvol i no hi ha sol..., quan la pluja s’absenta i no es veu per enlloc..., on és la llibertat. Sempre depenem de les petites i grans coses. Per això el conflicte entre llibertat i esclavitud és una dependència en nostra balança de la vida... Més valdria que ens ho miréssim.\ntechnorati tags: ´barça , guardiola , vidriola , barcelona , moncloa , londres.


El partit de la minoria danesa i frisona torna setanta anys després al parlament alemany\tEl partit de la minoria danesa i frisona torna setanta anys després al parlament alemany\nUna majoria de berlinesos vota en referèndum d'expropiar més de dos-cents mil pisos: què passarà ara?\tUna majoria de berlinesos vota en referèndum d'expropiar més de dos-cents mil pisos: què passarà ara?\nPuigdemont torna al Parlament Europeu després de la detenció i l'alliberament a l'Alguer\tPuigdemont torna al Parlament Europeu després de la detenció i l'alliberament a l'Alguer\nEls senadors Rampi i Marilotti demanen que hi hagi una resposta concreta de l'Assemblea Parlamentària del Consell d'Europa\nEls senadors del Partit Democràtic italià Roberto Rampi i Gianni Marilotti han dut a l’Assemblea Parlamentària del Consell d’Europa la detenció del president Carles Puigdemont, i demanen d’acordar accions concretes.\nCom expliquen en un comunicat, els dos càrrecs electes han reivindicat la necessitat de protegir el dret d’expressió dels pobles i de llurs representants: “La clara voluntat del poble català de reivindicar la seva independència no es pot tractar com un acte subversiu i criminal” –diuen–, sinó que ha d’haver-hi una “ponderació política” en el marc d’integració europea.\nExclusiva: Una unitat especial arribada des de Roma va intervenir en la detenció de Puigdemont\nPer Rampi i Marilotti, el cas català ha de sortir de la dimensió judicial i repressiva i ha de tornar a un àmbit polític. Per això demanen que l’Assemblea Parlamentària del Consell d’Europa concreti les accions després de prendre una posició molt clara arran de l’informe que exigia la llibertat dels presoners, el retorn dels exiliats i la fi de la repressió.


Agriturismo Borgo Antico Licciana Nardi Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nLoc. La Torre Di Apella (Check-in Address), Licciana Nardi, Licciana Nardi, Itàlia, 54016 - Veure al mapa\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Licciana Nardi, Agriturismo Borgo Antico és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Agriturismo Borgo Antico, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen magatzem d'equipatge, instal·lacions per a reunions i banquets , habitació familiar, instal.lacions de barbacoa, restaurant.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, escriptori, cuina americana, nevera, forn microones per satisfer els clients més exigents. Piscina exterior, parc infantil, ping pong, jardí de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Agriturismo Borgo Antico és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Licciana Nardi.


Una traducció sempre representa una tria, una tria d'interpretacions, de paraules. I moltes vegades és difícil saber si són les més adequades, si aquestes tries no plantegen uns problemes encara més grans. Per altra banda, el lloc on es publiquen les traduccions també juga un paper important. En el cas del blog, em puc permetre fer alguns esclariments que reduiria en cas que els poemes es publiquessin en forma de llibre, o faria tots els possibles per evitar haver d'explicar qualsevol cosa. En el poema Objecte VI de Michal Sobol es plantegen dos problemes. El primer no caldria ni explicar-lo, qualsevol lector se'n pot adonar en una primera lectura. És la dificultat de mantenir les oracions que es van succeint a partir del tercer vers. Aquí, la sintaxi té un paper cabdal. Moltes vegades, la traducció no és res més que un ús determinat de la sintaxi, com la literatura, és clar. L'altre problema ja necessita una certa explicació. Fa referència al penúltim vers. Apareix la paraula “combinat”. Un kombinat era un grup d'empreses que pertanyien al poble (no crec que ja ningú cregui en aquesta formulació) d'un mateix camp de producció amb l'objectiu de tenir un millor rendiment. És un fenomen dels països que formaven part del bloc anomenat soviètic. La paraula és d'origen alemany, i passa per la seva expansió al rus. Dins el poema, té importància que sigui aquest concepte perquè l'autor contraposa dos mons en el vers final, el món occidental, encarnat aquí en Itàlia, i el món de l'altra banda del teló d'acer. Aquesta és, si més no, la meva tria interpretativa.\nA l'hora de traduir, podem optar per diverses sortides. El que podria funcionar com a corresponent, polígon, no aporta els matisos de la paraula, a banda que no és el mateix, és clar. Per tant, una primera solució que hauríem de descartar. Una segona és agafar la paraula i no fer-ne cap adaptació, deixar-la amb k inicial, "kombinat". Però aporta una estranyesa massa accentuada, i caldria també evitar-ho. A més, també m'obligaria a posar-la en cursiva. En castellà, existeix el mot i el concepte. Gràcies a Cuba. Allí hi ha el famós Combinado industrial Héroes de Girón. Per tant, es pot agafar d'aquí. I el diccionari castellà-català ho confirma. Però l'adjectiu industrial fa que el vers s'allargassi i fa trencar el ritme. És per aquest motiu que, finalment, en aquesta traducció trio “combinat”, sense res més. Sóc conscient que sense tota aquesta explicació prèvia el vers és, com a mínim, estrany. Sorprèn en una primera lectura. Sí, però per això deia que en certs mitjans es pot ser una mica més flexible. La pregunta ara seria, segurament, què faria si el poema s'hagués de publicar en un llibre? Hi podem pensar, però segur que no hi hauria una nota a peu de pàgina.\nAlguna cosa comença a ser color marró. No, tan sols\nel verd ha cedit el lloc a una cosa que hi havia abans,\nanterior al canvi cridaner del recompte del temps. A banda,\nno tan sols la clorofil·la ha perdut color com un dòlar\na la butxaca un cop ha passat per la rentadora d'aquest agost\ntardà en l'extrem més llunyà de la bota més famosa,\ncom si una frenada brusca dels trens a l'estació (rere la qual\nja no hi ha res més que el mar)hagués arrencat, molt més\nque en altres llocs, el rovell de les vies que cobria la ciutat.\nÉs una evident pobresa sobtada, més antiga que el món,\nla que podria justificar un combinat desert que coneixem\nper experiència, però aquí mai no n'ha existit cap.\nApunts Michał Sobol\nEtiquetes de comentaris: Apunts Michał Sobol


Quin tipus de màquines expenedores són més populars? - TCN\nQuin tipus de màquines expenedores són més populars?\nTemps: 2019-10-12 Hits:\nAvui en dia, en l’era del desenvolupament d’alta tecnologia, les màquines expenedores amb pagament per mòbil com WeChat, Alipay i UnionPay són més populars i populars.\nEl cost operatiu de lloguer de la façana és cada vegada més elevat i la demanda de màquines expenedores en el desenvolupament dels temps està augmentant. La competència és més intensa a la categoria de venda al detall d’autoservei.\nPer tant, les màquines expenedores amb funcions de pagament WeChat, Alipay i UnionPay tenen avantatges més competitius que les màquines expenedores tradicionals que funcionen amb monedes, que es poden dividir aproximadament en el següent aspecte:\n1, formes de pagament flexibles\nAmb l’augment del nombre d’usuaris que utilitzen WeChat i Alipay, tothom ha reconegut aquesta nova forma de pagament.\nEn el futur, més persones utilitzaran aquest mètode de pagament i les màquines expenedores introduiran el pagament per mòbil, que també és adequat per al desenvolupament. En aquesta etapa, la majoria dels fabricants de màquines expenedores de la Xina, fabricants automàtics de màquines expenedores han adoptat el pagament WeChat, el pagament per mòbil, les màquines expenedores intel·ligents i les màquines expenedores tradicionals que funcionen amb monedes, cada vegada atreuen més l'atenció dels usuaris i augmenten encara més els ingressos comercials dels comerciants.\nA la màquina expenedora tradicional que funciona amb monedes, quan l'usuari utilitza el paper, és necessari introduir els bitllets de la denominació fixa i el pagament per mòbil pot gestionar les molèsties d'aquest tipus de mètode de pagament. Al mateix temps, també estalvia problemes per canviar. que beneficien els usuaris per tenir una experiència millor quan gasten.\nAmb el desenvolupament de la tecnologia, els pagaments mòbils ja estan disponibles en temps real. A les màquines expenedores, la velocitat de compra de béns en utilitzar pagaments mòbils és més ràpida que els pagaments amb moneda. El pagament amb monedes també té un procés d’identificació de diners i plata. De vegades, a causa del fracàs de la identificació, cal encunyar-la dues vegades o fins i tot repetidament. Els diners vells o danyats encara no es reconeixen. Per tant, en termes de velocitat de pagament global, el pagament per mòbil encara és més ràpid que el pagament amb moneda. També pot prevenir falsificacions de diners i reduir problemes.\nPREVIOUSQuè tan "intel·ligent" és una màquina expenedora intel·ligent?\nSEGÜENT Quins avantatges i desavantatges tenen les màquines expenedores habituals?


La Casa de la Festa de Reus anirà al centre cívic del Carme\nEscrita per Carles Sala Tamarit - de novembre 30, 2010\nEl centre cívic del barri del Carme i l'antiga escola Rubió i Ors, on es conserva actualment el registre notarial de la ciutat, seran les seus de la Casa de la Festa de Reus , un espai que entrarà en funcionament l'any que ve. Al centre cívic s'instal·larà l'exposició permanent 'Ara toca festa' , que des de juny de 2009 s'exhibeix al Museu d'Art i Història . “Serà visible des del carrer perquè és una planta semisubterrània amb finestres” , ha explicat la regidora de Cultura, Empar Pont. L'espai és prou ampli –té un miler de metres quadrats– perquè també s'hi instal·li la botiga de la festa major i espais on es podran realitzar exposicions temporals sobre la festa i altres actes. També es mantenen converses amb Carrutxa perquè el centre de recerca de cultura popular s'instal·li en aquesta seu de la Casa de la Festa . L'antic col·legi Rubió i Ors serà l'edifici que aplegarà els elements vius de la festa, és a dir, els que surten actu\nEs convoca pel 12 de desembre l'Assemblea ordinària de la Federació de Diables i Dimonis de Catalunya\nBenvolguts companys de foc, Tenim a bé fer-vos arribar la convocatòria per a la propera Assemblea General Ordinaria de la Federació de Diables i Dimonis de Catalunya , que tindrà lloc el proper diumenge dia 12 de desembre de 2010, a les 9.30 h en primera convocatòria i a les 10 h en segona, al Casal d'Entitats del carrer Marc Mir número 15 (davant de la Fonda Neus) de Sant Sadurni d'Anoia, amb el següent: ORDRE DEL DIA Acreditació de les colles assistents. Lectura i aprovació de l'acta anterior. Altes i baixes. Estat de comptes 2010. Formació dels responsables de grups (calendaris, localitats i procediments). Convocatoria d'eleccions a la junta de la Federació. Precs i preguntes. Per a més informació i per consultar l'acta anterior a http://www.diables.cat/ Alforja, 23 de novembre de 2010. Imatge extreta de la pàgina web de l'Escola El Cim , de Vilanova i la Geltrú.\nProposta de Projecte Cervera d'organització de la Fira de Sant Isidre de Cervera\nEscrita per Carles Sala Tamarit - de novembre 29, 2010\nLa Fira de Sant Isidre és un esdeveniment tradicional a Cervera i que se celebra des de fa més de 60 anys. Per diferents motius, la Fira ha anat perdent capacitat de convocatòria i part de l'interès que antigament tenia a la ciutat i la comarca. Aquest sentiment existeix entre part important dels comerciants i industrials que hi exposen i també entre el mateix món de la pagesia. En les darreres edicions s'han fet accions puntuals però sense estratègia, que és el que realment cal per projectar la Fira al futur. En l'enquesta feta per Projecte Cervera el febrer de 2010, el 77% de la població enquestada va opinar que calia potenciar la Fira de Sant Isidre amb nous atractius singulars. En els últims anys, diverses ciutats de la Catalunya Central han evolucionat positivament en l'organització de la Fira de Sant Isidre, fet que encara ha afavorit més la disminució del nombre de visitants a Cervera per aquestes dates. Objectiu general. Organitzar una Fira de Sant Isidre que\nXerrada a l'Arxiu Comarcal de la Segarra sobre la conservació del patrimoni documental als arxius\nEscrita per Lo Carranquer - de novembre 28, 2010\nInformació facilitada per l'Arxiu Comarcal de la Segarra, acsegarra.cultura@gencat.cat\nEls Consumidors Reconeguts com Experts podran fer muntatges pirotècnics\nEscrita per Carles Sala Tamarit - de novembre 28, 2010\nEn el decurs de l'Assemblea conjunta de l'Agrupació del Bestiari Festiu i Popular de Catalunya i la Federació de Diables i Dimonis de Catalunya celebrada a Santa Fe del Penedès el passat 12 de setembre, es va encetar un debat viu entre els assistents sobre si es podria seguir emmetxant pirotècnia per poder fer les enceses i ballades de lluïment, ja que en principi el nou Reglament de Pirotècnia i Cartutxeria prohibeix la manipulació. Arran d'aquest debat, les federacions van fer una consulta prop del Ministerio de Indústria a través del delegat territorial a Catalunya. Recentment, el responsable de l'Àrea d'Indústria i Energia de la Delegació del Govern Espanyol a Catalunya, va comunicar verbalment a les federacions que un cop estudiada la consulta, el Ministerio entén que les persones que hagin fet la formació i per tant estiguin classificades com a Consumidors Reconeguts com Experts , estan qualificats per emmetxar pirotècnia amb les mesures de seguretat corre\nDemà neix un nou diari: 'ARA' · ara.cat\nEscrita per Carles Sala Tamarit - de novembre 27, 2010\nARA és un diari creat per un grup d’emprenedors dels àmbits periodístic, editorial i empresarial de Catalunya que ens sentim compromesos amb la nostra societat. Som persones actives que hem demostrat que tenim iniciatives i que sabem dur-les a terme, inspirades per l’esperit crític però no instal·lades en la crítica. ARA neix per ser una àgora pública, que mira i explica el món des de Catalunya. El món digital i les xarxes socials estan transformant el periodisme, desplaçant el lector cap a un protagonisme més gran. És en aquest sentit que ARA neix com alguna cosa més que un diari convencional, neix com una comunitat de persones lectores, connectades pel paper i per la pantalla. ARA serà un diari d’última generació tecnològica, un diari sense fronteres mentals. Al mateix temps, ARA vol ser una resposta a un moment difícil per al periodisme, que afecta especialment la premsa escrita. És per això que ARA assumeix amb els seus lectors el compromís de recuperar els valors que ha do\nCalendari dels cursos de Responsable de Grup de Consumidors Reconeguts com Experts\nEscrita per Carles Sala Tamarit - de novembre 26, 2010\nEl dimecres 24 de novembre (per cert, el Dia Europeu del Bestiari Festiu ) es va aprovar per la Comissió del Foc (Generalitat- Centre de Promoció de la Cultura Popular i Tradicional Catalana i Departament d'Interior, Delegació del Govern Espanyol a Catalunya-Àrea d'Indústria i Energia, la Federació de Diables i Dimonis de Catalunya i l'Agrupació del Bestiari Festiu i Popular de Catalunya ) el calendari definitiu de cursos de Responsable de Grup de Consumidors Reconeguts com Experts (RGCRE) que es farà públic de forma imminent. Calendari. A la ciutat de Barcelona (i exclusivament per a les entitats i colles del Barcelonès) se celebraran els dos primers cursos de formació de Responsables de Grup de Consumidors Reconeguts com Experts que preveu el Reglament de Pirotècnia i Cartutxeria aprovat el passat 7 de maig pel Reial Decret 563/2010. Es faran els dies 11 i 18 de desembre al Palau Moja, carrer de la Portaferrissa núm. 1-3 (Departament de Cultura i Mitjans de Comunica\nTORNAVEU.CAT enquesta sobre associacionisme cultural les candidatures a la Presidència de la Generalitat\nJa tenim a sobre la data de les properes eleccions i els partits polítics s’esforcen a definir els posicionaments. Aquestes eleccions arriben marcades per una situació econòmica crítica i per una globalització en què sovint són més visibles els inconvenients que no pas els avantatges. També en els últims temps hem viscut la llarga tragicomèdia que ha representat l’evolució de les relacions entre Catalunya i l’Estat espanyol amb el mal anomenat arbitratge del Tribunal Constitucional. En aquesta situació cal que les diferents forces polítiques, més enllà de la cosmètica política a què ens tenen acostumats, ens proposin models de país que ens permetin superar l’atzucac actual. Aquests models s’han de basar inexorablement en els sòlids fonaments que representen les arrels del nostre país: la llengua, la cultura i les nostres tradicions són els valors que ens han de permetre construir la modernitat i evitar que l’ànima se’ns dissolgui en la uniformització que aporta la globalització. Segui\n'Batalls d'una vida'\nEscrita per Carles Sala Tamarit - de novembre 25, 2010\nEl Grup Estable de Grallers de l'Aula de Música Tradicional i Popular interpretarà "Batalls d'una vida" del compositor en residència del curs 2009-2010, Conrad Setó. Aquesta obra per a conjunt de grallers i campanes tubulars va ser encarregada a Conrad Setó per a la Festcat de Música Tradicional 2010 i va ser estrenada en el concert de cloenda. Aquest divendres tindrem la oportunitat de tornar a escoltar aquesta obra a càrrec del GEA grallers i de Fani Fortet a les campanes tubulars. Tradicionalment a Catalunya els pobles feien servir les campanes com a mitjà de comunicació. Des del toc que anunciava el naixement dels seus vilatans fins el que acompanyava el ser retorn a la terra, la vida transcorria "a toc de campana" . El concert vol recrear alguns d'aquests tocs acompanyats d'un instrument amb arrels profundes a la terra, la gralla, que juntament amb el timbal i les campanes tubulars, donen vida a aquesta obra. A càrrec del GEA de Grallers d\nEl llibre 'LA NOSTRA XARXA SOCIAL' reconeix la tasca educativa dels caus i esplais catalans\nLa Secretaria de Joventut de la Generalitat de Catalunya , amb la col·laboració de les entitats catalanes d'educació en el lleure, ha editat el llibre 'La nostra xarxa social' , del periodista Carles Capdevila , a on fa un reconeixement a la tasca que porten a terme els 18.000 monitors i caps escolta, que dediquen tardes i caps de setmana sencers a les associacions de forma voluntària, també recull experiències i testimonis entre aquests monitors i caps així com entre els 80.000 nois i noies escoltes del miler d’associacions d’educació en el lleure que hi ha Catalunya. Carles Capdevila reivindica a través d’aquest llibre que el moviment de l’educació en el lleure ha estat des de fa dècades el veritable embrió de les relacions socials entre els seus membres. Dins la nova campanya 'I tu... què fas? Vine al cau/esplai' s’han editat 40.000 llibres que es distribuiran a les Ampas i centres escolars; als caus i esplais i encartat a la revista del Club Super3 . També es\nLoteria de Nadal 'solidària' dels Campaners de Cervera\nEscrita per Carles Sala Tamarit - de novembre 24, 2010\nEl Grup de Campaners de Cervera , il·lusionats en les tasques de recollida de recursos per portar a terme la recuperació de la Campana 'Trinitat', posem a la venda uns dècims de la tradicional Rifa de Nadal per aquest any 2010 on en cada un s’aportaran 3'- € per aquest fi. Per tant, us oferim participar amb 20'- € al numero 14.466 del que en conseqüència en pagareu 23'- €, vint amb dret al sorteig i els tres per la noble causa que ens ocupa i preocupa. Sense que ens sigui possible fer cap excepció, aquest numero no es podrà comprar mes que per encàrrec i fins el dia improrrogable del 30 de novembre de 2010, motiu del perquè el Grup de Campaners , mitjançant els telèfons 606 109 051 (Xavier Juan), 689 983 232 (Anton Pedrós) i 639 007 548 (Josep Mas) i a l’adreça electrònica campanersdecervera@yahoo.es s’encarregarà de gestionar la comanda previ el pagament indicat i portar-vos-el al vostre domicili si sou de Cervera. Per les persones de fora la nostra Ciutat,\n'Diversitat Religiosa i Món Local'\nAquest dissabte 27 de novembre a les 10 del matí a la sala Francesc Buireu es realitzarà una jornada on es tractaran diferents aspectes sobre la diversitat religiosa. La jornada està oberta a tothom que tingui interès en la temàtica. S’organitza des del Servei d’Atenció al Nouvingut del Consell Comarcal de la Segarra i de la regidoria de Serveis Socials de la Paeria de Cervera amb la col·laboració de Justícia i Pau , Afers Religiosos i Secretaria per a la Immigració . Informació extreta de la pàgina web de la Paeria de Cervera, http://www.cerverapaeria.cat\n'1808-1810. El Pla de Lleida en guerra.'\nEscrita per Lo Carranquer - de novembre 24, 2010\nEl passat 28 d’octubre va tenir lloc al Museu Comarcal de Cervera la inauguració de l’exposició '1808 – 1810. El Pla de Lleida en guerra', una producció de l’Institut d’Estudis Ilerdencs de la Diputació de Lleida que ha comptat amb la participació del mateix museu, el Museu Comarcal de l’Urgell-Tàrrega i el Museu Comarcal de la Noguera. L’exposició va presentar-se el passat estiu a la Sala Montsuar de l’IEI de Lleida i comença la seva itinerància pel territori amb el Museu de Cervera com a primera seu. Aquest projecte aborda un episodi de la nostra història en tota la seva complexitat: des de les causes que van derivar en l’ocupació francesa de les terres lleidatanes fins a l’organització de la defensa, l’estratègia militar emprada per un i altre bàndol i el desenvolupament, baixes i desfetes de l’exèrcit català. L’exposició acaba amb la caiguda de la ciutat de Lleida el 1810 i constitueix l’acte principal de la commemoració del 200 aniversari d’aquest esdeveniment que s’ha\nJosep-Joan Piquer i Jover, pedagog i historiador\nEscrita per Carles Sala Tamarit - de novembre 23, 2010\nDins del fons documental de la Biblioteca 'Josep Finestres' de Cervera -en concret, en un raconet de la planta superior- es troba un tresor desconegut de la nostra ciutat: la biblioteca personal del pedagog i historiador Josep-Joan Piquer i Jover (Barcelona, 1911 - Vallbona de les Monges, 1985). Avui dimarts, 23 de novembre de 2010, es compleixen exactament vint-i-cinc anys de la data de la seva mort. Amb aquest escrit de Josep M. Razquin i Jené, inclòs en el llibre 'Gent de la Segarra' (1988), i que recull àmpliament la seva biografia, hem volgut recordar-lo i dedicar-li aquest senzill homenatge. Segarrenc d'adopció. Nascut a Barcelona el 20 de maig del 1911, quan només tenia 3 anys, fou assassinat el seu pare, militant sindical catòlico-obrer, i quasi al mateix temps morí la seva mare. Adoptat per uns oncles materns, passà a Vallbona de les Monges i en el si d'aquesta família pagesa visqué la infantesa i la joventut. L'any 1921 ingress\nÀngel Ot i Lo Pardal Roquer tancaran divendres els concerts a Cervera del cicle 'Nostrats'\nEscrita per Carles Sala Tamarit - de novembre 22, 2010\nInformació extreta del llibret del II Cicle de Concerts Nostrats - Cantautors de Ponent 2010.\nVisita a l'edifici de la Universitat de Cervera\nEn els murs exteriors de la Universitat s'assenyala amb un fris l'espai ocupat pel primer pis, mentre que unes faixes verticals separen les plaques rectangulars en la part baixa i les finestres al seu damunt. D'aquesta manera es trenca la monotonia que presentaria un pany de mur de 115 metres i es possibilita, al mateix temps, l'estètica que li dóna el joc de llums i ombres quan el sol hi incideix lateralment. Al capdamunt de la portalada s'eleva la corona, símbol del poder reial, al davall seu se situa la imatge de la Immaculada que presideix l'espai, com a patrona que era del recinte universitari. No han estat reemplaçats els escuts reial i pontifici situats un a cada costat de la imatge i que durant la Guerra Civil van ser extrets del seu lloc. La clau de l'arcada de la porta és una grotesca màscara que està relacionada pel seu estil amb les que hi ha sota la teulada bufant les trompetes per les quals era expulsada l'aigua de la pluja. Els patis i\nResolució de reconeixement del caràcter religiós, cultural o tradicional de les manifestacions festives amb ús d’artificis de pirotècnia\nEscrita per Carles Sala Tamarit - de novembre 21, 2010\nEl Conseller de Cultura i Mitjans de Comunicació, Joan Manuel Tresserras , ha fet, d'ofici, a través d'aquesta resolució, una declaració genèrica de les manifestacions festives amb ús de pirotècnia que se celebren a Catalunya. Aquesta resolució permet a tots els municipis on s’organitzin correfocs o altres festes amb ús tradicional de pirotècnia, acollir-se a la resolució publicada al DOGC en el moment d’autoritzar l’activitat, evitant la petició del reconeixement individual de les festes amb foc per part dels municipis. Document publicat al Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya núm. 5759, el 19 de novembre de 2010 .\nJa podeu trobar l'agenda 'ALMANAC DEL CORDILL 2011'\nAquí teniu un particular calendari de l'any 2011 farcit de cultura popular: l'agenda de l'Almanac del Cordill . Dites, refranys, dates festives, consells, remeis, curiositats, rondalles... la veu del poble en 56 pàgines! Tradició i cultura popular per a la casa, l'hort i el jardí. Dades bibliogràfiques: Textos: Àvia Doretes, Jordi González i Felip Vendrell. Il·lustracions: Sol Cots. Disseny gràfic: Roser Camps. Edita: Grata Lectura, gratalectura@gmail.com Preu: 3 euros.\n5 de febrer: diables del País Valencià, les Illes Balears, Andorra i Bolívia protagonistes d’una singular trobada per les Decennals de Valls\nEscrita per Lo Carranquer - de novembre 20, 2010\nDiables i dimonis es trobaran el dissabte 5 de febrer de 2011 a Valls en una singular mostra de cultura popular amb motiu de les Festes Decennals de la Mare de Déu de la Candela . Més de 650 dimonis participaran a la Mostra de Diables de la Terra i la Cercavila de foc en una trobada única que, organitzada per la Comissió de Cultura Popular i Tradicional de les Decennals, reunirà en una mateixa jornada a la Santantonà del Forcall (País Valencià), els Dimonis d’Alcúdia (Illes Balears), les Falles d’Andorra la Vella i els Qori Inkas de l’Associació Cultural Folklòrica Boliviana de Barcelona que representaran la Diablada. La mostra es tancarà amb un correfoc on hi prendran part els Balls de Diables de Valls , Tarragona , Reus , Cervera i el Morell . La Mostra permetrà descobrir les múltiples representacions que té la figura del dimoni en la cultura popular. Un dels grans atractius serà la representació de la Santantonà del Forcall que per primera vegada es podrà veure completa for\nElegeixen sis propostes artístiques com a imatge promocional de Cervera\nEscrita per Carles Sala Tamarit - de novembre 20, 2010\nCervera comercialitzarà com a imatge promocional sis propostes artístiques, elegides ahir d'entre els vint projectes presentats al concurs convocat al setembre per l'ajuntament. L'artista de Talavera Bea Barrientos es va adjudicar els 600 euros del concurs amb una triple proposta: l'escultura en miniatura del Drac Lo Carranco Bilando, dels Diables Carranquers de Cervera, i dos jocs de taula (un tres en ratlla i un memory), en què es recrea el patrimoni històric de la ciutat. Les altres tres propostes elegides van ser una escultura en miniatura de la Tarasca, obra de Xavier Badia; un joc d'imants obra d'Anna Domenjó i una sèrie de peces en miniatura que representen les mènsules de la Paeria de Cervera, obra de Joan Soler. Les sis propostes es comercialitzaran al Centre d'Acollida Turística (CAT) que es posarà en marxa al gener vora la A2 i l'Eix Transversal, a l'entrada de la ciutat. Article i fotografia de Xavier Santesmasses, publicats a http://w\nEs convoca el 26è Premi Valeri Serra i Boldú de Cultura Popular · Bellpuig 2010\nInformació extreta de la pàgina web de l'Ajuntament de Bellpuig, http://www.bellpuig.cat\nLa Paeria de Cervera retira els animals del parc Mas Duran\nEscrita per Carles Sala Tamarit - de novembre 19, 2010\nLa Paeria de Cervera retira aquests dies les gàbies i els animals del parc Mas Duran per l'ampliació de la zona lúdica i de passeig. Segons el regidor de Serveis Municipals, Josep Ortiz, la proposta de recrear amb fauna autòctona en captivitat part de les instal·lacions del parc n'havia generat el deteriorament. Últimament, només hi quedaven cérvols, que s'han traslladat a una finca de bosc a Talavera; i ànecs, que s'han traslladat a l'estació depuradora. La resta d'aus com perdius, caderneres o guatlles s'han alliberat. La iniciativa de crear un espai de fauna autòctona es va portar a terme el 2003. Segons Ortiz, el projecte requeria unes cures i una inversió "excessiva i no prioritària" per al seu manteniment, de manera que s'ha optat per retirar les tanques i els animals abans que arribessin a una situació de més precarietat. Al seu lloc, s'ampliarà la zona de passeig i es col·locaran més taules, ja que són molts els veïns que van al\nBerga exposa 24 vestits antics de la Patum\nUna mostra de la indumentària que portaven les comparses de la Patum de Berga a finals del segle XIX (del 1870-80-90) i principis del segle XX és el què es pot veure a l’exposició de vestits antics de la Patum, a la Sala Cau d’Art de Berga. Se n’exposen 24 i són vestits que es podran conservar gràcies a la restauració que n’ha fet el Centre de Documentació i Museu Tèxtil de Terrassa , que es van recuperar d’una troballa casual del 2003. Entre aquests vestits hi ha peces històriques com la jaqueta que portava el tabaler Patoret, quatre vestits dels nans nous, i també vestits dels gegants del 1927, que en aquest cas no s’exposen a la mostra per manca d’espai. Dels gegants sí que s’ensenyen els barrets que portaven el gegant vell i la geganta nova al 1981. També hi ha pantalons i jaquetes dels turcs i cavallets, i una peça que en destaca és un vestit de ple de l’any 1908, que estava molt deteriorat i ha fet falta una restauració molt acurada. Són peces històriques i valuoses, que s’han


Spur Llibre Blanc de 2012, imbatible en el seu rang de preu! : Viure la Vida\nSpur Llibre Blanc de 2012, imbatible en el seu rang de preu!\nEl Spur Blanc Reserva 2012 és un altre vi bella produïda per Esporão a Alentejo, beneficiat de relació preu qualitat excel · lent x. Extret de castes Antao Vaz, Arinto, Armari i Semillon, madurat en bótes d'acer inoxidable i noves de tines de roure francès i americà durant 6 mesos.\nEra l'any inusualment sec amb una precipitació anual molt per sota de la mitjana, el que retarda la collita en dues setmanes, i va donar com a resultat un baix rendiment però amb raïm d'alta qualitat i concentració.\nEn un bol presentat un nas de color groc palla visual amb una amanida de bon fruit, pinya, mandarina, préssec i toc mineral. En boca és el greix, en què les notes fruiters i minerals predominen. La fusta ve com adjuvant, que apareix en la dosi correcta, sense ombra en el fruit i altres sabors. Saborós, amb gran acidesa, va ordenar una copa després d'una altra. Un final llarg blanc i equilibrada. Va molt bé amb un llom de bacallà. 14 Alcohol | Puntuació: 92/100 | R $ 60,00\nL'etiqueta és un tros de la demostració. Cada any, els reptes Spur un artista diferent, que convida a crear obres originals per a il · lustrar les etiquetes dels seus vins 'Private Selection' i la Reserva. Des de la primera collita el 1985, alguns dels més importants artistes portuguesos van ser convidats.\nEn l'any la companyia celebra 40 anys, Spur va convidar a la dissenyadora de moda portuguesa reconeguda, Felipe Oliveira Batista. Les etiquetes dissenyades pel director creatiu de Lacoste resultat de la relació de la passió que manté llarg amb terreny pla i el Esporão. Les tres etiquetes que es van desenvolupar (Spur Blanc i estimular Negre Reserva i Blanc Private Selection) van ser inspirats pels valors de l'Esperó i alguns dels senyals visuals de la finca, com la surera i el dipòsit.\nSelecciona el mesSetembre 2014 (10)Agost 2014 (33)Juliol 2014 (17)Juny 2014 (20)Maig 2014 (55)Abril 2014 (35)Març 2014 (39)Febrer 2014 (47)Gener 2014 (14)Desembre 2013 (25)Novembre 2013 (24)Octubre 2013 (19)Setembre 2013 (29)Agost 2013 (48)Juliol 2013 (70)Juny 2013 (52)Maig 2013 (27)Abril 2013 (47)Març 2013 (37)Febrer 2013 (52)Gener 2013 (34)Desembre de 2012 (35)Novembre de 2012 (54)Octubre de 2012 (50)Setembre de 2012 (51)Agost 2012 (44)Juliol 2012 (56)Juny 2012 (69)Juny 2012 (97)Abril 2012 (95)Març 2012 (96)Febrer 2012 (76)Gener 2012 (100)Dezembro 2011 (102)Novembro 2011 (110)Outubro 2011 (122)Setembro 2011 (100)agosto 2011 (128)Juliol de 2011 (66)Juny de 2011 (87)maio 2011 (130)abril 2011 (123)Març de 2011 (81)Febrer de 2011 (93)Gener de 2011 (81)Dezembro 2010 (112)Novembre de 2010 (99)Outubro 2010 (113)Setembro 2010 (118)Agost de 2010 (89)Juliol de 2010 (68)Juny de 2010 (75)Maig 2010 (89)Abril de 2010 (77)Março 2010 (129)Febrer de 2010 (55)Gener de 2010 (56)Desembre de 2009 (46)Novembre de 2009 (67)Octubre de 2009 (66)Setembre de 2009 (76)Agost de 2009 (21)Juliol de 2009 (25)Juny de 2009 (17)\nCongrés d'Enoturisme americana quart llatí és d'inscripció oberta\nUna altra copa? Documental mostrarà la història del vi al sud del Brasil\nNV Champagne Egly-Ouriet Grand Cru Brut Rosé Magnum (1,5 l)\nClubeW: El major club de vins a Amèrica Llatina arriba als 70 000 membres\nSinus Kate Moss serveix com a motlle per a la copa de xampany\nMajor subhasta de vins del Nou Món, Nederburg Subhasta, arriba 40a edició\nPrimera Conferència Internacional "Comprar Vi" va començar avui a Sao Paulo\nAvaluació Nacional del Vi Collita 2014: Inscripcions obertes al públic dimecres


El Consell Comarcal del Moianès organitza una jornada agroecològica | NacióManresa\nEl proper dimarts a la tarda a Sant Quirze Safaja\nRedacció | 11/03/2017 a les 13:01h\nArxivat a: Economia i Empresa, CCMoianès, agroecologia\nEl Consell Comarcal del Moianès organitzarà el proper 14 de març a la tarda al Centre Cívic Parc de l'Aigua de Sant Quirze Safaja una jornada agroecològica.\n16.00h Benvinguda i presentació de la Jornada\n16.15h Xerrada – introducció a càrrec de Neus Monllor i Emma Soy (Arrels a taula), amb aquests continguts:\n- Introducció teòrica: desenvolupament rural, sistemes agroalimentaris locals, agroecologia, nova pagesia i diversificació agrària\n- Els productes agroalimentaris i els productes turístics.\n- La cooperació público-privada en les estratègies de desenvolupament rural.\n- Experiències d'altres territoris.\n17.00h Presentació d'Experiències\n- Planeses - Garrotxa (horta i aviram): exemple de les explotacions que formen part de Visita Granges.\n- El pastor de Riudaura - Garrotxa: formatge de cabra i ovella i activitats turístiques a l'explotació.\n- Pasturabosc-Baix Empordà: carn de cabrit/xai i serveis de silvopastura.\n- Cal Calsot/Ecopyrene-Cerdanya: carn de vedella i activitats turístiques a l'explotació.\n- Presentació de la nova edició del Benvinguts a Pagès\n18.30h Debat i Berenar\nEl Consell Comarcal del Moianès rep les competències per poder gestionar reclamacions\n«Moianès 42» engega amb una xerrada sobre el seu particular clima\nEl Moianès celebra el seu primer aniversari com a comarca amb un acte a Castellterçol


La cuina basca que va inspirar els germans Roca, alimentació i hostaleria, Diari de Girona\nLa cuina basca que va inspirar els germans Roca\nEls propietaris del Celler de Can Roca de Girona asseguren que van aprendre a cuinar el bacallà a Euskadi, indret que han visitat durant dos dies dins la gira que estan duent a terme per diferents comunitats autònomes d´Espanya\nEls propietaris del Celler de Can Roca a la ciutat de Bilbao. EFE.\nEFE|DDG Els germans Roca van aprendre a cuinar el perretxiko –bolets de primavera– i el bacallà, un producte en el qual la primera recepta que van crear incloïa així mateix el formatge Idiazabal, a Euskadi. Així ho van assegurar a Bilbao, un dels punts de parada de la gira que estan duent a terme pel territori espanyol. L’objectiu d’aquestes visites és transmetre la importància dels productes de proximitat.\nLa històrica seu del BBVA a Bilbao es va transformar la setmana passada en una cuina, i les moquetes, tapissos i acabats de fusta de la seva planta noble es van fusionar de la mà dels germans Roca, del restaurant El Celler de Can Roca, amb els fogons per fer pujar l’excel·lència i homenatjar la cuina basca.\nBacallà fregit amb formatge Idiazabal, un acostament a la sardina amb anxova o un homenatge al perretxiko són alguns dels productes del rebost del País Basc que els Roca van utilitzar per crear «un menú inèdit i carregat d’intenció» amb el que de manera «humil» celebrar la gastronomia d’Euskadi, la mateixa que els ha servit d’«inspiració des dels seus inicis» i té «des de sempre» un espai a la cuina.\nDesprés de lloar «la revolució dels grans mestres bascos de la cuina», protagonistes d’«un canvi en el món de la gastronomia», el més gran dels germans, Joan Roca, va explicar que ja amb el restaurant obert, un dels primers plats que van fer el 1987 després d’una prospecció per Euskadi va ser «un lluç amb alls i romaní», una forma d’amanir que els restauradors catalans no utilitzen i que va ser «una de les primeres inspiracions que va fer que la seva cuina evolucionés», va reconèixer, confessant el «molt» que li deuen per això a la cuina basca.\nA més de cuinar amb els productes locals, l’altre objectiu de la gira que els germans Roca estan duent a terme per Espanya és brindar a joves promeses de cada territori la possibilitat d’avançar en la seva formació amb una estada de quatre mesos al Celler.\n«Tots els que treballen avui en càrrecs importants en la nostra cuina van començar fent pràctiques», va afirmar Josep Roca.\nMés enllà del «moment glamurós que viu la cuina», els tres germans Roca es van postular defensors d’un «codi ètic responsable» per mantenir els valors tradicionals de l’ofici, que Josep Roca va qualificar d’«encara dur, tot i que no sacrificat», si bé, amb reconeixements que ho compensen, «més enllà dels que atorguen els mitjans».\nPropera parada: Sevilla\nDesprés de desenvolupar tres tours internacionals, durant els últims tres estius, els germans Roca afronten ara una nova etapa: una gira per Espanya amb BBVA, que els porta a set comunitats autònomes, corresponents a les set direccions territorials del grup.\nEl tour nacional ja va arrencar la tardor passada, amb una primera parada a Galícia. La setmana passada, els Roca van ser a Bilbao i la propera parada és Sevilla. Durant el mes de maig, els reconeguts cuiners visitaran Andalusia de la mà del projecte amb BBVA, i aprofitaran per visitar productors locals, amb l’objectiu d’elaborar un menú homenatge a la gastronomia del sud d’Espanya. Allà es donaran a conèixer els pròxims becaris, tots ells estudiants de l’IES Heliópolis. «Aquesta gira ens permetrà conèixer molt millor tota la riquesa i la diversitat de la gastronomia espanyola», va concloure Joan Roca.\nEls altres indrets on els germans Roca faran parada són: el Centre de Turisme de València, l’Escola Superior d’Hostaleria de Madrid, l’Escola Universitària d’Hoteleria i Turisme CETT (Barcelona) i Hoteles Escuelas de Canarias (Las Palmas).


Hotels a Brest - Cerca a KAYAK\nCerca a centenars de webs de viatges alhora per trobar hotels a Brest\nde juliol El mes més barat per allotjar-se en un hotel amb una baixada del preu del 48% de mitjana.\nd’abril El mes més car per allotjar-se en un hotel amb un increment del preu del 53% de mitjana.\n27 € Mitjana de preu per al dg. - dj. de la(es) darrera(es) 2 setmanes.\nQuan és millor reservar un hotel a Brest?\nPrincipals consells per trobar les ofertes d'hotel perfectes a Brest\nSi busques un hotel barat a Brest, planteja't viatjar en temporada baixa. Trobaràs opcions d'allotjament més barates a Brest durant els mesos de juliol i octubre.\nEls preus de les habitacions d'hotel varien en funció de molts factors, però probablement trobaràs les millors ofertes d'hotel a Brest si viatges un dissabte. Per altra banda, el dijous sol ser el dia més car.\nL'habitació d'hotel de 3 estrelles més econòmica a Brest que s'ha trobat a KAYAK en les darreres 2 setmanes costava 21 € i la més cara costava 55 €.\nQuants dies hauria de quedar-m'hi? Els usuaris de KAYAK normalment reserven 2 dies d'allotjament a Brest.\nLes preguntes més freqüents a l’hora de reservar un hotel a Brest\nEls hotels de Brest són segurs durant la crisi del coronavirus (COVID-19)?\nEls hotels són entorns segurs per als viatgers sempre que implementin correctament les mesures sanitàries en resposta al coronavirus (COVID-19). Malgrat tot, et recomanem contactar amb les autoritats locals i informar-te dels procediments de seguretat per als hotels de Brest.\nCom puc trobar hotels al centre de Brest?\nDesprés d'iniciar una cerca d'hotel a KAYAK, pots filtrar per zona per poder triar els hotels del centre de Brest. També pots fer cerques amb el mapa de la ciutat i triar una ubicació específica, com ara el centre urbà de Brest.\nOn allotjar-se a Brest?\nEl nostre mapa mostra la ubicació exacta de cada hotel i t'ajuda a trobar el lloc ideal per allotjar-te a Brest.\nEls millors hotels a Brest\n0 € - 55 €55 € - 110 €110 € - 165 €165 € - 219 €219 €+ per nit\nEls hotels més recomanats a Brest\nHotel Molodezhnaya - Brest - Edifici\nHermitage Hotel - Brest - Habitació\nHotel Belarus - Brest - Habitació\nHotel Vesta - Brest - Habitació\nRynkauka Tourist Complex - Brest - Vista exterior\nHampton by Hilton Brest - Brest - Vestíbul\nHotel Bug Brest - Brest - Edifici\nIntourist - Brest - Vestíbul\nSweet Home Apartment - Brest - Menjador\nGuest House Michurina 48 - Brest - Sala\nAeroports a Brest\nHotels a prop de Aeroport de Brest\nTots els hotels a Brest\nOfertes d’hotels a Brest. Cerca hotels a Brest. Troba hotels econòmics a Brest. KAYAK cerca a centenars de webs de viatges per ajudar-te a trobar hotels econòmics i reservar l’hotel amb la millor oferta.


Joves vilafantenques, feministes, i amb ganes de combatre actituds masclistes - Empordà\nJoves vilafantenques, feministes, i amb ganes de combatre actituds masclistes\nLa Veu Lila està formada per estudiants vinculades a l'Institut de Vilafant, premiades pel CNJC\nPAOLA GARCIA 13.12.2020 | 06:00\n«La gent creu que no, però el masclisme encara existeix» LA VEU LILA\n«La gent creu que no, però el masclisme encara existeix»\nVero, Alba, Berta, Aina i Elia –estudiants de primer de Batxillerat, vinculades a l'Institut de Vilafant, i cansades d'haver de conviure amb actituds masclistes– són algunes de les impulsores de La Veu Lila. Un grup feminista sorgit amb el suport de l'Espai Jove i l'Institut de Vilafant i que ara compta amb una desena de noies.\nConscients que encara els queda molt per aprendre, es declaren obertament feministes i defensen la igualtat entre homes i dones. «Fartes» d'haver de conviure amb el masclisme, volen transmetre que aquest «encara està molt present en la nostra societat», indica una d'elles.\nEn els últims anys han descobert com actituds que es consideraven normals per com n'estaven d'arrelades, són actituds masclistes i per això «totes estàvem interessades a fer un grup feminista», diuen. Han creat un espai on compartir experiències i alçar la veu. Una eina que les ajuda, «per adonar-me que hi ha coses que deien els meus pares, qui neteja a casa, o ara que s'apropa a Nadal, qui s'aixeca a desparar taula, són accions masclistes», enumeren.\nCreuen que és important generar l'empatia necessària per avançar en el camí cap a la igualtat. En aquest sentit volen deixar clar que «el feminisme no és una cosa de superioritat de les dones, sinó tot el contrari, busca la igualtat», afirmen. Per això, el grup és obert també a homes, creuen que també és important que ells formin part d'aquest procés, «tot i que només s'ha interessat un, no tenen iniciativa», lamenten.\nLa seva intenció és estendre La Veu Lila arreu de la comarca i donar-se a conèixer per «ajudar a més noies». No volen restringir ni per edat, ni gènere, ni ubicació, defensen que és important ampliar un projecte.\nL'Espai Jove de Vilafant ha sigut una peça important en la creació de La Veu Lila. «Vam anar a l'institut per planificar el Pla Local de Joventut i saber què es coïa entre els joves, vam fer un joc de globus amb diferents temàtiques i vam veure que hi havia molts liles, que eren de feminisme», explica Ruth Casteys, dinamitzadora de l'Espai Jove. «Els vam proposar si volien fer alguna cosa i elles van respondre molt bé i de seguida va sorgir el nom, el logo i a moure's molta cosa», afirma Casteys.\nL'entitat municipal les ha ajudat en aquest procés facilitant l'organització d'activitats per ampliar el seu coneixement de feminisme. A més, tenen a disposició el local com a «seu» per si alguna persona que contacti amb elles necessita parlar o compartir experiències.\nVan néixer el mes de març passat, dies abans que es declarés una pandèmia mundial. Fet que les va distanciar, obligatòriament, de l'institut i de la societat. Això va fer aturar una mica la seva activitat que tot just engegava. El recent reconeixement del Consell Nacional de Joventut els hi ha fet agafar empenta per continuar fent créixer el seu projecte.\nPremi Singular 2020 del CNJC\nLa Veu Lila ha estat guanyadora del Premi Singular en la 18a edició dels Premis de l'Associacionisme Juvenil, organitzats pel Consell Nacional de la Joventut de Catalunya (CNJC). Un premi que els ha fet molta «il·lusió» perquè consideren que el seu projecte «és necessari».


Cerca totes les ofertes d'hotels a Mallin Entrada:\nHotel Am Schlosspark...Habitacions per nit per només76 EUR Més zones a Mallin\nMallin és en dels molts llocs de Mallin que els viatgers gaudeixen de visitar. Amb un gran nombre d'atraccions per descobrir, aquesta desitjable part de la ciutat no deixarà de meravellar-vos. Amb calor i comfort, Mallin és un lloc per a vacances relaxades després d'una setmana de feina. Gaudeixi de les millors ofertes d'agoda.com quan decideixi estar a Mallin. Explori un llistat complet d'allotjaments i trobi el lloc perfecte per a vostè. Inserti les seves dates de viatge a la nostra pestanya de recerca i busqui els millors preus en allotjaments a Mallin.\nHotels destacats a Mallin, Mallin\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Mallin, Hotel Am Schlosspark és...\nTots els hotels de Mallin\nHotels a Mallin: Hotel Am Schlosspark


Francesc Massip i Bonet, La Festa d'Elx: un patrimoni excepcional i fràgil (2001)\nLA FESTA D'ELX: UN PATRIMONI EXCEPCIONAL I FRÀGIL*\nFrancesc Massip i Bonet1\nEstem aquí per compartir amb tots vosatros la joia de la recent declaració del Misteri com a Patrimoni Oral de la Humanitat, una nova fita en el llarg camí que la Festa d'Elx ha recorregut per sobreviure fins als nostres dies.\nEn l'informe que em va demanar el President del Patronat, Joaquim Serrano, per adjuntar-lo en la documentació que s'enviava a la UNESCO, centrava l'excepcional singularitat de la Festa en el fet de ser l'única pervivència íntegra al món d'autèntic espectacle tardomedieval, que ve representant-se ininterrompudament, des que es va crear a finals del segle XV fins al present. És cert que en altres parts d'Europa es duen a terme representacions religioses com, per exemple, la célebre Passió d'Oberammergau (a Baviera), que són de certa antiguitat, però en cap cas partixen d'un text, d'unes músiques i d'una posada en escena originàries de l'Edat Mitjana i el Renaixement com és el cas d'Elx, perquè l'escenificació d'Oberamergau (per mencionar un dels exemples més renombrats) és feta segons paràmetres actuals, i els seus elements constitutius tenen poc a veure amb la tradició d'arrel medieval.\nPerò, per què aquesta extraordinària pervivència? Hi ha molts motius, i avui m'agradaria subratllar-ne dos: un de caire històric i l'altre d'ordre sociopolític. Pensem que la nostra cultura, en el marc d'un estat independent i confederal com era la Corona d'Aragó, havia tingut el seu màxim esplendor al segle XV, amb el millor poeta europeu de l'època (Ausiàs March) i amb la primera novel·la moderna d'Occident (Tirant lo Blanc), i, òbviament, amb una rica pràctica teatral que s'erigia en modèlica a tota la Península. Doncs bé, quan les distintes cultures europees concreten, al llarg del segle XVI, la creació d'un teatre nacional modern (teatre elisabeteà, classicisme francès, comèdia italiana, segle d'or espanyol), el teatre en la nostra llengua es va veure privat del suport estatal necessari per dur a terme una tan ambiciosa empresa. La dissolució de la Corona d'Aragó en un regne de les Espanyes de clar signe castellà, suposaria l'inici d'una profunda crisi creativa que faria que l'extraordinària empenta teatral catalano-valenciana es refugiés en l'àmbit més irreductible, això és, en l'esfera de la festa i l'espectacle popular de tema religiós. D'aquesta manera, les representacions tradicionals d'arrel medieval, com el cas emblemàtic d'Elx, han suposat la més fidel continuïtat d'una activitat dramàtica ininterrompuda en llengua catalana. Les raons de caire sociopolític que acaben d'explicar la singular conservació del Misteri tenen a veure amb la seua dimensió festiva i comunitària, una manifestació que implica a tota la població i que li proporciona un poderós element d'aglutinació i d'identitat que durant segles va ser utilitzat pel Consell Municipal per reafirmar-se front el poder feudal d'un senyor foraster nouvingut per un caprici polític dels Reis Catòlics i que es mantindria fins al segle XIX.\nLa Festa, doncs, no entra dintre els paràmetres d'entreteniment espectacular, sinó que és una necessitat social. La seua conservació no només representa un llegat únic de formes i aspectes espectaculars que no s'han transmès pels canals del teatre «culte», sinó que constituix també un element de cohesió social en la mesura que expressa la perseverança d'una comunitat en mantenir els seus vincles, i significa la constància d'un col·lectiu en els seus usos i costums i en la seua tradició.\nPer tant, la Festa d'Elx és una pervivència del tot excepcional que denota arrels medievals per totes bandes (o per gairebé totes), amb un text en vers escrit en part al segle XV i en part al llarg del XVI, amb una música composada durant el mateix període i amb una posada en escena característica de l'època tardomedieval, que és el tema que m'han encarregat d'exposar-vos breument.\nLa primera cosa que cal destacar és la naturalesa i disposició de l'espai en què es representa. Pensem que des de l'època romana fins al Renaixement l'activitat espectacular no té un lloc específicament destinat a la representació dramàtica, sinó que se servia d'espais pre-existents, creats per a altres funcions, cosa que atorga a la teatralitat medieval una gran llibertat d'articulació segons el lloc i les circumstàncies en què es produix. Un dels marcs més habituals per la seua condició pública i de gran capacitat de convocatòria va ser el temple. I en aquest sentit, la Festa d'Elx és l'únic drama que mai no ha dixat d'escenificar-se a l'interior de l'església, convertit tot el temple en escenari múltiple i simultani, d'acord amb l'articulació de l'escena eclesiàstica medieval, amb un ús simbòlic i globalitzador de l'espai. Seguint els paràmetres ja establerts pel drama litúrgic, la Festa adapta l'espai escènic al simbolisme implícit del temple cristià que reproduix en el seu interior l'univers sencer on es desenvolupen els esdeveniments humans i divins amb una clara jerarquització de l'espai. Així la porta occidental, per on entren els personatges terrenals, establix la separació entre l'espai profà i el sagrat. A mesura que s'avança cap al presbiteri, situat a l'est d'acord amb la orientació del temple cristià, es progressa cap a la sacralitat que ha de culminar en l'espai que delimita el cadafal i la cúpula. Però la porta d'entrada al temple, que en els drames medievals clàssics separava rígidament dos mons antagònics, a Elx es convertix en una espècie d'altaveu de la sacralitat de l'espai eclesiàstic que s'escampa per tota la ciutat que la ficció dramàtica identifica amb Jerusalem, el lloc dels fets que explica el Misteri. Per aquesta porta, subratllada pel pràctic tendal i pel fet que els cavallers electes han d'obrir cada cop que un nou actor s'incorpora a la representació, per aquesta porta, entra Maria i el seu seguici que ha sortit de casa seua (l'ermita de St.Sebastià, que va ser efectivament el lloc on es conservava la imatge de l'Assumpta fins que no es va traslladar al patronatge principal de la vila), per anar a visitar els llocs de la Passió de son fill (Getsemaní, Gólgota i Sepulcre) disposats estratègicament al llarg del recorregut de la nau central. Després d'aquest itinerari pietós, Maria torna a casa, aquesta volta situada al cadafal, un espai privilegiat per la seua situació a la cruera del temple i per la seua elevació que no només facilita la visió, sinó que acomplix una finalitat pràctica: és el lloc dels tramoistes de terra (que procedixen a substituir el xiquet per la imatge en la primera jornada i el Crist de l'araceli per la figura de l'Assumpta). En aquesta progressió de l'acció en el pla horitzontal, juga un paper cabdal l'andador, que en la pràctica acomplix la funció de rampa d'accés al cadafal, però que alhora simbolitza el camí de la vida de l'home cap a la salvació. Un recorregut que fa Maria com a model d'imitació en què s'emmiralla el públic. Andador que té els seus precedents en l'anomenada via sacra de les Catedrals (passadís reixat que unia el cor amb el presbiteri formant un espai reservat als capellans), andador que fins a mitjans del s. XVII no va arribar a dividir completament la iglésia en dues bandes per tal de separar, segons disposició episcopal, els homes de les dones. El cadafal d'Elx canvia de significat entre la primera i la segona jornada, i passa de ser casa de Maria a l'interior de Jerusalem a ser vall de Josafat o lloc del sepulcre fora les muralles de la ciutat santa, una polivalència que el situa com a precedent de la noció d'escena única que s'imposarà en el teatre del Renaixement quan s'establix un lloc específic per a les representacions teatrals i quan triomfa l'escenari all'italiana.\nClar que la situació del cadafal al centre del creuer està en relació, òbviament, amb la cúpula on s'instal·la el cel, que abans s'obria en el tram de volta just davant de l'arc toral, el que separa la nau del presbiteri, segurament mitjançant un forat o trapa que donava a les esgorfes o taulades del temple (com a centreeuropa en Ascensió), i per tant amb un emplaçament simbòlic similar: davant l'altar major, els valors del qual el cadafal assumix en la mesura que és l'únic punt on poden coincidir personatges humans i celestials, de la mateixa manera que a l'altar es produix, per intercessió de l'oficiant, la transubstanciació divina.\nSituar el lloc del cel realment en altura no és un invent medieval, perquè ja ho van fer els grecs amb el Teologueion, però reapareix amb força en l'església, en el palau o en l'escena urbana de l'Edat Mitjana, amb formes molt diverses de les que Elx n'és una mostra ben peculiar i complexa. Si en principi al drama litúrgic li bastava situar el Paradís a l'absis, segons l'orientació simbòlica del temple, sense abandonar l'estructura horitzontal, amb el canvi de sensibilitat que s'experimenta al llarg del s. XIII, s'experimenta una decidida tendència cap al realisme que obliga a fer més versemblants els actes dramàtics.\nEn principi l'important era la mostració del Paradís en el seu aspecte fastuós tal i com es reproduix en la plàstica i en l'escena medievals amb les célebres rodes giratòries recamades d'àngels i de llums que envolten la divinitat. He dedicat un llibre a aquest particular,2 on constatava aquesta triple condició de l'aspecte físic del Paradís: circularitat, rotació i lluminositat. Un aspecte al que Elx renuncia: no es mostra el paradís, sinó que s'oculta rera el llenç que tanca la cúpula. Tota l'atenció es concentra, doncs, en l'aparició sorpresiva i miraculosa dels habitants del cel mitjançant audacioses màquines. Artilugis escènics perfectament documentats al llarg de l'Edat Mitjana, dels que els d'Elx en són la resta més impressionant i precisa. En altres ocasions hem documentat el primer cop que trobem el núvol, precisament en l'àmbit de l'antiga Corona d'Aragó (coronació de Martí l'Humà el 1399), però no creiem que tingués un aspecte esfèric com el d'Elx, perquè ni s'especifica cap sistema d'obertura del giny ni hi ha documents plàstics de l'època que ho insinuen. Crec més bé que originàriament es deia núvol a una simple màndorla ornamentada, com les múltiples que veiem en la pintura de l'època i que a Florència disposava d'un mecanisme tan poderós com el d'aquí: mentre que el núvol d'Elx basa la seua eficaç sorpresa en l'obertura de l'esfera per mostrar l'àngel a l'interior emmarcat per les ales d'oripell, la màndorla florentina era plena de candeles enceses però ocultes per canonets metàl·lics que el personatge de l'àngel descobria en el moment desitjat per un enginyós mecanisme que il·luminava de prompte la màquina. Creiem que el mecanisme de l'aparell esfèric que s'obre en la baixada no és tant d'origen medieval com tardorenaixentista, cosa que explicaria que els primers documents d'Elx no parlen del núvol sinó tan sols de la cadira. L'artilugi tal com avui el coneixem s'hauria anat configurant al llarg del segle XVI i estaria perfectament fixat a principis del XVII, quan també Covarrubias (1611) parla de «la nuve que parando en medio del camino se abría» per mostrar el Bisbetó.\nPer tant, en principi seria la màndorla o ametla mística, la forma per excel·lència d'emmarcar el personatge sagrat, una estructura significativa a la que se li afegirien repeus laterals per situar personatges que envoltaven el principal i que donaria com a resultat l'araceli, ja documentat a la Catedral de Barcelona de començaments del segle XV i a la de València un poc després. A la mateixa tipologia respon l'aparell de la Coronació: si l'araceli és una màndorla amb 4 repeus que l'envolten, la Coronació és una ametla semblant amb dos únics repeus laterals, on viatja la Trinitat, bé que per qüestions d'estabilitat de la màquina, Elx va preferir reduir les altres dos persones a dos nens que més bé pareixen angelets, tot i que representen, de fet, el Fill i l'Esperit flanquejant el Pare Etern.\nPer tant, la Festa d'Elx és l'únic exemple que seguix utilitzant amb tota fastuositat aquesta audaç maquinària de vol de tracció humana, originària dels segles XIV-XVI, uns agosarats aparells que servixen per descendir i pujar als àngels i a la Verge assumpta, recorrent els 30 o 40 metres d'alçada que separen el cel de la terra, en una harmoniosa combinació escènica de la verticalitat paradisíaca i l'horitzontalitat del deambular humà, que s'ajusta a la cosmovisió teatral de l'Edat Mitjana. També conserva la multiplicitat d'efectes especials que acompanyen aquestes aparicions miraculoses: així, els efectes sonors de trons i coets que es disparen des del terrat cada vegada que ix o retorna un personatge celestial, ara també subratllats pels tocs de l'orgue (que caldria ajustar a la música de l'època) i que expressen tot plegat els fragors i les músiques pròpies del Paradís i del poder diví. Així també els efectes visuals, com les pluges d'oripell que llencen els àngels cada vegada que surten del cel en una reverberació beatífica que envolta la sorpresiva aparició sobrenatural. O els efectes odorífers d'encens en el moment d'enterrar Maria, olors plaents sempre vinculades a la bondat i al bé, i que en la teatralitat medieval contrastaven amb les pudors de sofre cremat i de pólvora que caracteritzaven els diables i el món infernal.\nPel que fa a la interpretació hem de tenir present que tots els moviments i gestos característics de la teatralitat religiosa medieval, com és el cas d'Elx, es basen en la cinètica litúrgica, perfectament codificada en l'època, basada en una gestualitat convencional, ampul·losa i hieràtica en el cas de l'apostolat, Maries i àngels, en contrast amb la gestualitat histriònica, exagerada i convulsa que caracteritza en canvi als personatges profans com són els jueus fins que no són convertits (o com era característic en els personatges malignes com Herodes, els emperadors anticristians o tota la diableria del teatre medieval).\nHi ha aspectes que amb els anys s'han anat deturpant o deteriorant i que seria bo de restituir. Entre els elements de la representació que es podrien repristinar, és a dir, retornar al seu estat original, potser la part musical serà de les coses més urgents. No és la primera volta que ens referim a la improcedència dels interludis d'orgue, que caldria adequar a la música del Misteri. Pensem que podrien buscar-se melodies del canonge Joan Ginés Pérez (1548-c. 1612), un dels millors compositors valencians del segle XVI, que escrigué, a més, algunes peces del Misteri, o de Joan Baptista Comes (c. 1582-1643), l'extensa producció del qual es compta entre les millors mostres de la música barroca a la Península, relacionat també amb la Festa, tot i que la seua intervenció melòdica («Veniu Mare excellent») no s'haja conservat. D'altra banda, en l'única peça cantada que no és «a capella», això és, la Rescèlica, ultra els acords de la guitarra, seria bo de reintroduir els acords de l'arpa, instrument essencial en la música religiosa de l'última Edat Mitjana.\nEn referència als cants, creiem que s'haurien de tenir més en compte les indicacions de la Consueta que a voltes pareix que els mestres de capella no l'hagen llegit mai. Pensem, especialment, en el cant final del Glòria, que hauria de ser interpretat únicament pels àngels de l'Araceli, ajudats en tot cas pels personatges de la Coronació, però de cap manera pels apòstols i jueus. El que haurien de fer els apòstols i jueus és acabar la Festa, com mana la tradició, entonant el psalm In exitu Israel, cantat a fabordó, mentre regressen a l'ermita de Sant Sebastià, una cloenda habitual i difosíssima en la majoria dels drames religiosos coneguts de l'Edat Mitjana.\nEn aquest sentit, convé recordar també que la recent instal·lació museística a l'històric vestidor i lloc d'assaig dels actors representa un greu trencament amb la tradició. Tenint en compte el significat i valor d'aquest espai per a la història de la Festa, és evident que, en lloc de crear-hi un museu, s'hauria d'haver mantingut a l'antiga ermita de Sant Sebastià la seua funció originària.\nD'altra banda, caldria reintroduir certs objectes d'utillatge lamentablement deixats de banda des de fa ben poc. Ens referim, en primer lloc, a les corones dels apòstols amb el corresponent nom inscrit, que existien fins a mitjans del segle XX i que van ser arraconades per decisió unilateral dels cantors que es queixaven de la seua incomoditat —eren metàl·liques. Ara podrien fer-se de cartolina folrada de paper dorat, que no pesaria gens, i podrien anar cosides directament a la perruca corresponent. Això permetria la identificació de tots i cadascun dels apòstols. A més a més, en el cas de Sant Pere, aquest hauria de portar una calba postissa, com sempre l'ha dut, i, ultra les claus, un coltell o espasa de fusta daurada a la cintura, un dels signes icònics més populars per al seu reconeixement. També un altre apòstol, Sant Pau, anava identificat amb una llarga espasa de fusta desembeinada. La resta dels apòstols podrien acompanyar-se dels seus signes iconogràfics característics, a bastament utilitzats en les representacions medievals i post-medievals d'arreu d'Europa: creu aspada de Sant Andreu, broca i ploma de Sant Mateu, llança de Sant Tomàs, bardissa de Sant Jaume Menor, creu martirial de Sant Felip, ganiveta i diable encadenat de Sant Bartomeu, destral de Sant Maties, creu capgirada de Judes Tadeu, serra de Sant Simó…\nEls anomenats «angelets de seguici» en rigor no haurien de ser àngels, sinó santes donzelles que vivien amb Maria. Per tant, potser caldria que desapareguessen les coronetes de flors que els posen. A banda, tant les Maries com aquestes donzelles podrien dur entre les mans uns rosaris, si bé aquest particular només l'hem trobat documentat a finals del segle XVIII i no abans.\nEn la lluita d'apòstols i jueus seria bo reintroduir els coltells de fusta de Sant Pere i el Rabí. Si hi hagués la intenció d'acurar la interpretació actoral, caldria fer un seguit de precisions gestuals, que representarien uns assaigs previs amb els cantors, tendents a polir l'execució del drama, disminuint certes exageracions de caire «romàntic» i potenciant l'aprenentatge de la gestualitat litúrgica (mans-dits, braços, cara). La Joïà sempre s'havia cantat amb 9 intèrprets (tres per veu) i això a més evitaria l'embrutar i carregar excessivament l'escena. El Rabí —adequadament diferenciat— hauria de quedar, efectivament, amb les mans agarrotades sobre el féretre, però també la resta dels jueus, amb els braços erts i les mans ostensiblement garratibades per tal que, quan es produix el miracle, l'efecte fos l'adequat: després del bateig tothom mou les mans de manera ostensible per fer evident la miraculosa intervenció divina. Cal dir també que la primera volta que baixa l'Araceli a recollir l'ànima de la Marededéu, de cap manera hauria d'introduir-se al cadafal, sinó que ha de quedar-se arran de l'escenari i que un apòstol lliure visiblement a Crist l'ànima de la difunta.\nA banda d'aquestes consideracions, cal parar atenció perquè en els darrers anys s'han permès intervencions abusives contra la puresa de l'espectacle. S'han succeït lesions en diversos elements de l'escenografia i el vestuari, fonamentalment a conseqüència d'aquell «mirar cap a una altra banda» que s'ha imposat en la política i en la cultura del País Valencià. Recordem la mutilació de l'escala posterior del cadafal, el canvi arbitrari del vestuari i del llenç del cel, entre els aspectes més visibles, i que ara, amb el nou repte de la UNESCO, caldrà repensar.\nCom a autor de la primera tesi doctoral sobre l'espectacle elxà (1986), no he dixat de reclamar més atenció i cura en la conservació del Misteri en tota la seua autenticitat, col·laborant decididament en presentar-lo com a candidat amb tots els mèrits per ser declarat Patrimoni de la Humanitat, una candidatura que el 1987 va començar a gestionar Francisco Fernández Ordóñez, llavors ministre d'Exteriors i assidu espectador de la representació. Han hagut de passar catorze anys per veure realitzada aquella legítima aspiració que sens dubte cal celebrar; però també cal exhortar, una vegada més, a què l'excés d'alegries no ens puge al cap: la ressaca pot resultar devastadora. Perquè la Festa d'Elx, en ser l'únic exemple viu al món d'autèntic espectacle tardomedieval, no té altres punts de referència fora d'ella mateixa, cosa que la fa extremadament fràgil i delicada. Només ens queda aquesta pervivència ininterrompuda com a únic testimoni de l'articulació globalitzadora de l'espai escènic medieval a l'interior d'un temple, amb un desplegament escenotècnic fastuós i audaç particularment amb les màquines que pugen i baixen cantors des de la cúpula, i com a única font directa per analitzar la interpretació de l'època, amb una gestualitat i uns moviments litúrgics que la supressió de l'ofici gregorià encara ha fet més rars. Per això ens posem a tremolar quan, arran la proclamació de la UNESCO, s'ha dit que hi ha un pla d'acció immediat «consistent en crear institucions de formació per als actors i cantants». ¿Els ensenyaran el mètode Stanislawsky, la biomecànica de Meyerhold, el mètode crític de Brecht o el de l'Actor's Studio o potser la creació col·lectiva de l'Odin Teatret? ¿Es contractaran estrelles del bel canto per fer-ho més lluït? ¿Es faran representacions mensuals per satisfer el suposat allau de visitants que la nominació arrossegarà? No ens enganyem: la célebre Passió d'Oberammergau només es representa cada deu anys i ja és víctima d'un «màrqueting» irritant. De moment a Elx el vestuari tradicional ha estat substituït, d'ençà 1994, per uns figurins botticellians en una actitud que ignora els mecanismes de l'espectacle medieval i que només s'até a la promoció turística i als beneficis econòmics que comporta. D'aquesta manera, el Misteri corre el perill de deixar de ser la Festa del poble d'Elx per adquirir la fesomia d'una falla, d'un pèplum edulcorat i vistós cada cop més allunyat de la tradició primigènia que el va engendrar. I no podem oblidar que el Misteri d'Elx és com un preciós palau de gel que amb tant de soroll pot patir un recalentament de conseqüències irreversibles. Esperem que la proclamació de la UNESCO i una gestió responsable del Patronat, reorienten adequadament les actituds cap al Misteri i vetllen amb sensatesa per la seua conservació.\n* Text llegit a la taula redona El Misteri d'Elx, Patrimoni de la Humanitat, Casa de la Festa, el 8 de juny del 2001.\n1 Francesc Massip és doctor en Història de l'Art i en Filologia, professor d'Història i Crítica del Teatre a la Universitat Rovira i Virgili de Tarragona, a la Universitat de Barcelona i a l'Institut del Teatre de Barcelona, especialista en teatre medieval i coordinador de la Secció Hispànica de la Société International pour l'Étude du Théâtre Médiéval.\n2 La ilusión de Ícaro, Consejería de Educación y Cultura, Comunidad de Madrid, Madrid, 1997.


Col·lecció: El Tinter, núm. 146\nEn aquest llibre hi trobareu una aproximació a la formació de la nostra dansa tradicional. Us proposa respostes a la formació dels gèneres (ball pla, espanyolet, sardana...), a l’organització del ball (dels joglars al ball vuitcentista), a la influència de l’Església (Corpus, balls de gitanes, balls de cascavells...) o del pensament de sant Agustí, a la comprensió del doble sentit de les lletres que acompanyen els balls (La Marieta cistellera, A la sombra d’una alzina...), i també fa un repàs al llegendari relacionat amb la dansa tradicional (el príncep negre i la princesa dels reis de Mallorca, el ball de plaça de la Maria Parés, Toquen a córrer, Xixanet!...). L’obra parteix de la base de la dificultat de conèixer la formació de cada ball, ja que es tracta d’un tema evidentment complex i sense resposta definitiva i absoluta, però pretén començar el camí de la reflexió i l’assaig.\nPompili Massa i Pujol (Premià de Mar, 1958) és mestre d'Educació Musical a Mataró. És graduat en Dansa Escolar i màster en Artteràpia. Entra en contacte amb la dansa tradicional de la mà de Joan Serra el 1973 i posteriorment es realitza com a dansaire a diferents esbarts. Ha estat membre del Grup d'Estudis Carola i col·laborador entre d'altres de l'Obra del Ballet Popular, la Roda d'Esbarts Catalònia o l'Agrupament d'Esbarts Dansaires on actualment forma part de la Comissió Pistatxo.\nHa participat en la recuperació i restitució de balls tradicionals catalans, especialment de la comarca del Maresme. És autor de diversos articles i obres relacionats amb la dansa tradicional catalana i el 2006 obté el Premi Joan Amades de Cultura Popular per l'obra El ball de plaça a la Costa de Llevant.\nAjuntament de Sant Celoni - octubre del 2018\nTornaveu - 26/04/2018\nBlog Els gustos reunits - 02/04/2018\nRacó català - 20/03/2018


Acciono l’interruptor i s’encenen els llums. Obro l’aixeta i raja l’aigua. A les botigues, hi ha de tot: roba, queviures, llibres o automòbils. M’aturo a la parada i arriba l’autobús. O el metro, o el tren o el tramvia. Els avions em traslladen a qualsevol punt del món, per apartat que sigui. Prenc mal i de seguida em porten a l’hospital, on m’atenen. Internet em fa ciutadà del món. Avui dia, tot això ens sembla normal, el marc de mínims que ens acull cada dia així que saltem del llit. Però és excepcional, de fet.\nQuan era petit, a casa no hi havia telèfon. Quasi ningú no en tenia. Qui gastava targetes de visita, hi posava el número de telèfon de la botiga més pròxima o el d’algun condescendent veí benestant i, entre parèntesis, s’hi aclaria: «suplicat». Havies de demanar «conferència» per parlar amb el poble del costat. Telefonar a València des de Barcelona era un esdeveniment comentat; les àvies se’n feien creus. Tot a través d’operadora, és clar, i amb demores de diverses hores, a vegades d’un dia sencer. Els telèfons mòbils eren impensables i els smartphones no apareixien ni als relats de ciència-ficció.\nEl número del nostre primer telèfon, a mitjan anys cinquanta, tenia sis xifres: era el 262962. Fins poc abans, tots en tenien només cinc, bastaven les 90.000 combinacions possibles (99.999 menys les 9.999 primeres, de només quatre xifres). Ara, a cada estat d’Europa són possibles nou-cents milions de combinacions (999.999.999 menys 99.999.999). Sembla que mai més caldrà allargar la xifra, però no hi posaria la mà al foc…\n«Les coses extraordinàries de què disposem són vistes com a banalitats irrellevants, fet que ens predisposa a la queixa de malcriat»\nTot això ha passat en poc temps. L’evolució de la telefonia és recent, cosa del meu record personal, però que a les cases arribi aigua corrent o electricitat, tampoc no es remunta a gaire enrere, un segle o ben poc més. Si més no a pagès, els besavis dels que avui som avis vivien com els romans o quasi. Per arribar al seu nivell de vida havia calgut tota la història de la humanitat més o menys civilitzada, posem cinquanta o cent mil anys; en els darrers dos-cents, l’hem almenys decuplicat. En tot cas, ha calgut l’esforç acumulat de milers de generacions per arribar on som. Em sembla que la majoria no se n’adona prou.\nEl model industrial i capitalista se’ns ha escapat de les mans, a molts així ens ho sembla. Però aquest és un altre tema. Com que moltes persones, entre les quals em compto, no paren de fer-ho notar, convé també emfasitzar l’altra cara de la moneda: hem tret molt de profit col·lectiu del camí recorregut. No ha estat tant un tema de model socioeconòmic, com de moment civilitzador. Hem acumulat un prodigiós compendi de consecucions tecnocientífiques, posades al servei d’una estructura social que, amb tants defectes com vulgueu, bàsicament ha funcionat. Per això hi ha hospitals que atenen amb remarcable èxit la majoria dels seus pacients, s’han quasi acabat les epidèmies deletèries i gaudim d’una doble seguretat alimentària mai abans vista: garantia d’abastament i de salubritat en les menges (malgrat additius en excés, insipideses lamentables o transgènics sospitosos). Les nostres alarmes alimentàries són de ric: ni passem fam, ni mengem aliments deteriorats, dissimulats amb massa espècies…\nNo pas a tot arreu, tanmateix. Entre les imperdonables febleses ètiques del sistema hi ha les asimetries que estableix. A Occident, això fa encara més sagnant la indiferència amb què la població es lleva cada matí. Les coses extraordinàries de què disposem són vistes com a banalitats irrellevants, fet que ens predisposa a la queixa de malcriat. Sense abandonar la crítica, l’esforç epistemològic i l’acció renovadora, hauríem de conrear l’agraïment: devem molt als que ens han precedit. La civilització industrial, ni més ni menys…