Abril | 2005 | Barcelona al Dia\nGreuge respecte al Carmel\nPorten 14 anys afectats. Al gener es van demolir els edificis i 101 famílies van ser reallotjades. 3 anys hauran d’esperar 50 famílies per rebre un pis definitiu. Els veïns se senten maltractats, ja que les indemnitzacions són 13 vegades inferiors respecte a les del Carmel. El greuge comparatiu més gran són els 30.000 euros per persona que cobraran els veïns que han perdut la casa al Carmel en concepte de danys morals. Els veïns exigeixen saber per què es van esquerdar les seves cases i quines responsabilitats penals i polítiques hi ha.\n80 anys esperant\nEl tram del carrer Diputació que queda tallat en arribar al carrer Tarragona s’unirà a la Gran Via. Les expropiacions de les cases des de Tarragona fins a Creu Coberta aniran a càrrec d’una empresa privada i les situades entre Creu Coberta i Mir Geribert les realitzarà l’Ajuntament. Les cases objecte de l’expropiació estan afectades des de fa 80 anys. La besnéta d’un dels compradors de sòl es valamentar públicament del fet d’haver esperat tants anys la resolució d’aquest projecte.\nL’alcalde va presentar als mitjans de comunicació les obres del Pont del Congost que uneixen els barris de Vallbona i Torre Baró. L’AV va ser convidada i en una nota publica que “no s’ha permès en cap moment la participació dels veïns”. Aquest pont pal·lia l’aïllament del barri, però els veïns estan molt descontents per les esquerdes que han aparegut en cases properes a les obres. L’AV exigeix l’arranjament dels desperfectes.\nPatrimoni perdut al Poblenou\nPOBLENOUREDACCIÓ L’AV del Poblenou veu “amb indignació” com desapareix un passat històric que pot afectar tot el conjunt del casc antic del barri del Taulat. Es tracta de l’enderroc de la fàbrica Extractos Tánicos aquest març.\nL’Ajuntament no va tenir en compte les al·legacions presentades per l’AV, 23 entitats del barri i la Favb. És per això que, en un escrit, l’AV explica que “no s’entenen les lamentacions del regidor Francesc Narváez, quan és el mateix Ajuntament qui va aprovar contra la voluntat dels ciutadans l’any 2000 un pla urbanístic que agredia el nucli històric del Taulat i autoritzava l’enderroc de la fàbrica a canvi d’un projecte de dubtosa qualitat arquitectònica”.\nLa nota de l’entitat indica que “un cop més, s’ha deixat perdre una peça clau del patrimoni històric del Poblenou que afecta considerablement la seva identitat, ja de por sí molt malmesa”. L’AV, que ha convocat una assemblea el 7 d’abril per salvar Can Ricart, intentarà per tots els mitjans denunciar aquest tipus d’agressions i els seus responsables.\nCal adaptar l’administració als barris, no a l’inrevés”\nENTREVISTA Jordi Borja\n“Cal adaptar l’administració als barris, no a l’inrevés ”\nUna entrevista de Marc Andreu\nEn plena crisi del Carmel, un Jordi Borja que entre 1983 i 1987 va ser tinent d’alcalde de Pasqual Maragall -de qui, per cert, no creu que la famosa al·lusió al 3% fos una simple maragallada-, fa un esforç -que, com a geògraf i urbanista, li surt de natural- per reflexionar sobre la proposta municipal que pretén dividir administrativament Barcelona en 72 barris homogenis d’entre 20.000 i 25.000 habitants. Ell va ser el pare de la divisió de la ciutat en 10 districtes, el 1984, i ara l’alcalde Joan Clos i el geògraf Pitu Serra l’han convocat a la comissió d’experts que ha d’avaluar una proposta batejada com La Barcelona dels barris. És significativa l’opinió de qui no és “gaire partidari de delimitar els barris” i que, “malgrat les bones intencions” de tècnics i polítics, diu que aquest pla “enlloc d’obrir una via de solucions a la participació i diàleg Ajuntament-ciutadans n’obre una de problemes i discussions interminables i poc interessants”. Com es va fer la divisió de Barcelona en 10 districtes?\nA l’estiu de 1983 em van donar quatre anys per fer la divisió territorial de la ciutat. La vaig pensar aprofitant les vacances –tenia clar que ens havíem de moure entre 8 i 12 districtes- i entre agost i setembre, amb un grup de treball integrat per l’Ernest Maragall, la sociòloga Anna Alabart, l’estadístic Josep M. Canals i el cartògraf Lluís Casasses, vam fer la primera proposta que, a l’octubre i novembre, vam discutir amb una comissió ciutadana a la qual hi havia la Favb. La proposta resultant de 10 districtes es va aprovar inicialment al desembre i, definitivament, el gener de 1984. I des d’aleshores no s ’ha tocat. Què va fer possible l’acord?\nSi els districtes són avui gairebé indiscutibles és perquè tots corresponen a realitats amb història i, mirant el plànol, els endevines: Eixample, Ciutat Vella, els antics municipis agregats … Només Nou Barris, antigament Sant Andreu Nord, va ser diferent de definir. Però vam descobrir que és molt important el consens i el sentit comú, i que és bàsic el coneixement de la història i la morfologia dels barris. Allò més difícil el 1983 no va ser definir els districtes sinó que els seus límits no trenquessin barris i una realitat social complexa. Ara que es parla de fer barris administrativament, cal tenir present aquella experiència. Perquè fer que aquesta divisió sigui consensuada i ben acceptada per la població no serà fàcil. Una cosa és dir que existeix Poblenou i Sants o Hostafrancs i una altra posar-hi límits. Els documents que he llegit de la proposta inicial de l’Ajuntament no m’han tranquilitzat. Potser perquè des d’un despatx s’han traçat límits i noms de 72 barris homogenis en un mapa ja predeterminat?\nEfectivament, que hi hagi un mapa previ pot condicionar la discussió. I veient la proposta, sembla encara més discutible la seva oportunitat, perquè barreja elements certs amb d’altres que no tenen pes. És veritat, per exemple, que l’actuació municipal s’ha d’adaptar a territoris més petits perquè els districtes són molt heterogenis. I també és veritat que les demandes i serveis augmenten i l’atenció de proximitat és cada cop més necessària. Ara bé, quan aquests territoris d’actuació municipal els hem de delimitar i formalitzar amb noms de barris, la cosa ja no funciona. Perquè fer barris segons necessitats temàtiques o de serveis és d’una geometria molt variable: no és el mateix una actuació a Can Tunis que l’operació del TGV a la Sagrera. I, a més, tots els barris tenen l’element subjectiu de les persones, que fan molt difícil la seva delimitació. Per exemple, els límits d’actuació de cada associació de veïns, com a organització territorial, són de facto, i no condicionen l’actuació d’altres associacions. Serà molt delicat establir dotacions de serveis per barris. Una enquesta recent prova que gairebé ningú coneix el regidor del seu districte, i l’elecció directa dels consellers segueix pendent. Si els districtes no acaben de funcionar, convé apostar per una nova divisió administrativa en barris?\nEls districtes no han esgotat les seves possibilitats; el seu desplegament és un procés a mig fer. El reglament de 1986 va acordar que els consellers de districte serien escollits de forma directa. Que això no s’hagi dut a la pràctica per una raó legal (la falta d’una Carta Municipal pendent d’aprovació pel Govern central) és cert només en part. Sense la Carta no es poden fer eleccions als districtes sota tutela de la Junta Electoral, però l’alcalde sí que té competències per fer consultes als ciutadans. El que no hi ha hagut fins ara és interès polític. I és que ja el 1986 algú em va dir: “I si convoquem eleccions als districtes i no les guanyem?”. L’activitat dels districtes ha fet un pas enrera des que hi ha la dualitat entre regidor executiu i regidor-president del Consell de Districte. També aquí caldria plantejar-se l’elecció directa del regidor de districte. Un tercer element que distorsiona el funcionament de la descentralització municipal és que la força dels responsables de districte per fer política no depèn tant del seu marc competencial com de la personalitat del regidor de torn. El cas de Santiburcio i Nou Barris és exemplar: si, a la seva manera, Santiburcio va fer un treball important, encara que discutible, és perquè com a polític, no com a president de districte, manava molt. Als districtes, per tant, s’ha de fer política?\nÉs molt important que els districtes no només gestionin serveis i microurbanisme, sinó que tinguin un pes en la definició de les polítiques de la ciutat, i això està fallant. Políticament els districtes tenen poc pes, i la proposta de nova divisió de barris aprofundeix en aquesta direcció. Segmentar en barris més petits i artificials significa dividir la ciutadania i aillar el teixit social a l’hora de la participació?\nImpulsar els nous barris com a unitat de mesura bàsica de participació és focalitzar la ciutadania en els interesssos de més petita escala, tot afavorint el particularisme social. I això és molt perillós perquè treu sang a la democràcia ciutadana i afavoreix les demandes més egoistes. Em sap greu, però a l’Ajuntament aquesta proposta li pot sortir malament, perquè afavoreix els moviments del tipus no en mi patio trasero. Com ha de ser, doncs, el procés de discussió d’aquesta proposta municipal?\nNo em sembla malament que es discuteixi a partir d’una proposta perfilada. Però a l’hora de plantejar-la has de tenir en compte qui se’t posarà en contra més que qui hi estarà a favor. Els barris són realitats variables que depenen de la vida social. I el procés de discussió sobre la seva reforma hauria de permetre no pas legitimar o maquillar la proposta municipal, sinó definir criteris i indicadors de serveis i repotenciar els districtes. És lògic que aquests tinguin antenes als barris, però per què han de ser homogènies? Què més dóna que un districte tingui deu barris amb molta gent i un altre només en tingui cinc amb la mateixa població? Cal adaptar l’administració als barris, no a l’inrevés. Quin futur vaticina a aquesta nova Barcelona dels 72 barris?\nÉs una proposta amb dos problemes: l’oportunitat mateixa de la reforma i el fet que, si tira endavant i la divisió surt bé, es pot tornar en contra del debat ciutadà perquè fomentarà el particularisme i anirà en detriment del moviment associatiu clàssic, tot deixant l’Ajuntament sense interlocutors vàlids.\nCiutat Vella critica el model de ciutat\nCIUTAT VELLARedaccióLes entitats del moviment veïnal i social de Ciutat Vella han fet públic un manifest on demanen un barri més just i habitable i critiquen durament el model de ciutat que està imposant l’Ajuntament de la ciutat, “esforçant-se a projectar a l’exterior una imatge de Barcelona que atregui inversors i turistes”. Una estratègia els costos de la qual, segons les entitats, acaben pagant les veïnes i els veïns.\nEl manifest posa especial èmfasi en tres àmbits en què demana actuacions decidides i urgents per part de l’Ajuntament: el Pla d’Usos i el seu compliment, les polítiques urbanístiques i d’habitatge i la política social i de reactivació econòmica.\nQuant al Pla d’Usos, els veïns demanen que l’Ajuntament vetlli pel compliment de les normatives municipals: “No ens resignem a viure envoltats de brutícia i soroll i tampoc a veure actuacions policials desmesurades que no resolen el problema”. El manifest denuncia que l’interès de l’Ajuntament per satisfer els interessos del sector turístic i un cert sector comercial l’ha fet “girar l’esquena als veïns”. En el tema urbanístic, denuncien que l’administració està fent “expropiacions massives i abussives” i que “ha abandonat el veïnat als interessos especulatius”. “Els veïns i veïnes que hem escapat de la política d’enderrocaments anem descobrint què és això de l’assetjament immobiliari”. Demanen que es prenguin mesures reals per protegir les víctimes d’assetjaments, que s’aturin els enderrocaments i s’aposti per la rehabilitació dels habitatges.\nAl manifest també es subratlla la manca de serveis i equipaments de barri i es demana que s’aturi el Pla d’Hotels i la política de fer pisos per a joves en terreny d’equipaments.\nAmb el títol “La participació que volem”, es fa una crida a l’Ajuntament perquè permeti al veïnat “incidir de veritat en la modelació de l’entorn”. I és que els veïns de Ciutat Vella tenen la sensació que el “nou tarannà” del districte és molt amable en les seves formes però repeteix les mancances que s’arrosseguen de fa anys, especialment la manca d’obertura a la participació ciutadana activa, i rematen: “On és tot allò que els nostres representants han intentat aprendre en els seus viatges a Porto Alegre al Fòrum Social Mundial?”.\nPosted in Dist - Ciutat Vella, Habitatge, Participació, Urbanisme | Leave a Comment »\nLa Plataforma Diagonal-Ponent demana una visió global als municipis\nLa plataforma Diagonal-Ponent va organitzar un acte a l’Ateneu Barcelonès sobre l’anomenada muralla entre Barcelona i la seva perifèria. Es va parlar de quatre actuacions urbanístiques que afecten diferents municipis de l’entorn de Barcelona: Sant Just Desvern, Esplugues, l’Hospitalet i Barcelona.\nAquestes accions es gestionen d’una a una en els seus respectius municipis però realment formen part d’un tot. Sumades suposen la construcció de 4.117 habitatges, amb un sostre de 317.300m2, oficines amb 5.900 m2 i un centre comercial de 15.000 m2. Si les mirem totes juntes, suposen l’ocupació d’una estreta franja del territori que, amb un model mercantilista, atempta contra la lletra i l’esperit de la nostra normativa urbanística. Suposa aixecar edificis de molta alçada, 36 plantes a Finestrelles que vol dir edificis d’uns cent metres d’alçada; 17 plantes a Can Rigalt, i una línea d’edificis de 8 plantes al costat del futur parc Manuel Azaña. Tot això repercutirà en un creixement important de població a la zona. Les llicències respectives o convenis que autoritzen aquestes actuacions una a una no preveuen l’impacte global, i per tant no contemplen les necessitats reals de serveis, equipaments i vials nous derivades d’uns plans que a la pràctica són un de sol, però que en el terreny administratiu corresponen a diverses actuacions diferenciades. En el 150 aniversari de l’enderrocament de les muralles de Barcelona, ara es projecta una nova muralla enfront de la seva perifèria. És una única actuació plantejada a la pràctica com a compensació del cobriment de les línies elèctriques: 31 torres metàl·liques de 18 a 40 metres d’alçada, de Sant Pere Màrtir fins a l’estació de transformació de Collblanc. Un estudi fet sobre els costos i ingressos d’aquesta operació, concreta en 550 milions d’euros el benefici que n’obtindran els promotors. És a dir, un pla escandalosament especulatiu.\nPel seu contingut, impacte social i ambiental, la seva situació geogràfica a l’entrada o sortida de Barcelona a ponent, la suma d’aquestes actuacions ha generat una presa de consciència entre associacions i plataformes, les quals veuen amb preocupació algunes propostes urbanístiques que els ajuntaments de cada municipi intenten tirar endavant de forma independent, i les aproven sense tenir en compte l’impacte global de les obres. I és que en temps de crisi, els ingressos que suposen aquestes operacions per a les arques municipals són també considerables. I aquest és el tema que es va destacar a l’assemblea esmentada. L’autonomia municipal de cada un dels 940 municipis que hi ha a Catalunya no pot ni ha d’estar renyida amb la solidaritat entre els municipis, sinó que cal treballar conjuntament l’impacte global creant, des de l’acord i la col·laboració, àrees de cohesió mancomunades que, des de l’autonomia municipal, permetin enfrontar-se a l’impacte global dels diversos municipis afectats. No podem confondre l’individualisme municipal amb el dret a l’autonomia. Avui és inconcebible que l’Hospitalet, Esplugues, Sant Just Desvern i Barcelona no treballin de forma conjunta en l’elaboració dels plans d’equipaments, de serveis i de mobilitat que donin respostes a la nova situació creada. En les actuacions que provoquin impactes a diversos municipis, la llei els hauria d’obligar a treballar conjuntament per donar resposta als costos globals. Aquesta és la conclusió principal: la urgència perquè, a través de la modificació de la llei d’urbanisme o amb l’aprovació d’una de nova, s’obligui els ajuntaments a ser autònoms i solidaris, però no individualistes.\nAl carrer Roselló número 299 es va haver d’evacuar els veïns en aparèixer unes esquerdes. Al segon pis, els bombers es van trobar amb vuit ciutadans xinesos, quan la llista d’empadronats era de 23. Davant aquest nombre d’empadronats, l’Ajuntament va manifestar que no era il·legal i que comprovaria si es llogaven habitacions o llits sense permís com a pensió il·legal. El descontrol delspisos sobreocupats és una situació que provoca molèsties entre els veïns i suposa unes condicions indignes per als seus ocupants.\nCondemnat per no sancionar\nEl bar Gusto ocasionava problemes de contaminació acústica feia més de dos anys, i els veïns ho havien denunciat al districte. Aquest va prendre unes mesures que la sentència del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya considera insuficients. Acusa el districte “d’inactivitat quant a la correcta disciplina, control i sanció del bar”.\nPosted in Dist - Gràcia, Seguretat i civisme | 1 Comment »\nVALLCARCAALBERT OLLÉS El carrer d’Argentera, al cor del casc antic de Vallcarca, va ser durant molt de temps un dels principals punts comercials de la zona. Avui és un carrer fantasma, sense cap local obert, de voreres desertes i cases degradades i mig abandonades. El mateix s’esdevé a bona part de la zona vella del barri, afectada des de fa 30 anys per una modificació del Pla General Metropolità (PGM), i que ara s’enfronta a l’especulació immobiliària i a un polèmic projecte municipal de reforma. La situació és crítica i els veïns han reaccionat, i es mobilitzen per defensar la seva identitat.\nReubicació dins el barriAquestes peticions genèriques es concreten en un llistat en el qual destaquen la reubicació dins elbarri de tots els residents actuals, que no hi hagi cap nou vial entre l’avinguda Hospital Militar-Farigola i el pont de Vallcarca i la construcció d’un centre cívic, un poliesportiu amb piscina i un institut. També es parla de millorar les connexions per als vianants, alliberar de construccions zones molt densificades i la protecció d’elements històrics com l’antiga pedrera del carrer Farigola, fonts i passatges antics, l’aqüeducte del passatge Turull i diferents arbres centenaris que es troben en perill.\nUn deute històric de la ciutatLes demandes veïnals comencen a donar resultats i han provocat que l’Ajuntament donés, per primer cop, la cara. El regidor del districte de Gràcia, Ricard Martínez, va reconèixer a finals del passat mes de desembre el “deute històric de la ciutat” amb Vallcarca. Segons Martínez, el nou projecte “preveu guanyar per a la ciutat espai verd i espai públic, construir un petit equipament de barri, conservar l’edifici modernista que hi ha a la zona i urbanitzar Vallcarca millorant els accessos amb nous vials”. L’Ajuntament ha garantit, mitjançant un comunicat enviat als mitjans de comunicació, “el reallotjament de les famílies afectades al mateix sector on viuen ara”. Segons el regidor, “l’administració protegirà els veïns” davant qualsevol vulneració de la seva voluntat per part de les constructores i posarà a la seva disposició un tècnic que els informarà dels seus drets i dels passos que han de seguir si pateixen mobbing .El comunicat municipal assegura també que els baixos dels nous habitatges es dedicaran a activitats comercials, per evitar la “desertització” de la zona.


De Manresa a Romania | Oriol Puig Taulé\nDe Manresa a Romania\nOriol Puig Taulé. Manresa.\nA la Fira Mediterrània s’hi han pogut veure, sota l’amplíssim aixopluc que suposa la descripció “Cultura popular & Músiques del món”, espectacles de diverses disciplines d’arrel tradicional o lligades a un cert folklore. O no. Un dia i mig a la capital del Bages dóna per molt, i la creació col·lectiva ha sigut el leitmotiv que ha tingut l’edició d’enguany. Veiem si és veritat.\nEls Falconers de Barcelona a ‘Tata mala’. © Josep Aznar\nLa Plaça Major és l’escenari on va tenir lloc l’espectacle inaugural, una mena de sessió doble que es va poder veure durant tres dies seguits, formada per un espectacle de dansa àeria i un videomapping força especial. La companyia noruega FRIKAR dance company va posar moviment a la música interpretada pel trompetitsta Raynald Colom, en una peça que es va desenvolupar entre una tarima (amb poca visibilitat per a la majoria de la gent present a la plaça) i la façana de l’Ajuntament de Manresa. La segona part va resultar ser la millor i, tot i que tots plegats ja hem vist molts espectacles de dansa aèria, la música de Colom i la molt encertada il·luminació donaven a la peça un aire entre la fantasmagoria i la càmera lenta. I tot al ritme de El ball de la civada en versió free jazz.\nA continuació vam poder veure Cadàver Exquisit, una creació col·lectiva en tota regla, feta pels artistes David Carabén, Mercè Sampietro, Cabo San Roque i Toni Mira. El líder de Mishima va escriure un text basat en dues instantànies de Francesc Català-Roca sobre les festes populars, text al qual Sampietro va posar veu. A partir d’aquest material, Cabo San Roque va compondre una peça musical molt inspirada, amb presència d’elements populars, mecànics, i càntics de celebració i festa. A partir d’aquesta peça, Toni Mira ha sigut l’encarregat de crear i dirigir un espectacle de mapping, protagonitzat per un grup de gent gran i els geganters de Manresa. Des de la senzillesa i l’honestedat, l’espectacle és original i funciona (veure els avis projectats a tamany enorme sobre la façana és emocionant) i conjuga molt bé la composició musical amb el moviment i les imatges. Els gegants apareixen, com a colofó final, i potser un xic desaprofitats. Però la peça deixa bon gust de boca, i nosaltres correm cap a L’Anònima.\nLes coses petites i les coses grans\nLes naus de L’Anònima són una gran escenografia de fons (parets de totxo, grans finestrals, silenci) per a un espectacle que es preestrenava a Manresa. Guillem Albà i Clara Peya han construït, per a Pluja, una petita grada semicircular de tres fileres, que envolta una pista amb un piano de cua. Pluja és una peça intíma on els dos intèrprets ens mostren i gaudeixen amb allò que saben fer millor: Albà fa de delicat titellaire i demostra la seva gran expressivitat física, i Peya acaricia i ataca el piano a parts iguals, amb aquell aire de geni concentrat de Schroeder, el personatge de les historietes de Charlie Brown. La nostra petitesa (com a espectadors i com a persones) i la nostra grandesa (social i quotidiana) és explorada en un espectacle que ha d’acabar de polir-se i rodar, això és veritat, però que conté alguns moments de gran bellesa escènica. L’aigua dóna molt de joc a la parella, i un bagul metàl·lic tancat diu, de vegades, moltes més coses que un d’obert. Com a únic “però” esmentar la presència del text, a l’inici i al final: força anecdòtic, la companyia hauria de decidir si el vol desenvolupar o no, perquè tal com és ara es podria eliminar perfectament i l’espectacle no se’n ressentiria gens. D’aquesta parella només en podia sortir alguna cosa feta amb el cor, i Pluja n’és la prova. Tornarem a veure’ls. El 30 d’octubre l’estrenen al Temporada Alta, i al novembre es podrà veure a l’Auditori de Barcelona.\nI cap al Kursaal falta gent, on els noruecs FRIKAR presentaven la peça Leahkit (“estar present”, en sami), un duo de dansa i música amb aires nòrdics. Aires i música, a càrrec de Torgeir Vassvik, intèpret de música vocal sami, provinent de Lapònia. A escena el coreògraf i ballarí Hallgrim Hansegard, vestit de negre, que encén un foc i inicia una dansa ritual, forta i rítmica, amb moments agressius i d’exhibició tècnica i física. Vassvik canta amb les veus guturals pròpies de Lapònia, toca la guitarra i altres instruments, i l’espectacle provoca diversitat d’opinions entre el públic: algunes desercions durant la funció, i força gent dreta als aplaudiments. Per a mi el problema principal de Leahkit és de dramatúrgia, composició i ritme ja que, amb un material evidentment potent l’espectacle acaba convertint-se en una successió de seqüències de música i moviment no massa ben lligades. De vegades no cal que vinguin de tan lluny per a ensenyar-nos com (no) es fan les coses, que en aquest país ja hi tenim artistes molt bons.\n‘Leahkit’, de FRIKAR dance company. Fira Mediterrània 2016\nFalconers de Barcelona, música de Montefusco i text, molt de text\nAl passat Grec no vam poder veure Tata mala (coproducció de Fira Mediterrània amb el festival barceloní), i dissabte vam tornar a la sala petita del Kursaal amb moltes ganes d’aquest primer espectacle d’Enric Montefusco, creat ni més ni menys que amb col·laboració de la ballarina i performer Sonia Gómez, loscorderos i els Falconers de Barcelona. L’espectacle és un combinat de concert, acció escènica i exhibició física, i per acabar ràpid amb allò que no ens va agradar consta de text, moltíssim text, escrit per Diana Bandini. Text que és llegit, durant l’hora i quaranta minuts que dura l’espectacle, per Sonia Gómez, David Climent i Pablo Molinero.\nL’espectacle s’inicia de forma brillant, amb la descripció d’un encierro a Navarra (imaginem) on les paraules de Bandini descriuen a la perfecció un paisatge sobretot humà, mentre els músics ens fan pensar en pasodobles, aglomeracions i festa. La principal pega del muntatge és l’enorme quantitat de text de caire biogràfic que es diu durant tot l’espectacle, i que ens relata la vida de la Diana. Al final servidor va experimentar (i juraria que gran part de la platea també) certa sensació d’esgotament, com succeeix amb aquells espectacles basats principalment en els records familiars (“Mi madre siempre me decía…”). Afirmaríem sense por d’equivocar-nos que el text que apareix a Tata mala es podria reduir a la meitat, i el muntatge en sortiria molt beneficiat.\nUna escena de ‘Tata mala’. © Josep Aznar\nQuè ens va agradar molt de l’espectacle? Sobretot els Falconers de Barcelona, per l’heterogeneïtat dels seus membres i cossos (homes i dones, petits i grans, prims i grassos) i per la varietat i gust de les seves figures: especialment els pilars fets amb mares i fills, les tríades formades per un pare i dos fills (per edat, no genètica) i, sobretot, les piràmides humanes que més els caracteritzen. La música d’Enric Montefusco, exlíder de Standstill, i la seva banda, acompanya i comenta l’acció amb la sensibilitat característica del músic i la trompeta i els teclats de Pere Jou, la bateria de Ramon Rabinad, i el violí d’Aleix Puig. L’espai i la il·luminació de Tata Mala els signen cube.bz, parella d’artistes i il·luminadors que ens hem adonat que sempre ens agrada molt tot allò que fan, per tant algun dia hauríem de parlar de la seva feina amb calma. Una posada en escena amb imatges molt potents (el cementiri, el ball de tots al so de Neil Young, el capgròs vermell) que s’acaba perdent sota l’allau de paraules i més paraules, que tant els corderos com Sonia Gómez no semblen tenir del tot controlades.\nRecordin aquest nom: Joana Gomila\nDesprés de Tata mala vam haver de marxar, cames ajudeu-me, cap al Museu Comarcal. Nota al marge: darrerament, als festivals (llegeixi’s TNT, llegeixi’s Fira Mediterrània), he detectat certa falsedat pel que fa a la durada dels espectacles. Si es diu que un espectacle dura 80 minuts i al final n’acaba durant 100, això vol dir que sumat als petits retards (comprensibles) que pateixen els muntatges en aquest tipus d’esdeveniments, hom es veu obligat a córrer d’un lloc a l’altre com un esperitat. I el que és pitjor, sense haver sopat. Queda dit.\nTot i així, ens vam plantar amb alegria a la segona planta del Museu Comarcal, per veure què era això del Folk Souvenir de Joana Gomila. I ens vam trobar amb un espectacle exquisit en tots els sentits. Una sala molt ben il·luminada per Joan Miquel Artigues i Guillem Gelabert, on mica a mica van anar entrant els músics, mentre en un magnetòfon sonaven veus i cançons antigues. O potser les imaginem antigues pel fregit característic del casset, que és ja una peça d’enregistrament vintage. Primer el contrabaix d’Àlex Reviriego, després la guitarra de Santi Careta, a continuació la bateria d’Arnau Obiols i finalment els teclats de Laia Vallès van anar omplint la sala de so i emoció, sense pressa, de forma gradual i amorosa. L’última en aparèixer va ser Joana Gomila, que va començar a cantar uns versos que a partir d’ara sempre recordarem: “S’altre dia no sé on / me vai trobar no sé qui / i me va dir no sé què / i jo no sé què li vai dir”.\nJoana Gomila preparant el ‘Folk souvenir’. Fira Mediterrània 2016\nEl concert és un recorregut per la música popular mallorquina, la música de les padrines, que connecta amb la psicodèlia i el jazz, les gravacions antigues i l’experimentació. El quartet de músics és excel·lent, i toquen com si portessin tota una vida fent-ho: la bateria d’Obiols és ara un batec de cor, ara una cita al Take Five de Dave Brubeck, el minimoog de Laia Vallès ens transporta a un altre temps (amb més calma, sobretot) i la guitarra de Santi Careta ens fa volar. I què dir de Joana Gomila? La seva veu és clara i fresca com un got d’aigua, amb una saviesa i una puresa poc habituals de sentir. Ara canta, ara crida, ara riu com una soprano desbocada, ara refila com un theremin humà, ara fa un plor corprenedor de bebè. Com si Maria del Mar Bonet i Björk haguessin tingut una filla juntes, entremaliada i riallera. I posa amor a cada síl·laba, a cada paraula i a cada vers que canta, tenint el públic embadalit amb la seva veu i la seva presència escènica.\nHavíem vist a Joana Gomila a la Medea dirigida per Andrés Lima i protagonitzada per Aitana Sánchez-Gijón que va venir al Teatre Lliure la temporada passada, o a Esquerdes de la Cia Hotel Iocandi (Premi Zirkolika 2015 al Millor Espectacle de Circ). Ara la seguirem allà on vagi i en tot allò que faci, perquè aquest Folk Souvenir és una petita joia. I a més, en acabar ens van donar un got de vi, sobrassada i trempó: plat típic d’estiu de Mallorca fet amb tomàtiga (provinent d’Amèrica), pebre tendre (originari de Sud-amèrica) i ceba (asiàtica). Cent per cent mallorquí, com podem veure.\nEns quedem amb les paraules de Rafel Ginard, que Joana Gomila diu per tancar l’espectacle:\nEl folklore no és per veure’l o per sentir-lo. És per viure’l. No és per entretenir els espectadors. És per entretenir els actors. El folklore és esquiu igual que els aucells. Els aucells cantaran damunt un arbre. Perquè sí. Perquè la sang els ho demana. Ni pensen que els puguin escoltar. Si us hi acostau i se n’adonen, de seguida callen i fugen.\nI després de Folk Souvenir… corrents cap a la Stroika! Allà vam ballar i riure amb els Fanfare Ciocarlia, dotze romanesos estupendos amb més marxa que tota la sala junta. De Manresa a Romania en una nit. L’any que ve… més!\nCadàver exquisit Clara Peya Enric Montefusco Fira Mediterrània 2016 Folk Souvenir FRIKAR Guillem Albà Joana Gomila loscoreros Pluja Sonia Gómez Tata mala


Suc de Coco: Sukhothai: "El despertar de la felicitat"\nAnar a Sukhothai (en tailandès, El despertar de la felicitat) significa desviar-se lleugerament de la ruta tailandesa per antonomàsia. A nosaltres ens va cridar l'atenció anar-hi per la seva ciutat històrica (que queda apartada de la ciutat moderna), uns dos segles més antiga que la d'Ayutthaya. El parc de la ciutat vella, on es troben les ruïnes dels antics temples, està molt ben conservat, la gespa està tallada a ras i hi ha petits estanys amb nenúfars. La visita la vam gaudir molt, hi havia molt poca gent i ens hi vam sentir molt relaxats passejant-hi sense presses ni soroll.\nHem de dir que a Sukhothai hem començat a minvar el nostre ritme de viatge, cercant estones de tranquil·litat passejant, llegint, escrivint, fotografiant, i dedicant-nos a explorar alguns sabors nous. Així doncs, cada vegada més estem gaudint de degustar aquest país. Hem anat a descobrir què hi ha rere els típics plats tailandesos.\nA Sukhothai fan mercat alguns matins i cada capvespre. Anar-hi no ens va deixar indiferents. Moltes paradetes venen les espècies i condiments habituals de la gastronomia tailandesa: xilis vermells i verds, gingebre, all, ... d'altres venen peix, però la gran majoria verdures i fruites locals.\nA part dels deliciosos mangos del país, ja hem tastat el longan (semblant als litxis xinesos) i el durian, famós per la seva forta olor, tan és així que en alguns llocs està prohibit entrar-lo (com en alguns hotels i supermercats). Envalentits en vam comprar, ja que hi ha qui diu que és una delícia. A l'arribar a l'habitació no ens ho vam pensar dues vegades, tot i que l'aparença no ens entusiasmava. L'Adrià va ser el primer dels dos en tastar-la, la seva cara no era molt expressiva, però anava menjant, així que tot i que no em convencia massa tastar-la, vaig pensar que no devia ser tan greu... Ufffff, horrorosa!!! No vaig poder passar de la segona mossegada quan l'Adrià em va confessar que a ell tampoc no li estava agradant, de fet, estava aguantant de no fer expressions amb la cara per no condicionar-me l’opinió!!! Què valent!!!! Vam tirar les restes a les escombraries de l'habitació i vam marxar: ERROR!!!! Quan vam tornar l'habitació estava impregnada del desagradable perfum de la maleïda fruita... grrrrrr!!!\nAl vespre, les parades del mercat es combinen amb els petits restaurants ambulants, alguns dels quals preparen verdaderes delícies a un preu irrisori: rotllets de primavera, pollastre arrebossat, noodles, verdures al tempura, plàtans fregits amb mel, crêpes,... un inacabar de combinacions per una gran varietat de paladars. Us deixem amb algunes fotos de menjar per anar fent salivera...\nEZ House un allotjament amb una increible relació qualitat preu. Està a 10 minuts caminant del centre i al davant mateix hi ha una parada de bus per anar a l'antiga Sukhothai. Per aconseguir una bona oferta s'ha de fer la reserva a través d'internet i amb antelació. Preus des de 10€/nit. Adjuntem link: http://www.booking.com/hotel/th/ez-house.es.html?aid=354644;sid=5afc0daa7831fcf6f333566574ecdcfb;dcid=2\nAl carrer principal de la nova Sukhothai hi han un munt de restaurants de bona qualitat, també algunes parades de sopes i fideus. El mercat nocturn si arriba un cop passat el pont, no hi ha massa cosa per sopar però si gran varietat de verdues i fruites a bon preu.\nIMPORTANT: Aconsellem fèrriament NO menjar als restaurants que hi ha dins el complex turístic de l'antiga Sukhothai, són de pèssima qualitat i minsa quantitat.\nPer arribar a Sukhothai des d'Ayutthaya:\nPots fer-ho amb autobús, l'estació de bus està als afores d'Ayutthaya i és necessita un tuk-tuk per arribari (100 Baths (2,5€) a compartir entre els ocupants). Preu del tiquet: 358 Baths (9€) amb esmorzar inlcòs. Duració del trajecte unes 6 hores.\nIMPORTANT: Des d'alguns allotjament d'Ayuttaya intenten vendre't el tiquet de bus VIP (dinar + tuk-tuk fins a l'estació inclòs) per uns 800 Baths (20€). Sapigueu que és el mateix Bus que a l'estació es paga 358 Baths (9€), per tant acabes pagant 11€ més per un trajecte de tuk-tuk i un dinar que no val més de 3€ ;)\nIMPORTANT: Un cop arribes a l'estació de Sukhothai trobaràs a conductors de tuk-tuk o petits busos que et demanaran 50 Baths (1,25€) per persona per portar-te fins el teu hotel, si vas sol és una bona opció, si en canvi vas en grup que sàpigues que ÉS UN ABÚS EN TOTA REGLA, tens dues opcions: caminar 1 minut fins a la carretera principal per agafar un tuk-tuk qualsevol que et cobrarà els mateixos 50 Baths (1,25€) però per trajecte indistintament si sou 2 o 5 persones. L'altra opció si vas lleuger d'equipatge és anar caminant, són 15 minuts arribar al centre.\nPer anar de la nova a l'antiga Sukhothai:\nHi han autobusos freqüents (cada 15-20 minuts) que uneixen els dos pobles i paren al llarg de la carretera principal de la nova Sukhothai i just davant de l'antiga, el preu és de 30 Baths (0,75€)\nCom arribar de Sukothai a Chiang Mai:\nHi ha força autobusos (cada 30 minuts) durant al matí. El preu depèn de cada companyia, però està sobre els 340 Baths (8,5€) i el trajecte dura unes 5 hores i mitja.\nIMPORTANT: Hi ha dues carreteres que van de Sukhothai a Chiang Mai, una va per autopista (passa per la població de Tak) i l'altra va per un port de muntanya i pots arribar a tardar fins a 8 hores. Així que pregunteu sobretot per quina carretera anirà.\nUnknown 21 de gener de 2013, a les 2:53\nQuina pasada!!!!! les fotos boníssimes!! volem méeeeeeeeeeeeees!!!!\nÉs increïble tot el que esteu vivint!! un petonàs enorme guapos!! continuem la vostra aventura!!!! guapooooooooos!\nUnknown 21 de gener de 2013, a les 6:56\nGràcies Eli!!!!!!! Ens encanta que ens seguiu i acompanyeu amb tant d'entusiasme!!!!\nUna abraçada enorme a cada un!!!! Muaaak ;)\nItziar 21 de gener de 2013, a les 10:38\nDa gusto leeros y ver esas fotos. Así viajamos un poco con vosotros. Gràcies, parella.\nUnknown 21 de gener de 2013, a les 23:22\nGracias Itziar! Vosotros no parais con el libro Un gran viaje!!! Un abrazo!!\nAnònim 21 de gener de 2013, a les 11:20\nMolt boona! a poc a poc i bona lletra, preludi dels grans viatges! piulant o sense piular us vaig i aniré seguint les petjades! una abraçada cracks!\nUnknown 21 de gener de 2013, a les 23:28\nGràcies Marsi!!!! Ens il.lusiona molt saber que rere la pantalla de l'ordinador hi ha persones com tu seguint el nostre camí!!!\nIsa 21 de gener de 2013, a les 14:38\nGuapuuuus!! Com mola llegir-vos! jiji un peto molt gran!!!!\nUnknown 21 de gener de 2013, a les 23:33\nMerci Isa!! Comentaris com aquest són un estímul per seguir esc!rivint la nostra aventura!!\nLeandro 23 de gener de 2013, a les 0:47\nHa estat una sort que ens donessis l'adreça del vostre blog a les classes de 'reflexo'per anar seguint les vostres aventures pel mòn. Un cop per setmana gaudeixo de les vostres històries i fotos i m'ho passo la mar de bé, i més sabent que estiu complint el vostre somni. Molts ànims.!!!\nUnknown 23 de gener de 2013, a les 7:28\nGràcies Leandro pel teu comentari!! Ens alegrem que gaudeixis del nostre "diari" de viatge!! Tenir persones que s'ho passin bé seguint la nostra aventura a través del bloc és el millor objectiu que ens podíem plantejar!!\nAquí a Tailàndia, cada 50 metres et trobes un centre de massatges en el qual fan reflexologia!! Encara no els hem provat, però no tardarem massa!! ;)


Diedre Blanqueta (MD) Mont-Roig – Navegant per muntanyes\nDiedre Blanqueta (MD) Mont-Roig\nOn 27 gener 2014 16 febrer 2014 Per AnnaIn Via llarga semiequipada\nEl Diedre Blanqueta és una de les moltes possibilitats que té en escalada la Pala Alta. Aquest dissabte i diumenge feiem trobada mensual del grup de noies i de veritat que ha resultat molt profitosa i en tots els sentits!\nEl Blanqueta és una clàssica de la paret i així ho podem comprovar en la textura de roca d’algun dels seus passos, però no per això deixa de soprendre la verticalitat dels tres darrers llargs. Ens hi posem dues cordades: San-Cris-Claire i Sílvia-Fatima-Anna\nEl primer llarg és una ràpida entrada. Assegurada justament però completable, si així ho volem; de seguida s’arriba sota d’un sostret on anant cap a la dreta hi trobem la primera reunió, força còmoda.\nLa segona tirada continua encarant la progressió cap al diedre sortint en diagonal. Uns metres que es fan més verticals i divertits i un tramet més fàcil per arribar a la reunió.\nEl tercer llarg. Sortida de cop de gas de la r uns metres còmodes de progressió i de cap cap al diedre ben vertical i que de per si ja imposa. Ben assegurat arriba al seu final amb una sortida assegurada per un clau que requereix posar-s’hi bé per superar. A la dreta uns metres i arribem a la R.\nDe les dues darreres tirades en vam fer una i quina tirada!!! Sortida de la R cap al diedre i uns metres més endavant un encastament en un pas en un bloc gran. Cap al diedre final i a gaudir del darrer tram. Diedre vertical altre cop bastant físic però que es deixa superar a força de cames i bones mans per anar progressant. Arribada a la R que queda una mica extranyament col·locada.\nArribada al cim i anem a fer trobada general. Unes Maira-Julia-Roser, acaben la Brothers Ruiz, les altres Farrando-Eli-Marta encara treballen al darrer llarg de la Mariola Motors.\nAmb la Sílvia anem a fer segona part, mentre unes acaben i d’altres que també s’hi tornen a posar. Nosaltres visitem a la Pala del Coll i en concret a la Dama de los Vientos. Una meravella de tast del primer llarg que obre aquesta via que té assegurada la tornada per fer-la fins dalt. Una bellesa de línia emmarcada en un mar de roca taronja tallat a la perfecció per una de les seves cares, un llarg de física vertical concentrada en trenta metres.\nJa ho deia a l’inici un cap de setmana rodó. Vam poder escalar, xerrar i compartir unes hores plegades al voltant d’una llar de foc fumejant que ens va inspirar les millors tries de vies, les millors cordades i els millors projectes per seguir consolidant-nos com a grup. Una cosa ens queda molt clara i és que #femmestapia!!!\nPunxadits (MD) Rocamaura. L’Estartit\nSon de la Llarga (MD+) Pollegó Est


La Generalitat i Regs de Llevant acorden indemnitzar els regants del Fondo d’Elx-Crevillent - À Punt\nLa Generalitat i Regs de Llevant acorden indemnitzar els regants del Fondo d’Elx-Crevillent\nEls diners es destinaran a la construcció d’una dessalinitzadora.\nEls diners de la indemnització es destinaran a la construcció d’una dessalinitzadora\n23 de setembre 2018 - 22:10\nLa Generalitat i Regs de Llevant finalment han arribat a un acord per a pagar als més de 22.000 regants del Fondo d’Elx-Crevillent la indemnització que els havia reconegut el Tribunal Suprem.\nQuan la Conselleria de Medi Ambient va prohibir la caça en aquest paratge natural que abasta 2.000 hectàrees, la comunitat de regants va recórrer a la justícia per a demanar una indemnització que cobrir els diners que deixarien d’ingressar cada any per la subhasta dels llocs de caça del paratge, que en són prop de 42.\nEl Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana va desestimar la seua pretensió el 2013, però els regants van elevar la causa al Tribunal Suprem i van presentar un recurs de cassació contra la sentència del TSJ. En desembre de 2017, el Tribunal Suprem va estimar aquest recurs de cassació i va sentenciar que la Generalitat sí que havia d’indemnitzar la comunitat de regants.\nDes d’aleshores, s’han produït negociacions entre Regs de Llevant i la Generalitat per tal d’arribar a un acord respecte de com efectuar aquesta indemnització. Han sigut les bones relacions entre el Consell i la direcció de Regs de Llevant les que han permés posar punt i final a aquesta negociació amb el resultat que la comunitat de regants del Fondo rebrà onze milions d’euros que s’han compromés a destinar a la construcció d’una dessalinitzadora per al parc.\nRegs de Llevant va construir els dos embassaments principals que van originar el parc natural del Fondo per a poder fer ús de les concessions que els permetia accedir a l’aigua sobrant del Segura.


Gestió de platges | gram\nElaboració de la petició de Bandera blava.\nRedacció de la documentació necessària per la petició de condició de bandera blava de les platges del municipi. Comprovant el compliment dels criteris de bandera blava, complir amb les normes de qualitat de l’aigua, la seguretat, la prestació de serveis generals i d’ordenació del medi ambient.\nPlecs tècnics per a la contractació dels serveis de temporada, socorristes, neteja de platges, quioscs.\nRedacció dels plecs de prescripcions tècniques per la contractació dels serveis de temporada, els serveis de vigilància, salvament i socorrisme a les platges, el servei de neteja de platges i la contractació del disseny, subministra i instal·lació de quioscs a les platges entre d’altres serveis.\nEnquestes, comunicació i sensibilització dels usuaris.\nRealització d’enquestes sobre l’estat actual de les platges, recollint aquelles observacions o preocupacions que tinguin, a més també es duen a terme campanyes de comunicació i sensibilització dirigides als usuaris d’aquestes.\nEstudi d’afeccions sobre la Xarxa Natura 2000.\nElaboració de l’informe sobre l’afecció als espais protegits de la Xarxa Natura 2000. Realitzant un estudi d’avaluació de les repercussions ambientals del projecte, que es vol dur a terme, sobre els hàbitats i espècies d’interès comunitari dels llocs protegits per la Xarxa Natura 2000.


El Departament d'Agricultura endega un programa de vigilància per a la detecció precoç del virus "Schmallenberg" - Sala de premsa. Generalitat de Catalunya\nEl Departament d'Agricultura endega un programa de vigilància per a la detecció precoç del virus "Schmallenberg"\nquery_builder 7 febrer 2012 11:30\nDavant la recent aparició a Bèlgica, Alemanya, Països Baixos, Regne Unit i França del virus anomenat "Schmallenberg", que afecta al bestiar oví, cabrum i boví, el Departament d’Agricultura, Ramaderia, Pesca Alimentació i Medi Natural ja ha iniciat els treballs per tal de posar en marxa de forma immediata un programa de vigilància que permeti la detecció precoç d’aquest virus. Recordem que representants del DAAM van assistir, el passat 27 de gener, a una reunió del grup d’experts de sanitat animal que es va dur a terme a Barcelona i en la qual es va analitzar i tractar a fons aquesta malaltia.\nAquest programa, que s’activarà els propers dies, es basarà en la sensibilització del sector i dels veterinaris per tal de conèixer la malaltia i els seus símptomes i es pugui detectar de forma immediata i notificar qualsevol sospita.\nEl Departament ha llençat un missatge de tranquil·litat als ramaders d’oví/cabrum i de boví per bé que en reclama la màxima col·laboració per tal de detectar qualsevol simptomatologia sospitosa.\nAquest virus es transmet a través de la picada de mosquits i els principals símptomes que presenta són febres de curta durada, avortaments i naixements amb malformacions.\nEn cas que es notifiqui alguna sospita, el DAAM procedirà de forma immediata a recollir les mostres pertinents i fer-ne una analítica en laboratori amb la tècnica PCR.\nAquest virus rep el nom de la ciutat alemanya d’Schmallenberg, situada a Renània del Nord-Westfàlia, relativament propera als Països Baixos i a Bèlgica, on es va detectar aquest virus per primera vegada l’agost de 2011.\nDe moment, ni a Catalunya ni a la resta de l’Estat s’ha detectat cap cas de malaltia atribuïble a aquesta infecció per virus d’Schmallenberg.


La màgia de 'La forma del agua' i les seves 13 nominacions, l'estrena de la setmana - Teleponent\nInici Cultura Cinema La màgia de ‘La forma del agua’ i les seves 13 nominacions,...\nLa màgia de ‘La forma del agua’ i les seves 13 nominacions, l’estrena de la setmana\n'Black Panther' és el nou personatge de la factoria Marvel en arribar al cinema\nPresentada amb tots els honors en la darrera edició del Festival de Sitges, i actualment nominada a 13 Oscar, la darrera pel·lícula de Guillermo del Toro, La forma del agua és un sobrenatural conte de fades que, amb el teló de fons de la Guerra Freda, transcorre a Amèrica del Nord al voltant de l’any 1962. Una modesta heroïna salva la bèstia, i altres heroïnes més llampants son les que acompanyen al flamant personatge de la Marvel que estrena pel·lícula pròpia, Black Panther. Del llibre a la pantalla. Aquest és el camí que ha recorregut Deber cumplido, la proposta bèlica i dramàtica de la setmana.\nEn l’ocult laboratori governamental d’alta seguretat on treballa, la solitària Elisa (SallyHawkins) es troba atrapada en una vida regida per l’aïllament. La vida d’Elisa canvia per sempre quan, juntament amb la seva companya Zelda (Octavia Spencer), descobreix un experiment classificat com a secret.\nAllí esclata una proesa d’imaginació visualment enlluernadora i emocionalment agosarada on el director llança un sobrenatural encanteri fusionant el commovedor i emocional patetisme d’un gènere amb tanta tradició com les clàssiques pel·lícules de monstres amb el més luctuós cinema negre, barrejant posteriorment la passió d’una història d’amor que no s’assembla a cap per explorar les fantasies amb les quals tots flirtegem, els misteris que no podem controlar i les monstruositats a les quals hem d’enfrontar-nos.\nDel Toro comença el seu conte submergint-nos sota l’aigua. A partir d’aquí, tot el film es converteix en un acte d’immersió asfixiant, capbussant al públic en un món dels anys 60 ple d’elements que ens resulten molt recognoscibles –poder, violència, intolerància, sexisme, racisme, així com solitud, determinació i sorprenents i emocionants connexions– i una extraordinària criatura que no identifiquem en absolut. Un inexplicable “actiu” biològic del Govern d’Estats Units, una dona de la neteja muda, els seus millors amics, espies soviètics i un audaç robatori, tot això desemboca en un singular romanç que excedeix els límits més inconcebibles.\nAquest ésser amfibi, embolicat en el misteri, no només ha estat arrossegat des d’aigües profundes i fosques, sinó que sembla posseir les fonamentals qualitats adaptatives de l’aigua, prenent la forma física de cada humà amb el qual es topa, i replicant també tant l’agressivitat com l’insondable amor.\nDins de la narrativa audiovisual de De el Toro, temes com el be i del mal, la innocència i el perill, l’històric i l’etern, la bellesa i la monstruositat, s’entrellacen uns amb uns altres, revelant que cap foscor pot vèncer totalment a la llum. Del Toro sintetitza: “M’agrada fer pel·lícules que siguin alliberadores, que diguin que està be ser qui ets, i sembla que en aquest moment concret això resulta molt pertinent”.\nCartell de la pel·lícula (The Walt Disney Company-Marvel)\nLa nova producció de Marvel Studios explica la història de T’Challa qui, després de la mort del seu pare, el Rei de Wakanda, torna a casa, una nació africana tecnològicament avançada i aïllada, per accedir al tron i ocupar el lloc que li correspon com a rei. Però quan reapareix un vell i poderós enemic, l’enteresa de T’Challa com a rei i com Black Panther, es veu sotmesa a una dura prova en enfrontar-se a un conflicte d’enormes proporcions que posa en perill la destinació de Wakanda i del món sencer.\nDavant la traïció i el perill, el jove rei ha de reunir als seus aliats i alliberar tot el poder de Black Panther per derrotar als seus enemics i garantir la seguretat de la seva gent i la seva forma de vida.\nEl personatge Black Panther de Marvel va fer el seu debut al món del còmic en el número 52 de “Fantastic Four Vol. 1”, publicat en 1966. Una incorporació important de la tradició de Black Panther a la pel·lícula és Daura Milaje, la guàrdia personal del Rei i de la família real composta de dones fortes i ferotges. Aquestes guerreres altes, esculturals i calbes, que es mouen al uníson, criden l’atenció allà on vagin.\nTres soldats nord-americans tornen de l’Iraq tractant de reintegrar-se amb les seves famílies, i adaptant-se a la vida civil mentre lluiten per oblidar els seus durs records de la guerra.\nPer al director Jason Hall, ‘Optant per l’Exèrcit davant les cartes de rebot d’incomptables universitats, el meu germà gran es va embarcar cap a Orient Mitjà en 1991. La nostra família es va arremolinar entorn del televisor, atents a les imatges impregnades de pols de les forces nord-americanes desplegades per expulsar a Saddam de Kuwait. Després d’una ràpida victòria, el meu germà va tornar a casa amb els seus braços, les seves cames i el seu sentit de l’humor intactes. Ens va explicar que en la guerra t’avorreixes i que passes una calor infernal, però, després dels seus ulls clars, una altra història semblava vibrar. El combat terrestre, encara que només va durar 100 hores, ho havia alterat. Igual que el meu oncle, que va combatre a Vietnam, i el meu avi, que va pilotar en la Segona Guerra Mundial, el meu germà mai va parlar de la seva experiència. Allò es va convertir en un espai no verbalitzat entre nosaltres.\nEn 2013, em van parlar de Gràcies pels seus serveis: La tornada dels soldats, del periodista David Finkel, guanyador d’un Pulitzer. El llibre semblava parlar de tot el que el meu germà hi havia callat. Narrava les experiències del retorn a casa del 2n. batalló, 16è. regiment d’infanteria des de l’Iraq fins a Topeka, Kansas, que l’autor definia com postguerra. El llibre, que explora el trauma que turmenta als nostres soldats, la crisi de suïcidis entre els veterans i el malson burocràtic trucada VA [Veterans Affairs, o Departament de Veterans], és una extensa i sinuosa obra mestra.\nArticle anteriorEl consell d’infants treu a concurs la portada de la publicació ‘Guia’t per Lleida’\nArticle següentLa contaminació i el canvi climàtic eixos de la XX Fira Natura


Com actuar teu el teu fill o filla pateix al·lèrgies a la pell?\nLes locions amb calamina calmen la picor FOTO: Cedida\nCom actuar si el teu fill o filla pateix alguna al·lèrgia a la pell?\nLes al·lèrgies en la pell són incòmodes, ja que provoquen picors i en rascar-se encara s'activi més aquesta picor\nper Pares i Nens 04 de desembre de 2020 08:00\nQuan una persona pateix al·lèrgia a la pell és que ha estat en contacte amb alguna substància, agent o element al qual la persona presenta una reacció. Aquest element pot ser des d'un animal a un aliment, alguna medicina, una picada d'insecte, un químic o el sol... Si qui pateix l'al·lèrgia és un nen la reacció pot desencadenar una dermatitis, però també picor, erupció, èczema, psoriasi, inflamació, enrogiment, entre altres.\nLes al·lèrgies en la pell són incòmodes, ja que provoquen picors i en rascar-se encara s'activi més aquesta picor. Per evitar que es gratin i es puguin fer alguna ferida podem adoptar les següents mesures:\nEvitar l'exposició a allò que li provoca al·lèrgia: Hem d'explicar que els hi crea l'al·lèrgia i ensenyar a què es mantinguin allunyats sigui una planta, un insecte o el que sigui amb l'objectiu d'arribar lesions a la pell.\nTallarem les ungles sovint: Si la criatura entra en contacte amb allò que li provoca l'al·lèrgia i les seves ungles estan netes i tallades, evitarem que es lesioni quan es rasca.\nLi aplicarem algun bàlsam calmant: Les locions amb calamina calmen la picor i són aptes per a tota mena de pells. Aquestes cremes són un bon complement al tractament que ens indiqui el metge.\nEn contacte amb un especialista: En determinats casos els granets que surten a la pell poden anar acompanyats de febre, inflor de la zona i lesions. Quan hi ha aquests casos la millor opció es recorre a un especialista en al·lèrgies perquè valori com actuar.\nCom cuidem de la pell atòpica a l'estiu?


L'incendi de Llutxent està estabilitzat - Diari La Veu\nEscriba el número 151885\nL\_'estabilització de l\_'incendi podria permetre que molts dels veïns evaquats pogueren tornar hui a casa.\nA diferència de la nit anterior, quan l'incendi es va desbocar, aquesta nit passada ha sigut molt més tranquil·la, amb vents moderats, cosa que fa augmentar l'esperança de controlar hui el foc. Es mantenen dos focus actius, a Barx i a la Marxuquera, a Gandia, però, segons han informat els bombers, les flames no han evolucionat al llarg de la nit. A les 11 del matí d'aquest dijous, el Consorci de Bombers de València ha informat que el foc està estabilitzat.\nJa a primera hora del matí, el president de la Generalitat, Ximo Puig, ha assegurat que l'incendi està "perimetrat" i s'ha mostrat optimista al voltant de la possibilitat que els veïns i estiuejants desallotjats, alguns des de fa tres dies, puguen tornar a casa en les pròximes hores.\nAhir, els avions i helicòpters van evitar que s'estenguera per la Serra de Quatretonda, on hui continuen les tasques d'extinció amb la incorparació de quatre aparells nous que fan apujar el nombre d'aeronaus a 31.\nAquest dimecres la previsió de fortes ratxes de vent de llevant feia saltar totes les alarmes, ja que un dels focus de l'incendi amenaçava aquesta zona de muntanya del municipi de la Vall d'Albaida. Els mitjans aeris van refredar l'àrea per a aturar la progressió, de manera que només es van cremar 11,5 hectàrees. Tothom era conscient que si les flames travessaven la muntanya de la població de la Vall d'Albaida, l'incendi hauria pogut arribar fins a Xàtiva.\nDesprés de tres jornades de lluita contra l'incendi forestal, les xifres comencen a donar fe de la magnitud de la catàstrofe ecològica. Les flames han calcinat massa forestal de sis municipis de dues comarques diferents –la Vall d'Albaida i la Safor–; en total 3.003 hectàrees de terreny i vora 3.000 persones desallotjades, que, en alguns casos, si es donen les circumstàncies, podrien tornar a les seues residències aquest dijous.\nAra per ara, el foc continua actiu, encara que els tres flancs comencen a presentar símptomes d'estabilitzar-se en les properes hores. De fet, aquest dijous el dispositiu de mitjans aeris és major que en dies anteriors. Des de les 7.10 hores, s'incorporaran progressivament fins a 31 mitjans entre avions i helicòpters.\nA poqueta nit d'aquest dimecres, el director general del Servei d'Emergències de la Generalitat, José María Àngel, demanava prudència a l'hora de fer una valoració sobre la situació de l'incendi de Llutxent. "Diguem-ne que l'evolució ens fa ser més optimistes, perquè ja no tenim aire calent que bufe de ponent; és més suau amb càrrega d'humitat i això ha fet que les tasques d'extinció evolucionen positivament", va indicar a aquest diari.\nI és que si durant la primera jornada de l'incendi la xifra d'hectàrees calcinades es va situar en 1.500, després de la tempesta seca de la nit de dimarts a dimecres, el nombre d'hectàrees ascendia fins a les 2.600. Al llarg de dimecres, 700 efectius terrestres i 27 mitjans aeris van redoblar esforços perquè la quantitat no cresquera en grans proporcions com ho havia fet durant la nit com a conseqüència del fort vent. De fet, l'augment va ser menor, de manera que a última hora de dimecres se situaven després de tres dies en 3.003 hectàrees repartides entre Gandia (la Safor, 948,6 hectàrees); Llutxent i Pinet (la Vall d'Albaida, 840,6 i 818,6 hectàrees respectivament); Ador i a Barx (la Safor, 150,6 i 87,11 hectàrees respectivament), i Quatretonda (la Vall d'Albaida, 11,5 hectàrees).\n"Por" per la serra de Quatretonda\nEl foc continua actiu amb tres focus però el més preocupant durant aquest dimecres era el de Llutxent, que s'adreçava espentat pel vent cap a Quatretonda. "El focus que arriba des de Pinet està quasi estabilitzat. No corre perill la serra de Quatretonda", va assegurar l'alcaldessa de la població, Aina Benavent. "Si entra, va directe a Barxeta i al final arriba fins a Xàtiva, perquè hi ha molta massa forestal i aquest matí teníem molta por perquè si entrava ja no es parava en molts quilòmetres", va relatar a Diari La Veu.\nAmb una previsió de vent de llevant per a dimecres es posava en perill la serra de Quatretonda –es va prohibir l'accés a la serra–, motiu pel qual, segons va explicar l'alcaldessa, el dispositiu va destinar "molts mitjans aeris" per a refredar la muntanya i evitar que les llengües de foc entraren i sumaren milers d'hectàrees al desastre ecològic.\nA poqueta nit d'aquest dimecres, el flanc que assetjava Quatretonda estava "quasi estabilitzat, que no vol dir controlat", mentre que el focus que encara la Safor es trobava actiu i el de Llutxent "no està estabilitzat però té bon pronòstic", va indicar Benavent.\nEscriba el número 203500


Visit Palamós » 3ª DOLCE VITA PALAMÓS – BOTIGA AL CARRER\n3ª DOLCE VITA PALAMÓS – BOTIGA AL CARRER\nDissabte 1 i diumenge 2 de setembre, arriba una nova edició de la “Botiga al Carrer”, organitzada pels socis de Fecotur, sota el nom de PALAMÓS DOLCE VITA. Un cap de setmana dedicat a les compres i als petits plaers.\nLa Dolce Vita evoca a l’època daurada de la Costa Brava, quan els artistes de Hollywood van descobrir el nostre racó de món i se’n van enamorar. El gust per les coses refinades i el “dolcefareniente” tornarà a omplir els carrers de Palamós.\nEls establiments socis de Fecotur participaran amb la seva botiga a peu de carrer. Durant tot el dissabte, a més de la zona de vianants del centre, l’Avinguda Onze de setembre estarà tancada al trànsit i acollirà l’epicentre de les activitats. A més, el Patinatge Club Palamós farà exhibicions al carrer. Amb les vostres compres, demaneu els tiquets que us permetran gaudir d’un descompte en els inflables de la zona de la planassa del port i una hora gratuïta al servei de ludoteca de l’Avinguda 11 de Setembre. Una part de la recaptació feta, anirà destinada a entitats socials de Palamós, dins la campanya “Compro, per tant ajudo”.\nL’agenda d’activitats prevista pel dissabte 1 de setembre és la següent:\n10-14h i de 17 a 21h Espai de Ludoteca\n17 a 21h Inflables\nEl dissabte serà el dia gran, però a més, molts comerciants de la zona de vianants mantindran també la seva parada diumenge al matí.


Winifred McNair - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n9 d'agost de 1877\n28 de març de 1954(1954-03-28) (als 76 anys)\nTennista i jugadora de golf\nRoderick McNair (en) (1908–)\nWinifred McNair, nascuda Winifred Margaret Slocock, (Donnington, Anglaterra, 9 d'agost de 1877 − Kensington, Londres, 28 de març de 1954) fou una tennista anglesa. En el seu palmarès destaquen una medalla d'or olímpica aconseguida als Jocs Olímpics d'Anvers (1920) en dobles femenins, i també el títol de Wimbledon en dobles fent parella amb Dora Boothby l'any 1913. En categoria individual fou finalista el mateix any.\nL'any 1920 participà Jocs Olímpics d'Anvers disputant les tres proves de tennis. En categoria individual fou derrotada molt clarament en el primer partit per la francesa Suzanne Lenglen, guanyadora final de la prova. En categoria de dobles femenins va fer parella amb Kathleen McKane i s'imposaren en la final per aconseguir la medalla d'or. McKane va sacrificar el seu partit de semifinals individual per poder-se centrar en les semifinals de dobles contra les franceses Suzanne Lenglen i Élisabeth d'Ayen. En dobles mixtos va fer parella amb Oswald Turnbull però van perdre en primera ronda.\nL'any 1908 es casà amb el també tennista Roderick McNair, que posteriorment esdevindria el primer president del International Lawn Tennis Federation, i del qual adoptà el cognom. Al final de la seva carrera tennística va dedicar-se al golf jugant per Middlesex i també representà Anglaterra en diversos esdeveniments.\nFinalista 1. 1913 Wimbledon, Londres, Regne Unit Dorothea Lambert Chambers 0−6, 4−6\nGuanyador 1. 1913 Wimbledon, Londres, Regne Unit Dora Boothby Charlotte Cooper Sterry\nDorothea Lambert Chambers 4−6, 2−4, retirada\n1920 Jocs Olímpics, Anvers, Bèlgica Kathleen Godfree Geraldine Beamish\nWinifred McNair a Olympic.org (anglès)\nWinifred McNair a Sports-Reference.com (anglès)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Winifred_McNair&oldid=21230565»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 26 maig 2019 a les 17:28.


El crèdit extraordinari per a la compra del pati de l'escola del Pedral d'Encamp es tramitarà d'urgència - FÒRUM.ad\nEl crèdit extraordinari per a la compra del pati de l’escola del Pedral d’Encamp es tramitarà d’urgència\nOn: 24/05/17 20:41\nEl projecte de llei de crèdit extraordinari per finançar la compra del terreny del pati de l’escola andorrana del Pedral d’Encamp es tramitarà amb caràcter d’urgència. Així ho ha posat en relleu el ministre portaveu, Jordi Cinca, justificant que aquest procediment és necessari per acomplir els terminis marcats en l’acord per a la compravenda. L’import del crèdit extraordinari és d’1.200.322 euros i es cobrirà amb nou endeutament. D’altra banda, el consell de ministres també ha aprovat l’adjudicació els treballs de manteniment a la CS340, al coll d’Ordino, per un import de 222.445 euros, i els de la CS131 a la Peguera, a Sant Julià de Lòria, que costaran 125.319 euros.\nEl Govern ha aprovat un projecte de llei de crèdit extraordinari, que es tramitarà per la via d’urgència, per finançar la compra del terreny del pati de l’escola andorrana del Pedral d’Encamp. Aquest projecte de llei arriba després que el 10 de maig el Govern validés la compra d’aquest terreny, que tal com ha concretat Cinca, tindrà un cost d’1.200.322 euros.\nFins ara, aquest terreny ja era utilitzat per l’escola però es pagava un lloguer i, amb la compra, passarà a ser, segons el ministre portaveu, “propietat del Govern”. La tramitació d’urgència es justifica en l’acompliment dels terminis marcats en l’acord per a la compravenda. Aquest crèdit extraordinari es cobrirà amb nou endeutament, i des de l’executiu posen en relleu que es considera necessari per a les escoles.\nD’altra banda, el Govern ha adjudicat els treballs de manteniment a la CS340, al coll d’Ordino, per a la reparació de la calçada i la refacció dels murs de maçoneria, juntament amb la instal·lació de barreres de seguretat. Els treballs tindran un cost de 222.445 euros i duraran tres mesos. També es faran treballs de manteniment a la CS131 a la Peguera, a Sant Julià de Lòria, centrats bàsicament en la canalització d’aigües pluvials per “facilitar l’evacuació de les aigües” quan plou, tal com ha detallat Cinca. En aquest cas, el cost és de 125.319 euros i s’allargaran dotze setmanes. A més, es farà la rehabilitació del refugi d’Envalira, per un import de 63.200 euros i durarà dotze setmanes.\nD’altra banda, el consell de ministres ha aprovat també la licitació de la sisena fase dels treballs de manteniment a la carretera de Montaup, concretament el tram que porta al mirador del Roc del Quer. Tal com ha remarcat Cinca, en aquestes obres també hi intervindrà el comú de Canillo i serviran, sobretot, per millorar la seguretat en una zona molt concorreguda. Aquest concurs es licita amb caràcter d’urgència perquè estiguin enllestides abans de l’agost.\nPrevious Post: Cinca signarà el 7 de juny el conveni de l’OCDE per lluitar contra l’evasió fiscal de multinacionals\nNext Post: El TS desestima el recurs de Raiffensen.ad contra la venda de Vall Banc


Per Adriana Puigvert Pagès\nEls eCommerce de moda estan creixent de manera espectacular i a ritme frenètic. El sector de la moda ha trobat, en l'eCommerce, un canal de venda que li permet adaptar-se a les noves tecnologies de compra del consumidor i trobar-lo allà on és: online.\nCom puc fer destacar el meu eCommerce de moda?\nPer fer front a la gran expansió d'aquest canal de venda i la competència ferotge que existeix en el sector, els eCommerce de moda necessiten destacar i fer-se visibles pels seus nous possibles consumidors. Les xarxes socials són una de les millors solucions, juntament amb el màrqueting de continguts i el blog. Tot i això, l'ús d'aquestes eines no sol ser suficient.\nCal complementar les teves accions d'Inbound Màrqueting i atracció digital amb una de les eines més potents pels eCommerce: l'Email Màrqueting.\nQuè és l'Email Màrqueting?\nL'email màrqueting és un recurs d'Inbound Màrqueting que consisteix a enviar missatges de màrqueting al correu electrònic dels leads o possibles consumidors del nostre eCommerce.\nQuan volem fer un pas endavant i apostar per la conversió a vendes, l'email màrqueting és un dels canals que millor funciona. Diversos estudis així ho han demostrat i aquests són, tan sols, algunes de les dades sobre el poder de l'email màrqueting en els eCommerce que hem obtingut:\nL'email aconsegueix, de mitjana, un 4.300% de ROI o Retorn de la Inversió.\nLa mitjana de la taxa d'apertura de les newsetter és d'un 70,89%\nLes empreses afirmen que l'email màrqueting suposa un 10% dels ingressos del seu eCommerce.\nPerò, per què cal centrar els nostres esforços en aquest cala de comunicació? Doncs, perquè sens dubte, si no centres part del teu temps en la creació de Newsletters i accions d'email Màrqueting estàs deixant de guanyar diners i venda en el teu eCommerce.\nNewsletter per eCommerce de moda: Un recurs Inbound.\nPer fer bones newsletter que ajudin a millorar la conversió de vendes del nostre eCommerce de moda, primer hem de tenir una cosa molt clara:\nCal descartar la idea que l'Email Màrqueting és enviar correus massius coneguts com a SPAM a un piló d'adreces electròniques comprades o obtingudes de manera poc lícita. Les newsletters per eCommerce funcionaran si apliquem accions d'atracció inherents de la metodologia Inbound Màrqueting.\nPer fer bones newsletter pel teu eCommerce de moda comença a seguir aquests passos:\n1. Segmenta la teva audiència en els teus Buyer Persona\nTots aquests correus que tens de leads i clients tenen un gran potencial però han de deixar d'estar en el mateix piló si volem començar a treure-li partit.\nComença a classificar els correus pels teus Buyer Persona. Una vegada classificats els teus correus segons els teus Buyer Persona podràs elaborar llistes amb interessos i hàbits. A partir d'això et serà molt més fàcil incidir en el seu Buyer Journey i ser una marca que aporti valor i no que els interrompi en el seu dia a dia\n2. Elabora una estratègia d'email màrqueting\nEnviar una newsletter de manera regular als nostres Buyer Persona és un must perquè aquest canal de comunicació funcioni. Però no val enviar qualsevol cosa. Serà vital que elaborem una estratègia d'email màrqueting.\nPlanificar el contingut de cada email i la seva finalitat és vita. Però també has de pensar quines acciones vols que es realitzin amb cada una de les newsletter que has enviat als teus consumidors. Per exemple: Vols oferir-los un descompte? Vols explicar-los una novetat? Vols oferir-los contingut d'interès o que necessiti?\nCura tots els detalls de la teva estratègia i no deixis cap element a l'aire.\n3. Crea versions A/B testing\nLes proves A/B testing són una eina bàsica per millorar les nostres accions. Tot i que planifiquem amb molta cura les nostres estratègies d'email màrqueting pel nostre eCommerce de moda, sempre hi haurà coses que se'ns escapin.\nPer això, les proves A/B ens ajudaran a veure les reaccions de l'audiència. Ens ensenyen què és el que més els agrada, quins continguts funcionen millor i, fins i tot, quins dissenys criden més l'atenció.\nNo tinguis por en fer A/B testing. Comença a fer proves!\n4. Vigila el contingut com si fos el teu bebè.\nEl contingut és el rei. Això ho sabem. Fer contingut de qualitat i que interessi és una feina difícil però és una de les bases de l'Inbound Màrqueting. També és una de les claus per què les teves campanyes d'email màrqueting funcionin.\nSi has fet una bona segmentació dels Buyer Persona del teu eCommerce de moda, et serà més fàcil crear contingut que interessi al teu públic. Pensa bé si és millor enviar-los un bon copy parlant sobre moda, un shotting inspirador sobre les noves tendències en roba i complements o un vídeo acadèmic per ensenyar com combinar diferents peces de moda diferents. Les possibilitats són infinites.\nCoses que has d'evitar en les newsletters del teu eCommerce de moda.\nDe la mateixa manera que les newsletter ens poden obrir una via de comunicació excel·lent amb els nostres leads i consumidors, l'ús incorrecte d'aquest mitjà també pot ser contraproduent als nostres interessos.\nEls consumidors són cada vegada més exigents i ja no els hi val tot. Per això has d'evitar, sigui com sigui, avorrir la teva audiència i caure en la llarga llista d'emails no llegits.\nPer no caure en aquesta llista, vigila amb:\nNo fer newsletters massa llargues i amb molt text.\nNo crear dissenys avorrits i poc atractius pel teu Buyer Persona.\nNo enviar missatges irrellevants.\nNo oblidar l'adaptació del teu email per altres dispositius com el mòbil i les tauletes.\nNo oblidis el poder de les imatges i el seu impacte.\nNo escriguis línies d'assumptes d'email avorrits o poc atractius.\nUn dels millors consells que sempre donem des de la nostra agència d'Inbound Màrqueting a Girona és el següent: no enviïs res que no t'agradaria rebrà a tu o que creus que trobaries avorrit i passat.\nLa Newsletter són una excel·lent forma de fidelitzar l'audiència del nostre eCommerce de moda, fer madurar els nostres prospectes, reduir la nostra taxa de cistelles abandonades, fer brànding i construir una reputació entre els teus consumidors i, per descomptat, incentivar la conversió de vendes del teu eCommerce de moda.\nAnterior Fes créixer el teu eCommerce de moda a Instagram amb 4 passos\nSiguiente Com posicionar la meva web industrial a Google: 3 accions clau\nEls eCommerce de moda estan creixent de manera espectacular i a ritme frenètic. El sector de la...


Salven una tortuga de Florida perduda en un camí de Lleida\nL'animal va ser recollit i traslladat al Centre de Recuperació de fauna de Vallcalent de Lleida\nImatge de la tortuga | Guàrdia Civil\nL'Equip del SEPRONA (Servei de Protecció de la Naturalesa) de la Guàrdia Civil de Lleida, va recuperar aquest dimecres un exemplar de l'espècie tortuga o tortuga de Florida (Trachemys scripta) que es trobava en el Camí de Sucs, al terme municipal d'Almacelles, al Segrià.\nAl voltant de les 11.30 hores els agents del SEPRONA, van rebre avís d'un ciutadà, en el qual es comunicava l'existència d'una tortuga en l'esmentat camí, de manera que després de desplaçar-se al lloc, van poder comprovar que es tractava d'aquesta espècie. L'animal va ser recollit i traslladat al Centre de Recuperació de fauna de Vallcalent de Lleida, on es van fer càrrec d'aquest.\nPot aconseguir de 20 a 30 cm de llarg\nSegons han explicat des del Seprona, una tortuga d'aquesta espècie, pot aconseguir de 20 a 30 cm de llarg, encara que no és freqüent que superin els 25 cm. Els mascles són més petits, però tenen les ungles i la cua més llargues. Les femelles arriben a una grandària més gran que els mascles, però tenen la cua i ungles més curtes.\nAquesta espècie té prohibida la seva introducció a Europa, principalment perquè s'han creat poblacions en molts llocs del continent per la solta incontrolada d'exemplars (els quals probablement haurien estat adquirides com a mascotes) provocant danys en ecosistemes locals, en ser una espècie invasora, un dels països que ha dut a terme aquesta prohibició és Espanya (RD 630/2013).\nCada vegada és més freqüent trobar en els mercats o botigues, animals vius o naturalitzats, peces d'ivori, pells, etc., que constitueixen un gran atractiu, però que abans de prendre la decisió d'adquirir-los, s'ha de tenir en compte que hi ha normes legals que regulen la compravenda d'espècies de fauna i flora silvestres, i la seva importació al nostre país. A més, es recorda que «mai han d'alliberar-espècies en el medi natural», ja que les invasores són un perill per a la fauna autòctona.\nGuàrdia Civil Lleida Animals Segrià


El Barça Regal s'oblida dels triples per guanyar el Cantú\nUna bona defensa en l'últim quart evita la sorpresa\nÀLEX GOZALBO BARCELONA 20/01/2012 00:00\n260x366 EMOTIU RECORD PER A BASILE Gianluca Basile, el jugador estranger que més partits ha jugat amb el Barça (327), saluda Toni Bové al Palau Blaugrana. / R. MOLINA / GETTY EMOTIU RECORD PER A BASILE Gianluca Basile, el jugador estranger que més partits ha jugat amb el Barça (327), saluda Toni Bové al Palau Blaugrana. / R. MOLINA / GETTY\nL'última vegada que el Barça i el Cantú van coincidir en una pista de bàsquet ni tan sols existia la línia de tres punts. L'enfrontament, jugat el març del 1984, va ser un duel espectacular entre Epi (35 punts) i la seva còpia italiana, Antonello Riva (34 punts). Ahir, gairebé divuit anys després, el conjunt blaugrana va repetir victòria en un partit que durant molts minuts va semblar que es jugués, un altre cop, sense la línia de tres punts. De fet, l'equip que entrena Xavi Pascual va acabar amb un pobre 25% d'encert (5/20).\nEl Barça Regal passa per una sequera anotadora, res d'important. Res, però, que es pugui ignorar. La baixa de Joan Carles Navarro, els baixos percentatges de tir, la poca aportació dels interiors i la càrrega de treball físic que l'equip acumula han afectat la brillantor a la qual aquest conjunt ens tenia acostumats. Abans passava per sobre dels rivals i ara ha de mantenir la concentració fins a l'últim instant. Encara més quan el rival per obrir el Top 16 de l'Eurolliga, el Bennet Cantú, està format per un grup de jugadors veterans que se les saben totes, que són conscients de les coses que saben fer i, sobretot, de les que no. El clàssic conjunt que comet poques errades i t'obliga a acumular molts encerts.\nNegat des de la línia de 6,75, el Barça Regal va arribar a la recta final amb el marcador més ajustat del que s'hauria imaginat. Una situació perillosa, encara més una setmana abans de viatjar a Tel Aviv, on l'espera un Maccabi Electra Tel Aviv amb ganes de gresca.\nEsperant temps millors, Xavi Pascual va solucionar el mal tràngol aconseguint un sobreesforç defensiu dels seus jugadors en l'últim quart. El tècnic va saber moure les seves peces contra el Bennet Cantú de Gianluca Basile i companyia, un rival sòlid que va anunciar que el Top 16 de l'Eurolliga és una altra història, l'inici d'una fase en què els millors 16 equips del continent lluiten per fer-se un lloc entre els millors d'Europa.


L'ALTRAVEU: L'Oficina Antifrau de Catalunya veu irregularitats en el concurs de contractació del director dels mitjans de comunicació de Castellar\nL'Oficina Antifrau de Catalunya veu irregularitats en el concurs de contractació del director dels mitjans de comunicació de Castellar\nEl dia 16 del present mes d’abril, la Oficina Antifrau de Catalunya ha emès un informe on es detecten nombroses irregularitats en el concurs que va atorgar la plaça de Director dels Mitjans de Comunicació al Sr. Julià Guerrero. Aquest informe s’ha emès com a resposta a la denúncia feta per Iniciativa per Catalunya Verds.\nJa en el seu moment l’Altraveu havia denunciat que abans que es convoqués el concurs ja se sabia la persona que ocuparia la plaça i que aquell concurs s’havia fet a mida, modificant les normes bàsiques dels concursos públics per afavorir un dels candidats. Aquestes possibles irregularitats es van publicar al mitjà de comunicació Vilaweb el 9 de Març del 2010 com es pot veure a l’enllaç següent:\nAra, 5 anys després, arriba l’informe de la Oficina Antifrau de Catalunya que posa de manifest que ni les proves a fer ni el seu desenvolupament s’ajusten a les normes de l’Estatuto Básico del Empleado Público. En aquest cas, l’informe fins i tot planteja dubtes sobre l’exclusió d’un altre candidat amb una titulació equivalent , i assenyala que podria no complir-se el precepte de “lliure concurrència”. L’informe indica també que el Sr. Julià Guerrero va ser contractat amb un contracte temporal d’interinitat en que s’establia un període de prova d’un mes. L’informe de la oficina antifrau esmenta que abans d’acabar el mes de prova ja li van apujar el sou, i literalment diu “sobtaria inicialment la plena confiança dipositada en la persona que acaba d’entrar, doncs estant en període de prova obté un augment de les retribucions i de les atribucions. Si es posa en relació amb tot el que s’ha exposat en les consideracions anteriors podria ser un indici del presumpte afavoriment que es podria haver produït en el municipi envers una persona concreta per tal d’ocupar una plaça determinada en el consistori”.\nDegut als clars indicis de favoritisme de l’equip de govern envers ell i d’ell envers el govern municipal en el tractament informatiu, tal i com s’ha denunciat diverses vegades, creiem que el Sr. Julià Guerrero no ha d’ocupar el seu càrrec durant el proper procés electoral, que s’ha de regir per la imparcialitat dels mitjans públics de comunicació.\nEtiquetes de comentaris: comunicació, Denúncies de l'Altraveu, Eleccions 2015\nA veure; si el responsable dels mitjans de comunicació és una persona que es dedica en el seu blog i en el seu faceboock a insultar, blasfemar, i dir lo que li sembla lliurement amb mala educació, què s'en pot esperar si dirigeix un mitjà públic? Que ha de tenir a persones "subornades" per tal de que publiquin el que a ell li sembli. Fins que aquesta "persona" no plegui, no hi ha res a fer.\n30 d’abril de 2015, a les 13:46\nEs pot constatar un clar domini de la censura a l'Actual, com a mínim, el virtual. Quan pengen "algo" que els perjudica, ja sigui la notícia aquesta que comenteu, com la informació del Ple, o qualsevol cosa que n'han de parlar per "collons", tot i que no els interesa, publiquen de seguida qualsevol notícia per tal de fer correr el sumari, i desaparegui de seguida el que no els interesas que surti. QUINA VERGONYA!!!!!!!!\n2 de maig de 2015, a les 19:03\nL'Ajuntament ja ha presentat els "descàrrecs" a l'Oficina Antifrau? Per cert, la persona que els ha de redactar també va entrar "per enxufe", oi? Tot plegat, fot una pudor....\n5 de maig de 2015, a les 13:56\nPer què no podeu enviar les cròniques dels mítings cada partit?\n10 de maig de 2015, a les 21:35\nlaltraveu@gmail.com ha dit...\nNO entenem aquesta pregunta que ens fa aquest anònim:\n10 de maig de 2015, a les 21:59\nEl que vull dir és que si ells escriuen a l'Actual les notícies del seu partit, per què els altres partits no es poden escriure les seves cròniques dels seus mítings?\n11 de maig de 2015, a les 11:22


Noves especificacions per a les mascaretes higièniques | Pixabay\nEl Ministeri de Sanitat, Consum i Benestar Social regula l'ús de la mascareta\nper Alejandro Cañete 17/11/2020 12:20h\nÉs un dels molts debats que hi ha hagut al llarg de la pandèmia: totes les màscares ens protegeixen de no contagiar-nos o hi ha algunes que no serveixen? Durant els primers mesos, des de Sanitat fins i tot no es veia necessari l'ús de mascaretes si consideràvem que no teníem el virus o érem persones de risc. Però com han anat fent amb altres casos, han anat canviant el criteri i finalment es va decretar el seu ús obligatori per a majors de sis anys, tant en exteriors com en interiors.\nSón molts els tipus de mascaretes que ens hem trobat en el mercat i no sempre hem sabut amb seguretat si aquestes ens protegeixen o no. Ara, el Ministeri de Consum ha confirmat que té previst prohibir un tipus de mascareta que, al principi, es consideraven de les més segures: les mascaretes higièniques amb vàlvula d'exhalació o antiretorn.\nQuedaran prohibides aquelles mascaretes que permetin que l'aire exhalat surti fora, ja que incompliria l'ús lògic de les mascaretes, que és minimitzar l'intercanvi de partícules de l'aire exhalat o la projecció de gotes respiratòries. Aquesta prohibició es recull en un esborrany d'una ordre que podria ser publicada en els pròxims dies. En elles es recorda que aquestes gotes respiratòries, que són un focus important de contagi, es produeixen quan una persona respira, parla, tus o esternuda.\nEl ministeri hauria sotmès ja aquest esborrany a informació pública i, per tant, agilitza el seu tràmit reduint-lo a set dies per raons d'urgència. El text també recull que perquè es puguin seguir venent aquest tipus de mascaretes per a un altre tipus d'usos «haurà d'aclarir-se en l'etiqueta de forma destacada».\nNoves especificacions per a les mascaretes higièniques\nL'ordre que prepara el Ministeri de Consum no només vol regular la venda concreta d'aquest tipus de mascaretes, sinó que inclou tot un seguit de requisits necessaris perquè una mascareta higiènica estigui al mercat. Una d'elles és que s'han de considerar segures, és a dir que el seu material no impedeixi o doni problemes per respirar. A més no han de permetre inhalar substàncies que puguin ser perilloses i amb el contacte amb la pell no han de causar molèsties, al·lèrgies o altres efectes adversos per a la salut.\nTambé queda prohibit que tinguin elements tallants o punxants, com poden ser les grapes. Si en la seva fabricació s'usen substàncies o barreges químiques, s'haurà de garantir la seva seguretat en factors com la possible inhalació, la població de destinació o el temps d'exposició.\nL'esborrany també fa esment a les mascaretes per als infants. Es demana que es tingui en compte la normativa de seguretat, especialment pel que fa als cordons i cordes ajustables. Demanen que es puguin subjectar sense haver de fer nusos.\nS'especifica que tota mascareta higiènica ha d'ajustar-se perfectament a la boca i al nas. Han de garantir que el sistema de subjecció sigui prou resistent per no trencar-se. Es demana que s'informi en l'envàs que estaran protegides contra qualsevol contaminació.\nFinalment, s'introdueixen dues característiques concretes per a aquelles mascaretes transparents fabricades per poder llegir els llavis. D'una banda, els materials han de ser prou transparents perquè siguin realment efectives. De l'altra, si aquests materials impedeixen el pas de l'aire inhalat o exhalat, s'haurà d'inspeccionar que permeten respirar o que no suposen un altre risc prolongat.


AUDIR celebra el seu 15è aniversari – AUDIR\nAUDIR celebra el seu 15è aniversari\n18 septiembre, 201624 julio, 2018\n15È ANIVERSARI D’AUDIR\nEl passat dia 18 de febrer de 2016, l’Associació UNESCO per la diàleg interreligiós, AUDIR, va celebrar el seu 15è aniversari a la sala d’actes de l’escola Marista de la Immaculada de Barcelona.\nHa sigut un repàs de 15 anys de treball, d’experiències i de trobada amb tots els socis i col·laboradors, que durant tot aquest període han ajudat als projectes de diàleg interreligiós, un treball per afavorir el diàleg i la cultura de pau entre les diferents tradicions.\nEntre les iniciatives que es van presentar durant l’acte, destaquem el projecte de joves «Bridge Builders» i a la posada en marxa de la xarxa que coordina grups de diàleg interreligiós d’àmbit local al voltant dels territoris de parla catalana.\nLa Coral Interreligiosa per la Pau d’AUDIR ens va interpretar un recull del seu repertori interreligiós, en la qual participen cantants de totes les confessions.\nAgraïm especialment la participació del periodista Antoni Bassas, que va comptar amb els comentaris mensuals de Panikkar al matinal del Catalunya Ràdio. Bassas va remarcar l’interès que van despertar aquestes converses.\nL’acte també va tenir les intervencions del director general d’Afers Religiosos, Enric Vendrell, i d’un dels impulsors de l’AUDIR des del Centre UNESCO, Fèlix Martí, van donar la seva visió els diferents membres de grups de joves, grups de diàleg i dels projectes de l’Associació.\nUs deixem l’àudio de l’acte perquè pugueu compartir amb nosaltres aquest dia tan especial. Gràcies.\nPer acabar uns deixem els links d’alguns reculls de premsa que s’han fet ressò de la celebració.\nGràcies a tots els que heu fet possible La Nit de les Religions.\nLa Nit de les Religions - 16/09/2017


El nostre servei de manteniment informàtic Massanes i suport tècnic informàtic correspon a serveis constants preventius i resolutius en les instal·lacions del client i remotament, amb l'objectiu de prevenir i incentivar actuacions correctives. A Gestinet Massanes, també realitzem el monitoratge dels servidors i usuaris a cada client per a poder oferir més i millor control, donant una resposta més ràpida i efectiva en cada actuació i situació.\nA Gestinet Massanes només utilitzem plantilla professional pròpia qualificada\nÉs important destacar, sobretot en el sector outsourcing de serveis de manteniment informàtic Massanes, que tots els tècnics informàtics de Gestinet són professionals experimentats en plantilla, fixes ubicats a Massanes, pel que no utilitzem la modalitat de subcontractació i/o utilització de perfils freelance, ja que aquestes modalitats van en decrement del servei i satisfacció del client.\nIgual que oferim un servei de manteniment informàtic Massanes periòdic, preventiu, expert i exigent, també disposem d’altres serveis vitals per a qualsevol empresa avui dia, utilitzant sempre les tècniques i metodologies més innovadores i eficients.\nEl nostre servei informàtic a Massanes disposa d'un temps màxim de resposta sobre incidències de 3 a 4 hores. Actualment donem resposta immediata.\nTots els nostres tècnics de suport informàtic a Massanes disposen com a mínim de Grau Superior Informàtic en Sistemes Informàtics.\nVinculem per a cada client de manteniment de sistemes informàtics a Massanes un mínim de 2 tècnics directes per a ser el més resolutius i precisos possible.\nEls clients disposen els telèfons mòbils dels tècnics vinculats per a que puguin contactar directament i ser més resolutius i efectius en el servei de suport informàtic a Massanes.\nDisposem de tècnics fixes i estables per a donar un servei de manteniment informàtica Massanes estable i ràpid sense sorpreses ni esperes.\nEls nostres clients de serveis IT a Massanes disposen d’una potent Extranet per a la gestió completa del seu servei.


Bones pràctiques per a la detecció i intervenció del maltractament infantil - Barcelona | TSCAT\nBones pràctiques per a la detecció i intervenció del maltractament infantil - Barcelona\nInici: 03 octubre 2019\nFi: 22 octubre 2019\nDates: 8, 15 i 22 d’octubre de 2019\nFormació teòrico‐pràctica per tal de conèixer i analitzar les diverses situacions de sospita o certesa de maltractament infantil que afecten a infants i/o adolescents; i donar pautes, criteris tècnics i eines de detecció i intervenció per l’abordatge d’aquestes situacions per aplicar‐les a la pròpia activitat professional o com a formació especialitzada pels assistents al curs.Es presentaran experiències de bones pràctiques des de diversos àmbits d’actuació, serveis i professionals.\nDefinició i marc conceptual sobre el maltractament infantil. Tipologia de maltractaments infantils i estudis a nivell internacional, a l’Estat Espanyol i Catalunya. Marc legal sobre la atenció i protecció dels infants en situació de maltractament infantil.\nEl Model Ecològic sobre l’etiologia del maltractament infantil de Jay Belsky . Interacció entre les dimensions de risc i de protecció, i factors de vulnerabilitat i resiliència en infants maltractats seguint a Gabriela Morelato. Criteris tècnics davant les situacions de sospita o certesa de maltractament infantil. La detecció i intervenció en les situacions‐problema amb infants/adolescents i les seves famílies.\nProtocols i eines de coordinació sectorials per l’abordatge dels maltractaments infantils. El diagrama de fluxos i circuïts en l’àmbit educatiu per a la seva detecció i intervenció. Protocols i eines de detecció i intervenció amb els maltractaments infantils des de l’àmbit sanitari. Protocols i eines de coordinació territorials per l’abordatge dels maltractaments infantils.\nEines i criteris per a l’observació i l’anàlisi del context de la intervenció social i educativa; Transversalitat i treball en xarxa. Bones pràctiques per a la millora de la intervenció social i educativa en situacions d’infants/adolescents en risc de maltractament infantil.\nSessions de caràcter més teorico‐conceptual, seguides de seminari grupal amb l’anàlisi de casos pràctics de cóm realizar la intervenció de forma més contextualitzada i concreta\nSeguint el model ecològic de Belsky, i la interacció entre les dimensions de risc i protecció i els factors de vulnerabilitat i de resiliència de Gabriela Morelato.\nJosep Maria Torralba Roselló\nTreballador social, Llicenciat i Doctor en Sociologia. Professor de la UFR Escola de Treball Social i membre del Grup de Recerca i Innovació en Treball Social (GRITS) de la Universitat de Barcelona. Ex‐tècnic de la Direcció General d’Atenció a la Infància i l’Adolescència (DGAIA), Departament de Treball, Afers Socials i Famílies, Generalitat de Catalunya. Membre de la Comissió d’Infància i Família del Col.legi Oficial de Treball Social de Catalunya. Investigador en l’àmbit de l’atenció a la infància i l’adolescència en situació de risc o desprotecció social.


Amplicació de la Biblioteca Can Casacuberta - Arquitectura Catalana .Cat\nElena Cánovas Méndez\nAntonio Sanmartín Gabás\nAmplicació de la Biblioteca Can Casacuberta\n© Antonio Sanmartín Gabás\nC. Mossèn Anton Rumeu, 40-48\nAmb l'ampliació, la Biblioteca Can Casacuberta-Espai Betúlia, passa a tenir 4.800m2 i concreta l'oportunitat de completar els serveis bibliotecaris i constituir-se en un centre cultural de referència a la ciutat de Badalona tant en el foment de la lectura com en la promoció de la creativitat amb la paraula. El Servei de Biblioteques de la Diputació de Barcelona ha tutelat la definició del programa i equipament fins a l'entrada en servei del conjunt rehabilitat sobre les naus industrials aixecades en 1907. L'Ajuntament de Badalona (Josep Massot de l'Àrea d'Urbanisme i Habitatge-Millora Urbana i Joan Main de l'Àrea de Cultura) és la propietat que amb diverses interrupcions ha contractat les obres en diverses fases.Poch i Moliner realitzen una primera rehabilitació que arriba a la meitat de les naus.L'any 1996, l'Institut Municipal de Promoció de l'Ocupació (IMPO) encarrega a Antonio Sanmartín G. de Azcón el projecte i direcció d'obra de l'equipament bibliotecari. El 1999 Millora Urbana contracta ASZ arquts. S.L. l'Adequació i Terminació de les obres. La primera biblioteca pública de la ciutat de Badalona va ser fundada el 1929, El 1966 la Xarxa de Biblioteques de la Diputació de Barcelona arriba a Badalona amb la inauguració de la Biblioteca Popular de Sant Anastasi. En els anys 50 al dels 70 es produeix el creixement de la població de Badalona. La modernització i automatització de la Xarxa de biblioteques s'inicia el 1992. Algunes estadístiques des de l'any 2000 donen 260.000 visites a les biblioteques per a una població de 210.000 habitants, 50.000 usuaris, 180.000 préstecs i un fons total de 75.000 llibres. L'Espai Betúlia és un equipament vinculat a la Biblioteca de Can Casacuberta, té per missió fomentar la divulgació de la paraula i les lletres en un sentit molt ampli i la seva interrelació amb la resta de les expressions artístiques. L'Espai Betúlia tindrà una clara vocació cosmopolita: Ha de ser una finestra oberta al món que ens acosti a les expressions literàries i orals del mosaic cultural del món. L'estructura de pilars i gelosies de fosa suportaven les encavallades de fusta. El projecte substitueix aquestes encavallades per unes encavallades asimètriques recolzades sobre la gelosies reblades. Les encavallades disposades en acordió queden fixades entre si pels extrems i permet forma les obertures a nord-oest i sud-est. El vidre és vertical. La llum és suma de freda i càlida La radiació directa es trosseja abans d'arribar als plans de treball. Els pilars de fosa només suporten la coberta. L'hemeroteca del nivell intermedi descansa sobre les potes primes dels buits romboïdals de la llosa de formigó i deixen caure la llum. Són també paraments tècnics (llum, aire, millora acústica, dades ,...). Totes les superfícies de fusta de ucume, avet i xapa galvanitzada són perforades. El sostre de formigó s'ha encofrat sobre canyís per evitar rebots. El sòl és continu de magnesita d'alta duresa superficial. La coberta està acabada en zinc.Com a autors del projecte, afegim el nostre reconeixement a l'excel lent disposició de Construccions Sabater i dels industrials que van intervenir. En espacial a Juan López que va ser el sastre que aplantilla i va cosir el mantell geomètric de zinc de la biblioteca.\nAutor: ASZ arquitectes


El PP exigeix defensar a Almassora dels peatges que el PSOE planeja per a l’A-7\nBlay presenta una moció per a garantir la gratuïtat de l’autovia que "el PSOE estudia cobrar als usuaris i que té bloquejada entre Vilanova y La Jana"\nEl Partit Popular d'Almassora defensarà els drets dels veïns de la localitat enfront dels peatges que el PSOE planeja implantar en les autovies gratuïtes. “En la nostra província l'afectada seria l'A-7. Una autovia que el Partit Popular va executar en el tram entre Almenara i Vilanova d'Alcolea, i que el PSPV ha decidit paralitzar entre Vilanova i La Jana”.\nPer a Vicente Blay, regidor del PP a Almassora, “hem de garantir que els drets dels veïns estan progetits”. Per aquest motiu, “i enfront d'un PSOE l'únic desig del qual és recaptar de les famílies cobrant per l'ús d'infraestructures que sempre han sigut gratuïtes, hem presentat una moció que es debatrà la setmana pròxima en ple i que exigeix que l'A-7 seguisca sent gratuïta”.\nPer al regidor del PP, “és necessari garantir inversió i no promoure accions que solament cerquen cobrar als veïns”. Des del PP, assenyala Blay, “estarem al costat dels veïns, i per açò confiem que aquesta iniciativa siga recolzada per tota la corporació, perquè l'objectiu que persegueix és garantir que aquesta autovia que és gratuïta, ho seguisca sent”.\nAixí mateix, la iniciativa que defensarà Blay també reivindica la necessitat de “garantir la inversió que el Govern del PP va programar per a la nostra província”. “Enfront d'un PSOE que solament planteja cobrar en lloc d'invertir, exigim el desbloqueig dels 434 milions d'euros que han de permetre l'execució del tram d'autovia comprès entre Vilanvoa d’Alcolea i La Jana”.\nEn aquest sentit, ha assenyalat Blay, “tendim la mà a totes les forces polítiques d'esquerra representades en l'Ajuntament d'Almassora, perquè es sumen a aquesta defensa dels interessos dels veïns en la qual tots hem d'estar implicats”.


Baltarga - Fires, festes, oci i llocs per visitar.\nBellver de Cerdanya - Baltarga (Nucli antic)\nArribats al petit nucli de Baltarga i tot just haver deixat la carretera, trobem la que és la construcció civil més destacada d’aquest petit poble, la casa de Cal Grau .\nBellver de Cerdanya - Baltarga (Cal Grau al nucli antic)\nLa casa és una construcció típica de l’època moderna (segles XVI-XVII), conjunt format per dos edificis units per un cos més petit amb portal d’arc de mig punt . L’edifici de la dreta, d’altura més considerable, amb finestres de llinda i brancals de pedra, li confereix un aspecte defensiu a la masia.\nAl bell mig del poble trobem la petita església de Sant Andreu de Baltarga , consagrada el 30 d’octubre de l’any 891 pel bisbe d’Urgell Ingobert a prec del cavaller Sanç que donà a l’esmentada església totes les seves vinyes que posseïa a les planes de Baltarga.\nBellver de Cerdanya - Sant Andreu de Baltarga\nLa part romànica de l’edifici que ens ha arribat correspon al segle XI . Es tracta d’una església d’una sola nau amb dos arcs faixons, coberta amb volta de canó, capçada a llevant per un absis semicircular , del qual en veiem únicament una part, doncs la resta quedà enquibida en la construcció de la sagristia el segle XVIII , quan es van portar a terme importants reformes a l’edifici, com la obertura de dues capelles laterals . La pica heptagonal del baptisteri, del segle XIII, actualment es troba a l’entrar a mà esquerra. A l’esquerra del temple s’aixeca un campanar de torre , de base quadrada, de dos pisos i coberta piramidal.\nCal destacar la porta d'accés de triple arcada de punt rodó. L'arcada interior és adovellada amb carreus de tamany mitjà. Per damunt una arcada de poc gruix d'aparell de tamany petit disposat a rengle seguit i per damunt una arcada amb un fris de dents de serra.\nA l’edifici resta encara algun vestigi de pintura mural als arcs torals . La decoració pictòrica era molt més extensa, ocupant l’absis i els arcs que el precedeixen. Al Museu Diocesà d’Urgell es conserven frescos procedents d’aquests arcs amb la Verge en majestat, les figures de Caïm i Abel i l’Agnus Dei envoltat d’àngels. Procedent també d’aquesta església és el frontal romànic d’altar , pintura sobre taula, conservat al Museu Nacional d’Art de Catalunya (MNAC ), pintat pel mestre Alexander vers el 1200 dC Al centre apareix la Maiestas Domini , envoltada pel tetramorf. Al laterals alguns apòstols identificats amb el nom i a l’últim quadrant la crucifixió. El tractament dels rostres presenta característiques de l’art bizantí.\nCom arribar a Baltarga ?