Les desavinences amenacen l'espai dels comuns amb el 26-M a tocar - El Temps\nLes desavinences amenacen l'espai dels comuns amb el 26-M a tocar\nLa divisió entre Catalunya en Comú i Podem en diversos municipis catalans fa perillar les aspiracions de canvi de l’esquerra ‘transformadora’.\nAda Colau, Xavier Domènech i Elisenda Alamany en un acte de campanya el 2015 | Efe / Arxiu\nL’any 2015 s’imposaren les alcaldies del “canvi” gràcies al desallotjament del PSC per part de partits emergents d'esquerra, tant d'àmbit estatal com de català. Sobretot, en diversos municipis catalans situats a les comarques del Baix Llobregat i el Vallès Occidental. Es tracta de localitats amb una forta importància demogràfica. L’alteració del mapa polític es va produir a causa del creixement de les quatre opcions polítiques d’esquerres proclius al dret a decidir: Catalunya en Comú-Podem, la CUP, i Esquerra Republicana.\nEn aquest sentit, en els passats comicis d’àmbit local, Sabadell, Ripollet, Barberà i Cerdanyola van ser conquerides per aquestes forces emergents. Concretament, a Sabadell mai no havia governat l’independentisme. En altres demarcacions, amb alcaldes de perfil independent i sota paraigües electorals municipalistes relacionats amb la CUP, com ara José M. Osuna a Ripollet i Carles Escolà a Cerdanyola, conqueriren la batllia. A Barberà del Vallès l'alcaldia fou presa per l'òrbita dels comuns i alguns escindits del PSC. Alhora, l'esquerra independentista passava a ser cap de l’oposició a Sant Cugat del Vallès, on tradicionalment guanya el sector de l’extinta Convergència. Passà el mateix a Badia del Vallès, encara dominat pels socialistes. El creixement d'aquests partits no tenia precedents.\nQuan resta una vintena dies pels comicis locals catalans de 2019 que coincideixen amb els europeus, el panorama per formacions com ara Catalunya en Comú i Podem, totes dues elementals en el canvi de 2015, és ben diferent. I és que la desunió de la “nova esquerra” fa perillar l’entrada o la continuïtat d’aquest espai polític en moltes alcaldies del Principat.\nLa responsable d’Organització de Catalunya en Comú, Susana Segovia, declarà ara fa un any que “no contemplem com a escenari anar separats enlloc", tot al·ludint a l’espai de confluència de comuns i Podem que, fins al moment, han concorregut conjuntament en conteses electorals. Gairebé un any més tard d'aquell pronòstic, els comuns assumeixen que Podem es presentarà per separat en molts municipis.\nAltrament, quan les eleccions municipals són a la volta de la cantonada, en ciutats importants del Principat com ara Terrassa, Sabadell, Cerdanyola del Vallès, Ripollet, Barberà del Vallès, Badia del Vallès, Palau-Solità i Plegamans, Rubí (Vallès Occidental) Girona (Gironès), Manresa (Bages), Sant Boi de Llobregat, el Prat de Llobregat, Sant Andreu de la Barca (Baix Llobregat) Badalona, Sant Adrià de Besós, (Barcelonès) i Mataró (Maresme), Catalunya en Comú i Podem no han aconseguit entendre’s per concórrer junts en la mateixa candidatura. Per tant, es presentaran en llistes diferents. Parlem de municipis on hi ha entre 15.000 i 220.000 habitants.\nLa discordança entre comuns i Podem es deu, en bona part, a la discrepància entre dues estratègies ideològiques. Per una banda, la que reivindica un sobiranisme desacomplexat i que va defensar des del principi el compromís amb el referèndum l’1 d’octubre. L’exemple més destacat en aquest sentit és el de l’exdirigent d’Esquerra Unida i Alternativa (EUiA), Joan Josep Nuet, que ha participat en actes independentistes i recentment ha estat escollit diputat al Congrés per Esquerra Republicana. Per l’altra banda hi ha el sector que es va resistir a participar en l’1-O i que no comparteix les tesis independentistes. L’espai dels comuns ha estat navegant entre dues aigües i l’enfrontament entre les dues visions s’ha evidenciat. De fet, la passada legislatura ja va estar marcada pels conflictes entre els diputats d'Iniciativa i de Podem, que compartien grup al Parlament, a causa del posicionament envers el full de ruta independentista, sobretot el 6 i 7 de setembre, quan s’aprovaren les lleis de desconnexió. A dia d’avui, la fractura ideològica s’ha estès a diversos municipis.\nEn alguns dels territoris on Podem i Catalunya en Comú es presenten en candidatures separades, un sector dels mateixos comuns s’ha distanciat per concórrer juntament amb la formació de Sobiranistes d'Elisenda Alamany i Joan Josep Nuet, agrupació que ha fet aliances amb la CUP i ERC a Badalona i només amb ERC a Barcelona. Així, la badalonina Dolors Sabater, independent i propera a la CUP, que va ser escollida alcaldessa el 2015, ha acollit el sector més sobiranista dels comuns i ha unit forces amb ERC per presentar-se amb el nom de Badalona Valenta. Per tant, la fórmula En Comú Podem no es repetirà perquè mentre la direcció de Catalunya en Comú avala una llista al marge de Sabater, encapçalada per Aida Llauradó, d’Iniciativa per Catalunya, Podem Badalona ha decidit no presentar-se a les municipals d'aquesta ciutat del Barcelonès. I és que la direcció catalana de Podem els obligava a fer-ho amb la marca En Comú, quan la secció local badalonina ja havia pactat amb Dolors Sabater.\nTerrassa, que juntament amb Sabadell exerceix la capitalitat del Vallès Occidental, també ha experimentat divisions al si d'aquest espai. En aquest cas, han estat Iniciativa per Catalunya i EUiA les que han apostat per una llista al marge de l'oficial de Catalunya en Comú. En canvi, Terrassa en Comú i Podem Terrassa sí que aniran de la mà. En aquesta ciutat, l'esquerra emergent va quedar a prop el 2015 de fer fora el PSC de l'alcaldia, partit que ha dominat el consistori des de la recuperació de la democràcia. Els comuns, amb sis regidors, van explorar un acord amb Esquerra Republicana (quatre) i la CUP (un), que necessitava del suport extern de la llavors Convergència, que comptava amb tres regidors. El PSC, amb nou regidors de 27, no va ser apartat del Govern local. Aquesta possibilitat podria ser ara més remota amb la fragmentació esmentada de l'espai dels comuns, que el 2015 es va presentar amb una coalició unitària, Terrassa En Comú.\nA Girona, els comuns es presentaran en dues llistes diferents de cara a les eleccions municipals del proper 26 de maig. Els comuns gironins tenen intenció de presentar-se amb Podem, però per altra banda existeix un corrent sobiranista que empatitza amb les tesis de l’ex-diputada al Parlament de Catalunya pels comuns, Elisenda Alamany, que ara es presenta a Barcelona juntament amb Ernest Maragall per ERC. De forma que, a la capital del Gironès, els comuns sobiranistes han anunciat que es presentaran amb Guanyem Girona, una proposta impulsada per partits com la CUP, MES i Pirates, entre altres.\nD’altra banda, amb l’enforcall entre cupaires i comuns sobiranistes a Cerdanyola i Ripollet, tots dos espais aspiren a retenir la batllia. Una altra gran escomesa és mantenir l’Ajuntament de Sabadell, on ERC i la Crida (CUP) preveuen consolidar la batllia amb l’espai dels comuns dividit. I és que la unió entre Sabadell en Comú i Podem Sabadell s’ha bifurcat. I fruit d’això han sorgit tres llistes provinents del mateix espai: Sabadell en Comú, Podem Sabadell i Ara Sabadell. L’última és la llista dels desencantats amb Podem.\nUn altre municipi del Vallès Occidental on el pacte entre Comuns i Podem s’ha esbotzat és a Barberà del Vallès, on ambdues candidatures es presenten per separat, tot trencant el pacte que els dugué a ser la principal força de l’oposició. A Rubí, els comuns es presenten per separat d'EUiA, que avala la llista de la CUP. I d’una altra localitat del Vallès Occidental, Palau-solità i Plegamans, han eixit tres llistes diferenciades del què va ser En Comú Podem a la demarcació el 2015. Per una banda es presenta Palau en Comú; per l’altra, Podem Palau; i per acabar Guanyem Palau Ecologistes.\nAl municipi baixllobregatí de Sant Andreu de la Barca, amb poc més de 27.000 habitants, també hi ha tres llistes que provenen de l'espai dels comuns: l'escissió dels comuns Sí es Pot [sic], Podem i Catalunya en Comú. Al municipi baixllobregatí han trencat l’aliança que va obtenir un resultat històric amb cinc regidors, la segona llista més votada el 2015, només per darrere del PSC. Un altre municipi del Baix Llobregat, Viladecans, protagonitza una ruptura múltiple. Fins a tres llistes viladecanenques han eixit de l’extinta unió entre comuns i podemites. Així doncs, al consistori es concorreran Podem Viladecans, Viladecans Sí que es pot i Viladecans en Comú.\nI a la vora del Besòs, la ciutat de Sant Adrià també ha estat testimoni de les discrepàncies tàctiques. A finals d’abril, l’assemblea local d’En Comú Podem va anunciar que es presentaria a les eleccions municipals com a Sant Adrià en Comú, tot coordinant-se amb Podem Sant Adrià. Però recentment una nova llista ha vist la llum: Movem Sant Adrià-En Comú Guanyem (MSA), que estarà encapçalada per l’actual regidor d’ICV-EUiA Gregorio Camacho. Menys divisió hi ha al Prat de Llobregat, on comuns i Podem aniran per separat, tal com ja va passar el 2015, quan els primers van assolir 11 regidors -i l'alcaldia- i els segons dos.\nAl Garraf, i més concretament a la capital, Vilanova i la Geltrú, concorren Som VNG (Podem) i Vilanova en Comú. També a Sitges hi ha dues candidatures, Guanyem Sitges i Comuns Verds de Sitges. Més al nord, a Manresa s’ha forjat una aliança entre CUP, EUiA i Som Alternativa, la formació de l’exdirigent de Podem, Albano Dante Fachín. El fenomen d’allunyament entre Podem i comuns es fa palès també a la capital del Bages, ja que ambdues formacions faran campanya pel seu compte.\nAl Maresme també hi ha hagut desunió de l’esquerra. Concretament a la capital comarcal, Mataró, atès que de la cohesió entre Comuns i Podem (Volem) ha fet brollar una nova llista que pertany a l’escissió independentista anomenada Som Alternativa. Enguany, l’espai que comanda al Principat Albano Dante Fachín és una nova oferta electoral. En canvi, Mataró en Comú Podem resta unificat. Val a dir que, en l’espai de l’esquerra independentista, la CUP Mataró i Som Alternativa finalment no han arribat a un acord per presentar-se junts.\nAra, amb la vista posada en els comicis del 26 de maig, les esquerres alternatives es pregunten quina és la millor forma d’abordar una cita electoral que es preveu positiva per l’embranzida del 28-A, però que queda mancada, en alguns casos, d'aliances estratègiques. De moment, el problema més gran amb què topa l’esquerra ‘transformadora’ és la falta d’unitat en diversos municipis, fet que propicia una oferta electoral molt ampla i, de retruc, la fragmentació del vot, tot provocant una pèrdua d’edils substancial. Malgrat aquest factor, en molts municipis l'esquerra alternativa aspira a continuar creixent.\nLes esquerres venen d’obtenir bons resultats i pot ésser que el 26-M es culmini amb èxit la tendència a l’alça, però a hores d’ara la possibilitat de sorpasso trontolla a dues setmanes i escaig de la jornada electoral. En primer lloc, pel desori que viu l’espai dels comuns a causa de l’onatge independentista que s’ha emportat el sector sobiranista. I en segon segon lloc, per les divergències estratègiques al si de l'esquerra. Tot queda obert fins el dia de les votacions.


Les Biblioteques Municipals comencen les activitats d'estiu | Reusdigital.cat diari de Reus. Notícies i actualitat del Camp de Tarragona\nDurant cada dilluns de juliol es realitzarà el cicle 'Biblioteques amb DO', a la Biblioteca Central Xavier Amorós\nImatge d'arxiu d'una activitat en una biblioteca a Reus\nAquest dilluns comencen les activitats d'estiu a les Biblioteques Municipals de Reus. Concretament i durant cada dilluns del mes de juliol es realitzarà el cicle 'Biblioteques amb DO', a la Biblioteca Central Xavier Amorós, i posteriorment el mes d'agost i també els dilluns, però a la Biblioteca Pere Anguera, es realitzarà el cicle 'Biblioteca chill out', protagonitzat per músics de la zona.\nLa primera sessió serà aquest dilluns, excepcionalment per a públic familiar a dos quarts de 7 de la tarda, i es titula 'De la revista Patufet en surten algunes entremaliadures', a càrrec d'Albert Estenegre, que recorda el tradicional conte del Patufet amb un titella que apareix d'una caixa de música. D'altra banda, durant tot l'estiu, els divendres de juliol i agost, a les 10 del matí, i per a grups concertats tant a la Biblioteca Xavier Amorós com a la Pere Anguera, es realitzarà 'L'aparador de les meravelles', el joc de lectura d'aquest estiu 2018, que consta també de del club d'estiu per a lectors i lectores de fins a 13 anys (els dimecres a la tarda a la Biblioteca Central Xavier Amorós, i els dijous també a la Biblioteca Pere Anguera).\nEl joc de lectura d'estiu també compta amb l'exposició 'L'aparador de les meravelles', el mes de juliol a la Pere Anguera, i el mes d'agost a la Xavier Amorós. Una altra de les activitats és el joc de paraules amb Pompeu Fabra, a càrrec de Còdol Educació, i que s'ha batejat com a 'Tastaohlletres', i es du a terme els dimarts de juliol i agost, a dos quarts de 7, a la biblioteca Pere Anguera. Destacar també el taller 'Llegir & dibuixar', a càrrec de Francesc Miguel, una activitat que té l'objectiu d'explorar petits llibres estiuencs amb el dibuix, i que es durà a terme els dimecres de juliol i agost, també a dos quarts de 7, a la Biblioteca Pere Anguera.\nLa Biblioteca del Centre de Lectura du a terme també una proposta pensada per a petits, de 6 a 10 anys, titulada 'La volta al món a través dels contes', a càrrec de Marta Vidal. Aquesta activitat és gratuïta per a socis del Centre de Lectura i per als lectors de les Biblioteques Municipals. Per la resta d'assistents té un cost de 5 euros per sessió. Es realitzarà els dies 5 i 19 de juliol, i 2, 16 i 30 d'agost.\nDurant l’estiu, fins el 10 de setembre, l’horari de les Biblioteques Municipals canvia, i s’amplia l’horari de la Sala de col·lecció local per tal d’afavorir la consulta a estudiants i investigadors en el període de vacances. Biblioteca Central Xavier Amorós, als matins de dilluns a divendres, obrirà de 10 del matí a 2 del migdia, i a les tardes de dilluns a dijous, de 5 a 8 del vespre.\nLa Biblioteca Pere Anguera, per part seva, obrirà al matí de dilluns a divendres de 10 a 2 del migdia i les tardes de dilluns a dijous de 5 a 8 del vespre.\nExposició dels treballs finals de Batxillerat de l'alumnat del Gabriel Ferrater\nLa Biblioteca Central Xavier Amorós permet 'activar-se i desconnectar'


El racó d'en freejack: Alliberat el codi font de Multics\nEl racó d'en freejack\ndiumenge, de novembre 18, 2007\nAlliberat el codi font de Multics\nEl MIT allibera el codi font d'aquest sistema operatiu històric, moviment que podrà ser aprofitat especialment en el sector educatiu.\nTot i que a la majoria dels lectors no els sonarà de res, Multics és un dels sistemes operatius més influents de la història de la informàtica, ja que se'l pot considerar l'antecedent directe del Unix o, si es prefereix d'una manera més "romàntica", el seu pare. De fet, el mateix nom Unix és un joc de paraules amb Multics.\nLa longevitat d'aquest vell sistema operatiu ha estat molt llarga: d'ençà de la seva concepció el 1964 fins a l'apagat de la darrera instal·lació productiva, en el 2000, han passat ni més ni menys que 36 anys, més que tota la vida del Windows, Unix o Mac OS, els sistemes operatius més coneguts pel públic final. Entremig, una història que només coneixen els "geeks" més aficionats al món de la informàtica, i encara que ha estat prou silenciosa, ha impactat fins a tal punt de marcar el present i el futur del món no només de la informàtica corporativa i els grans servidors, si no també el de la microinformàtica.\nEn un moviment amb més caire romàntic que pragmàtic, el MIT (Massachusetts Institute of Technology, una institució amb un pes específic molt gran en el món de la informàtica) ha alliberat el codi font de la versió 12.5 d'aquest sistema operatiu, datada en el 1992. Aquesta ha estat una donació de l'empresa Bull, una altra històrica del món de la informàtica.\nL'alliberament del codi font de Multics poc podrà aportar als sistemes operatius moderns, i tot i això sí pot constituir-se com una bona eina en l'ensenyament de les carreres d'informàtica.\nPàgina web de Multics\nHistòria de Multics i notícia sobre l'alliberament del seu codi font\nposted by Guillem @ 4:23 p. m.\nUn racó on trobar-hi articles, escrits, anàlisis i opinions sobre el món de la informàtica i les noves tecnologies. Tot això procedent d'una sola persona: jo, Guillem Alsina.\nDell arriba a un acord amb Sun Microsystems per of...\nOpera allibera la quarta versió del seu navegador ...\nAnunciades les diferents versions i preus de Windo...\nAlliberat el SDK d'Android\nPublicada Fedora 8\nGoogle llança OpenSocial, una sèrie d'API's per a ...\nSIMO 2007 - Seguretat: les amenaces que ens espere...\nSIMO 2007 - e-life acosta les tecnologies de la in...\nSIMO 2007 - Els grans fabricants aposten per la in...\nSIMO 2007 - Toshiba Portégé R-500: potència lleuge...


Procès d'informació pública dels esborranys del Projecte dels Estatuts de l’Institut d’Estudis Baleàrics i del Projecte de decret d'Estatuts de l’Institut d’Indústries Culturals - Artxipèlag\nInici » Publicacions » Legislació cultural autonòmica » Procès d’informació pública dels esborranys del Projecte dels Estatuts de l’Institut d’Estudis Baleàrics i del Projecte de decret d’Estatuts de l’Institut d’Indústries Culturals\nProcès d’informació pública dels esborranys del Projecte dels Estatuts de l’Institut d’Estudis Baleàrics i del Projecte de decret d’Estatuts de l’Institut d’Indústries Culturals\nProcès d’informació pública dels esborranys del Projecte de decret pel qual s’aproven els Estatuts de l’entitat pública empresarial Institut d’Estudis Baleàrics i del Projecte de decret pel qual s’aproven els Estatuts de l’Institut d’Indústries Culturals de les Illes Balears\n1. L’article 40 de la Llei 13/2014, de 29 de desembre, de pressuposts generals de la Comunitat Autònoma de les Illes Balears per a l’any 2015, va disposar la creació de l’entitat pública empresarial Institut d’Estudis Baleàrics de les que preveu l’article 2.1b de la Llei 7/2010, de 21 de juliol, del sector públic instrumental de la Comunitat Autònoma de les Illes Balears, que té com a fins generals els relacionats amb l’ensenyament i la normalització lingüística de la llengua catalana, la promoció de la cultura de les Illes Balears i la seva projecció exterior, d’acord amb els seus estatuts.\n2. Mitjançant la disposició final cinquena de la Llei 18/2016, de 29 de desembre, de pressuposts generals de la Comunitat Autònoma de les Illes Balears per a l’any 2017, es va modificar l’article 40 de la Llei 13/2014 i es va disposar la creació de l’entitat pública empresarial Institut de la Llengua i la Cultura de les Illes Balears (ILLENC).\nAixí mateix es va preveure que, una vegada aprovats els estatuts de la nova entitat, s’extingís el consorci Institut d’Estudis Baleàrics, mitjançant la cessió global d’actius i passius, sense liquidació, en els termes prevists per l’article 127.5 de la Llei 40/2015, d’1 d’octubre, de règim jurídic del sector públic.\n3. La disposició final tretzena de la Llei 13/2017, de 29 de desembre, de pressuposts generals de la Comunitat Autònoma de les Illes Balears per a l’any 2018, modifica de nou l’article 40 de la Llei 13/2014 i recupera el nom d’Institut d’Estudis Baleàrics (IEB).\n4. D’altra banda, l’article 39 de la Llei 13/2017 preveu la creació de l’entitat pública empresarial Institut d’Indústries Culturals de les Illes Balears (ICIB), amb la finalitat d’impulsar el desenvolupament de les indústries culturals de les Illes Balears, dins el marc competencial definit a l’article 70 de l’Estatut d’Autonomia de les Illes Balears.\n5. L’article 35.1 de la Llei 7/2010 estableix que, en el cas de les entitats públiques empresarials, una vegada que hagi entrat en vigor la llei de creació de l’organisme, el Consell de Govern, a proposta de la persona titular de la conselleria d’adscripció, i amb l’informe preceptiu de la conselleria competent en matèria d’hisenda i pressuposts, ha d’aprovar els estatuts per decret.\n6. Atès que la Llei 13/2017 atorga a l’ICIB algunes de les competències que fins aleshores havien estat assumides per l’IEB, la tramitació dels dos procediments es du a terme de manera paral·lela.\n1. La Llei 4/2001, de 14 de març, del Govern de les Illes Balears.\n2. La Llei 7/2010, de 21 de juliol, del sector públic instrumental de la Comunitat Autònoma de les Illes Balears.\n3. La Llei 13/2014, de 29 de desembre, de pressuposts generals de la Comunitat Autònoma de les Illes Balears per a l’any 2015.\n4. La Llei 15/2014, de 16 de setembre, de racionalització del sector públic i altres mesures de reforma administrativa.\n5. La Llei 39/2015, d’1 d’octubre, del procediment administratiu comú de les administracions públiques.\n6. La Llei 40/2015, d’1 d’octubre, de règim jurídic del sector públic.\n7. La Llei 18/2016, de 29 de desembre, de pressuposts generals de la Comunitat Autònoma de les Illes Balears per a l’any 2017.\n8. La Llei 13/2017, de 29 de desembre, de pressuposts generals de la Comunitat Autònoma de les Illes Balears per a l’any 2018.\n1. Sotmetre els esborranys del Projecte de decret pel qual s’aproven els Estatuts de l’Institut d’Estudis Baleàrics i del Projecte de decret pel qual s’aproven els Estatuts de l’Institut d’Indústries Culturals de les Illes Balears a informació pública i posar-lo a disposició de les persones interessades a la Direcció General de Cultura, carrer de l’Uruguai, s/n i a la seva pàgina web (<http://dgcultur.caib.es>); a l’Institut d’Estudis Baleàrics, carrer d’Alfons el Magnànim, 29 i a la seva pàgina web (http://ieb.caib.es), i al Portal de Participació Ciutadana (<http://participaciociutadana.caib.es>) de la Conselleria de Cultura, Participació i Esports del Govern de les Illes Balears.\n2. Fixar el termini per a la informació pública en quinze dies hàbils des de l’endemà d’haver-se publicat aquesta Resolució en el Butlletí Oficial de les Illes Balears.\n3. Les al·legacions s’han de presentar a la seu de la Direcció General de Cultura, carrer de l’Uruguai, s/n, a la seu de l’Institut d’Estudis Baleàrics, carrer d’Alfons el Magnànim, 29, o a qualsevol dels llocs que determina l’article 16.4 de la Llei 39/2015, d’1 d’octubre, de procediment administratiu comú de les administracions públiques, i han d’anar adreçades a la Conselleria de Cultura, Participació i Esports (Direcció General de Cultura o Institut d’Estudis Baleàrics).\n4. Habilitar la possibilitat de presentar-hi al·legacions per mitjans telemàtics mitjançant l’apartat “Participació en l’elaboració de normativa” de la pàgina web de Participació Ciutadana del Govern de les Illes Balears (<http://participaciociutadana.caib.es>), dins del termini que s’estableix en l’apartat anterior, d’acord amb l’article 34.2 f de la Llei 3/2003, de 26 de març, de règim jurídic de l’Administració de la Comunitat Autònoma de les Illes Balears.


L'Associació d'Afectades de Fibromiàlgia dedica una tarda a activitats terapèutiques\n02/05/2019 Societat - Jordi Rodríguez\nL’Associació Catalana d’Afectades de Fibromiàlgia al Baix Empordà organitza avui una tarda d’activitats terapèutiques. La convocatòria es fa amb motiu dels actes del Dia Mundial de la Fibromiàlgia, que se celebra el 12 de maig. Les activitats, que es faran al Centre d’Atenció Primària de Palamós, fins a les vuit del vespre, inclouen diferents teràpies que ajuden a millorar la qualitat de vida de les persones que pateixen aquesta malaltia.\nLes activitats consten d'una sessió de ioga adaptat, amb Eduvigis Rubio, un taller de biodansa a càrrec de Noemí Carrera, i d'un taller de relaxació amb bols tibetans, que impartirà Gema Jaramillo. Teràpies per ajudar a fer més fàcil la vida de les persones afectades de fibromiàlgia. Un dels objectius principals, de fet, de l'Associació, com explica Núria Pérez, psicòloga i coordinadora de la jornada d'avui.\nLa delegació del Baix Empordà de l'Associació Catalana d'Afectades de Fibromiàlgia va néixer a Palamós a finals de l'any 2000 i ara ja està implantada a la majoria dels municipis més importants de la comarca. Treballa per donar suport a les persones malaltes de fibromiàlgia, una dolència que afecta entre un 2 i un 4 per cent de la població catalana, principalment dones. El símptoma més rellevant és un dolor generalitzat de músculs, articulacions i lligaments, acompanyat de cansament sever i rigidesa muscular. Són símptomes que apareixen al matí en llevar-se, i que empitjoren amb el repòs. Van acompanyats d'altres alteracions, per exemple, del son.


El Celler del Rial. Arenys de Mar. Vermut de dia, actuacions de nit a la bodega. – MENJA MARESME\naperitiu, Arenys de Mar, Vermut, Vins\nPublicat per menjamaresme el Novembre 5, 2013 gener 21, 2017\nArriba l’hora del vermut! Si una cosa es pot fer al Celler del Rial es fer el vermut. A dins, amb l’ambient de bodega o a fora a la millor terrasseta que hi ha quan surts del cine (després ho expliquem). Fan també torrades.\n-l’ambient: el Celler del Rial és un celler, amb estanteries plenes de vins, bótes i taules i bancs de fusta. Té la foscor necessària per intimar i per acollir-se i fins i tot retirar-se.\n-la varietat de vins\n-les actuacions dels caps de setmana amb una predilecció per rockabilly\n-els cartells de les actuacions que forren les parets dels lavabos\n-que estigui jut davant del Casalet, el cinema més antic d’Arenys i més autèntic (recordeu les files de seients de color verd i les cortines de color rosa?) i amb una programació que costa de creure per un poble tan petit, pelis dignes de la millor programació de Renoirs i Verdis. I que ens posin una tapa de crispetes amb la cervesa.\n-que només tinguin Moritz com a cervesa de tirador\nDemana una mulata i descobreix què és.\nEl Celler del Rial. Rial Sa Clavella, 15. Arenys de Mar. www.facebook.com/elceller.delrial/\nEntrada prèvia Cafè Rovira. Arenys de Munt.\nEntrada següent Restaurant tres turons. Arenys de Munt.


No ha anat com havia planejat [Jasper] - Página 2\npor Jasper Teller el Dg Feb 07, 2016 5:31 am\nRic, cònode en veure que tornem al noste terreny normal. Fer bromes relacionades amb la nostra mutua atracció era el que més feiem, i era quan em sentia més còmode amb ella.\n-T'asseguro que m'agrada més jugar als metges amb tu que fent practiques...\nSomric i li faig l'ullet, divertit. Encara que no diria que no a un polvo rapid si ens amaguessim a un racó de l'hospital, ella i jo. Però no és adecuat, ara mateix. Potser altre dia...\npor Cassie Harkness el Dg Feb 07, 2016 5:38 am\n—Potser algun dia podem jugar a metges en alguna estona lliure que tinguis de fer pràctiques— li pico l'ullet de nou, divertida.\nHe estat a punt de treure-li la llengua, però és el que ha fet la Kiara abans i no vull fer els gestos que fa ella. Suposo que és una mica injust que estigui pensant així. És a dir, ni tan sols la conec, a la Kiara aquesta, però... No em cau bé. I no li he de donar explicacions a ningú. Perquè tampoc sabria quines explicacions donar, sincerament.\n—Però avui no, avui he estat víctima de la conducció temerària i m'has de cuidar— li dic, encara en to de broma, i li somric obertament. Després trucaré la Wills.\npor Jasper Teller el Dg Feb 07, 2016 8:52 am\n-M'has llegit la ment, princess.-Ric.\nLi agafo la mà i somric. Espero que no li molesti que li agafi de la mà, però em fa sentir molt millor agafar-la de la mà. Llavors ve el metge i m'aixeco de cop, apartant-me.\nEl metge nega amb el cap, sense demanar-me explicacions. Es mira la Cassie i li diu que ja pot marxar, que torni al metge la semana que ve per comprovar que tot estigui en ordre.\n-La Kiara et demanava, Jasper.\n-Ara aniré...- veig com marxa i em miro la cassie.-Si vols quedem aquesta nit...\npor Cassie Harkness el Dg Feb 07, 2016 10:20 am\nSomric quan m'agafa la mà i li acarono suaument el dors amb el polze. Llavors entra el metge i jo enretiro la mà mentre ell s'aixeca. M'aguanto el riure en veure la reacció del Jasper i assenteixo mirant el doctor, que em diu que ja puc marxar a casa. I llavors li diu al Jasper que la Kiara el busca. Poso els ulls en blanc i m'aixeco del llit, notant una fiblada sota les costelles però ignorant-la.\n—Crec que em quedaré a casa, aquesta nit.\nHo he dit una mica seca, i quan me n'adono remeno el cap i li somric, anant cap a ell.\n—Però pots venir a fer-me companyia... Encara no has vist cada meva— agafo amb suavitat les puntes de la seva bata i em quedo més a prop seu.\npor Jasper Teller el Dg Feb 07, 2016 10:42 am\nEm quedo una mica parat quan diu que avui pensa quedar-se a casa seva i assenteixo. Val, si no vol no puc obligar-la... Però llavors diu que l'acompanyi...\n-Pensava que ja no t'agradava...\nLa agafo de la cadera suau i apropo els meus llavis al seus i li mossego suaument, abans de separar-me rient.\n-Envia'm la teva direcció i hi vaig després de pràctiques, val?\npor Cassie Harkness el Dg Feb 07, 2016 11:02 am\n—No pensis coses tan estúpides— somric.\nM'agafa de la cintura i tanco els ulls ronronejant suaument, però es separa. I em deixa amb ganes d'un petó, d'un petó com els que ens haviem fet en altres ocasions.\n—Sí, sí... Espera, fem una cosa— agafo el bolso i apunto la meva adreça en un tros de paper. Camino cap a ell amb el paper a la mà i li fico a la butxaca de la bata mentre li faig un petó a la galta, enganxant-me molt al seu cos —. Ens veiem aquesta nit, Teller...\nI marxo amb un somriure als llavis.


El Pacte Educatiu Global és una iniciativa del Papa Francisco per dialogar sobre la manera en què estem construint el futur de la planeta; una crida a unir esforços i realitzar una transformació cultural profunda, integral i de llarg termini a través de l'educació. "Educar és sempre un acte d'esperança que convida a la participació i a la transformació".\nUn món abraçat per una figura humana, amb els colors verd, blau i daurat, componen el logo oficial del Pacte Educatiu Global. Al centre del món hi ha la persona que realitza una acció de cura i protecció de la Casa Comuna que li ha estat confiada. La línia del cercle simbolitza a Déu, i expressa el principi i la fi de tot: l'ésser, la totalitat. El verd recorda la natura, el creixement, la renovació i també l'esperança, la possibilitat de "sembrar" somnis profètics. El blau, la nostra dimensió espiritual i la pau. Una pinzellada d'or representa la llum, el sagrat, perquè tot pacte i aliança pel bé comú té una mica de sagrat.\nClaus de l'PEG\nPer dur a terme el PEG és necessari un camí educatiu que involucri tothom, cal fer una aliança entre tots els components de la persona: entre l'estudi i la vida; entre les generacions; entre els docents, estudiants, famílies i societat civil ... Una aliança entre els habitants de la Terra i la "casa comuna". Una aliança que generi PAU, JUSTÍCIA I ACOLLIDA entre tots els pobles de la família humana, com també de diàleg entre les religions. Per a això, cal tenir en compte tres claus:\nLa primera d'elles és tenir la valentia de col·locar la persona en el centre. Per això es requereix signar un pacte que animi els processos educatius formals i informals que no poden ignorar que tot en el món està íntimament connectat i que es necessita trobar, altres maneres d'entendre l'economia, la política, el creixement i el progrés. Posar al centre el valor de cada criatura, en relació amb les persones i amb la realitat que les envolta, i es proposa un estil de vida que rebutgi la cultura del descart.\nLa segona clau és tenir la valentia d'invertir les millors energies amb creativitat i responsabilitat. L'acció proactiva i confiada obre l'educació cap a una planificació a llarg termini, que no s'aturi en l'estàtic de les condicions. D'aquesta manera tindrem persones obertes, responsables, disponibles per trobar el temps per a l'escolta, el diàleg i la reflexió, i capaços de construir un teixit de relacions amb les famílies, entre les generacions i amb les diverses expressions de la societat civil, de manera que es compongui un nou humanisme.\nL'última clau és tenir la valentia de formar persones disponibles que es posin a el servei de la comunitat. El servei és un pilar de la cultura de la trobada, servir significa treballar a la banda dels més necessitats, establir amb ells abans de res relacions humanes, de proximitat, vincles de solidaritat.


Jean-Claude Carrière és un escriptor francès; fou col·laborador de Buñuel durant l'última etapa del cineasta com a coautor de sis guions (entre el 1964 i el 1977) i com a redactor de Mi último suspiro, un llibre que recull les memòries de Buñuel que havia dit tantes vegades que no li agradava parlar de si mateix ni del seu cinema. A Carrière se li atribueix el petit inventari de les cinc obsessions de Buñuel: Déu, la mort, les dones, el vi i els somnis; amb aquesta cita comença Baxter la biografia del cineasta. Carrière és autor del llibre El Círculo de los mentirosos, aparegut a l'editorial Lumen.\nJean-Claude Carrière és un escriptor francès; fou col·laborador de Buñuel durant l'última etapa del cineasta com a coautor de sis guions (entre el 1964 i el 1977) i com a redactor de Mi último suspiro, un llibre que recull les memòries de Buñuel que havia dit tantes vegades que no li agradava parlar de si mateix ni del seu cinema. A Carrière se li atribueix el petit inventari de les cinc obsessions de Buñuel: Déu, la mort, les dones, el vi i els somnis; amb aquesta cita comença Baxter la biografia del cineasta. Carrière és autor del llibre El Círculo de los mentirosos, aparegut a l'editorial Lumen. (ca)\nJean-Claude Carrière (ca)


Pharmakos - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEl pharmakós (en grec: φαρμακός) era el nom d'un ritual de la religió de l'antiga Grècia que podia consistir en el sacrifici d'una víctima expiatòria o en l'exili, totes dues opcions amb finalitats purificadores d'un grup social.\n2 Simbolisme o realitat\n3 Personatges que en van ser víctimes\n4 Interpretacions antropològiques\n5 Pharmakós i farmacologia\nLa comunitat triava una víctima, que podia ser un esclau, una persona amb discapacitats físiques o un criminal i se l'expulsava en temps de desgràcies que afectaven a tota la ciutat: la fam, una invasió, una plaga, etc., o per una crisi marcada pel calendari, amb la creença que això portaria una purificació a aquell grup social. Aquesta tradició està recollida en relats sobre ciutats gregues i les seves colònies a la mediterrània. La víctima era guarnida amb fulles, portada en processó per la ciutat, de vegades caçada o perseguida per una multitud que l'assotava amb vares i el vilipendiava amb crits insultants fins a fer-lo fora de la ciutat. En algunes ciutats, com Abdera, el sacrifici s'havia dut a terme anualment en un dia específic. En general, però, almenys en la seva forma original, es creu que el sacrifici dels pharmakós no era part del calendari religiós oficial. Per Atenes i altres ciutats de Jònia estava connectat a les celebracions de la Thargelion. El primer dia de la Thargelia, un festival en honor al déu Apol·lo que se celebrava a Atenes, dos homes anomenats els "Pharmakoi", eren expulsats com una mena de sacrifici expiatori.\nEl sacrifici de pharmakós es va practicar fins als últims segles anteriors al cristianisme de forma habitual.\nSimbolisme o realitat[modifica]\nAlguns escrits (scholia) testimonien que no es tractava d'un ritual simbòlic sinó que els pharmakoi eren realment sacrificats: llançats des de dalt d'un penya-segat, després cremats i les seves cendres tirades a la mar. Però hi ha molts historiadors actuals que rebutgen aquesta idea, basant-s'hi en que el text més antic que descriu una cerimònia de pharmakós, el poeta iàmbic Hipònax d'Efes, parla d'uns pharmakoi que eren copejats i apedregats però no els mataven. Una explicació més plausible seria que de vegades eren víctimes mortals i de vegades no, depenent de l'actitud de la víctima. Altres autors de l'antiguitat que en parlen són: Aristòfanes, Lísies i Demòstenes, encara que les seves narracions no són gaire aclaridores doncs proporcionen poques dades. Diversos escriptors posteriors com Cal·límac, Estrabó i Plutarc proporcionen descripcions directes del ritual. També apareix esmentat en textos d'autors llatins: Virgili, Ovidi i Petroni. Gramàtics, lexicògrafs posteriors, així com escolàstics, demostren conèixer el ritual: Servi Maure, Suides, Joan Tzetzes .\nPorfiri informava d'una execució pel ritual del pharmakós, que havia presenciat a Rodes en un port de la ciutat, primer li havien donat a beure vi i després el van matar llançant-lo al buit. Segons Porfiri era una de les ciutats on feien el ritual durant el festival anual anomenat Crònia, en honor al déu Cronos. Estrabó en narra un de semblant que havia passat a Lèucada, on la víctima era un criminal condemnat a mort al qui van llançar per un penya-segat.\nAlguns autors neguen que l'important del ritual fos l'assassinat i que fins i tot podria ser una exageració dels cronistes; altres posen èmfasi en un altre aspecte,opinen que la característica principal del ritual estava en l'exercici unànime de la força per part de la comunitat ciutadana. Altres fan notar que no hi ha informes sobre el que passava amb la víctima després de ser copejada i expulsada; i que no es pot prendre aquest fet com a prova que no es tractés d'un sacrifici a mort, ans al contrari, potser si no hi han escrits sobre el que passava després és perquè se sobre entén que de totes maneres era una víctima mortal, doncs era poc probable que sobrevisqués en la solitud o que fos acollit en una altra comunitat.\nPersonatges que en van ser víctimes[modifica]\nEs creu que Isop (imatge), va ser víctima d'un pharmakós.\nAnton Wiechers, en la seva obra del 1961, "Aesop in Delphi" (Isop a Delfi), establia determinats paral·lelismes amb la biografia del fabulista Isop. Segons la narració llegendària de la seva vida, Isop va ser jutjat injustament i executat per la gent de Delfi fent servir un ritual que encaixaria amb l'esmentat pharmakós. Per exemple, Isop havia nascut deformat físicament, fet que coincideix amb el que diuen algunes descripcions de víctimes pharmakoi. Una altra coincidència és que va ser llançat per un penya-segat.\nLouis-Jules Gernet ha assenyalat que les característiques del pharmakós també es troben en alguns personatges mitològics, per exemple, la decapitació de Dolon, descrita com bruta i ràpida per al bé de la comunitat. Basat en les paraules que a la l'enciclopèdia Suides es fan servir per a descriure el ritual ( estolisménos, equipat, armat, decorat) Gernet també té la presumpció que el pharmakós podria haver estat una simulació o una màscara col·locada a una víctima.\nGregory Nagy, a la seva obra del 1979, "Best of the Achaeans" (El millor dels aqueus), comparava la mort d'Isop per pharmakós amb el pitjor dels personatges aqueus que surten a la Ilíada, Thersites. Més recentment hi ha dos treballs que analitzen el pharmakoi: Daniel Ogden (1997), en "The Crooked Kings of Ancient Greece" (Els reis amb malformacions de l'antiga Grècia); i Todd Compton (2006), "Victim of the Muses: Poet as Scapegoat, Warrior and Hero" (La víctima de les muses: De poeta a boc expiatori, guerrer i heroi). Compton fa un estudi sobre importants poetes que van ser exiliats, executats o que van patir judicis injustos, tant en la història com en personatges de llegenda i en mites grecs o indoeuropeus.\nL'antropòleg Jean-Pierre Vernant, és un dels que han estudiat el pharmakós\nJean Henri Maire va subratllar que els documents en què s'esmenten directament les víctimes de pràctiques pharmakós i amb sacrificis humans, en general, provenen principalment d'autors de començaments del cristianisme que volien condemnar les formes paganes d'adoració. La fiabilitat d'aquestes autors cal ser posada en dubte.\nJ.Derrida, fa un enfocament del pharmakós basat en la desconstrucció\nWalter Burkert i René Girard han escrit modernes investigacions sobre el ritual del pharmakós. Burkert ha descobert que aquestes víctimes humanes rebien un bon àpat abans de ser expulsats o sacrificats i, segons algunes fonts, en cas de mort, escampaven les seves cendres sobre l'oceà. Això corrobora la idea de catarsi, de ser un ritual de purificació social. Segons el filòsof Jacques Derrida, el pharmakós pot ser usat com un terme de desconstrucció vital. En el seu assaig "Plato's Pharmacy", Derrida deconstrueix diversos textos de Plató, com ara el Fedre i revela una interconexió entre els termes encadenats pharmakeia-pharmakon-pharmakeus i la notable absència de pharmakós. En fer això, ataca la frontera que separa l'interior i l'exterior, declarant que la part externa (pharmakós, mai emprada per Plató) està sempre preparada just al darrere de la part interna (pharmakeia-pharmakon-pharmakeus). Com a concepte, es pot dir que pharmakós està relacionat amb altres termes de la filosofia de J. Derrida, com ara "rastre".\nSir James George Frazer, un altre dels estudiosos de rituals religiosos\nAlguns autors han connectat el farmakós amb la pràctica de l'ostracisme, amb la qual un prominent polític era exiliat d'Atenes per una votació amb trossos de ceràmica (ostrakon). No obstant, l'exili per ostracisme només era per un temps determinat, mentre que el pharmakós era una expulsió de per vida.\nJean-Pierre Vernant veu en el sacrifici del rei d'Èdip un símbol de pharmakós, perquè és un rei neci i la seva mort és un bé per la comunitat. La mateixa idea aprareix en la figura del Carnestoltes, el rei boig, el rei dels poca-soltes que encarna un període de crisi; amb la seva mort els valors socials i morals que han estat invertits durant els dies de carnaval, tornen a ser restaurats, el seu assassinat cerimonial representa tornar a l'ordre.\nEls estudiosos dels rituals a Cambridge s'inclinen per una interpretació del ritual com la purificació necessària per al canvi d'estació. Walter Burket segueix el patró dels de Cambridge, però posa èmfasi en el drama de ser un fet de pressió social, més que en el fet de la mort d'una persona, doncs això era un fet que es veia amb normalitat en altres àmbits diferents del religiós, per exemple es podia condemnar a mort algú per motius polítics, com si la vida en aquelles societats no tingués el valor que es té avui dia. Tant en Burkert com per J.P. Vernant és similar a la institució de l'ostracisme,o la racionalització democràtica del sacrifici.\nRené Girard té els rituals pharmakos discutits àmpliament en la preparació del marc de la seva teoria del boc expiatori.\nPharmakós i farmacologia[modifica]\nEl terme "pharmakós" va derivar més endavant en el terme "pharmakeus", passant a designar una droga, un beuratge sanador i per extensió un expert en drogues o sanador. Així com la víctima del pharmakós carregava amb les impureses d'una societat, el pharmakeus era qualsevol substància amb propietats d'absorbir les impureses d'un cos i sanar-lo. Algunes fonts posteriors com la Suda i Herodià també utilitzen la paraula "katharma" (κάθαρμα, "deixalles", "restes[inútils] de la víctima"), amb el mateix significat que pharmakós. Un sinònim comú per pharmakós era "perípsema" (περίψημα, "brutícia", "terra").\nEn la traducció grega de l'Antic Testament, la Septuaginta i el Nou Testament la paraula pharmakós es fa servir amb el significat de "mag".\nUna variació d'aquest terme és "pharmakon" (φάρμακον), un terme complex que aplega diferents significats: sagrament, remei, verí de la serp, talismà, cosmètic, perfum o substància intoxicant. D'aquí es va generar el terme modern "farmacologia" .\n↑ Virgili:Eneida III.57\n↑ Walter Burkert (3), pàg.139-141\n↑ Irene Huber, Rituale der Seuchen- und Schadensabwehr im vorderen Orient und Griechenland, Franz Steiner Verlag, Stuttgart, 2005,pàg 115-126\n↑ Dennis D. Hughes, 139-164\n↑ Porfiri, "De abstinentia"2.53\n↑ Dennis D. Hughes,pàg 123\n↑ 7,0 7,1 Walter Burkert (3), pàg.141, posa com a exemple Estrabó narrant un pharmakós a Lèucada\n↑ Dennis D. Hughes, pàg 139\n↑ Walter Burkert (3), pàg.141\n↑ Walter Burkert (1), p. 82.\n↑ Jacques Derrida:"Dissemination", Chicago, University of Chicago Press, 1981.\n↑ Burket, 140\n↑ teoria del mimetisme de René Girard\n↑ Jim Lynn:" The Miracle of Healing in Your Church Today". p.93\n↑ Walter Burkert (3),a la pàgina 140 diu: «Tu et converteixes en el nostre fem (perípsema)", un jove serà acompanyat per a sacrificar-se a Posidó en els penya-segats de Lèucada.»\n↑ Michael A. Rinella, "Pharmakon: Plato, Drug Culture, and Identity in Ancient Athens", p.74.\n↑ Daniel J. Calcagnetti. "Neuropharmacology: From Cellular Receptors and Neurotransmitter Synthesis to Neuropathology & Drug Addiction", p. 2.\nJan N. Bremmer:"Scapegoat Rituals in Ancient Greece", Harvard Studies in Classical Philology, Vol. 87. (1983), pàg. 299–320.\nWalter Burkert(1):" Greek Religion", Cambridge, MA: Harvard University Press, 1985.\nWalter Burkert(2):"Structure and History in Greek Mythology". Berkeley: University of California Press, 1979,pàg. 59-77.\nWalter Burkert(3):"Griechische Religion der klassischen und archaischen Epoche", (Die Religionen der Menschheit - Bd.15), W. Kohlhammer Verlag, Stuttgart 1977.\nDaniel J. Calcagnetti:"Neuropharmacology: From Cellular Receptors and Neurotransmitter Synthesis to Neuropathology & Drug Addiction", 2006.\nTodd Compton: “The Pharmakos Ritual: Testimonia.”\nTodd Compton:" Victim of the Muses: Poet as Scapegoat, Warrior and Hero in Greco-Roman and Indo-European Myth and History", Washington,ed. Center for Hellenic Studies/Harvard University Press, 2006.\nJacques Derrida:"Dissemination", Chicago, University of Chicago Press, 1981.\nRobert L.Fiore:"Alarcon's El dueño de las estrellas: Hero and Pharmakos", Hispanic Review, Vol. 61, No. 2, Earle Homage Issue, pàg. 185–199.\nJames Frazer:"The Golden Bough". Part VI. The Scapegoat, pàg. 252 i seg.\nRené Girard:"The Scapegoat", Baltimore, 1986.\nJane Ellen Harrison:"Epilegomena to the Study of Greek Religion", 1921.\nJane Ellen Harrison:" Prolegomena to the Study of Greek Religion", 1908.\nJane Ellen Harrison:" Themis: a Study of the Social Origin of Greek Religion", 1921.\nKoji Hirayama:"Stoning in the Pharmakos Ritual", Journal of Classical Studies, XLIX(2001), Classical Society of Japan, Universitat de Kyoto.\nDennis D.Hughes:"Human Sacrifice in Ancient Greece", London 1991.\nGregory Nagy:"The Best of the Achaeans: Concepts of the Hero in Archaic Greek Poetry", ed. Johns Hopkins University Press, 1979, pàg. 280–90.\nMartin P. Nilsson:"Greek Popular Religion", 1940.(Discussió sobre la Thargelia al capítol “Rural Customs and Festivals.”)\nDaniel Ogden:"The Crooked Kings of Ancient Greece", London 1997, pàg. 15–46.\nRobert Parker:"Miasma, Pollution and Purification in Early Greek Religion", ed. Oxford University Press, 1983, pàg. 24–26, 257-280.\nMichael A. Rinella:"Pharmakon: Plato, Drug Culture, and Identity in Ancient Athens", Lanham, MD: Lexington Books, 2010, 73-74.\nWhibley, Leonard, MA:" A Companion to Greek Studies", Cambridge University Press.\nA. Wiechers:" Aesop in Delphi". Meisenheim am Glam 1961.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Pharmakos&oldid=21900707»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 1 set 2019 a les 01:23.


Les Bernardes presenta “Jaume Xifra (1934-2014). Home-Natura-Realitat” | Bonart\nLes Bernardes presenta “Jaume Xifra (1934-2014). Home-Natura-Realitat”\nLa Casa de Cultura Les Bernardes de Salt presenta fins al 7 de desembre del 2018, Jaume Xifra (1934- 2014). Home-Natura-Realitat.\nLa recent donació que la família de Jaume Xifra ha fet d’obres de l’artista a la col·lecció patrimonial del municipi de Salt ha permès aprofundir en la seva figura i creació a casa nostra. Poc sabíem d’aquest creador, més conegut a França que aquí, més enllà que va formar part del grup d’artistes conceptuals catalans que van treballar a París en els anys seixanta i setanta, i que va ser el primer d’emigrar al país veí en plena dictadura. Ovacionat pel seu treball sobre l’objecte, les accions rituals i el projecte Scanning, Xifra va aconseguir provocar amb les seves creacions, balancejant-se a cavall de la crítica social, l’esperit lúdic i el reflex poètic. Quatre anys després de la seva mort, se li ret homenatge a la seva població natal en una exposició antològica, Jaume Xifra (1934- 2014). Home-Natura-Realitat, comissariada per Pilar Parcerisas.\nParís, 1960. Jaume Xifra arriba a la capital francesa, on afronta els seus inicis artístics fent una aposta per una pintura matèrica, gratada, ratllada i agredida pel gest, buscant l’abstracció i resseguint les petjades de Fontana. Pels volts del 1965, la seva obra experimental esdevé crítica amb la societat de consum. Usa la tècnica del pochoir i els esprais, i origina una sèrie de pintures basades en el rastre de l’objecte, amb què aconsegueix l’aprovació del crític d’art del nou realisme, Pierre Restany. A partir del 1967, desenvolupa aquest esperit crític amb les injustícies socials, com plasma a Couronne pour la Grèce, i fa una reflexió crítica de l’art en obres com ara Morceau d’art pas encore reconnu.\nFinals dels seixanta: l’obra de Xifra fa un tomb. Després de viatjar per Europa, entra en contacte amb la cultura popular xilena de Huaquén, que el porta a explorar en l’artesania i el ritual. Organitza amb Jean-Pierre Béranger uns tallers amb famílies per assentar-les en una economia més sedentària, a partir del treball de la fusta, el teixit o el cuir. En el seu retorn a París, l’any 1969, crea els seus Reliquiaris, Objectes numinosos i Objectes rituals, en sintonia amb l’art del moment, interessat per la recerca antropològica i un retorn a l’estat primigeni. També és l’època dels seus cerimonials, en col·laboració amb altres artistes establerts a París: Antoni Miralda, Joan Rabascall, Dorothée Selz i Benet Rossell. Plegats emprenen un seguit d’accions rituals liderades per Xifra. Pels volts del 1974, trasllada l’esperit ritual als seus Impossibles i Irreversibles, com a Chaise de Salon d’art, una cadira de punxes de filferro en la qual és impossible seure. Amb Rossell realitza algunes pel·lícules, com ara Calidoscopi o Atrás Etiope. Tanmateix, si Jaume Xifra és conegut a casa nostra és gràcies a l’Scanning, on incorpora la figura de l’espectador i les noves tecnologies. Amb l’Scanning, Xifra obté retrats psicogenètics a partir d’un repertori de tres grups de signes intercanviables en plantilles de cartró i referits als sentits, a la natura i a l’objecte, i amb una correspondència de colors. “Tot al servei d’objectivar la realitat, de fer possible el maridatge entre la sensibilitat i la tecnologia”, assegura Parcerisas. Gran creador i gran pedagog, per fortuna nostra l’exposició de Les Bernardes ha rescatat l’artista que va ser Jaume Xifra, del qual Maria Lluïsa Borràs va dir una vegada: “Les obres de Xifra són enigmes o reflexos d’una societat conflictiva, incomprensible i injusta, de la qual ell no vol deixar de donar testimoni.”\nA la imatge, Jaume Xifra al Cerminoial “Le Grand Départ”, Centre artistique de Verderonne, Oise, 27 de setembre de 1970. Foto: Bernard Bardinet.\nEtiquetes: Bernardes de Salt · Jaume Xifra


Ida-Virumaa Hotels - Millors preus d'hotels a Ida-Virumaa fins a un 70% menys\nHotels a Ida-Virumaa 13\nIda-Virumaa Viatgi a Ida-Virumaa County i vegi la riquesa de meravelles que el Comtat ofereix. Busqui ofertes especials en uns 14 hotels a Agoda.com. Amb 3 ciutats, mai es trobarà amb res a fer o llocs per veure en aquest meravellós i excitant Comtat. Agoda.com ofereix moltes idees que ajuden a fer una escapada fàcil, divertida i excitant a Ida-Virumaa County. Molts viatgers estan elegint Agoda.com per reservar allotjament a Ida-Virumaa County, amb més de 170,000 hotels en tot el món.\tPer què escollir agoda? Més de 285.000 hotels arreu del món\nNarva-Joesuu8 hotelsNarva5 hotels\nTotes les ciutats/localitats de Ida-Virumaa , Estònia


Armengol lliura les claus de 4 nous habitatges de protecció oficial a Sant Lluís\nLes famílies pagaran un lloguer d'acord amb els seus ingressos\nLa presidenta del Govern de les Illes Balears, Francina Armengol, el conseller de Mobilitat i Habitatge, Marc Pons, i la batlessa de Sant Lluís, Carol Maruès i la presidenta del Consell Insular de Menorca, Susana Mora,han lliurat a les famílies adjudicatàries les claus dels quatre habitatges de protecció oficial construïts a Sant Lluís . A l'acte també hi han participat el director general d'Habitatge, Eduard Robsy i la gerent de l'IBAVI, Cristina Ballester.\nArmengol ha desitjat a les famílies que entraran a viure en aquests immobles "ho puguin gaudir amb felicitat i que sigui el principi de noves oportunitats", i ha subratllat el compromís del Govern amb les polítiques d'habitatge públic: «aquesta és una política prioritària i l'habitatge ha de ser una pota més de l'Estat del Benestar a les nostres illes".\nLes famílies pagaran un lloguer adequat a la seva capacitat econòmica. En aquest sentit, Armengol ha recalcat que «els lloguers socials s'adeqüen a les rendes i permetent així una igualtat d'oportunitats a l'hora d'accedir a un habitatge».\nEl conseller de Mobilitat i Habitatge, Marc Pons, ha destacat que els 4 HPO avui lliurats a Sant Lluís són els primers de lloguer social que tindrà el municipi. Ha recordat que fa més de 20 anys que no hi havia nous HPO a Sant Lluís i que aquests 4 HPO "són els que han iniciat el camí per avançar en la construcció d'HPO a Menorca". Així, ha recordat que entre els HPO que hi ha en aquests moments en construcció a Menorca, els que començaran abans de finals d'any, els tramitats i els previstos a solars cedits pels ajuntaments, "tindrem més de 180 nous HPO a Menorca", el que suposa un increment del 88% respecte a l'oferta actual.\nEls quatre habitatges han estat adjudicats a dues persones grans, un home amb discapacitat i una mare amb un fill. Cada una pagarà un lloguer adequat a la seva situació econòmica, per uns imports que van dels 122,37 € als 358,86 €. Aquests imports s'ajusten als ingressos efectius dels llogaters, de manera que en cap cas el pagament els suposarà destinar al lloguer més del 30 % dels seus ingressos.\nLa superfície construïda és de 576 m2 en un solar que prové d'un acord de permuta amb l'Ajuntament de Sant Lluís, que obté un local de 198m2. Els quatre habitatges són d'un dormitori i un d'ells és adaptat.\nEl pressupost de la promoció ha estat de 464000€.\nArmengol ha recordat també que les noves promociones responen als estàndard més alts d'eficiència energètica i sostenibilitat mediambiental donant resposta a la Llei de Canvi Climàtic i sempre inclouen a l'oferta habitatges adaptats, en compliment de la Llei d'Accessibilitat Universal.\nHPO a Menorca\nEn aquests moments, el Govern té en construcció 58 nous HPO a Menorca, a més dels 4 lliurats avui. També s'estan reformant 4 habitatges que eren propietat de Serveis Ferroviaris de Mallorca i s'han adquirit per tempteig i retracte. D'aquesta manera, hi haurà un total de 67 habitatges ja en marxa a Menorca. Abans que finalitzi l'any, està previst que comencin també les obres de 29 HPO més (15 d'una promoció a l'Avinguda Femenies de Maó i 14 al c/Roca i Vinent de Maó), en aquests moments ja es troben en fase de licitació d'obres. Per tant aquest any 2020 s'hauran lliurat 4 HPO i 91 estaran en marxa (construcció i rehabilitació).\nEstà previst que l'any 2021 es comenci a construir una nova promoció de 12 HPO a Fornells, i també es reformaran 6 HPO d'SFM a Maó. Per una altra banda, amb l'Ajuntament de Sant Lluís ja està acordada la cessió de solars per a la construcció de 10 HPO més al municipi, el mateix cas que amb l'Ajuntament des Migjorn per a construir-hi 9 HPO més i també el projecte de construir una nova promoció de 40-45HPO a Es Quarters.


Podcast sobre la situació del català - Forum catalan - Forum Babel\nPodcast sobre la situació del català\nécrit le Friday 15 Jun 07, 20:47\nAquesta setmana vaig escoltar un podcast de Catalunya Ràdio sobre la situació del català i el que podria arribar a passar al 2040.\nLes prediccions que van fer fan por. Segons ells el panorama es molt dificil pel català per que, degut a l'imigració cada vegada arriben a Catalunya més i més persones que parlen tan sols el castellà. També, en aquesta era de la tecnologia de punta, els programes d'ordinador que es fan servir a Catalunya estan sobretot en castellà i el mateix passa amb els canal de TV per cable o satellite.\nEn aquest podcast diuen que sense un estat una llengua té moltes possibilitats de desaparèixer. Que penseu que es pot fer per que això no passi?\nI una altra pregunta: a Andorra, hi ha un estat, oi? Malgrat que es un pais petit podria sobreviure el català almenys a Andorra?\nécrit le Saturday 16 Jun 07, 8:45\nA les zones on es oficial l'únic problema que crec que pot matar el català es la immigració. Perqué el català no mori? Doncs controlar millor la immigració i intentar aconseguir una major integració dels immigrants, falten classes de català per immigrants per exemple.\nI Andorra lingüísticament sirà el que Catalunya sigui. Només fa falta veure que ni parlen un dialecte propi sinó lleidetà abarcelonesat. Al ser un mini estat sa situació depén molt dels seus veïns.\nécrit le Saturday 16 Jun 07, 10:21\nTampoc cal ésser tan pessimistes, que el català es una de les llengües "minoritàries" amb més èxit i més salut, coi.\nAra bé, per mi, la mort del català (i pensem que totes, absolutament totes les llengües moriran, un dia o un altre) serà deguda a una massiva castellanització. Sinó, llegiu en versió original a en Mossèn Cinto (per exemple, Canigó) i ja veureu ja, com s'assembla a això que avui parlem.\nCom va desaparèixer l'aragonès a les comarques xurres del país valencià? Barrejant-se.\nécrit le Sunday 17 Jun 07, 5:21\nEs que son problemes diferents. A Catalunya la gent no abandona el català, el que abandona es la vida al llarg dels anys com tots els mortals peró l'abandona amb molt pocs fills mentre que els immigrants que no saben català i parlen altres llengües arriben sense parar desde fa anys i en gran quantitat.\nSols fa falta mirar el INE, ja s'han publicat els avanços dels censos de l'1 de gener de 2007 i Catalunya ha estat la primera comunitat ha superar el milló d'immigrants censats. Som una potencia en això de rebre immigrants vaja. Peró si a Catalunya està fotut a València i a Balears també.\nO sigui que a Catalunya tenim més de 2,5 milions d'habitants que provenen de terres on no es parla nostra llengua, al País València més d'1,5 milions i a les Balears més de 400.000 (que pot semblar poc peró es el 40% de sa població).\nI òbviament tot això sense contar els immigrants no sensats que son molts ni els fills d'immigrants que encara que la majoria aprenen català no el solen parlar.\nécrit le Monday 18 Jun 07, 13:42\nJo voldria, d'entrada, només dir que una vegada ja vaig intentar fer un fil sobre un tema molt similar al que es discuteix en el fil present. El meu era aquest:\nM'agradaria fer la meva aportació a aquestes discussions amb el que vaig expressar en aquell fil. Què hi dieu els animadors si ja hi ha dos fils semblants o iguals?\nécrit le Monday 18 Jun 07, 20:58\nDoncs, quina llengua es la més escoltada als carrers à Andorra? Andorra es l'únic pais on el català el l'única llengua official peró es parlen també el castellà i el francés, oi? Entre aquestes tres llengues, quina es la més parlada?\nécrit le Wednesday 20 Jun 07, 22:58\nEs veritat això, no tinc res contra els imigrants però crec que haurien d'apprendre el català. Com saben que en tenen prou amb el castellà no fan cap esforç per apprendre el català. La Generalitat de Catalunya té algun poder per obligar els nouvinguts a anar a classes de català? Sé que es gent molt pobra, que ni tan sols té prou temps per guanyar-se un mínim de diners però potser en donant incentius a la feina pels que parlin català.\nécrit le Thursday 21 Jun 07, 9:05\nLes mes escoltades al carrer són castellà i francès.\nécrit le Thursday 21 Jun 07, 16:33\nnomés un 30% de la població d'andorra té nacionalitat andorrana...\nSi tothom que tingués aquesta nacionalitat tingués també el català com a llengua materna, ja seria un percentatge bastant baix, i a més estic segur que el 100% de andorrans no tenen el català com a primera llengua(a la família, al menys). Vist així sembla una mica preocupant...\nécrit le Thursday 28 Jun 07, 19:36\nMireu quina enquesta més curiosa sobre la situació a Andorra


Trenta-tres restaurants de Castelló participen al quart EmpuriaTApes - Diari de Girona\nTrenta-tres restaurants de Castelló participen al quart EmpuriaTApes\nL'Ajuntament programa del 2 a l'11 d'octubre la quarta edició de ruta gastronòmica per dinamitzar el municipi\nTrenta-tres restaurants de Castelló participen al quart EmpuriaTApes Diari de Girona\nCastelló d'Empúries acollirà la quarta edició de l'EmpuriaTApes del 2 a l'11 d'octubre amb l'objectiu de dinamitzar la gastronomia del municipi. Es tracta d'un recorregut gastrònomic a través de 33 restaurants diferents de Castelló, cadascun dels quals ofereix una tapa acompanyada d'una beguda. El canvi de dates farà coincidir EmpuriaTApes amb la Ruta de l'Art.\nL'Empuria TApes dona també l'oportunitat de participar en un sorteig a totes les persones que a través de la pàgina web votin la que més els hagi agradat i entre tots els participants se sortejarà un sopar per a dues persones, un salt en paracaigudes i un passeig en barca pels canals. L'alcalde de Castelló, Salvi Güell, ha destacat que l'Ajuntament treballa per poder dur a terme els esdeveniments que pel seu format permetin garanti les mesures de prevenció i que ajudin a la promoció del municipi.\nL'Escala aprova el canvi urbanístic per fer de l'estany de la Poma un parc públic.


No et perdis les nostres novetats d'aquest 2019 - Tigre de Paper\nNOTÍCIES> No et perdis les nostres novetats d'aquest 2019\n> NOTÍCIES> No et perdis les nostres novetats d'aquest 2019\nTigre de Paper | Edicions publiquem un total de fins a 7 novetats de cara a aquest Sant Jordi. En aquesta notícia les anirem recollint totes perquè pugueu veure ràpidament la informació més destacada de cadascuna d'elles. Assaig i narrativa que van des del feminisme, fins a la novel·la històrica passant per la filosofia marxista, la recuperació dels clàssics i també per l'aposta d'autors nostrats amb històries sempre punyents i reveladores. Ens acompanyes a descobrir tot el que hem preparat per a aquest inici de 2019?\n'Qui vol el fi, vol els mitjans' d'Antonio Gramsci. Molt poc hem pogut gaudir d'un clàssic i referent pel marxisme com és Gramsci en la nostra llengua. És per això que per nosaltres va ser una aposta imprescindible comptar amb aquesta acurada selecció a cura de Joan Tafalla que ens acostarà a una figura imprescindible en el seu període de màxima activitat política amb textos d'entre 1917 i 1926. (clica aquí per saber-ne més o comprar el llibre!)\n'Futbol al país dels soviets' de Carles Viñas. Com va passar el futbol de ser un esport de l'elit i la colònia estrangera a convertir-se en l'esport rei del primer estat socialista del món? Com un joc burgès va acabar esdevenint el passatemps predilecte de les classes populars russes i va esdevenir un esport realment de masses? Quin era el posicionament dels bolxevics davant tot això? En van treure benefici propi? Això i molt més ens descobreix aquest sorprenent assaig de Carles Viñas. (clica aquí per saber-ne més o comprar el llibre!)\n'Feminisme per al 99%. Manifest.' De Cinzia Arruzza, Tithi Bhattacharya, Nancy Fraser. Aquest és un manifest que parla de temes incòmodes, que no busca que les dones ocupin al mateix nivell que els homes els llocs de poder dins la societat sinó que entén que les dones només podran ser lliures enderrocant aquest poder. És un manifest per a aquelles per a qui tindria un impacte superior incrementar el salari mínim o impulsar un servei sanitari i de cura dels fills universal que tenir més dones com a directores executives a les empreses o als seients del Parlament. Un manifest que ens explica que l'únic feminisme alliberador és el que també ens allibera de les opressions de classe i de raça. Un feminisme per al 99% (clica aquí per saber-ne més o comprar el llibre!)\n'Altai' de Wu Ming. El debut de Wu Ming 'Q' va sorprendre i encisar a parts iguals a lectors de mig món. Ara, anys després, Wu Ming tornen a l'escenari de la seva primera per seduir-nos de nou. 15 anys després d'allà on acabà 'Q' comença 'Altai' i de ben segur que el col·lectiu d'escriptors italians tornaran a seduir-nos de nou amb aquesta novel·la ambientada en l'Europa de l'edat mitjana on hi trobarem ecos de revoltes, intrigues, enfrontaments entre civilitzacions, persecució religiosa amb un propòsit clar: reescriure la història i que no només es llegeixi la ploma dels vencedors. (clica aquí per saber-ne més o comprar el llibre!)\n'Madrit' és el debut literàri de Jordi Navarro Garcia, que porta anys informant-nos de l'actualitat política i social de Madrid com a corresponsal de diversos mitjans catalans. En aquesta impactant novel·la ens mostra un Madrid futurible on un partit d'extrema dreta està creixent amb força a la ciutat i un periodista català n'afronta l'investigació amb l'ajuda d'una parella d'amics. Una novel·la trepidant que ens treurà l'alè però no l'esperança. (clica aquí per saber-ne més o comprar el llibre!)\n'Reforma o revolució' és un dels textos de referència per al marxisme, d'una de les seves autores més importants, Rosa Luxemburg. Aquest text, publicat ara per primera vegada en català recull el plantejament revolucionari derivat de l’anàlisi de la lluita de classes, segons el qual no es pot assolir l’alliberament social a través de simples reformes dins del sistema capitalista. Aquest debat, segueix viu dins l'esquerra actualment i per això en aquesta edició s'ha incorporat un estudi introductori a càrrec de Vidal Aragonés que aterra la qüestió a l'actualitat i en el nostre context polític. (clica aquí per saber-ne més o comprar el llibre!)\n'Petrograd, Xangai' és el llibre que recull les conferències d'Alain Badiou, un dels filosofs marxistes vius més importants d'Europa, entorn a dos dels esdeveniments claus per a l'esquerra del segle XX. Badiou desgrana en aquest llibre l'herència i ensenyances que ens deixen la revolució russa i la revolució cultural xinesa que en última instància, van acabar fracassant. Tot i això, les comunistes en podem aprendre molt d'aquests fracassos i extreure'n ensenyances per a l'esdevenir comunsita (clica aquí per saber-ne més o comprar el llibre!)