Coscollet: de setembre 2016\nRecordo que, ja fa força anys, en un institut de Batxillerat, un professor amb ganes de fer-se el simpàtic em va dir:\n“-Está bien que enseñéis catalán aquí, pero al paso que vais acabaréis pidiendo que se enseñe en Madrid.”\nAquell comentari, com tants altres per l'estil que en sentíem durant els primers anys d'ensenyar català, no em va pas agafar desprevingut:\n-Ja potser seria hora, oi? Madrid és una de les poques capitals europees en què encara no se n'ensenya –li vaig etzibar cordialment.\nEl professor es va quedar parat. No es podia ni tan sols imaginar que el català s'ensenyés més enllà d'aquell territori on tant s'havia hagut de lluitar i tant es lluitava encara perquè hi fos ensenyat.\nJa he dit que des d'aleshores han passat força anys. Si la memòria no em traeix aquesta conversa la vaig tenir durant el curs 1979-1980. Actualment les coses han canviat una mica. No gaire, però una mica.\nAvui la llengua catalana s'ensenya a 7 universitats espanyoles. Menys que a França (21), que a Alemanya (20), que al Regne Unit (20), que a Amèrica del Nord (29)..., però Déu li'n do! Ara ja no és el buit absolut de l'època de què parlo.\nTot això i molt més ho podreu trobar al número 96 de la revista Llengua Nacional que acaba de sortir.\nPublicat per Marcel Fité a 11:33 Cap comentari:


L'equipament, de gairebé 500 metres quadrats, permetrà emmagatzemar fins a 110 palets de productes i disposarà de bugaderia.\nFigueres .- L'Ajuntament de Figueres preveu obrir el mes vinent el nou Centre de Distribució d'Aliments (CDA) de Figueres, que doblarà la capacitat actual tant pel què fa a l'emmagatzematge de productes (podrà guardar fins a 110 palets) com en l'àmbit de l'atenció a les persones. A més, l'equipament comptarà amb una bugaderia i una zona d'oficines. Els diferents serveis es distribuiran al llarg de prop de 500 metres quadrats. Paral·lelament, s'estan ultimant també les obres de les noves dependències dels Serveis Socials, que s'ubicaran a la primera planta del mateix edifici del carrer Sant Pau i que permetran unificar les oficines d'atenció a les persones (ara repartides en diferents locals de la ciutat) en un sol espai. L'alcaldessa, Marta Felip, assegura que els nous equipaments busquen crear una "zona de serveis" a l'eix que uneix el carrer Sant Pau, la plaça Triangular i el carrer Escoles. De fet, el govern municipal ha previst una partida de 400.000 euros per incentivar la zona i afavorir la rehabilitació d'edificis.\nEl conveni de 'Las Vegas', a punt\nA més, ha precisat que estan estudiant la possibilitat que la sala principal (en total, se n'hi habilitaran quatre) també pugui assumir funcions d'espectacles. Pons té la voluntat de dedicar l'emblemàtic equipament a sala de cinema en català i en versió original subtitulada però Felip diu que l'Ajuntament vol que l'espai pugui acollir a l'abril la nova edició del Festival Còmic. Es tractaria d'una ubicació temporal mentre durin les obres de rehabilitació del Teatre Jardí.


Garanties al comprar online ensaïamdes mallorquines a Can Pons\nGaranties en comprar online a Can Pons Menorca\nCan Pons és una empresa artesana i familiar que t'ofereix tot tipus de garanties, no només en els nostres productes sinó també en el pagament de comandes, en els enviaments i en una atenció al client personalitzada i exclusiva.\nA Can-pons.com treballem amb l'empresa de transport MRW per garantir el lliurament ràpid i segur de les teves comandes a domicili. El termini màxim de lliurament de la teva compra en línia serà d'entre 1 o 2 dies laborals a partir del dia que surt la comanda del nostre obrador. Més informació a Despeses i Termini d'enviament.\nA Can-pons.com tú ets el més important, per això t'oferim un servei d'atenció al client personalitzat a través del telèfon 971 15 44 23 o del mail info@can-pons.com, a més del nostre obrador artesanal a Menorca o de la pàgina Contacte del web.


Jan Gris i Jana Colori\nEn Jan i la Jana viuen en dos entorns molt diferents. En Jan viu en un quadre gris, i la Jana viu en un amb molt colorit. Un dia, de forma accidental, en Jan cau en el quadre de la Jana, i allà descobrirà un univers màgic. A més de conèixer aquest conte de la il·lustradora Annette Kais, que ens parla de l'amistat entre dos nens d'entorns diferents, també podreu participar en un taller creatiu amb l'artista a l'Abacus de L'Illa Diagonal.\nPublicat dimecres 5 abril 2017


Components sonda RADIOSTRAT\nAquest apartat de la web serà el més semblant a la part dels ingredients d'una recepta. Us detallarem amb la màxima precisió els nostres components, la seva funció en el projecte i el seu preu aproximat perquè pugueu saber exactament el que necessiteu.\nPrimerament, seria interessant distingir entre dos tipus de materials, els electrònics (dels quals donariem molta importància al Trackuino) i altres materials no electrònics com ara el globus o el paracaigudes.\nDins dels components electrònics destacariem sistemes de localització i també sistemes de captació de dades:\nAquest és un dels únics aparells que funciona descentralitzat del sistema Trackuino. El que farem servir és un "GPS Tracker" amb una precisió d'entre 5 i 10 metres segons la zona. Funciona amb una targeta SIM i utilitza cobertura mòbil, de manera que en trucar al número de la targeta, el GPS penja i envia un missatge amb les coordenades en què es troba, sempre que el GPS tingui cobertura. Si no és així, "el telèfon marcat està apagat o fora de cobertura". La xarxa usada és el sistema GSM, un estàndard mundial de segona generació (2G) per a telefonia mòbil.\nEl Trackuino és un dels components fonamentals i més complexos del nostre projecte. Serà l'encarregat de centralitzar totes les dades captades al llarg del vol. No només això, sinò que gràcies a l'integració d'un radiotransmissor al sistema, podrem rebre totes aquestes dades en directe en una pagina web de radio-aficionats.\nLa base del trackuino és la placa d'Arduino UNO; aquesta és una placa de circuit imprès simple basada en el microcontraolador de codi obert provinent de wiring, un llenguatge de programació semblant a C++. Té l'objectiu de fer més simple i accessible el disseny de circuits electrònics amb microcontroladors.\nDit en altres paraules, Arduino es pot utilitzar per desenvolupar objectes intereactius autònoms o pot ser connectat a programari de l'ordinador.\nDonar unes ordres mitjançant programació informàtica perque el hardware de l'aparell compleixi les ordres i intruccions donades.\nEn el nostre cas, soldarem diversos components i sensors sobre una placa base que farà la funció d'extenció i aquesta anirà conectada als ports de la nostra placa Arduino UNO.\nObviant els components més petits i simples com ara restències, fusibles, pulsadors.. necessaris per a la construcció de tot el sistema, explicarem breument els aparells soldats a la placa base.\nPrimerament, el sistema GPS, per quan la sonda superi l'alçada de 3000 metres. Aquest instrument serà clau per dues principals causes. La primera, ens servirà per saber on està en tot moment incloent-hi l’altitud i la posición en el pla, la segona, ens ajudarà a trobar la sonda un cop hagi aterrat si es troba en un lloc amb possibilitat de connectar amb els repetidors, ja que es transmet per radiofreqüència . En concret, el model utilitzat és el “SparkFun Venus GPS with SMA Connector”.\nTermòmetre interior: \nAquest, serà el sensor de temperatura que es trobarà directament fixat en la placa base del nostre petit ordinador, d’aquesta manera sabrem, en tot moment la temperatura que fa a l’interior des del sòl.\nMolt similarment al segon, serà un sensor de temperatura amb uns cables per poder-lo situar a l’exterior travessant la capsa de tal manera que ens indiqui la temperatura de l’exterior.\nAquest és l’instrument clau per poder retransmetre en temps real i emmagatzemar els resultats obtinguts, sense ells la nostra placa és, simplement, inútil.\nSom estudiants del CIC que estem realitzant el treball de recerca, estem molt apassionats amb la idea i ens volem deixar la pell cada dia per poder dur a terme l'enlairament satisfactòriament.


Projecte artístic participatiu adreçat a persones menors i joves interns en Centres Educatius de Justícia Juvenil\nPersones menors i joves interns en centres educatius de justícia juvenil a Catalunya\nEl projecte es va iniciar el 2018 a Can Llupià de Barcelona, sota la direcció artística de Marcel·lí Antúnez, artista multidisciplinari i co fundador de la Fura dels Baus. Plasmant tres temàtiques: Revolupià amb els ocells, Parapupapià amb les crisàlides i Upceanopià amb el mar.\nEl 2021, es va fer la primer rèplica del projecte al C.E. Els Til·lers (Mollet) perquè és l’únic centre on hi ha noies, de les quals només ocupen el 5% del total de les places dels C.E., i a més, és on està la unitat terapèutica que acull als joves amb problemes de salut mental i de la qual Sant Joan de Deu duu el seguiment. Mina Hamada i Zosen Bandido van ser els artistes encarregats de dirigir el projecte. Dos artistes reconeguts a nivell mundial que acumulen més de 50.000 seguidors a Instagram. També, en aquesta edició es va comptar amb la participació de Karem Capseta. Una jove que va participar en el projecte del 2019 i que va destacar per la seva creativitat.\nAquest 2022, es replicarà al centre Montilivi, a càrrec de l’artista urbà Rice. Coneixerem i reivindicarem històries d’empoderament i superació a través de figures locals del món de l’esport, cultura, cuina, etc.\nTreballarem a través de la tècnica de l’stencil, tècnica popularitzada en els darrers anys per l’artista Banksy que consisteix en la superposició a través de plantilles.\nDirector artístic edició Montilivi\nIntervenció a Montilivi\nAmb aquest mural ens inspirarem a través de diferents personatges de referència a nivell local, visibilitzant persones que destaquen amb la feina que fan i descobrint tota la història de superació que s’amaga al darrera. Amb aquest projecte coneixerem i reivindicarem històries d’empoderament i superació a través de figures locals del món de l’esport, cultura, cuina, etc.\nZosen Bandido i Mina Hamada\nDirectors artístics edició Els Til·lers\nZosen Bandido i Mina Hamada són dos artistes visuals provinents d’Argentina i el Japó, corresponents, residents actualment a Barcelona.\nLa seva passió pel color i les formes lliures els va dur a col·laborar en murals de diferents formats arreu del món. La seva producció artística abasta des de murals, pintures sobre tela, il·lustració, fins a obres gràfiques, ceràmica i autoedició de llibres.\nMina Hamada es va mudar de Tòquio a Barcelona l’any 2009 i a finals de 2009 va conèixer al Zosen, membre actiu de l’escena del grafiti a Barcelona des dels noranta. Van començar a col·laborar pintant murals, instal·lacions, obres en serigrafia i des de 2012 participen en nombrosos festivals de murals i exposicions internacionals.\nUn altre vessant és el desenvolupament de projectes artístics comunitaris, sobretot amb joves. Han desenvolupat projectes a escoles i comunitat de Corea del Sud, Mèxic, Argentina, França, Itàlia, Irlanda i Espanya.\nL’obra d’estudi i els murals de Mina i Zosen s’han exhibit a galeries i institucions d’Europa, Estats Units, Amèrica Llatina i Àsia.\nIntervenció al mur de Els Til·lers\nQuè és el que saps fer millor? Què has après aquí a Els Til·lers? Què és el que més et ve de gust fer quan surtis del centre? Aquestes són les preguntes que els nois i noies interns al centre van haver de respondre a mb dibuixos. A través d’aquests dibuixos Mina Hamada i Zosen Bandido dissenyen el mur. El primer dia, Zosen es va encarregar de traspassar el disseny al mur a grafit perquè els joves a través d’esprais de pintura de base d’aigua de l’empresa Montana Colors el resseguissin. Abans, però, l’artista els va ensenyar a utilitzar-los i per això van fer ús de capces de cartró. Després de la intervenció amb els esprais de pintura, va arribar el moment en què l’artista, juntament amb tot l’equip de treball, van ensenyar als joves a pintar amb pinzells i brotxes, per fer una feina comunitària per donar llum i color al mur. Seguien l’esquema de la distribució dels colors dissenyat pels dos artistes. Amb 21 colors prèviament barrejats i proporcionats per Pinturas Lepanto, els joves van anar completant el mur.\nDirector artístic edició Can Llupià\nMarcel·lí Antúnez és un artista multidisciplinari, fundador de la companyia La Fura dels Baus, reconegut internacionalment com una de les figures més rellevants de l’art electrònic i l’experimentació escènica. La trajectòria del Marcel·lí comprèn un període de més de 40 anys, durant els quals ha desenvolupat un univers visual amb una iconografia absolutament personal i iconoclasta. En la construcció d’aquest cosmos hi han contribuït, entre altres coses, el seu interès per l’Art Brut, les avantguardes dels anys seixanta, la tecnologia, la ciència, el còmic i les tradicions populars.\nEn els darrers anys, la qualitat interactiva dels treballs d’Antúnez ha traspassat l’àmbit de l’art per adquirir un vessant clarament social. Es tracta d’obres comunitàries, en les quals l’artista compta amb la col·laboració d’altres creadors, entitats o simplement habitants d’un indret.\nAntúnez va començar a col·laborar amb la Fundació Setba l’any 2018 amb “Traspassant Murs” al Centre Educatiu de Justícia Juvenil Can Llupià i “Milcaps”, projecte participatiu amb usuaris de centres de Salut Mental i alumnes de batxillerat artístic.\nIntervenció a Can Llupià\nÚltimes notícies de Traspassant murs\n20 abr. a les 08:40\n11 abr. a les 11:05


Nova àrea d'aportació de residus del Parc Nacional a Espot — RESIDUS\nCompostadors als pobles\nServei de les deixalleries\nInformació de detall\nResultats Recollida del 2014 al 2020\nQuants residus generem?\nORDENANÇA REGULADORA DE LA RECOLLIDA DE RESIDUS MUNICIPALS\nNova àrea d'aportació de residus del Parc Nacional a Espot\nNova àrea d'aportació de residus del Parc Nacional a Espot Posada en marxa la nova àrea d’aportació de residus del Parc Nacional d’Aigüestortes i Estany de Sant Maurici al nucli d'Espot instal·lada a les portes d’entrada del Parc. https://www.pallarssobira.cat/arees/residus/actualitat/noticies/nova-area-daportacio-de-residus-del-parc-nacional-a-espot https://www.pallarssobira.cat/arees/residus/actualitat/noticies/nova-area-daportacio-de-residus-del-parc-nacional-a-espot/@@download/image/espot.jpg\nPosada en marxa la nova àrea d’aportació de residus del Parc Nacional d’Aigüestortes i Estany de Sant Maurici al nucli d'Espot instal·lada a les portes d’entrada del Parc.\nNova àrea d'aportació de residus del Parc Nacional al nucli d'Espot\nDurant aquest passat mes de gener s’ha posat en marxa la nova àrea d’aportació de residus del Parc Nacional d’Aigüestortes i Estany de Sant Maurici (Espot) instal·lada a les portes d’entrada del Parc.\nAquesta àrea ha estat dissenyada per l’ús exclusiu dels visitants del Parc i dels refugis ubicats dins del Parc Nacional, fomentant així, la separació selectiva dels residus generats durant l’estada al Parc. D’aquesta manera es contribueix a mantenir aquests espais nets, preservant la natura i l’entorn.\nVal a dir que aquesta és la segona àrea d’aportació de residus del poble d’Espot, juntament amb l’àrea de contenidors d’emergència situada al pàrquing de la parada de taxis.Cal tenir en compte que la finalitat d’aquesta àrea és d’emergència i no per ha dipositar-hi residus de manera sistemàtica, ja que el sistema de recollida implantat al nucli d’Espot és el porta a porta, essent obligatòria la correcta participació per a tots els residents i comerços d’Espot.\nAixí doncs, des del Servei de Residus del Consell Comarcal demanem a tots els ciutadans col·laborar pel bon funcionament d’aquest sistema de recollida per tal de complir els índex establerts de recollida selectiva i mantenir la comarca més neta.\nAl mateix temps s’inicia una campanya de seguiment de la recollida Porta a Porta, per tal de millorar i potenciar aquest servei, fent un especial èmfasis amb la reducció dels residus que es llancen a l’abocador i la correcta separació de la fracció orgànica.\nPer a qualsevol consulta el numero d’atenció a la ciutadania és 609028572 o bé a la Deixalleria de Sort.\nCarta veïns i comerços\nCarta veïns i comerços.pdf Descarrega\nCartell oferta feina.pdf\nCartell oferta feina jenp21 pdf.pdf\nel servei de residus del consell comarcal us desitja bones festes i molt bona entrada d'any 2022.pdf\nel servei de residus del consell comarcal us desitja bones festes i molt bona entrada d'any 2022 (1).pdf\nCarta veïns i comerços.pdf


Sabries distingir entre un bolet comestible i un tòxic? | Lleida.com\nSabries distingir entre un bolet comestible i un tòxic?\nNo està de més recomanar que colliu només els bolets que identifiqueu. Menjar bolets tòxics pot repercutir greument en la nostra salut, fins i tot, causar la mort. És important que sàpigues distingir entre els bolets comestibles i els bolets tòxics. Et deixem un llistat dels bolets que pots menjar i d'altres que no perquè són nocius.\nTambé coneguda com a mocosa negra, bavós o "higróforo negro". És un dels bolets més buscats i més valorats a Catalunya, especialment a la comarca del Bages, on fan la tradicional Fira de la Llenega de Cardona, i al Solsonès. Es pot collir entre els mesos de setembre a desembre.\nEl barret, de 6-10 cm de diàmetre i amb el marge força enrotllat, és d'un bru olivaci i llefiscós produït per un mucílag transparent, molt abundant, que recobreix tant el barret com el peu. Amb làmines blanques, espaiades i gruixudes també viscoses.\nTambé coneguda com a rossinyolic, rossinyol de pi, misto, picornell de càrritx o "rebozuelo anaranjado". Es pot collir entre els mesos d'agost i octubre.\nAquesta espècie difícilment es confon amb una espècie tòxica, de manera que hi ha poques possibilitats d'intoxicar-se quan es busca camagroc al bosc. És un bolet que viu als boscos de pins, principalment de pi roig. Creix formant grans colònies a les molsoses obagues, per la qual cosa són molt fàcils de trobar.\nTé el barret bru grisenc, en un principi convex-umbilicat i després en forma d'embut, de vegades comunicat amb el peu, de 3 a 6 cm de diàmetre i marge molt ondulat. La cara inferior és d'un bell color taronja suau, primer llisa i després amb plecs, sense làmines definides, i s'uneix sense solució de continuïtat amb la cama, afuada i del mateix color.\nTambé conegut com a vinader, esclata-sang o "níscalo de sangre vinosa". És un dels més apreciats gastronòmicament. Sovint s'anomena rovelló a un altre bolet del mateix gènere, el pinetell. Es pot confondre amb el rovelló de cabra o lletraga (Lactarius chrysorrheus), un bolet no comestible que s'assembla al rovelló, però és més petit, amb un color més clar i quan es trenca en surt llet primer de color blanc i en pocs minuts groc sofre.\nEs troba a pinedes, especialment a la terra baixa i les obagues. Estableixen micorizes (associacions en simbiosi) amb diverses espècies de pins. Es pot collir d'agost a desembre.\nConegut també com a rovelló-pinetell, "níscalo", "mízcalo". S'assembla al rovelló, Lactarius sanguifluus, però té la llet de color ataronjat que es torna verdosa quan es talla el bolet.\nTé un barret de 5 a 15 centímetres, amb el marge involut en els exemplars joves. La cutícula llisa presenta cercles concèntrics de color ataronjat i vermellosos. Sovint presenta taques verdes, sobretot a les ferides. Les làmines inferiors són de color ataronjat podent presentar taques verdes. El peu, de color blanc puntejat de taronja viu, mesura entre 3 i 5 centímetres d'alt, i entre 1 i 3 centímetres de diàmetre.\nCreix a les pinedes, en sòls silícics. A Catalunya és un bolet abundant, que es fa des del litoral fins als Pirineus. Fructifica des de finals de l'estiu, fins a l'arribada dels primers freds de l'hivern.\nNo confondre'l amb la cabra de beç (Lactarius torminosus), un bolet tòxic que pot produir trastorns gastrointestinals de certa importància. A diferència del pinetell, la cabra de beç té el barret molt pelut, especialment al marge. Té el làtex de color blanc.\nTambé es coneix com a negrito, brunet, "ratón" o "negrilla". Es pot collir entre els mesos de setembre i desembre.\nTé un barret sovint irregular, amb el centre que sobresurt i la cutícula seca amb diferents tonalitats de color gris, com de vellut. Sol tenir fibres i esquames negroses, en especial a la part central. Les làmines són d'un blanc brut o grises i estan espaiades. El peu és cilíndric i fibril·lós, i es trenca amb facilitat; la seva carn és molt minsa i fràgil, a penes fa olor.\nÉs un bolet tardà que surt a les pinedes formant grups nombrosos amb els primers freds (d'on li ve el nom popular) de manera que allarga la temporada boletaire. Se'l pot arribar a trobar congelat.\nCal tenir cura i no confondre'l amb el fredolic metzinós (Tricholoma pardinum), més robust i més gros, amb el barret molt esquamós, propi de fagedes i avetoses, per damunt dels 1.500 metres d'altitud. En canvi, el fredolic mai creix sota avets. El fredolic sol tenir el peu buit, mentre que el del fredolic metzinós és sempre ple.\nConegut també com a escarlet o "higróforo escarlata", es pot collir entre els mesos d'octubre i desembre.\nNo s'acostuma a menjar just després de ser collit, sinó que es conserva en sal o salmorra per a una utilització posterior. També es pot conservar al bany maria o en vinagre.\nS'ha d'anar amb compte de no confondre amb el fals carlet (Entoloma lividum) que provoca intoxicacions greus, caracteritzades per trastorns gastrointestinals.\nConegut com a trompeta de la mort, vaqueta negra, rossinyolic negre o orella d'ase, es pot collir entre els mesos d'agost a desembre.\nDe color gris fosc o bru negrós, en forma de corn o d'embut profund (d'aquí el seu nom) que arriba gairebé fins a la base del peu, de marge estès, carn tenaç i aromàtica, amb la superfície himenial finament rugosa. La seva carn prima i fibrosa difícilment es podreix.\nEntre les espècies variades de bolets que creixen als boscos catalans n'hi ha algunes de tòxiques. Malauradament, en arribar la temporada, es produeixen accidents, alguns fins i tot mortals, a causa del consum de bolets tòxics.\nGairebé la totalitat de les intoxicacions mortals són degudes a la farinera borda o cogoma borda (Amanita phalloides), molt tòxic i bastant freqüent als boscos.\nA continuació, t'oferim un llistat amb els bolets tòxics més freqüents a Catalunya, indicant també les espècies comestibles amb què es poden confondre:\nEs tracta d'un bolet tòxic mortal, que a més és força freqüent en els nostres boscos. Això el converteix en el bolet més perillós, causant de la majoria d'intoxicacions mortals.\nTé la forma típica de les amanites, amb anell al voltant del peu i una volva que embolcalla la base. El seu color més característic és el verd olivaci, si bé se'n poden trobar exemplars esgrogueïts i, fins i tot, gairebé blancs. Les làmines són blanques amb reflexos verdosos i el peu blanc.\nEs pot confondre amb algunes llores, cualbres o puagres de color verd (Russula), però aquestes no tenen ni anell ni volva. També amb alguns camperols (Agaricus), que tenen anell, però no volva, i amb les làmines rosades que viren a brunes amb la maduresa.\nLa volva pot quedar tapada per la fullaraca i no resultar visible a primer cop d'ull. Per això, en el cas de les amanites i altres bolets que s'hi poden confondre, cal arrencar-los sencers, ja que l'existència de volva i l'aspecte d'aquesta són característiques molt importants per identificar correctament les espècies.\nLa cogoma groga o farinera groga (Amanita citrina) és una espècie molt semblant que, tot i no ser mortal, també és un bolet tòxic amb efectes al·lucinògens. Per tant, tampoc es recomana consumir-ne mai.\nAlguns bolets del grup dels cortinaris són molt tòxics i, fins i tot, poden resultar mortals, com el cortinari metzinós (Cortinarius orellanus). Els símptomes d'intoxicació no es manifesten fins després d'alguns dies del seu consum, normalment entre dos i quinze dies; els més importants són cansament, set intensa amb sequedat de boca i llavis, sensació de cremor a la llengua, pèrdua de la gana, mal de cap i trastorns renals i hepàtics.\nAfortunadament, són poc abundants i difícils de confondre amb cap bolet comestible d'ús habitual. Creixen en boscos d'arbres de fulla caduca o de pins, segons les espècies.\nEl cortinari metzinós té un barret de 3-8 cm de diàmetre, de cònic a estès o deprimit, amb el marge incurvat i fissurat. La superfície és seca, fibril·losa, vellutada, de color roig rovellat. Làmines escotades, primer de color canyella i finalment roig rovellat. Peu de 3-10 cm, cilíndric, fibril·lós, de color groguenc amb fibres de color roig-taronja. Carn amb olor de rave. Surt a l'estiu-tardor tant en boscos de coníferes com de planifolis, en sòls silícics.\nS'ha d'anar amb compte de no confondre cap d'aquestes espècies de cortinaris amb les cames de perdiu (Chroogomphus rutilus i semblants) que, a diferència d'aquests, tenen el barret viscós o humit i les làmines també fosques, però clarament decurrents. Són comestibles de no massa qualitat.\nGyromitra esculenta és un bolet considerat comestible i molt apreciat en algunes comarques pirinenques, però que consumit fresc o poc cuit és molt tòxic, fins i tot pot arribar a ser mortal, perquè conté una toxina, la giromitrina.\nEs desaconsella totalment el seu consum perquè fins i tot després d'haver-lo deixat assecar bé i coure'l repetidament llençant l'aigua de la primera cocció, no s'elimina tota la giromitrina, n'hi ha de romanent. A l'estómac es transforma en monometilhidrazina i, aquesta, a més de ser acumulativa, té activitat carcinogènica, arribant a ocasionar càncers de fetge.\nLa intoxicació no es manifesta fins després d'algunes hores amb trastorns digestius (vòmits, nàusees, mal de ventre), icterícia i trastorns de tipus nerviós.\nGyromitra gigas i Gyromitra esculenta es troben sota els pins durant la primavera i Gyromitra infula és de tardor.\nReig bord (Reig de fageda, reig vermell. Matamosques, reig de foll, oriol foll, reig tinyós. Amanita muscaria)\nÉs un bolet que provoca intoxicacions al cap de poca estona de la seva ingestió (normalment entre 1 i 4 hores) amb trastorns digestius (diarrea, vòmits, sequedat de boca), acceleració del pols i trastorns de tipus nerviós: deliri, excitació, al·lucinacions, confusió mental.\nCom indica el seu nom, es pot confondre amb el reig o l'ou de reig. Les principals diferències són el color de les làmines i del peu, que són blancs en el reig bord i grocs en l'ou de reig, i la presència de berrugues blanques sobre el barret del reig bord, malgrat que aquestes berrugues poden caure per efecte de la pluja, i aleshores és més fàcil la confusió.\nApareix a la tardor en boscos rics en humus, normalment en llocs més alts i freds que l'ou de reig.\nÉs un bolet de tardor que es troba tant en boscos d'arbres de fulla caduca com en els de pins.\nEs pot confondre amb la cua de cavall (Amanita rubescens) i la cua de cavall grossa (Amanita spissa), d'aspecte molt semblant. Es pot confondre també amb la pentinella (Amanita vaginata) en el cas d'exemplars vells, quan el pixacà pot haver perdut l'anell i les berrugues del barret i el marge d'aquest presenta un aspecte estriat.\nCal advertir que l'Amanita rubescens només és comestible un cop és ben cuita; en cru és tòxica, ja que conté hemolisines que destrueixen els glòbuls vermells de la sang.\nProvoca intoxicacions greus, però rarament mortals. Els primers símptomes es presenten al cap de poca estona d'haver menjat els bolets i consisteixen en trastorns gastrointestinals: vòmits, nàusees, diarrees, forts dolors de ventre.\nEs pot confondre amb el fals rossinyol (Hygrophoropsis aurantiaca), comestible de poca qualitat, laxant si es menja en gran quantitat, i, més difícilment, amb el rossinyol (Cantharellus cibarius). A diferència d'aquests, que creixen a terra, viu sobre soques i troncs d'oliveres i altres arbres, com alzines i roures, formant flotes nombroses; rarament creix sobre la fusta de pi, com sí ho fa el fals rossinyol.\nA diferència del rossinyol, que té l'himeni format per plecs, la gírgola d'olivera presenta veritables làmines.\nProvoca també intoxicacions greus, però rarament mortals, caracteritzades per trastorns gastrointestinals, amb vòmits i diarrea, que es presenten al cap de poca estona d'haver consumit els bolets.\nA més, el Tricholoma pardinum té la superfície del barret amb escames més grans que les del fredolic, i la seva carn té olor farinosa, mentre que la del fredolic desprèn una olor suau, no farinós.\nBarrets de bruixa, frares (Inocybe sp. pl.) (Inocybe rimosa (I. fastigiata), Inocybe erubescens (I. patouillardii) i d'altres)\nEl grup dels inocibes inclou diversos bolets de mida relativament petita, de menys de 6 cm, amb el barret cònic i la superfície esquerdada radialment o esquamosa. Cal rebutjar-los perquè la majoria són tòxics, mentre que els que no ho són, tenen poc valor culinari i es corre el risc de confondre'ls amb les espècies tòxiques.\nViuen en tota mena de boscos i fins i tot en parcs i jardins. Els primers símptomes d'intoxicació apareixen bastant ràpidament, de vegades, abans i tot d'acabar l'àpat; consisteixen en una forta sudoració, amb vòmits, diarrea i trastorns de caràcter nerviós.\nCandeletes (Clitocybe sp. pl.) (Clitocybe dealbata, Clitocybe phyllophila, Clitocybe rivulosa i d'altres)\nSurt a l'estiu i la tardor en boscos d'arbres de fulla caduca com faigs, roures i alzines, sempre en sòls calcaris. No és gaire abundant.\nUna característica diferencial respecte dels ceps o surenys comestibles és que, en tallar-lo, la seva carn es torna blava. No tots els bolets amb carn que es torna blava en contacte amb l'aire són tòxics (Boletus erythropus, el mataparent de cama roja, ben cuit és comestible), però en cas de dubte és millor rebutjar-los.\nPalometes (Lepiota sp. pl.)( Lepiota brunneoincarnata, Lepiota helveola, Lepiota cristata i d'altres)\nSón bolets no gaire abundants, que creixen preferentment en boscos d'arbres de fulla ampla i també a les vores dels camins.\nEl seu consum provoca intoxicacions mortals, semblants a la de la farinera borda. La seva petita talla fa que normalment no el culli ningú, de manera que no se solen donar casos d'intoxicacions degudes al seu consum. S'ha d'evitar, en tot cas, la confusió amb el cama-sec. A diferència d'aquell, el peu de la galerina metzinosa no es pot caragolar 180º sense trencar-se.\nTé un barret gran, que arriba als 25 cm de diàmetre, amb el marge enrotllat i la superfície vellutada i brillant, de color marró vermellós. Làmines un pèl decurrents, de color crem i tacades de rovell. Peu de color més clar que el barret, tacant-se de marró vermellós amb el tacte.\nMalgrat que hi ha qui el considera comestible després de diverses coccions, el consum repetit d'aquest bolet pot provocar reaccions de tipus al·lèrgic, que poden ser molt greus, ja que conté toxines que ataquen el fetge. Fins i tot ha causat la mort a persones debilitades que van fer-ne un consum excessiu. Per això es recomana rebutjar-lo.\nTot i que poc probable, s'ha d'evitar confondre el rovelló amb aquesta espècie, ja que per sobre li té una certa semblança.\nFires i mostres gastronòmiques de tardor a gust de tothom\n'Cuina de bosc del Pallars' per potenciar i aprofitar els recursos silvestres


Biblioblog – Fora del prestatge » La veritat sobre els dinosaures. Guido van Genechten\n« Jo hauria pogut salvar Lorca. Víctor Amela\nCaça major. Juli Alandes »\nLa veritat sobre els dinosaures. Guido van Genechten\nL’última novetat mensual d’aquest any 2018 parla sobre dinos:‘La veritat sobre els dinosaures’ de Guido van Genechten.\nI què són aquests animals?\nEls dinosaures van ser uns rèptils terrestres que van viure des del Triàsic fins al Cretaci (fa aproximadament 65 milions d’anys), la major part s’extinguiren. Tanmateix, hi ha unes 10.000 espècies supervivients de dinosaures, són els ocells.\nI què trobem a la coberta?\nQuin tipus d’animal és que no té a veure amb els dinosaures?\nQuè hi fa una gallina parlant-hi?\nDoncs bé, una gallina no és només una gallina. Si us hi fixeu bé, les gallines tenen unes potes molt característiques. Sí, sí… potes de dinosaure. I com ho sap això, la gallina? Surts corrents, corrents i ens ensenya l’àlbum de fotos on apareixen els seus avantpassats i ai, làs!! Hi ha dinosaures.\nUs ho passareu molt bé mirant les il·lustracions i llegint les explicacions d’aquest meravellós i fantàstic mon dels dinosaures. Desitgem que us agradi!\nGuido van Genechten és un dibuixant i escriptor belga. Va néixer al camp i encara hi viu, és per aquesta raó que la majoria dels protagonistes de les seves històries són animals amb trets humans d’infant: porcs, conills, tortugues… La major part dels seus contes acaben amb una lliçó de vida.\nHa publicat més de quaranta llibres infantils i ha rebut alguns premis d’il·lustració.\ndijous 13 de desembre de 2018 | Categoria: BIBLIOPETITS,NO T'HO PERDIS!\t| Enllaç permanent


Les botigues del passeig de Gràcia obriran el dia 30 fins a la mitjanit en la segona Shopping Night\nEl proper 30 de novembre es farà la segona edició de la Shopping Night al Passeig de Gràcia de Barcelona. Respecte a l'edició de l'any passat, s'ha doblat el nombre de comerços i restaurants que hi participen, fins a arribar a uns 90, que obriran les portes fins passada la mitjanit.\n18/11/2011 - 19.00 Actualitzat 18/11/2011 - 20.32\nUn establiment de restauració en l'edició de la Shopping Night de l'any passat.\nEn l'edició d'aquest any, la iniciativa s'amplia als carrers adjacents de passeig de Gràcia, des de Casp fins a Rosselló. El president de l'Associació d'Amics del Passeig de Gràcia, Lluís Sans, ha assenyalat que Barcelona rep el 40% dels turistes extracomunitaris que arriben a l'Estat i que en aquest eix comercial s'hi gasten el 24% dels diners que es gasten a Espanya. Sans considera que cal impulsar el passeig de Gràcia per posicionar-lo com el "millor lloc per comprar a Barcelona".\nL'objectiu de la Shopping Night és obrir els negocis del popular carrer barceloní a tota la ciutadania, a través de festes, còctels, concerts en directe i gastronomia al carrer. En aquesta edició, l'organització buscarà la internacionalització de l'esdeveniment i també obtenir més espònsors, per poder donar continuïtat a la Shopping Night.\nL'any passat, les botigues que van participar a la Shopping Night van facturar 400.000 euros, una suma que aquest any s'espera superar.


Itinerari valors naturals i culturals de l’entorn de Vilanova de Prades - Fires, festes, oci i llocs per visitar.\nEs tracta d’una ruta de 5,5 Km i que podem fer en poc més de 2 hores i mitja. L’inici i final és el poble de Vilanova de Prades que mereix una visita tranquil·la que permeti gaudir del silenci dels seus carrers, la solidesa de la seva història i la fermesa dels seus habitants:\nLa Cova de les Bigues és una balma que des de temps immemorials s’ha fet servir com aixopluc de pastors i animals. Està formada per una trentena de metres de llargada per uns cinc de profunditat.\nLa cova dels Calaixos de l'Ereldo, també coneguda com cova de l'Home Fe, està ubicada dins del terme municipal del Vilosell a les Garrigues. Malgrat ser una cova de proporcions i dimensions modestes és la més gran documentada a la comarca. Ubicada a la serra de Llena, disposa d’una molt interessant mostra d’espècies vegetals pròpies de zones més humides.\nEl nom popular de la cova de l’Home Fe, hom la relaciona amb una antiga història que explica com en el decurs d’una de les guerres carlines, un home s’hi va amagar . En algunes ocasions sortia i cridava “Gent de Vilanova, tinguin fe, que la guerra s’acabarà”. Qui sap si aquest personatge té alguna relació amb Pere Balcells Masgoret, conegut com el Nen de Prades, un guerriller carlí que destacà durant la Tercera guerra carlina. Quan només tenia dinou anys ja havia organitzat el seu primer grup armant amb una vintena d’homes. Es va destacar per la seva gran capacitat d’adaptació al terreny i per les victòries assolides enfront el coronel isabelí Alejandro Picaso o el comandant Manuel Orozco.\nPer accedir-hi, després de recórrer un pas estret trobem la galeria que conforma la cova, d’una quinzena de metres, inicialment força baixa però que va guanyant alçada a mesura que la recorrem.\nLa Serra de la Llena està situada als municipis de Vilanova de Prades a la comarca de la Conca de Barberà, de la Pobla de Cérvoles i el Vilosell a les Garrigues. Els cims més significatius son la Punta del Curull (1021 m), Penya Alta (1015 m), Punta del General (924 m), Punta de Viern (904 m), Punta del Moliner (902 m), Punta del Marc (901 m), Punta del Ponç (892 m) i la Punta d'en Llor (891 m). És una alineació escarpada de la serralada Prelitoral catalana, de direcció nord-est-sud-oest, que delimita les conques ebrenques del riu Set (les Garrigues) i del riu de Montsant (el Priorat) i la mediterrània del riu Francolí (la Conca de Barberà). Està formada bàsicament de conglomerats formats a partir de materials dipositats a l’eocè que durant el terciari es van aixecar a causa del plegament alpí.\nLa Punta del Curull també conegut com la tossa del Quico-, és un turó que té entre 1.021 i 1.023 metres segons seguim un o altre autor, que actua de fita entre el termes municipals del Vilosell i Vilanova de Prades. Aquí doncs limiten les comarques de les Garrigues i la Conca de Barberà i, en conseqüència les fronteres de les províncies de Lleida i Tarragona.\nDes del cim puc es gaudeix d’una vista excepcional, amb la serra de Prades, la plana de Lleida, el Montsec, Montserrat, el Montseny i el Montsant com a protagonistes que podem identificar amb més facilitat; i els Pirineus com a teló de fons.\nVilanova de Prades - Itinerari valors naturals i culturals de l’entorn de Vilanova de Prades (785.1 kb)


Descobreix més sobre el llibre «viatje al centre de l´humanisme digital» de Luis Pardo Cespedes\nParlem del llibre “Viatge al centre de l’humanisme digital” de l’autor Luis Pardo Cespedes\nLa gestió de la informació: molt més que invertir en tecnología\nPresentaré aquest post amb les paraules del mateix autor, «el viatge al centre de l’humanisme digital és el nou Renaixement, la convergència entre totes les dades binàries, tota la tecnologia i decisions purament humanes amb conceptes ètics i morals. Sempre buscant el benestar i un món millor».\nPerò…de que tracta aquesta segona part?\nEn aquesta segona part l’autor continua mantenint que la tecnologia i els canvis que estan sent viscuts per molts professionals els motiva per fer l’esforç d’1) conèixer-nos molt bé i ara més que mai veure els nostres punts forts, 2) adaptació, adaptació i adaptació.\nEns trobem en una cruïlla on conviuen les professions destinades a desaparèixer amb d’altres que s’han d’acabar transformant i on n’apareixeran de noves. Aquesta afirmació va ser abonada per un estudi de la Universitat d’Oxford el setembre de 2013. (Totes les citacions del llibre estan avalades per fonts de referència)\nEls patrons de consum i els comportaments dels clients estan canviant actualment, encara que el que no canvia és que les empreses han de continuar servint a les persones.\nAra parlarem de digitalització\nLa digitalització presenta una rellevància en els conceptes, alguns de nous i alguns de ja existents, que s’han convertit en importants. Aquests són: multitasca, networking, habilitats socials, capacitat de negociació, intel·ligència col·lectiva, coneixement distribuït, compromís, aprenentatge continu, gamificació, dades impulsades, etc.\nUn dels conceptes que cal destacar és la gestió del temps, que adquireix una gran importància perquè esdevé un bé intangible, l’empresa sòlida es torna gasosa, perquè l’espai virtual i la connectivitat estan immaterialitzats. Com diu l’autor, es requereix adaptació i coneixement de la gestió de conceptes sovint intangibles. Aquests canvis s’incorporen ràpidament i requereixen una gran flexibilitat per abraçar ràpidament la revolució digital.\nNo ens oblidem que el client continua sent el centre\nEn mans del client està ser capaç de tenir la millor informació, constantment actualitzada. Això explica per què alguns d’ells ja superen el mateix venedor . El client s’ha tornat exigent, perquè sap el que vol i com ho vol, també té un gran mercat per aconseguir-ho. Per això l’empresa s’ha de cuidar del que es coneix per «experiència de client», i és vital per retenir-los incrementar les vendes, millorar la motivació i cuidar la reputació de l’empresa a mesura que creixem en audiència. Els serveis han canviat prou per preguntar-se què vol el client. Cal centrar-se més en com ajudar-lo i si el que estic oferint satisfà les seves necessitats i expectatives. Les tecnologies ajuden en tot el procés de venda i adquisició donant l’oportunitat, més que mai, que ens centrem a conèixer els nostres clients i veure si el que els oferim encaixa amb el que busquen.\nNo ús descobriré la tercera part del llibre i us animo a llegir-lo.\nEn la meva opinió, aquest treball té més sentit avui que mai a conseqüència dels temps que ens ha tocat viure amb la pandèmia. Moltes empreses que s’han vist obligades a tancar hauran de reflexionar sobre la seva existència actual, en què les mesures de salut passen per no tenir contacte físic. El món està canviant i afortunadament la comunicació a través d’Internet ens ofereix gestionar el nostre negoci de forma virtual i adaptar-lo a noves formes de comunicació a través de la digitalització.\nWednesday, August 26, 2020 / Author: Ada Colomer and Desing by Maria Àngels Bernabé / Number of views: 1315 / Comments: 0 /


Els bombers, que ja han retirat els mitjans aeris, asseguren que les tasques evolucionen favorablement\nA hores d’ara, ja s’ha pogut reobrir el trànsiti les tasques d’extinció evolucionen favorablement // ACN - Bombers\nPublicada el 18-07-2021 19:51\nUn incendi declarat aquesta tarda prop de les carreteres AP-7 i N-340 ha obligat a interrompre-hi el trànsit. A hores d’ara, ja s’ha pogut restablir la circulació a les dues carreteres, tot i que a l’AP-7 només s’ha pogut habilitar un carril.\nEls bombers han rebut l’avís al voltant de tres quarts de cinc de la tarda. En un principi, hi han destinat 14 dotacions terrestres i 7 mitjans aeris. A les 19, però, el cos de bombers ha informat que retiraven els mitjans aeris i hi deixaven 12 dotacions terrestres al veure que les tasques d’extinció evolucionaven favorablement.\nMés enllà de les dues carreteres tallades, també ha quedat suspesa la circulació de trens a la línia R16 entre l’Ametlla de Mar i l’Hospitalet de l’Infant. Un cop s’ha reobert el trànsit, Renfe ha ofert un servei alternatiu per carretera.\n17-07-2021 18:43 VIRAL


CAMPIONAT D’ESPANYA ABSOLUT EN PISTA COBERTA - Federació Catalana d'Atletisme\nInici Pista Coberta CAMPIONAT D’ESPANYA ABSOLUT EN PISTA COBERTA\nPol Retamal, Mònica Clemente i Jaël Bestué - Fotos: JJ Vico\n13 Medalles pels Atletes Catalans\nMònica Clemente, Rècord d’Espanya sub23 i de Catalunya Absolut en perxa\nJaël Bestué, Rècord d’Espanya sub20 i de 200 m\nPol Retamal, Rècord d’Espanya sub20 de 200 m\nAleix Porras, Rècord de Catalunya Sub20 de 400 m\nEl passat cap de setmana, 17 i 18 de febrer, s’ha celebrar la 54a edició del Campionat d’Espanya Absolut en Pista Coberta a València amb una destacada actuació dels atletes catalans, que han aconseguit 13 medalles, 6 d’or, 6 de plata i 1 de bronze.\nUna de les estrelles de l’estatal ha estat l’Adel Mechaal (New Balance T) que s’ha proclamat campió a les proves de 3.000 m i 1.500 metres, fita que ja va aconseguir al campionat celebrat l’any 2015. A la prova dels 3.000 m ha marcat 8:19.87 i a la del 1.500 m el temps ha estat 3:43.10, prova en la que el Marc Alcalá (FCB) s’ha situat segon amb un registre de 3:43.87.\nTambé les proves de velocitat femenina han estat dominades per les atletes catalanes. Els 60 m ha estat per la Cristina Lara (FCB) que ha marcat 7.36, seguida de l’Estela García (CD Nike R) amb 7.47, atleta que s’ha proclamat campiona als 200 m amb 23.76, prova en la que la Jaël Bestué (FCB) ha entrat segona amb 23.84, registre que representa un nou rècord d’Espanya sub20.\nLa Mònica Clemente (Av Manresa) també ha superat el rècord d’Espanya sub23 de salt amb perxa per dues vegades. Primer va saltar 4,26 m i posteriorment els 4,31 m que li han donat el títol estatal de perxa. El registre també representa igualar el rècord de Catalunya absolut en pista coberta.\nL’Esther Guerrero (New Balance T) ha renovat el títol de 800 m amb un temps de 2:03.45.\nLes medalles de plata han estat per a la Cora Salas (CA Igualada) en llargada amb una marca de 6,20 m, Aleix Pi (AAC) en perxa amb 5,22 m i Marc Sánchez (CA Igualada) en alçada amb 2,16 metres.\nPol Retamal (FCB) ha aconseguit la medalla de bronze als 200 metres amb un temps de 21.23, registre que primer el va fer la jornada de dissabte a la semifinal i que representava un nou rècord d’Espanya sub20, i que ha repetit a la final.\nTambé cal destacar l’actuació de l’Aleix Porras (FCB) que a la semifinal dels 400 metres va establir un nou rècord de Catalunya sub20 amb 47.47, i que malauradament va caure a la final.\nArticle anteriorCAMPIONAT D’ESPANYA ABSOLUT EN PISTA COBERTA\nSegüent articleCAMPIONAT DE CATALUNYA DE CLUBS SUB14 EN PISTA COBERTA


La importància del canal de Suez - ESCIU-UPF News\nLa importància del canal de Suez\nVista aèria de la zona meridional del canal de Suez. / Foto: Wikimedia Commons (Axelspace Corporation)\nEl director d’ESCI-UPF, Albert Carreras, ha publicat un article al diari ARA on analitza la importància del canal de Suez arran de l’incident de la nau de mercaderies Ever Given que, com diu, “ha tornat a posar damunt la taula la fragilitat de la globalització del comerç mundial”.\nCarreras fa un repàs per la història del canal, una de les grans construccions d’enginyeria del segle XIX que, com explica, va representar l’inici de la primera globalització i va apropar radicalment el continent europeu i el continent asiàtic. El director d’ESCI-UPF recalca que gràcies a la construcció del canal de Suez, el mar Mediterrani va recuperar la centralitat en el comerç global. De passada, Carreras també esmenta la construcció del canal de Panamà, l’altre gran projecte d’enginyeria del segle XIX, projectat pel mateix Lesseps.\nCarreras explica que, amb la nacionalització per part del president egipci Nasser el 1956, el canal de Suez es va convertir en una arma política. El tancament al trànsit marítim entre 1967 i 1975 en suport a la causa palestina va provocar la reaparició de la ruta alternativa que feia la circumval·lació al continent africà, una ruta molt més costosa i que només es fa servir en casos d’extrema necessitat, com ha passat en aquests últims dies.\nEl director d’ESCI-UPF també parla d’una nova ruta alternativa del comerç mundial que aquests dies ha agafat protagonisme i que, a causa de l’escalfament global, és molt possible que encara n’agafi més: la ruta de l’oceà Àrtic. El creixement d’aquesta nova ruta suposa una amenaça real per a la situació del comerç al Mediterrani i per als seus ports destacats, com el de Barcelona, ja que comportaria una “periferització de l’activitat econòmica”.\nPer últim, el director d’ESCI-UPF esmenta que, a casa nostra, la importància del canal de Suez també té una altra accepció. I és que la companyia hereva de la gestió del canal va convertir-se en sòcia majoritària d’Agbar l’any 2008. Per tot això, Carreras sentencia que, tant des d’un punt de vista global com des d’un punt de vista local, el que passi al canal de Suez “ens importa”.


blog de jomv@grec.cat | enciclopèdia.cat\nblog de jomv@grec.cat\nCom posar enciclopèdia.cat (o un altre lloc web) en l’escriptori de l’ordinador\nEnciclopèdia.cat té moltes obres de diferent tipologia que satisfan necessitats molt diferents: de llengua, de coneixements, de traducció, etc. En un post anterior vam explicar com fer dreceres en el navegador de Chrome per a cercar en obres concretes. Avui us expliquen una altra mena de drecera: com posar qualsevol pàgina web (obra, cercador, etc.) en l’escriptori de l’ordinador. Atès que no tots els navegadors es comporten de la mateixa manera us expliquem dues opcions possibles:\nLlegeix més sobre Com posar enciclopèdia.cat (o un altre lloc web) en l’escriptori de l’ordinador\nNOVETAT!: Aprendre a aprendre. Desenvolupament de capacitats bàsiques. Tècniques d’aprenentatge i d'estudi\nDes d’avui mateix ja podem consultar al portal enciclopèdia.cat la versió digital del llibre Aprendre a aprendre. Desenvolupament de capacitats bàsiques. Tècniques d’aprenentatge i d’estudi. Aprendre a aprendre va ser publicat el 2010 pel Grup Enciclopèdia. Dirigit per Xavier Blanch i Gisbert, constitueix una proposta d’ajuda i orientació educatives.\nLlegeix més sobre NOVETAT!: Aprendre a aprendre. Desenvolupament de capacitats bàsiques. Tècniques d’aprenentatge i d'estudi\nL’Anuari 2019 ja es pot consultar a enciclopèdia.cat\nEls usuaris d’enciclopèdia.cat ja poden consultar l’Anuari 2019, que recull els fets, les personalitats, els avenços científics i tecnològics, les novetats culturals i els temes de debat que han estat més presents en l’àmbit públic al llarg de l’any 2019.\nLlegeix més sobre L’Anuari 2019 ja es pot consultar a enciclopèdia.cat\nEl gener és temps de balanços i d’estadístiques.\nLlegeix més sobre Els articles més consultats\nHem creat una caixa petita que només es visualitza en els articles del Gran Diccionari de la llengua catalana (GDLC) i de la Gran enciclopèdia catalana (GEC). En cada una d’aquestes caixes hi ha un enllaç que remet a l’article homògraf de l’altra obra. Així, des de la GEC es remet als articles homògrafs del GDLC i des del GDLC als articles homògrafs de la GEC.\nLlegeix més sobre Hipervincles automàtics entre el GDLC i la GEC\nEl portal Enciclopèdia.cat té des d'avui una nova obra: el Diccionari dels partits polítics de Catalunya, segle XX.\nLlegeix més sobre El "Diccionari dels partits polítics de Catalunya, segle XX", novetat en el portal\nNou menú amb les publicacions del portal\nAquest mes de març hem canviat el menú que conté el catàleg de les publicacions del portal.\nFins ara, s’hi accedia a través d’un botó que estava situat a la capçalera de les pàgines. En clicar-lo, s’obria una nova pàgina amb la relació de totes les obres. No era gaire funcional.\nLlegeix més sobre Nou menú amb les publicacions del portal\nNovetat: l’Anuari 2017 s’incorpora a l’àrea +Enciclopèdia\nLlegeix més sobre Novetat: l’Anuari 2017 s’incorpora a l’àrea +Enciclopèdia\nMillores tècniques i de contingut\nA banda de petites millores en el disseny de les pàgines, darrerament hem introduït al portal alguns canvis que val la pena destacar.\nLlegeix més sobre Millores tècniques i de contingut\nNova funcionalitat: l’autofocus\nL’autofocus és una característica de les pàgines web que fa situar el cursor de manera activa en un punt concret sense necessitat de clicar-hi.\nEn el cas de l’Enciclopèdia.cat hem establert l’autofocus en la casella del cercador. Així, cada vegada que entrem en una pàgina del portal ens trobarem que el cursor és a la casella de cerca i ja podrem escriure-hi a dins, sense que calgui fer-hi un clic.\nLlegeix més sobre Nova funcionalitat: l’autofocus


Les Terres de l' Ebre, situades a la part més meridional de Catalunya, es caracteritzen pel seu alt valor natural i la baixa densitat de l'activitat turística. A més, la identitat dels seus habitants, a través dels seus costums , història, folklore i gastronomia, el fan ser un territori únic.\nLes quatre comarques que les formen s'exhibeixen en un mateix territori uns espais naturals irrepetibles així com un ric patrimoni històric i cultural. La presència del riu més cabalós de la Península Ibèrica , l'Ebre, modela encara avui un espai de característiques úniques que li ha valgut la seva declaració com a Reserva de la Biosfera per la UNESCO.\nPodeu trobar més informació visitant la web http://www.terresdelebre.travel/\n20 km d'una costa única amb cales de sorra blanca o platges rocoses. Activitats nàutiques i a la natura. Camí de ronda GR92 de la costa.Port pesquer i port esportiu. Subhasta de peix, cuina marinera de prestigi. Prop: Parc Natural de Delta de l'Ebre (15 km), l'Ampolla (12 km), Tortosa (30 km), Sant Carles de la Ràpita (38 km), PortAventura World (40 km). Més informació\nPort esportiu. Parc Natural Delta de l' Ebre (3 km). A prop: l'Ametlla de Mar (12 km.), Port Calafat (17 km.), Tortosa (20 km.), Sant Carles de la Ràpita ( 30 km.), Les Cases d'Alcanar (40 km.), Port Aventura (35 km.). Més informació\nEl paisatge del Perelló ofereix mar i muntanya. Platges tranquil·les de gran bellesa i aigües cristal·lines. Primer poble productor de mel de tot Catalunya. La Cova de la Mallada, les Pintures Rupestres de Cabra - Feixet, el Molí de Vent. A prop: Salou (20 km.), Cambrils (20 km.). Més informació\nPoble pesquer, al sud-est de la regió del Montsià, a 80 km al sud-oest de Tarragona, i 180 km de Barcelona. Per als amants de la natura, a les Terres de l’Ebre podran gaudir d`extenses i tranquil·les platges de fina sorra, o, si ho desitgen, dels espais verges del Parc Natural del Delta de l`Ebre o les muntanyes del Parc Natural dels Ports de Tortosa-Beseit. Més informació\nLa zona humida més gran de Catalunya és una de les més importants de la regió Mediterrània. La desembocadura del riu que dóna nom al conjunt de les nostres terres constitueix un parc natural de primer ordre amb una incomparable riquesa de flora i fauna que el fan únic i excepcional. Amb una superfície total de 7.736 hectàrees comprèn les comarques del Baix Ebre i el Montsià. Dins la seva vasta extensió es troben les basses de les Olles, el Canal Vell, el Garxal, l'Alfacada, la Platjola, la Tancada i l'Encanyissada; i també les illes de Buda, Sapinya i Sant Antoni; les penínsules de la Punta de la Banya i del Fangar, els erms de Casablanca i els Ullals de Baltasar. Més informació


Torra insta Sánchez a fer una proposta clara per a Catalunya - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nTorra insta Sánchez a fer una proposta clara per a Catalunya\n?El president de la Generalitat es mostra «decebut» davant les «amenaces» de Sánchez ?La portaveu del Govern diu que no pensen aplicar el 155, però referma l'avís del president\nacn 31.08.2018 | 23:37\nTorra insta Sánchez a fer una proposta clara per a Catalunya Regió7\nn El president de la Generalitat, Quim Torra, va instar ahir el cap de l'Executiu, Pedro Sánchez, a concretar una proposta per a Catalunya en comptes «d'amenaçar» amb una nova aplicació de l'article 155. «Semblava que ara entràvem en una nova etapa de diàleg i negociació», va expressar Torra, que es va mostrar «sorprès» per les paraules de Sánchez.\nTorra es refereix al missatge a la matinada del president del Govern espanyol en una roda de premsa a Bogotà. El va avisar de les conseqüències que pot tenir tornar a la via unilateral: «Ell sap perfectament quin és el camí que l'espera si tornés a l'unilateralisme, trencar la legalitat o desacatar», donant a entendre als mitjans, societat i a l'espectre polític que s'estava referint implicitament a un nou 155.\nSánchez va afegir que el Govern espanyol «està disposat a parlar de tot dins la legalitat» i va dir a Torra que la política «ha d'estar al servei de la convivència». Segons Sánchez, si el president de la Generalitat opta per la tensió i la ruptura «no es dirigiria cap a la majoria dels catalans». Sobre la polèmica dels llaços grocs, va fer una crida a la calma i va instar administracions públiques i partits a «construir convivència i no aprofundir en la fractura social».\nEl president de la Generalitat va advertir ahir al seu homòleg espanyol que la seva obediència «és al Parlament». En relació a la polèmica amb els llaços grocs, Torra va coincidir amb l'expresident Carles Puigdemont, i va demanar a tots aquells que tenen actituds violentes «que no intentin» fracturar la societat catalana perquè «no ho aconseguiran».\nEl president va fer aquestes declaracions a Perpinyà durant la visita a la Bressola de Sant Galdric. Abans, Torra va visitar la Casa de la Generalitat d'aquesta localitat. A la tarda, va visitar l'estadi els Dragons Catalans de rugbi i va inaugurar l'exposició «55 urnes per la llibertat».\nTot plegat després d'haver-se reunit amb l'alcalde de Perpinyà, Jean Marc Pujol, qui es va mostrar crític amb els llaços grocs i que va assegurar que a Espanya «no hi ha presos polítics».\n«No hem dit 155 en cap moment»\nLa ministra portaveu del Govern espanyol, Isabel Celaá, va reclamar al president de la Generalitat, Quim Torra, després de les seves declaracions a Perpinyà, que «rebaixi la seva tensió» i no estableixi «a mode d'ultimàtum» qüestions que «per res estan en un camí cap a la normalitat i la sortida d'un conflicte polític».\nEn la roda de premsa posterior al Consell de Ministres, Celáa va assegurar que el seu Govern no ha tractat ni és objecte de debat la possibilitat d'aplicar el 155 a Catalunya, tot i que ha refermat l'avís del president del Govern espanyol, Pedro Sánchez. La portaveu de l'Executiu va demanar que hi hagi «prou intel·ligència» al Palau de la Generalitat per «aprofitar el passadís obert en la política», en referència a la via del diàleg. I va tornar a rebutjar la possibilitat d'un referèndum d'autodeterminació acordat. «No ens entabanaran, però donem una oportunitat al diàleg», va concloure.\nTrobada bilateral a l'octubre\nLa segona trobada entre els governs català i espanyol serà a l'octubre. Així ho va avançar el president de la Generalitat, Quim Torra, que va aprofitar per emplaçar Pedro Sánchez a negociar i va mostrar la seva sorpresa per les paraules del cap de l'Executiu espanyol en relació amb una possible nova aplicació de l'article 155 a Catalunya. «És veritat que el PSOE va votar a favor del 155, però fins ara només havíem escoltat les amenaces d'un determinat partit polític», va reblar Torra, que va recordar que «sempre seran» a la taula del diàleg.\nEl president de la Generalitat de Catalunya va detallar que ara mateix hi ha «dues qüestions centrals» en relació amb Catalunya i que pretén debatre amb Sánchez durant la trobada prevista per al mes que ve. D'una banda, la situació dels «presos polítics i exiliats» i, de l'altra, el mandat del Parlament català. Torra, però, de moment no ha concretat si presentarà una nova proposta més enllà del referèndum.\nSánchez, Rull i Turull, sense resposta del Suprem. Arreu


«Ni l'or ni els diamants es mengen, i els diners, tampoc» - Diari de Girona\nJosé Rubio Aguerri\n«Ni l'or ni els diamants es mengen, i els diners, tampoc»\nlaura fanals girona 15.02.2016 | 07:12\nJosé Rubio Aguerri, fa uns dies, al Bisbat de Girona. marc martí\nMissioner al Congo. José Rubio Aguerri ha estat durant 38 anys missioner al Congo, on ha treballat en diversos projectes de desenvolupament. Col·labora amb la campanya de Mans Unides contra la fam, que se celebra aquest cap de setmana.\nMans Unides celebra aquest cap de setmana la seva col·lecta anual per ajudar al finançament de sis projectes a Ghana, Malawi, Congo, l'Índia i Etiòpia. Amb el lema «Planta-li cara a la fam: sembra», l'organització engega un trienni de lluita contra la fam durant el qual intentaran abordar-ne les causes i conseqüències. El missioner José Rubio, que ha estat gairebé 40 anys al Congo, ha ajudat a promoure la campanya.\nQuan sento la paraula la «Congo», em ve al cap «coltan».\nInteressant. A altres els ve al cap «ebola», «pasteres» o nens amb cares brutes i mosques a la cara. Aquesta és la imatge que té la gent d'Àfrica: el continent més proper a Espanya i el que menys es coneix. Però aquestes imatges no són la realitat, sinó coses puntuals. L'ebola, per exemple, va néixer al Congo, però el paludisme mata molta més gent cada any. I no s'esforcen per fer una vacuna que controli això, perquè són països pobres i només es busca el benefici econòmic.\nLa guerra del Congo es descriu com un conflicte «interminable». Hi veu alguna sortida?\nLa guerra té efectes devastadors. Hi ha molts nens soldat, mares-nenes que no arriben als quinze anys... Molts joves s'uneixen al Front d'Alliberament, que ocupa el nord del país i d'allà en treu diamants, té animals... els joves hi van amb la idea que guanyaran molt i abandonen el que és vital: el camp, llaurar la terra. Perquè ni l'or ni els diamants es mengen, i els diners, tampoc.\nCom és la vida diària al Congo?\nLa gent senzilla es desperta amb el so dels ocells. Fan el que poden per rentar-se, a vegades han d'anar a buscar l'aigua a distàncies molt grans. Llavors van al camp, a cultivar i intentar llaurar arròs, mongetes, cacauets... coses que puguin alimentar la família. Però és clar, com que mengen només un cop al dia, van al camp amb l'estómac buit. Mentre els adults són al camp, els nens van a l'escola, si n'hi ha alguna que no estigui molt lluny. A vegades han de fer dotze o tretze quilòmetres a peu, anada i tornada. Quan tornen, cap a les quatre de la tarda, és quan fan junts l'únic àpat del dia, que sol ser senzill. La carn només la mengen en alguna festa o funeral. ?Nosal?tres hem fet projectes perquè criïn conills, perquè en puguin menjar de tant en tant. També mengen el peix que pesquen als rius, però és poc. L'agricultura és bàsica. El problema que tenim és que els joves se'n van a buscar or, diamants, coltan... i no van al camp.\nQuins projectes ha desenvolupat vostè al Congo?\nAmb Mans Unides he fet coses molt boniques i interessants. Centres escolars, per exemple. El primer van ser 24 milions de pessetes per fer una escola de secundària. També hem fet escoles de primària, dispensaris, pous, trossos de carretera, promoció de la dona... per exemple, fem grups de suport a aquestes nenes-mare, que s'escapen després d'haver estat un temps amb els rebels i tornen amb el bebè.\nEuropa ha d'intervenir a l'Àfrica?\nSi tinguéssim bona intenció per ajudar-los a desenvolupar-se... però hi ha massa interessos. Els països africans no han estat mai ni són independents del tot, sempre depenen de decisions externes i per això nosaltres intentem lluitar. La meva missió és oferir estima a l'africà i donar-li l'ocasió de treballar per a ell mateix. Si un missioner fa un dispensari amb l'ajut de gent de fora, serà el dispensari del missioner. Però si ho fa la gent d'allà, és el seu dispensari, i el cuiden. Han de ser protagonistes del seu propi desenvolupament. És difícil, però països com Brasil o l'Índia ho han aconseguit.\nÉs una amenaça, al Congo, l'extremisme integrista de Boko Haram?\nSí, i s'anirà expandint si no s'hi posa remei. L'islamisme tal com l'ha concebut aquesta gent és d'expansió, dominació i anar «a per totes». I com que no tenen respecte per la vida, l'art, ni res, no tenen escrúpols per fer el que els dóna la gana. No es tracta només de matar, sinó de l'àmbient que creen. Fa pocs dies van destruir un poblat sencer a Nigèria. I això es va repetint. Me'n recordo quan van assassinar els periodistes de Charlie Hebdo, que van sortir ministres, presidents, etc. a manifestar-se. Però la setmana següent van matar 2.000 africans a Nigèria, i no va sortir ningú. I el mateix va passar amb l'ebola: mentre matava africans, no era notícia. Només quan va acostar-se a Europa i van començar a haver-hi missioners i metges malalts es va convertir en un problema.\nFa la sensació que, en 38 anys, la feina del missioner s'ha fet més difícil.\nHem canviat d'actitud. Abans, els missioners érem protagonistes de tot, i ara més que res acompanyem la gent. Es tracta d'ense?nyar-los a fer coses, que no esperin que els ho donin tot fet. Hem ?d'ensenyar-los a reivindicar els seus drets, defensant la justícia i la pau.


Suárez renovarà si juga el 60% de partits l'any que ve - Regió7\nSuárez renovarà si juga el 60% de partits l'any que ve\nL'uruguaià confia retornar d'aquí a dos mesos de la lesió de genoll\nEl Barça troba a faltar els gols de Luis Suárez Irina R. H. / AFP7 / Europa Press\nEl davanter uruguaià del Barça Luis Suárez va revelar ahir una clàusula del seu actual contracte pel qual renovarà automàticament pel club si la temporada vinent actua en el 60% dels partits. Suárez, que acabava contracte el juny del 2021, ho va explicar en una entrevista a RAC1.\nD'aquesta manera, l'atacant blaugrana explicava que «l'any que ve, si jugo el 60% dels partits per als quals estigui disponible, renovo automàticament». Aquesta informació no es coneixia i no es va donar en el moment de la seva anterior renovació pel Barça.\nRespecte de la seva lesió, que es va acabar d'agreujar en les semifinals de la Supercopa d'Espanya a Aràbia Saudita, va explicar que «estava jugant com jugava perquè estava acostumat a fer-ho amb dolor. Això et fa forçar altres zones del genoll. Soc molt fort davant de les crítiques que rebo per la lesió i també estic molt fort de cara a tornar com abans millor». Així, podria tornar al principi de maig, quan faci quatre mesos que va passar pel quiròfan.\nSuárez ja va ser operat a final de la temporada passada, després de lesionar-se a Liverpool. Es va perdre la final de la Copa del Rei a Sevilla contra el València, però va estar disponible per actuar en la Copa Amèrica. Ara podria retornar el maig i també ser convocat per al torneig continental, que torna a tenir lloc aquest estiu.\nLa baixa de Suárez no va ser resolta pel Barça en el mercat d'hivern i la lesió de Dembélé va conduir al fitxatge de Braithwaite.


El Festival de Peralada a Carmen Mateu de Suqué - El Temps de les Arts\n07 febr. 2020 27 juny 2018 per Mònica Pagès\nAquesta 32a edició del Festival de Peralada esdevindrà un gran homenatge a la memòria de la senyora Carmen Mateu de Suqué, l’ànima d’aquest esdeveniment tan esperat a l’estiu que va més enllà dels concerts i dels espectacles que programa. Per aquest motiu, el seu inici el 5 de juliol amb el Rèquiem de Giuseppe Verdi, interpretat per l’Orquestra Simfònica de Barcelona i Nacional de Catalunya –dirigida per Giampaolo Bisanti–, amb el Cor Intermezzo i quatre solistes de renom, serà un comiat magnífic a tota la seva dedicació a aquest festival, que ara passa el testimoni a la seva filla, Isabel Suqué Mateu, Presidenta de la Fundació Castell de Peralada.\nL’Orquestra Simfònica de Barcelona i Nacional de Catalunya interpretarà el Rèquiem de Verdi. Foto: Igor Cortadellas.\nEn un país més aviat petit com el nostre, és de destacar que el llegat medieval del comtat de Peralada, amb el seu castell i les seves terres, s’hagin preservat fins als nostres dies i fins i tot projectat a tot el món amb els seus vins i caves i també amb moltes altres activitats gastronòmiques i turístiques, com aquest festival, que l’han convertit en una de les marques més potents del nostre territori. El relleu que agafa cada any el Festival de Peralada és proporcional a la seva potència econòmica i al seu arrelament històric i territorial, i per això té magnitud internacional –a banda que estigui a tocar de la frontera de França.\nL’inclassificable Rufus Wainwright. Foto: Matthew Welch.\nEl Festival de Peralada sempre s’ha destacat per comptar amb la presència de grans noms de la música, i de totes les músiques!, com és el cas de Joan Manel Serrat, que actuarà el 6 de juliol; el llegendari Santana en el seu “Divination Tour” l’11 d’agost; la glamurosa Carla Bruni, el 21 de juliol, o el del tenor Jonas Kaufmann, que tornarà el 28 de juliol, convertint de nou aquest festival en un lloc de pelegrinatge de tots els seus fans d’arreu del món. Aquest any, la constel·lació de tenors a Peralada farà història, perquè també hi haurà Plácido Domingo, que l’endemà, 29 de juliol cantarà Thaïs de Massenet; o el també aclamat tenor mexicà Javier Camarena, amb un recital el 27 de juliol a l’església del Carme, i el nostre Josep Bros, que celebra 25 anys als escenaris el 3 d’agost. L’inclassificable Rufus Wainwright, i l’adorada Sílvia Pérez Cruz, al costat del fulgurant pianista de jazz Marco Mezquida, acaben de completar el Parnàs vocal de què podrem gaudir aquest estiu a l’Auditori Parc del Castell.\nLa veterana banda nord-americana Kool & the Gang reviurà els seus èxits disco.\nA més a més dels recitals i de les gales, el Festival de Peralada sempre s’ha destacat per incloure òperes al seu cartell i aquest any el protagonista gairebé absolut serà Georg Friedrich Händel, del qual podem escoltar Rinaldo el 5 d’agost a l’església del Carme, amb el contratenor Xavier Sabata –que el 12 d’agost té una nova cita amb l’espectacle “El bis-Una nit de cabaret”–, la soprano Núria Rial i el baríton Josep Ramon Olivé entre el repartiment; i Vespres d’Arnadí, que dirigeix des del clavicèmbal Dani Espasa i que el 8 d’agost farà l’estrena d’una nova producció de Händel al Claustre del Carme amb l’òpera Acis i Galatea en les veus de Roger Padullés i de Lucía Martín-Carton i la direcció escènica de Rafael R. Villalobos. Una altra òpera molt esperada serà La flauta màgica de Wolfgang Amadeus Mozart, en una producció cent per cent Peralada que es podrà veure dos dies, el 6 i 7 d’agost, i que compta amb la direcció escènica d’Oriol Broggi i amb l’Orquestra i el Cor del Gran Teatre del Liceu i el seu director titular, Josep Pons, i les veus d’Olga Kulchynska, Kathryn Lewek, Liparit Avetisyan i Andreas Baurer en els papers principals, a més a més de l’aparició de l’actor Lluís Soler com a narrador-actor.\n“Folia”, l’espectacle que clourà el festival, suma dansa hip-hop i música barroca.\nLa dansa també estarà molt ben representada en aquesta nova edició del Festival de Peralada amb el Ballet del Capitole de Toulouse, el 13 de juliol; l’espectacle “Amore” de Svetlana Zakharova i les Estrelles del Bolshoi, el 13 d’agost, i el flamenc de la companyia de María Pagés, el 20 de juliol. Per als més moderns i nostàlgics, sens dubte, la cita amb Kool & The Gang el 15 d’agost serà mítica. I per als amants empedrïts del jazz, el trio del pianista Ignasi Terraza presenta “Un capvespre a Malaveïna”, un concert molt especial a les vinyes de la Finca Malaveïna. A més a més, l’Orquestra Simfònica del Vallès interpretarà Pere i el llop de Sergei Prokófiev amb l’exitós grup de hip-hop Brodas Bros. El hip-hop també posarà dansa a la música barroca de l’espectacle “Folia”, el 17 d’agost, amb què es clourà aquesta 32ª edició del Festival de Peralada que enceta un canvi d’època. Però el dia abans, el 16 d’agost, al Festival a la Vila hi haurà un altre fi de festa d’entrada lliure amb Händel i la Música aquàtica i per als Reials Focs d’Artifici, composta el 1717 per al rei Jordi d’Anglaterra per a què sonés a la seva barcassa sobre el Tàmesi. Aquesta vegada serà sense aigua, però amb la gran energia sonora de Vespres d’Arnadí.


Actuació a Sant Andreu\nEl diumenge s’ha despertat núvol i amb molta xafogor a la Plaça d’Orfila de Sant Andreu. L’actuació amb Margeners de Guissona i la Colla Castellera Jove de Barcelona ha començat a les 11.30 h, amb 1 pilar de benvinguda de cadascuna de les colles.\nLa primera ronda l’ha començat la Colla amfitriona, la Jove de Barcelona amb un 4 de 7 molt ferm i àgil. Els Margeners han continuat amb la gamma de 7, amb un 3 de 7 i els Carallots ens hem sumat al 7, amb un 4 de 7, el quart de la nostra petita història, que fa il·lusionar en altres objectius propers... Una molt bona primera ronda\nLa segona ronda la Jove de Barcelona, amb un 3 de 7 (el segon de la temporada) i els Margeners, amb el 4 de 7, han continuat amb els castells de 7. Nosaltres els Carallots hem completat la ronda amb un 2 de 6 molt segur.\nPer finalitzar la diada, la tercera ronda ens ha obsequiat amb 3 castells de 6 amb agulla. La Jove de Barcelona ha portat a plaça el 4 de 6 amb agulla, i els Margeners i els Carallots el 3 de 6 amb agulla.\nEls Margeners de Guissona i els Carallots de Sant Vicenç hem continuat la diada amb 1 pilar de 5. Per finalitzar la diada, la Jove de Barcelona ho ha fet amb 2 pilars de 4, els Margeners amb 1 pilar de quatre i els Carallots amb 2 pilars de 4.\nHa estat una diada que s’ha desenvolupat amb un bon ritme i de la que cal destacar sobretot, per part dels Carallots que els castells s’han coronat amb 11 membres de canalla diferents. Una gran fita que demostra el gran futur de la nostra colla, que ens ha de permetre seguir creixent. "alla, alla, alla! Visca la Canalla!! ots, ots, ots! Visca els Carallots!!!"


Ofertas de Fin de año 2016 by Karen Villanueva 85 views\nFent Camí cap a l'escola holística by Nombre Apellidos 354 views\n42 saudai, jesus by SUSSURRO DE AMOR 138 views\n2012 horizonk12toolkit by Stephen Abram 551 views\nTreball fet per una filleta de 4t de primària\n1. Natàlia Mascaró Gómez H 4t de primària CEIP Sa Graduada Els Moixos\n2. Què és un moix? q El moix és un petit mamífer carnívor domesticat. Les diferents races de moixos domèstics provenen totes del moix salvatge africà. Pertanyen al grup dels felins i per tant, estan emparentats amb espècies com el linx o el puma. Els felins són un subgrup dels fèlids. En el grup dels fèlids hi trobem els lleons, tigres i panteres. Els moixos, com la majoria de felins, són animals caçadors als que els hi agrada dur una vida solitària.\n3. Domesticació h Es creu que la relació entre moixos i humans va començar fa milers d’anys a l’antic Egipte o a l’orient. A les comunitats d’humans hi existien molts rosegadors, el que atreia als moixos. Existia una relació de tolerància mútua entre moixos i humans. Els moixos caçaven els rosegadors i, a canvi, els humans els hi oferien protecció. Posteriorment, amb l’imperi romà i el descobriment d’Amèrica, els moixos domèstics es varen escampar per tot el món.\n4. Races de moixos t Hi ha més de 30 races de moixos diferents. Cada raça depèn de la procedència, el tipus de pelatge, forma del cap, les orelles i els ulls. Moix siamès Moix persa Moix sphynx Moix abisini\n5. Descripció s Normalment un moix pesa entre 2 i 8 kg, encara que hi ha espècies que poden passar els 10 kg. Un moix sobrealimentat també pot arribar a pesar més de 10 kg, però no és convenient per a la seva salut. Tenen les dents i les urpes preparades per matar les seves preses i poder-les menjar. A la llengua tenen unes petites punxes que li permeten aguantar l’aliment i també poder netejar el seu pelatge. Els moixos hi veuen millor que noltros amb poca llum i, en canvi, amb molta llum hi veuen pitjor. Només reconeixen els colors verds, blaus i grocs, però no poden veure els tons vermells o els tons vius. L’abast de l’oïda dels moixos és similar al dels humans, en canvi el seu olfacte és 14 vegades més sensible.\n6. Reproducció H Les moixes passen al llarg de l’any diferents períodes d’entre 4 i 8 dies on miulen per indicar el zel. Habitualment els mascles es solen barallar per poder aparellar-s’hi i fecundar-les. Els moixos arriben a la seva maduresa sexual abans del primer any. El temps de gestació és d’uns 65 dies i solen tenir entre 1 i 8 cries. Els moixets solen estar amb la mare uns 3 mesos, per això es recomana que no se’ls separi de la mare abans d’un mes i mig.\n7. Temps de vida d’un moix v Un moix domèstic sol viure entre 14 i 20 anys a diferència d’un moix de carrer que no sol sobrepassar els 3 anys. Un any humà i un any d’un moix no són equivalents. Durant els 3 primers anys de vida un moix passa de cadell a la maduresa, el que equival a un humà de 40 anys. Després, cada any d’un humà equival a tres anys del moix.\n8. Alimentació r Els moixos són totalment carnívors encara que els hi agrada menjar diferents tipus d’herba perquè els ajuda en la digestió. Hi ha la creença que als moixos els hi agrada molt la llet, però no és veritat. A un moix adult no se li ha de donar llet i menys de vaca perquè no poden digerir la lactosa i poden tenir diarrees. Els moixos són caçadors d’insectes i petits mamífers. Encara que estiguin ben alimentats segueixen caçant i solen deixar les preses com a present als seus amos en mostra de gratitud.\n9. Els moixos en la nostra cultura g La relació entre moixos i humans és tan estreta que són habituals en la nostra cultura, mitologia i creences. Els antics egipcis adoraven a la deessa Bastet que era una dona amb cap de moixa i també, els moixos apareixen a molts de gravats, estàtues i papirs. Els moixos negres també tenen mala fama. S’associen a les bruixes i, alguns, pensen que donen mala sort. Per altra banda, els moixos apareixen en la literatura, còmics, art, pel·lícules, etc. Són prou coneguts el moix Cheshire de l’Alícia en el país de les meravelles, en Garfield o en Tom que apareixen a còmics i a dibuixos animats.\n10. Qualque pregunta? Moltes gràcies per la vostra h atencio!!!!!


Units Podem no sap què ha passat amb els seus votants el 26J\nIgual que en la jornada d'ahir, Units Podem i les seves confluències territorials no s'ho acaben de creure. Després del breu pujada de les enquestes a peu d'urna que certificaven el 'sorpasso' al PSOE, va arribar el gerro d'aigua freda de l'escrutini.\nERC convida a EnComúPodem a sumar-se al projecte independentista\nAquest dilluns, el secretari d'Organització de Podem, Pablo Echenique, lluny de fer autocrítica, ha celebrat, malgrat tot, els resultats obtinguts per la coalició Units Podem i la confluència EnComúPodem al País Basc i Catalunya, les úniques dues comunitats on són els més votats, el que demostra, al seu parer, que "són l'única força que entén la plurinacionalitat".\nA la seu electoral de Units Podem al Teatre Goya per valorar els resultats dels comicis d'aquest diumenge, ha assegurat que els resultats posen de manifest que són l'única força que no es torna irrellevant en certes circumscripcions: "Estem orgullosos d'entendre aquesta realitat plurinacional i també dels resultats d'Euskadi ", ha emfatitzat.\nEn aquesta mateixa línia, Echenique ha reafirmat l'aposta de la seva organització pel dret a decidir i per la celebració d'un referèndum per a Catalunya.\n"Estem satisfets amb els resultats a Catalunya. S'ha demostrat que el partit del diàleg i la democràcia és guanyador a Catalunya i estem molt contents", ha assegurat.\nI és que, després dels resultats del 26J, que han reforçat a Mariano Rajoy i han deixat gairebé com estaven als partits proindependencia, a la marca territorial de Podem a Catalunya li surten núvies a la força perquè se sumin al projecte independentista.\nAixò no obstant, no ha volgut aventurar per què la confluència EnComúPodem no ha crescut més, com pronosticaven les enquestes: "Crec que hi pot haver el mateix dubte que a la resta de l'Estat", ha postil·lat durant una compareixença en què ha explicat que, abans d'identificar errors, van a realitzar una anàlisi demoscòpic perquè, sense dades, no saben què ha passat.\nPel que fa al País Basc, Echenique ha defensat l'aposta de la seva formació per reeditar l'aliança amb IU a les eleccions autonòmiques basques, que previsiblement tindran lloc a la tardor, perquè en aquesta Comunitat ha funcionat bé.\n"No hi ha previsió de fer alguna cosa diferent. Tan bé que ha funcionat i amb arguments històrics que van més enllà del bon funcionament electoral de la coalició, no hi ha motiu per no reeditar en les autonòmiques d'Euskadi", ha reafirmat.


Animació del Patrimoni: 2008\nPublicat per MIREIA - MUSEU ABELLÓ a 18:07 Cap comentari:\nHores i hores davant de la tele??? Partides de playstation tot el dia??? Nooo!!! Des de fa uns anys el Museu de Terrassa proposa a les famílies una nova manera de passar les vacances de Nadal i Estiu: Els tallers infantils.\nAquests tallers de Nadal i estiu tenen com a objectiu conèixer el patrimoni local i sobretot que els nens i nenes passin una bona estona.\nLa proposta ha estat molt ben rebuda per les famílies terrasenques que veuen en aquests tallers una alternativa educativa per als fills en aquestes llargues vacances.\nEls tallers estan elaborats per l'equip de monitoratge del museu sota la supervisió dels tècnics i es duen a terme a les aules educatives de la casa Museu Alegre de Sagrera. De forma habitual, es fan excursions per conèixer millor el patrimoni local. En definitiva, una gran opció per fidelitzar el públic infantil i familiar i per crear petits "freaks" del patrimoni!!\nPublicat per Marta Terés a 11:59 Cap comentari:\nEl Museu d´Arenys de Mar canvia d´horari per Nadal\nEl Museu Marès de la Punta i el Museu Mollfulleda de Mineralogia es podran visitar cada matí d'11 a 1 del migdia, entre els dies 22 de desembre i 7 de gener. Els dies 24, 25, 26 i 31 de desembre, i els dies 1 i 6 de gener, el Museu romandrà tancat i reprendrà el seu horari habitual el 7 de gener.\nAquestes festes són una bona ocasió per visitar l´exposició permanent Arenys de Mar, una història, una mostra que recupera peces de l´antic museu municipal Fidel Fita. Recordeu, també, que el Museu acull en aquests moments l´exposició Carbó i Dinosaures fins al 22 de febrer. L´entrada és gratuïta.\nPublicat per Núria Ben a 11:12 Cap comentari:\n"¿Hay ascensores en sus novelas, hay coches, hay neveras? ¿Sus personajes van a trabajar en burro y se comunican por tam-tam? Qué cosas tan curiosas se dicen en televisión. También hay una ignorancia radical, me temo, respecto a lo que hacemos." (Fragment de l'entrevista a Vicente Luis Mora, realitzada per la Revista Teína).\nHe recordat la recomanació de l’assaig d’Alessando Baricco, Los Bárbaros, Ensayo sobre la mutación (Ed. Anagrama, 2008), i la connexió que vaig intentar establir amb una fornada d’escriptors de Catalunya i d’arreu d’Espanya. Es tracta de la Generació Mutante, de la Generació Nocilla o també de la Generació Afterpop. Renunciant a les etiquetes generacionals (tal i com ho fan els afectats, també defugint de la ‘recent’ Generació X), ens trobem davant d’un grup d’escriptors que reuneixen uns fets en comú: nascuts en els anys setanta, amb un gran interès per entramar teixits narratius utilitzant eines relacionades amb el cinema, la música, Internet, etc.\nPersonalment crec que el resultat es ben curiós, molts dels textos remeten a un imaginari col·lectiu marcat per l’avenç de les noves tecnologies. La nova narrativa d’aquest col·lectiu és un clar i bon exemple de l’adaptació d’una extensa tradició literària cap a nous llenguatges i sobretot cap a nous formats.\nDonada l’extensió del tema i per tal d’articular breument el post corresponent, citaré tan sols una petita referència d’autors. Si hi ha interès per saber-ne més respecte al tema, les obres, les publicacions, els blogs, o altres motius, m’ho feu saber. Existeix una publicació amb un recull de textos de diferents autors que corresponen a aquest grup: Mutantes: Narrativa española de última generación (Ed. Berenice, 2007).\nAutors: Jorge Carrión, Agustín Fernández Mallo, Vicente Luis Mora, Eloy Fernández Porta, Robert Juan-Cantavella…\nPublicació digital de la Revista Teína, amb l'entrevista complerta a Vicente Luis Mora. Prou iteressant:\nPublicat per l'Inconegut a 12:55 2 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: blocs i 2.0, calaix de sastre\nComunicació i proximitat. Reflexions des de la Pragmàtica\nPosant ordre a la prestatgeria, ritual nadalenc que m’obstino a mantenir :-) , vaig retrobar un llibre de Pragmàtica* que parla de comunicació i de la manera en que el context influeix en la interpretació dels significats. Tanmateix, vaig pensar que el context incideix en la interpretació del patrimoni i em vaig animar a cercar nexes entre territoris, coincidències insòlites aprofitant la conjuntura...\nHi vaig trobar, sobre tot, criteris que podrien ajudar-nos a construir un discurs de proximitat, i també una idea inspiradora que ressona alt i fort en la filosofia del llenguatge: només ens comuniquem quan ho fem de forma autèntica i significativa. I per aconseguir-ho, la Pragmàtica diu que són necessaris quatre ingredients: intencionalitat (voler dir alguna cosa), context (tenir en compte la situació, l’entorn), interacció (construcció cooperativa del discurs, diàleg, participació) i imprevisibilitat (no donar per assentat el discurs de l’interlocutor, estar a l’escolta atenta de l’altre...).\nA risc d’apuntar coses d’estricte sentit comú, m’ha semblat interessant recollir-ho. Ara que la cultura reinterpreta la forma i el contingut del seu missatge, tot recurs pot ser benvingut.\nSi comunicar és l’acció quasi màgica de connectar la nostra freqüència amb la de l’altre... haurem d’estar atents a la freqüència fonamental dels públics de la cultura!\nMentres tant, us desitjo bones sintonies aquest Nadal i al 2009!\n*Lingüística pragmática y análisis del discurso, Catalina Fuentes Rodríguez, 2000;\nIntroducción a la Pragmàtica, Maria Victoria Escandell, Ariel S.A 2005\nPublicat per Mila Lozano a 9:03 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: comunicació i difusió, proximitat\nPublicat per Salomé Rekas a 14:14 Cap comentari:\nPublicat per J.Grané a 9:25 Cap comentari:\nAprofitant les festes nadalenques, el Museu Abelló de Mollet del Vallès ens presenta una nova exposició. La mostra porta per títol "Les joguines de la col·lecció" i és una selecció de les joguines que Joan Abelló ha anat comprant al llarg dels anys.\nTeniu temps fins el dia 11 de gener, val la pena!\nPublicat per MIREIA - MUSEU ABELLÓ a 8:48 Cap comentari:\nPublicat per Sandra-MhiC a 11:11 Cap comentari:\nVine a cagar el tió al Museu de l'Art de la Pell!\nEl proper dimarts, dia 23 de desembre, a 2/4 de 6 de la tarda, se celebrarà i es cagarà el tradicional tió al Museu de l'Art de la Pell de Vic. L'activitat està oberta a tothom, molt especialment als nens entre 1 i 7 anys.\nEl "fer cagar el tió" està dintre de les activitats de lleure que vinculen el Museu a la ciutat, mirant una mica més enllà de la pròpia conservació i interpretació dels objectes del Museu.\nSi us hi trobeu a prop i teniu canalla, us invitem a participar-hi!\nPublicat per Salomé Rekas a 10:05 1 comentari:\nPublicat per l'Inconegut a 12:49 3 comentaris:\nL'Instituto de Arte Contemporáneo ja fa uns mesos va donar a conèixer un manual de bones pràctiques en relació als visitants de museus i centres d'art.\nCom veureu, tracten qüestions sobre les quals, molts cops, hi hem pensat durant la nostra visita a un museu. Per exemple, les prohibicions que cada institució porta a terme segons els seus interessos.\nUs podeu baixar el document a través del link següent:\nPublicat per Emma Museu Sant Boi a 19:01 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: museu, públic\nPublicat per J.Grané a 16:39 3 comentaris:\nEl Museu d'Història de L'Hospitalet estrena, avui dia 16 a les 19h:\nNepal, camp i ciutat: dues realitats davant el desenvolupament.\nData Inici: 16/12/2008 Data fí: 09/01/2009\nInauguració de l'exposició fotogràfica, obra de Eduardo Matas Fernández que ens farà una conferència, i projecció del documental Nepal 2064..\nAquest treball ens mostra la realitat social del Nepal, on la gent viu en una precària situació política i econòmica, diferenciant dues realitats fortament marcades: les bases més pobres del camp i de la ciutat, així com les seves causes..\nHorari de visites: Feiners: de 10 a 13 h i de 17 a 20 h. Els dissabte i diumenges: d’11 a 14 h. Dilluns i festius: tancat.\nc. Joan Pallarès, 38 de L'Hospitalet de Llobregat\nVisita virtual de l’exposició: www.amicsnepal.org/exposicio\nPublicat per Víctor Rovira a 9:57 3 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: comunicació i difusió, exposicions\nAquest post té com intenció proposar un llistat d'etiquetes per tal d'unificar les aportacions i facilitar l'accès als posts antics.\nPublicat per Yolanda Jiménez Arandia a 12:17\nEtiquetes de comentaris: audiovisual, col•leccions, comunicació i difusió, cultura tecnocientífica, educació no formal, patrimoni immaterial, patrimoni local, publicacions, recursos\nPublicat per Yolanda Jiménez Arandia a 12:16\nPublicat per Yolanda Jiménez Arandia a 12:09\nEtiquetes de comentaris: accesibilitat, activitats, calaix de sastre, didàctica i educació, formació, interculturalitat, itineraris culturals, memòria oral, mitjans de comunicació, nouvinguts, paleontologia


2019 juliol- Descobrir.cat\nArxiu del mes: juliol 2019\nEl segon article sobre les Muntanyes de Prades el volem dedicar a l’aigua. Es molt important visitar aquestes terres assegurant-se abans que hi ha un mínim d’aigua als llocs. En temporades de sequera perllongada el paisatge d’aquestes contrades perd un dels seus principals encants.\nSense abastar-ho tot doncs es faria molt llarg ens fixem en: el riu Glorieta a Alcover, els Gorgs de la Febró, la Cova de les Gralles a Capafonts i el Llac de Prades. Ja farem prou!\nAmb el riu Glorieta trenquem la promesa de no sortir del interior de l’Espai Natural. Ens decidim a accedir-hi des d’Alcover, el que ens permet disposar d’opcions circulars tant en el tram a peu com en el de cotxe. Caminem des de Molins de Terrers fins al salt del Niu de l’Àliga.\nBassa dels Molins de Terrers\nCanal del riu per portar aigua als Molins\nSalt del Àngel. Riu Glorieta\nEls Gorgs de la Febró. El riu del Gorg és afluent del riu Siurana i el seu nom no deixa dubtes del que ens hi trobarem. No calen detalls i és adient allò de que val més una imatge que mil paraules.\nGorg del Mas dels Frares. La Febró\nSeguim. Tot i que el riu Brugent rep aquest nom des de poc més avall de Capafonts, on s’uneixen diversos barrancs que l’alimenten, nosaltres pujarem cap amunt. Per un d’aquests barrancs, potser el principal, s’arriba a una espectacular balma anomenada Cova de les Gralles. Escoltant el ressò de les nostres veus, ens imaginem un macro concert d’aquest instrument en una “carpa – amplificador” tant excepcional. Sense paraules!\nFinalment, més humil, discret i aquest cop: artificial; però en un racó bonic i amb una passejada d’aproximació molt agradable, hi trobem el petit Llac de Prades o de la Roca Foradada. Ideal per arribar-s’hi amb infants.\nLlac de Prades\nI la Roca Foradada? De roques en parlarem en un proper article. N’hi ha moltes: ponts, avencs, cingleres, roques singulars. Per donar i per vendre! Fins llavors amigues i amics:


El hipnòtic Collar Cosmos és una peça de joieria excepcional que no passarà mai desapercebuda. Elaborat en or groc de 18K per mans de joiers experts i diamants, aquesta preciosa peça Grau, t'acompanyarà en els teus moments especials on necessitis brillar i crear una atmosfera de cel estrellat.\nAmb el Collaret Cosmos teus looks ja mai més seran iguals. Aquesta joia especial, està elaborada en bonic or groc de 18K i 7 diamants de 0,14 ct. que es desprenen harmoniosament en una muntura de boca russa a la part davantera de la peça. Té a més 47 cm i 2 cm extra per ajustar-lo amb precisió. Si busques una joia per lluir els teus escots amplis en conjunt amb el cabell solt, aquesta és la peça amb esperit de cel que ressaltarà en els teus moments especials. Torna a estimar la màgia que s'amaga en el cosmos.


La comparació ja és, en si, una denúncia, però no es tracta d’això només. És especialment greu de constatar que es tracta d’una decisió estrictament política, teledirigida des del poder executiu. El ministre de Justícia espanyol ho aclaria ahir dient, com aquell qui no diu res, que la citació s’havia fet pública després de les eleccions per no incidir en el procés electoral. Com és possible que un ministre de l’executiu explique les accions del poder judicial i justifique una actuació prevaricadora? I, pitjor encara: com és possible que un tribunal accepte consideracions d’oportunitat política a l’hora d’exercir les seues funcions?\nLa democràcia espanyola és molt més que imperfecta. Això ja ho sabem de sobres. La separació de poders és nul·la i el sistema judicial avui només és una extensió del poder executiu, amb missions polítiques clarament marcades. El cas que ens ocupa avui, però, revesteix una gravetat molt superior.\nEl xoc institucional i legal que implicarà aquest judici serà enorme i la reacció popular gran, com ja es va observar en la ‘cassolada’ que espontàniament va esclatar ahir en pobles i ciutats. L’abast del repic d’atuells va sorprendre tothom i molt probablement no va ser únicament una resposta a la causa concreta. És massa evident que l’estat prova d’invalidar a través dels tribunals allò que diumenge vam votar els ciutadans de Catalunya. I això és intolerable.


Chacra La Invernada Pequeno Hotel de Campo Villa Giardino Argentina - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nCamino de los Artesanos s/n, Villa Giardino, Villa Giardino, Argentina, 5176\nHabitació Familiar amb Vista sobre les Muntanyes (Family Room with Mountain View)\nMés informació sobre Chacra La Invernada Pequeno Hotel de Campo\nAl visitar Villa Giardino, vosté es sentirà com a casa a Chacra La Invernada Pequeño Hotel de Campo, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nChacra La Invernada Pequeño Hotel de Campo ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Restaurant, visites turístiques, biblioteca, servei de llançadora, àrea de TV/saló compartit són només algunes de les comoditats que fan que Chacra La Invernada Pequeño Hotel de Campo sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, escriptori, ventilador, aparell de televisió, reproductor de DVD/CD per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de camp de golf (a 3 km), piscina exterior, jardí. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Villa Giardino, faci de Chacra La Invernada Pequeño Hotel de Campo la vostra llar.\nL'establiment requereix un dipòsit per transferència bancària per garantir la reserva. Un cop feta la reserva, l'hotel es posarà en contacte amb vosaltres per oferir-vos més informació sobre la transferència. Cal fer el pagament abans de l'arribada amb transferència bancària. L'allotjament es posarà en contacte amb tu després de fer la reserva i et donarà més informació.