Miniueca » 2010 » juliol\nArxius del mes juliol 2010\nUna entrada de Núria publicada el 14 juliol 2010\nAlguna vegada heu sentit a parlar dels bolquers de tela de nova generació?\nQuan estava embarassada, vaig conèixer un noi que els feia servir amb la seva filla i vaig pensar que estava boig. Amb el gran avenç que van suposar els bolquers d’un sol ús per a les nostres mares!!! Però vaig començar a investigar i vaig decidir que el meu fill també en portaria. Cada vegada se’n parla més (fins i tot a TV3!), i a països com Estats Units o França està molt de moda.\nI per què? Doncs en primer lloc, i per a mi la raó més important, perquè suposen un estalvi de residus impressionant (es calcula que els bolquers d’un sol ús suposen un 4% dels residus de tot Espanya en un any, i no es poden reciclar). No m’agrada pensar que tenir un fill implica incrementar la nostra petjada ecològica, i crec que s’han de buscar maneres de reduir al màxim l’impacte que tenim sobre la natura. A més a més, són molt més còmodes, agradables i saludables pel nadó (normalment no cal ni posar-los crema al cul perquè no tenen dermatitis de cap mena), representen un estalvi econòmic important (uns 1000€ per nen, que pot ser major si aprofitem els bolquers del primer fill per al segon fill), i sembla que els nadons que porten bolquers de tela aprenen abans a controlar els esfínters (però això encara no ho he comprovat).\nEls bolquers actuals de tela són igual de fàcils de posar que els bolquers d’un sol ús, amb botons o velcro. A més a més, normalment són de colors i estampats molt divertits i a l’estiu els nadons poden anar només amb bolquer i estaran ben macos. Es renten a la rentadora sense problema, i tot i que és millor assecar-los a l’aire lliure, també es poden posar a la assecadora els dies plujosos d’hivern. És cert que, com amb la majoria de coses que impliquen els nostres fills, requereixen una bona organització, però no gaire més que quan has de preveure d’anar a comprar bolquers al super, crec jo. A més, com que ara tenim uns homes molt implicats amb la criança i les feines de la casa, en general, no crec que es pugui fer servir l’argument que representen un pas enrere en l’alliberament de la dona de les feines domèstiques.\nAixò sí, us recomano que els comenceu a fer servir a partir del mes de vida de la criatura, perquè el primer mes és tan difícil, caòtic i estressant, que només ens faltaria haver-nos de preocupar de fer rentadores. I si voleu evitar els residus durant el primer mes, també existeixen bolquers d’un sol ús molt ecològics.\nUs animo molt a que ho proveu, perquè com deia el Capità Planeta:\nEntrada publicada a la categoria criança i educació\tamb les etiquetes bolquers de tela, ecologia, higiene


Homs: "Si el 27 de setembre Catalunya decideix un mandat clar a favor de la independència, això valdria per als polítics catalans"\nEl conseller de la Presidència i portaveu del Govern, Francesc Homs, ha afirmat que "si el 27 de setembre Catalunya decideix un mandat clar a favor de la independència, des del punt de vista democràtic, això valdrà pels polítics catalans", i, en conseqüència, això "també valdrà pel senyor Rajoy". D'aquesta manera, el conseller Homs contestava, des de la Festa dels Tonis de Santa Eugènia de Berga, al president del govern de l'estat espanyol, Mariano Rajoy, que havia posat en dubte la validesa de les eleccions del 27 de setembre.\nHoms ha demanat a Mariano Rajoy que accepti el resultat de les eleccions "perquè és la base del funcionament d'una democràcia". En aquest sentit, el portaveu del govern també ha destacat que des de Catalunya "nosaltres acceptarem els resultats, siguin els que siguin, ens agradin o no ens agradin". Així, el conseller de la Presidència ha volgut posar en valor que "si el poble de Catalunya parla i s'expressa en un sentit concret, òbviament, nosaltres acatarem el resultat".\nA Homs li preocupa "aquest talant de poca cultura democràtica que demostra el PP i el senyor Rajoy fent aquest tipus d'afirmacions", i que denoten "una baixa cultura democràtica, ja que, en paraules del conseller, "la lògica de la democràcia és exactament aquesta, és acceptar allò que el poble vota". Per al portaveu del Govern, no es pot dir que uns resultats electorals no tenen valor democràtic "perquè seria com dir que a Espanya no existeix la democràcia, i això seria terrible i inassumible".\nTanmateix, al conseller Homs no li han sorprès les paraules del cap de l'executiu de l'estat espanyol i la seva poca obertura al diàleg, tenint en compte que "des del mes d'agost passat té damunt la taula 23 propostes per part del president de la Generalitat i encara és l'hora que hagi de contestar", ha afegit el portaveu del Govern. Homs també ha lamentat constatar, "una vegada més", l'ús de "Catalunya com a arma electoral", i, pel portaveu del Govern, això és el que fomenta "la divisió i la discòrdia".


Genís Carreras Besalú | Escola Universitària ERAM\nGenís Carreras Besalú\nDissenyador gràfic, il·lustrador i autor del llibre Philographics: Big Ideas in Simple Shapes, que va per la tercera edició i ha estat traduït a 5 idiomes inclòs el japonès. Graduat en Realització Audiovisual i Multimèdia a l'ERAM i matrícula d'honor en BA Graphic Communication per la Universitat de Northampton (Regne Unit).\nDesprés de treballar 5 anys en diverses agències de disseny i brànding de Londres decideix tornar i muntar Studio Carreras, un estudi independent de disseny gràfic, brànding i il·lustració des d'on treballa per clients de tot el món en projectes editorials, d'identitat visual, de packaging i digitals.\nEls seus treballs han estat exposats a Nova York, Londres, Paris i Barcelona, i han format part del Graphic Design Festival of Breda (Holanda) i el Łódź Design Festival (Polònia). A més, han estat premiats amb un Laus Awards i nominats al World Illustration Awards, i apareixen en nombroses publicacions del món del disseny.


juliol | 2018 | Escola Laia\nEscola Laia > Inici > 2018 > juliol\nEl 30 de juliol de 2018 Per Escola Laia A General 0 Comentaris\nAquesta setmana ha estat l’última del casal d’estiu de l’escola Laia. Hem seguit fent jocs d’aigua, manualitats, hem anat a la piscina, etc. Com a novetat hem visitat el Museu Olímpic de BCN. Al llarg del casal, hem gaudit molt realitzant diferents activitats, sortides i em aprés molt sobre les Olimpíades. Ens hem convertit ens…\nFEM UN CIRCUIT EN BICICLETA\nEl 20 de juliol de 2018 Per Escola Laia A General 0 Comentaris\nEls alumnes de Primària del Casal d’estiu, hem anat a fer un circuit amb bicicleta. Organitzat per la Guàrdia Urbana i en col·laboració amb BTV al Parc de la Pegaso, hem pogut conèixer de ben a prop les normatives, noves accions per l’educació vial a la ciutat de Barcelona. A més hem sortit a la…\nFEM UNA TORXA OLÍMPICA!\nEl 17 de juliol de 2018 Per Escola Laia A General 0 Comentaris\nIniciem la quarta setmana del casal creant la nostra torxa olímpica. Amb ajut de l’Elisenda hem pintat un dibuix d’una torxa olímpica. Ens ha quedat ben lluent amb un fons de colors. Quan hem acabat, hem fet una torxa amb un rotlle de paper de cuina ,cartolina platejada i paper de seda per les flames….\nEl 12 de juliol de 2018 Per Escola Laia A General 0 Comentaris\nEl 10 de juliol de 2018 Per Escola Laia A General 0 Comentaris\nSORTIDA SPORT CENTER LAND\nEl 6 de juliol de 2018 Per Escola Laia A General 0 Comentaris\nEls nens d’Infantil i Primària del casal d’estiu hem anat al SPORT CENTER LAND i hem realitzat un munt d’activitats molt divertides. Hem acabat esgotats però ho hem passat genial jugant a llits elàstics, fent un circuït de tirolines, saltant als inflables, etc.


Palau Balaña Multicines | Cartellera | Cinema Sants | Grup Balaña\nInici > Cinemes > Veure sales > Palau Balaña Multicines\nPalau Balaña Multicines Aquesta és la valoració de la sala. La valoració s'otorga en funció de les prestacions de cada recinte.\nA 5 minuts de Sants Estació, Palau Balaña Multicines disposa de 7 sales de cinema amb l'última tecnologia digital 3D per gaudir de les millors estrenes i la millor cartellera en versió doblada en català i castellà.\nCarrer de Sant Antoni, 43 08014 Barcelona\nBus: 109, 115\nDrama - 12 anys - 119 min.\nAcció / Thriller - 16 anys - 124 min.\nComedia - 12 anys - 108 min.\nJOJO RABBIT és una sàtira de la Segona Guerra Mundial que segueix a un solitari noi alemany anomenat Jojo (Novel·la Griffin), la seva visió de món es posa de cap per avall quan descobreix que la seva mare soltera (Scarlett Johansson) està amagant a una jove jueva (Thomasin McKenzie) a l'àtic.\nAnimació - Tots els públics - 80 min.\nTuruleca és una gallina singular. El seu peculiar aspecte i la seva impossibilitat per posar ous deslliga les burles de la resta del galliner, fins que un dia, Isabel, una exprofessora de música, la porta a viure a la seva granja. Allà, feliç i en harmonia, la gallina descobreix el seu gran talent ocult: "Turu" no només pot parlar, sinó que canta com mai has sentit cantar a una gallina!\nAventures - Tots els públics - 102 min.\nDesprés de perdre a la seva dona fa set anys, l'excèntric Dr. John Dolittle (Downey), un prestigiós metge i veterinari de l'Anglaterra victoriana, es va tancar en si mateix darrere els murs de la seva mansió Dolittle amb l'única companyia de la seva col·lecció de animals exòtics...\nTerror - 12 anys - 105 min.\n“Malasaña 32” ens traslladarà al Madrid dels anys 70, al conegut i icònic barri de Malasaña, que servirà de teló de fons per a aquesta terrorífica història. “MALASAÑA 32” està inspirada en fets reals i compte la història d'una família que s'instal·la en el madrileny barri de Malasaña, en una casa que es convertirà en el pitjor dels seus malsons.\nDrama - Tots els públics - 135 min.\nAcció / Fantàstic - 7 anys - 142 min.\nNovena i última entrega de la saga 'Star Wars', i tancament de la nova trilogia iniciada amb "El despertar de la Força". Rei, Finn, Poe i la resta dels herois hauran d'encarar nous reptes alhora que s'enfronten a una nova amenaça.\nComedia / Romanç - 12 anys - 87 min.\nA Marc (Quim Gutiérrez) l'ha deixat la seva xicota just quan anava a demanar-li matrimoni, l'han trobat a la feina i torna a viure amb els pares. La seva vida s'ha convertit de sobte en un desastre, dels grans.\nEstrena 7 Febrer de 2020\nAcció / Aventures.\nHas sentit parlar de la poli, del canari, de la psicòpata i de la princesa de la màfia? "Aus de presa (i la fabulosa emancipació de Harley Quinn)" és una maquiavèl·lica faula que explica la pròpia Harley, com només ella podria fer-ho...


GOLF | El castellonenc Sergio García, màxim anotador de la història de la Ryder Cup - Golsmedia\nPortada » Polideportivo » Golf » GOLF | El castellonenc Sergio García, màxim anotador de la història de la Ryder Cup\n30 Sep, 2018 19:42\nHo ha aconseguit. El castellonenc Sergio García és llegenda de la Ryder Cup. S’ha convertit aquest cap de setmana en el jugador amb més punts guanyats de la competició.\nEl de Borriol, que ha aconseguit 25,5 punts, ha deixat obsolet el rècord de 25 que ostentava l’anglès Nick Faldo.\nUn Sergio García que va liderar la victòria d’Europa sobre Estats Units amb els seus tres punts en quatre partits, sent històrica la seua victòria davant Rickie Fowler, la que ho ha encastellat al olimpo de la competició.\nL’equip europeu arribava a la jornada dominical amb un avantatge de 10 a 6, per la qual cosa eren suficients sumar 4,5 punts per segellar la victòria i amb ella el títol.\nL’italià Francesco Molinari va donar el punt decisiu amb el qual Europa recupera el tron que va perdre a Minnesota.\nDe les últimes 12 edicions, Europa compta amb un total de 9 títols. Però el del 2018 sobresortirà respecte a la resta, perquè Sergio García ha fet història en Li Golf National en la qual era la seva desena participació.


El canvi climàtic afavoreix l'aparició de nous virus i pandèmies?\nEl canvi climàtic afavoreix l’aparició de nous virus i pandèmies?\nby Alba Huerga | Apr 14, 2020 | Ajudes, Documentació, Naturalesa, Salut | 0 comentaris\nSegons la comunitat científica i mèdica, situacions de crisis com la que vivim ara amb la pandèmia global del COVID19, estan connectades amb altres qüestions de base com el canvi climàtic, la contaminació de l’aire o la pèrdua de la biodiversitat.\nL’ONU ja va alertar fa unes setmanes que el canvi climàtic serà, a la llarga, molt més mortal que el Coronavirus. Enfront de les més de 119.000 morts que ha provocat aquest desconegut virus que es va originar a la província de Wuhan, l’OMS presenta una altra dada igual de preocupant: Entre 2030 i 2050 cada any moriran 250.000 persones addicionals a causa del canvi climàtic.\nLa relació entre proliferació de virus i canvi climàtic\nLa comunitat científica s’ha començat a qüestionar aquests dies, si la ràpida propagació d’aquesta malaltia ha tingut alguna cosa a veure amb el canvi climàtic. Encara que no existeix cap evidència que ho confirmi, tot apunta al fet que l’escalfament global afavoreix el desenvolupament de les malalties epidèmiques i contagioses.\nDes d’Atmos Research-Consulting, centre de recerca sobre canvi climàtic asseguren que algunes malalties com el Zika, que es transmeten via animal en mosquits i paparres podrien augmentar la seva ràtio de propagació a causa de la pujada de la temperatura planetària. En el cas de COVID, no obstant això, Katharine Hayhoe, CEO del centre assegura que “són els humans els qui transmeten el Covid-19, per la qual cosa el canvi climàtic no està afectant significativament la propagació de la malaltia”.\nL’Èbola, el VIH, la Grip avial i fins i tot el COVID19 són conseqüències indirectes de l’acció humana en el medi ambient\nAltres ONGS com a WWF també han parlat sobre la relació entre la reproducció de virus i el canvi climàtic fent al·lusió al vincle entre les malalties que terroritzen el planeta i la pèrdua de la biodiversitat. Algunes malalties emergents com l’Èbola, el VIH, la grip aviària i fins i tot el COVID19, no són aleatòries, són conseqüència indirecta de l’impacte de l’ésser humà en ecosistemes naturals.\nL’evidència més clara i que estableix un ampli consens entre la comunitat científica és que l’augment de la temperatura de la Terra, conseqüència directa del canvi climàtic, afavoreix la replicació dels virus així com la creació de condicions òptimes perquè es reprodueixin i viatgin. En temperatures al voltant de 28 o 29 graus el virus treballa i es multiplica d’una forma excel·lent.\nEl número de casos de dengue s’ha multiplicat des de 1950\nAquest és el cas de la malaltia del dengue. Aquest virus que es transmet a través dels mosquits s’ha multiplicat exponencialment des de 1950, quan va començar a produir-se l’increment de les temperatures a causa de l’explotació dels combustibles fòssils.\nL’any passat, els casos d’aquesta malaltia que afecta en major mesura a la població infantil i que té una taxa de mortalitat del 2,5%, es van veure àmpliament incrementats. Segons l’AMSE (Associació de metges d’exterior), s’estima que anualment unes 975.000 persones moren a causa del dengue\nEls científics també han mostrat preocupació davant la proliferació dels virus a les mans dels ocells, els cicles migratoris dels quals s’han vist àmpliament afectats pel canvi climàtic. Els ocells poden actuar com a vehicles i transportar el virus a regions o zones totalment noves. Localitzacions on potser, per condicions socioeconòmiques precàries, la mortalitat pot ser fins i tot més elevada.\nLa gran paradoxa: Les mesures restrictives del COVID19 milloren la salut del nostre planeta\nParadoxalment, la proliferació del Coronavirus està tenint un impacte positiu sobre el medi ambient. Les mesures de confinament i el cessament parcial de l’economia decretats pels diferents governs estatals han reduït els nivells de contaminació de l’aire i prometen haver suposat una important reducció d’emissions.\nTant que, només a la Xina -el país que més CO₂ emet en l’àmbit mundial-, durant el mes d’estat d’alarma es va aconseguir evitar l’emissió de fins a 200 milions de tones de CO₂. Els experts asseguren que això es tradueix en una reducció del 6% de les emissions mundials durant aquest període.\nEncara que no existeixen evidències científiques prou contundents per afirmar que el canvi climàtic ha tingut quelcom a veure en la proliferació del COVID19, els experts afirmen que l’escalfament global és un factor de risc per a la propagació de molts altres tipus de virus.\nLa necessitat de ser ZEO -zero emissions- en l’àmbit global es converteix, per tant, en una urgència. Si fem front al canvi climàtic, evitem futures pandèmies. Si cuidem la salut de la Terra, cuidem la nostra salut.


L’Ajuntament obre les sol·licituds a les ajudes per al pagament de lloguers comercials | Ràdio Cubelles\nL’Ajuntament obre les sol·licituds a les ajudes per al pagament de lloguers comercials\nLes sol·licituds es podran presentar el 7 de maig, l'endemà de la publicació al BOP de l'acord pel qual es destinaran 80.000 euros dels pressupostos municipals per pal·liar els efectes econòmics locals de la crisi del COVID-19\nL’Ajuntament de Cubelles informa de l'aprovació de les bases per sol·licitar les ajudes municipals per fer front al pagament del lloguer dels locals comercials. En total, el Consistori destina 80.000 euros dels pressupostos municipals a aquesta línia de subvencions, que busquen minimitzar els efectes econòmics del decret d’estat d’alarma pel COVID-19 en el teixit empresarial i comercial de Cubelles. La publicació de les bases reguladores al BOP està prevista per al proper 6 de maig, amb la qual cosa a partir del 7 al 27 de maig es podran presentar les sol·licituds a través del portal de tràmits telemàtics (més informació).\nD'acord amb les bases específiques reguladores de la subvenció per al pagament del lloguer a les empreses i comerç local arran de la crisi del coronavirus (COVID-19), els ajuts es concedirant per al lloguer del mes d'abril, i successius, fins a esgotar la partida de 80.000€ establerta o les que es puguin anar incorporant, d'acord amb la disponibilitat econòmica de l'Ajuntament de Cubelles. Si la suma de totes les peticions de subvencions supera la partida habilitada, es farà un repartiment proporcional de les ajudes als sol·licitants.\nL'ajut és compatible amb d'altres similars impulsats per altres organismes, si bé la suma de tots els ajuts pel mateix concepte no poden, en cap cas, superar ni l'import total del lloguer ni de l'import màxim de 800€/mes, per a les activitats econòmiques considerades no essencials, ni els 400€/mes per a la resta d'activitats que acreditin una reducció de la facturació d'almenys el 75% respecte als tres mesos anteriors a l'estat d'alarma.\nEl termini de presentació de sol·licituds serà de 20 dies i començarà l'endemà de la publicació de l'acord al Butlletí Oficial de la Província de Barcelona (BOP), que està prevista per al 6 de maig.\nEls beneficiaris poden ser qualsevol empresa o comerç del terme municipal de Cubelles legalment constituït i que hagi interromput totalment la seva activitat a causa de la crisi del coronavirus o acreditar que ha vist reduïda la seva facturació almenys en un 75% en alguns dels mesos encabits dins de l'estat d'alarma. Aquestes ajudes seran per satisfer la quota de l’immoble on es duu a terme l’activitat, quedant-ne exempt l’IVA corresponent.\nComerç, autònoms i petites empreses, amb o sense treballadors al seu càrrec, que hagin hagut de tancar les seves activitats econòmiques com a conseqüència de la declaració de l'estat d'alarma, podran optar a la subvenció de fins el 100% del cost de l’arrendament del lloguer amb un màxim de 800 euros (IVA exclòs de subvenció).\nComerç, autònoms i petites empreses que acreditin una reducció de la seva facturació d'almenys del 75% en algun dels mesos encabits dins de l'estat d'alarma, en comparació a la mitjana trimestral natural anterior a la declaració, podran optar a la subvenció de fins el 100% del cost de l’arrendament del lloguer, amb un màxim de 400 euros (IVA exclòs de subvenció).\nCòpia DNI, NIE, Passaport, NIF o CIF del/de la sol·licitant.\nCòpia contracte lloguer i darrers 3 rebuts abonats (gener, febrer i març 2020)\nDocumentació addicional per a persones del règim d'autònoms:\nCòpia document acreditatiu de la persalitat jurídica, si s'escau (escriptura de constitució, estatuts, etc.)\nCòpia de la Declaració Censal d’Inici d’Activitat o DUE (Document Únic Electrònic).\nModel sol·licitud ajut lloguers comercials Bases ajuts lloguer comercial\nBases ajuts lloguer comercial


Traçant Somnis: Petit Peric per la Lladura\nPetit Peric per la Lladura\nEscapa entre setmana amb un bona colla cap a la zona del Capcir que és la que tenim millor aquest hivern aquí al Pirineu Oriental. Per no repetir la vall de la Balmeta que al sud del Puig de Pam, avui fem la vall de la Lladura la del nord del Puig de Pam.\nL'aspecte ha millorat molt respecte fa 10 dies, i encara més les condicions ja que per uns dies tenim un hivern de veritat i s'han d'aprofitar les condicions de neu pols.\nDeixem el cotxe passat el poble de Formigueres, direcció cap a l'estació, al costat de l'Estany de l'Oliva a les Planes d'Amunt i amb esquís als peus i amb un neu pols ben seca, anem a buscar la pista que ressegueix pel fons tota la vall.\nEl Puig de Pam per aquest vessant Nord-Est està increïble. El pendent és mínim, i al cap de 1h i mitja només hem remuntat 100m de desnivell. 2 hores després de sortir arribem al refugi de la Lladura, que coincideix amb l'encreuament del camí que baixa de formigueres. Aquí veiem per primera vegada el nostre Petit Peric arrebossat de neu, i les roderes de cotxe s'acaben i tocarà obrir una bona traça.\nSeguim remuntant la poca pendent fins a la Basseta on decidim seguir per l'encaixat rec de les Carboneres que ens farà suar de valent i a més d'un sucar-hi els esquís.\nEm Miquel que està com un toro fa la feina bruta i obre traça fonda fins a sortir del rec apareix davant nostre la majestuosa pala Perica.\nCasi 4 hores d'aproximació fins arribar al Pla de les Carboneres. És sens dubte bastant més ràpid accedir als Perics des dels Angles. Toca fer encara mitja horeta d'aproximació fins a sota la pala.\nQuan arribem a sota seguim les traces d'un grup ben nombrós de l'exèrcit francès que estan baixant i que trenquen la solitud del dia. A dalt venta una mica i hi ha un altre grup bastant nombrós de frances aixi que no ens encantem i baixem que hi ha ganes de trillar la pala.\nSaltem per la última de les canals per retallar i anar directes al refugi de Camporells i d'allà remuntem la Serra de Mauri per anar a enllaçar amb les pistes de Formigueres.\nCom està aquesta zona del Capcir, ara si que queda la temporada més que estrenada i amb quines condicions! Des de baix a les pistes que ja estan tancades doncs casi si ens hi fa de nit, agafem una pista que baixa directe pel costat de la carretera i fent una mica d'esquí al costat de la carretera ens plantem al cotxe passades les 5.\nGemma, Maso, Sisco, Miquel i Joel\nPublicat Traçant somnis en 20:31\nD'aquesta neu ja no en queda res!!!\nQuina bona aprofitada :)\nMolt guapes les fotos!\n28 de gener de 2016, a les 21:09\nTravessa del Pic de Font Blanca\nPetit Peric i Puig de Pam


IDEES DE HOBBY FÀCILS PER A DONES EMBARASSADES - PAMPEREDPEOPLENY.COM - EMBARÀS-CRIANÇA\nIdees de hobby fàcils per a dones embarassades\nNotícies Tres pescadors tenien por de morir mentre el vaixell xoca amb el vaixell a la costa de Mangaluru\nInici Criança de l’embaràs prenatal Prenatal oi-Asha By Asha Das | Publicat: dimarts, 9 de setembre de 2014, 20:29 [IST]\nEstar embarassada pot ser encara més emocionant si es converteix en creatiu i adopta aficions interessants durant aquest període. Haureu d’acabar molta feina abans que vingui el petit. Durant tot el dia, investigareu i intentareu esbrinar què heu de fer per facilitar les coses al nadó.\nEl període d'embaràs us proporciona prou temps per a això. Això també us mantindrà ocupada. L’embaràs pot ser per si mateix molt estressant, ja que fins i tot un embaràs normal inclourà malalties matinals, fatiga i confusions sobre què fer i què no fer. Per tant, una afició durant l’embaràs ajudarà a totes aquestes complicacions.\n8 HA DE TENIR LEGUMES DURANT L’EMBARÀS\nLes idees d’afició per a dones embarassades no són molt difícils de trobar. Hi ha uns quants criteris que cal complir. Per exemple, no hauria de ser massa extenuant per al cos i la ment. Ha de ser estimulant emocionalment per mantenir-se feliç. Per tant, bàsicament una afició durant l’embaràs hauria de ser un moment agradable tant per a vosaltres com per al bebè.\nA continuació es detallen algunes idees d’afició per a dones embarassades. Això també pot conduir a mantenir la ment lliure de tot l’estrès a la feina o d’un embaràs complicat.\nPodeu anar de compres i això no ha de ser només per a roba de maternitat. També podeu triar alguna cosa per al lliurament posterior. Podeu triar alguna cosa per al bebè. Aquestes idees d’afició per a dones embarassades poden ser molt agradables. També podeu incloure els vostres amics o familiars a la zona de compres.\nEnregistrar cada pas durant l’embaràs, això podria ser un nou hobby durant l’embaràs. Podeu fer fotografies cada trimestre, gravar tots els visitants, els regals que rebíeu, els titulars i les notícies, i també marcar el vostre pes. Podeu utilitzar tota aquesta informació i fer un bloc de notes. Podeu estar segurs que el vostre fill gaudirà llegint-lo algun dia.\nHabitació per a nadons\nAixò requerirà molt de temps i espai, però aquesta pot ser una de les idees divertides per a les dones embarassades. Això us ajudarà a mantenir la ment fora de l’embaràs i del bebè. Podeu començar a planificar amb antelació amb l’esquema de colors i els accessoris. Investigueu en línia i obteniu tota la informació que necessiteu. També podeu parlar amb altres mares i veure què us funcionarà millor per a vosaltres i per al vostre bebè.\nAquesta ha de ser una afició habitual durant l’embaràs. Això és molt eficaç per a vosaltres i per al nadó. Intenta llegir en veu alta al nadó que hi ha a l’úter. Aquesta és una de les maneres de relacionar-se amb el nadó. Els llibres s’han d’escollir amb cura per llegir-los en veu alta al nadó. Els llibres espirituals o els llibres que se senten bé s’han de llegir al nadó. Això també ajudarà al desenvolupament del nadó.\nEscoltar música suau és una de les bones idees d’afició per a dones embarassades. La música ajudarà a calmar la mare i el nadó. Us sentireu més relaxats quan escolteu bona música. Això és una cosa important a fer en lloc de tenir-lo com a afició. L’entorn emocional en què es desenvolupa el nadó és extremadament important i ha de ser molt reconfortant.\nsubstitut de l'arròs en menjar indi\nquan és el dia dels metges a l'Índia?\ncom augmentar el recompte de plaquetes en el dengue\ncom obtenir les benediccions de Lord Shiva


Anglesola limitarà l’horari de les terrasses dels bars per garantir el descans veïnal – Comarques de Ponent\nAnglesola limitarà l’horari de les terrasses dels bars per garantir el descans veïnal\nText: Laia Pedrós / Foto: Ajuntament d’Anglesola – Facebook\nEl ple de l’Ajuntament d’Anglesola va aprovar ahir limitar l’horari de les terrasses dels bars del municipi amb l’objectiu de garantir el descans veïnal. Així, no podran fer-ne ús fins a les 8 del matí i l’horari de tancament serà a les 12 de la nit de diumenge a dijous i a la 1 de la matinada els divendres i dissabtes. Aquesta és una de les modificacions de les ordenances de cara a l’any vinent, que van rebre llum verda en la sessió plenària. La més destacada però és l’increment de la taxa de recollida de la brossa que costarà 110 euros per habitatge. L’ordenança preveu la reducció de la taxa a famílies vulnerables, persones que viuen soles, cases desocupades, segones residències i establiments que es vegin obligats a tancar forçosament l’activitat econòmica per la pandèmia. L’alcaldessa, Carme Miró, ha argumentat l’augment d’aquesta taxa per “l’increment del cànon que aplica l’Agència Catalana de Residus i el també important augment en el servei de la recollida de residus per part d’Urgell Net”.


El paisatge de l’Illa necessita alguna cosa més que protecció\ndomingo, 16 mayo 2021 - 19:53 h\nJoan Pons Alzina | 05/03/2021\nÉs indubtable que, tant pels menorquins com pels turistes, el nostre paisatge és d’un gran valor. Per açò, les administracions públiques han creat normatives per protegir-lo. I no negaré pas que no estigui bé legislar, ara bé de ben poc serveixen les limitacions si la societat no les acompanya o, millor dit, assumeix els mateixos esperits implícits en les normes. Perquè el paisatge que hem heretat els menorquins el devem a l’experiència, a la vida, sedimentada durant segles i no és un fòssil caigut del cel, és a la mateixa vida d’avui a qui apel·la.\nEl paisatge menorquí, característica del qual és principalment la seva parcel·lació amb parets seques, és fruit d’un llarg procés històric d’aprofitament dels recursos agropecuaris per part de generacions i generacions de pagesos. La raó de ser de les parets és un sistema d’explotació amb guarets que, minimitzant el màxim les despeses en energies humanes, proporcionés el màxim rendiment en profit del sector ramader, sent el sector cerealístic, com va assenyalar el malaguanyat botànic Pere Montserrat, simbiòticament el seu subordinat.\nAquest sistema és fruit de les primeres experiències dels pagesos catalans que van poblar l’Illa tot just després de la conquesta de l’illa el 1287, el qual es dona com a òptim en el segle XIV i es va bastint a poc a poc, mentre coexisteix amb un sistema comunal dels recursos, el qual no tindrà el seu ocàs definitiu fins el segle XVIII. És també durant el segle de les dominacions britàniques, i per la pressió de la demanda, que el policultiu, en forma d’arbres fruiters i horts, que sempre hi va ser present, es va intensificar en les terres més idònies.\nEn la primera meitat del XX aquest sistema arriba a la seva maduresa i, com si d’un jardí japonès es tractés, ben pocs pams de terra de l’Illa hi havia que no fossin tractats d’una manera o una altra. Fins i tot l’illa d’en Colom es cultivava i tenia pagès.\nLa revolució agrícola amb l’especialització del ramat boví per llet i la importació de pinsos forans van fer decaure la sembra del cereal i en conseqüència el sistema d’explotació en sementers, fent anecdòtiques les parets. Lamentablement des de la dècada de 1970 hem vist com en el camp s’anaven eliminant quilòmetres de parets seques que van costar segles d’esforç en aixecar.\nEl camp menorquí ha fet molts esforços per seguir la competitiva carrera de la revolució agrícola, pagant preus ambientals alts (abandonament i malbaratament de molts llocs, que abans, encara que poc, alguna cosa donaven; mentre altres passaven a ser contaminadors per nitrats) sense poder seguir la cursa. Ara l’agricultura industrial globalitzada cada vegada més fa evident que, a més de liquidadora de moltes cultures pageses, és inviable en illes com la nostra. Ho corrobora que no han parat de tancar llocs en els darrers anys.\nEn conseqüència, donat que ni és viable seguir la carrera de les explotacions capitalistes ni tampoc mantenir un camp fossilitzat, ¿per què no recuperar les nostres arrels, tot estudiant i aprofitant les varietats botàniques i animals que s’han adaptat a Menorca, per oferir-los com a productes de qualitat? Econòmicament parlant l’Illa poc farà si no és en termes de qualitat que juga. A l’engròs ho té perdut.\nLes administracions públiques per aquest motiu, el millor que poden fer és a més de protegir, donar suport a les noves iniciatives encaminades a, tot recollint els bagatges i experiències menorquines, a tornar a donar valor els productes de la nostra terra. També la feina d’investigació sobre els recursos naturals illencs i la seva posada en valor, l’hauria d’esperonar, o fer directament, l’Administració. Tenim prou biòlegs i veterinaris per poder-ho fer de manera factible. La qüestió és obrir finestres a emprenedors i donar nous nínxols de feina.


BADALONA 2 – ELDENSE 0: COMIAT AMB EL CAP ALT – CFBadalona\nEl Badalona ha tancat la lliga a casa de la millor manera possible: amb una victòria. En un partit de ritme intens i domini altern de la pilota, els de Manolo González han estat molt més efectius que els alacantins i, amb un gol a cada meitat -de Gissi a la primera i d'Abraham a la segona-, han sabut controlar bé el marcador perquè els tres punts no es moguessin d'aquí. Aquesta és la primera vegada que els escapulats guanyen l'Eldense a la 2a B.\nQuan arriba el mes de maig els punts ja van molt cars i els nervis comencen a fer acte de presència entre aquells equips que es juguen bona part de la temporada en poc més de 90 minuts. Aquesta tarda els nostres rebien un equip molt necessitat i que s'hi jugava el tot per al tot, però que ha acabat marxant amb les mans buides de Badalona. El conjunt d'Elda decidirà el seu futur la propera i última jornada de lliga: ara per ara, és carn de 3a. Afortunadament, i gràcies a la gran feina feta fins ara, el nostre objectiu avui no era tan dramàtic, tot i que també mereixia la pena: l'assalt a la Copa del Rei. Ara, amb 56 punts, les opcions segueixen ben vives.\nUn enfrontament de ratxes i sense especulacions\nManolo González ha sorprès optant per un esquema inicial amb dos davanters purs com a punta de llança: Kevin Gissi i Facundo Ponzio que, per cert, avui s'estrenava com a titular. Amb Xavi Ferrón i Abraham als extrems i Raúl Torres com a mitjapunta, els escapulats comptaven amb força pólvora al davant. Malgrat tot, el tram inicial de partit ha estat pels visitants, que amb accions d'estratègia i a pilota aturada han trepitjat sovint l'àrea de Marcos. De fet, Guardiola ha tingut la més clara al 22' amb un bon cacau des de fora l'àrea que ha sortit fregant el travesser. Tot just un minut després, però, i pràcticament en la primera arribada del Badalona, Kevin Gissi feia l'1-0 aprofitant una bona passada de Toni Lao a l'esquena de la defensa. El seu xut, sec i a la base del primer pal, s'esmunyia d'entre els braços d'Alberto i es convertia en el primer gol del partit. Molt premi per a uns escapulats que fins aleshores no havien tingut ocasions clares. Tanmateix, a partir d'aquí han vingut els nostres millors moments i Abraham, amb una jugada marca de la casa per la línia de fons, hauria pogut eixamplar distàncies al 37'. Per la seva banda, l'Eldense ho intentava amb algun xut llunyà sense excessiu perill. La primera meitat ha finalitzat abaixant un pèl el ritme accelerat dels primers minuts i amb la sensació que el Badalona havia anat de menys a més.\nA la tornada dels vestidors els de Rubén Albés han fet un pas endavant i, de nou, han dominat els instants inicials. Cañadas, amb un tret potent des de la distància, ja ho ha provat al 57' però, en la jugada següent, qui ha pogut marcar ha estat Raúl Torres amb un llançament de falta directa que ha sortit fora per ben poc. Mica en mica el matx s'ha tornat a apressar i, sense anar més lluny, Kevin Gissi ha tingut una oportunitat manifesta de gol en quedar-se sol dins l'àrea després d'un mal refús de la defensa eldenca: la seva engaltada a boca de canó ha acabat amb l'esfèrica pel damunt del travesser (67'). A partir d'aquesta acció, els intents ofensius del Badalona s'han vist frenats en sec i els alacantins han pres les regnes del joc definitivament. Cañadas, Chupe i Guardiola han estat els jugadors més incisius, però per sort no han trobat porteria en cap moment. En canvi, a manca de només cinc minuts pel xiulet final, Abraham, que fins llavors s'havia mostrat molt intermitent, es treia una de les seves genialitats de la butxaca per, amb una cua de vaca preciosa i després de deslliurar-se de dos defensors, provocar un clar penal que ell mateix s'encarregava de transformar en el 2-0. Una rúbrica perfecta per assegurar aquesta tercera victòria consecutiva, i que ha servit d'excusa perquè bona part de la parròquia escapulada acomiadés el canari amb una forta ovació.\nDiumenge que ve, a les cinc de la tarda, el Badalona juga l'últim partit oficial de la temporada contra l'Huracán a l'estadi San Gregorio de Torrent. En joc, la classificació per a la propera Copa del Rei.\nCF BADALONA: Marcos, Amantini, Álvaro Vega, Óscar Sierra, Fran Grima, Toni Lao, Xavi Ferrón, Raúl Torres (Carracedo, 72'), Abraham, Kevin Gissi (Joel, 85') i Facundo Ponzio (Bermudo, 60').\nCD ELDENSE: Alberto Maciá, Aitor (Pagán, 76'), Aridane, Chavalés, Bardanca, Vivanco, José Miguel Sánchez (Perona, 81'), Yhavé, Guardiola, Cañadas i Doménech (Chupe, 51').\nGols: 1-0; Gissi (23’), 2-0; Abraham (p) (81').\nÀrbitre: Óscar López Rodríguez (col·legi gallec). Ha amonestat el local Álvaro Vega i els visitants Cañadas i Chavalés.\n← L’agenda del cap de setmana del 9 i el 10 de maig\tManolo González: “Els 56 punts ens diuen que la temporada és espectacular” →


El PSC mostra la seva inquietud pels abocament a Can Morera - sentmenat.com\nInici Política El PSC mostra la seva inquietud pels abocament a Can Morera\nEl PSC mostra la seva inquietud pels abocament a Can Morera\nEl grup municipal socialista de Sentmenat ha manifestat la seva inquietud pels abocaments de terra que recentment s’han fet a la zona de Can Morera i la seva legalitat. En aquest sentit, els socialistes sentmenatencs han decidit presentar al ple de l’Ajuntament un plec de preguntes per escrit sobre aquests abocaments realitzats a prop d’aquesta masia sentmenatenca.\nEl grup municipal socialista ha pres aquesta decisió després que, segons han manifestat, en el passat ple del 24 d’abril «no es van respondre les preguntes» que sobre aquest tema es van fer al torn d’interpel·lacions, precs i preguntes.\nEn concret, el PSC local vol saber si l’Ajuntament ha autoritzat aquests abocaments, així com qui n’és el responsable i qui és el propietari de la finca on s’han fet. També sol·licita informació sobre el volum de les terres abocades, si existeix autorització del Departament de Medi Ambient de la Generalitat de Catalunya i de Carreteres.\nFinalment, el grup municipal socialista demana si es rebrà alguna prestació econòmica en contrapartida pels abocaments, en cas d’haver estat autoritzats, i s’hi s’han pres totes les mesures per garantir la seguretat a la carretera i als camins d’accés a la zona dels abocaments i els tènics municipals en fan el seguiment corresponent.\nMai 13, 2008 Redacció\nEl Castell podria acollir un centre de natura, serveis d'hostaleria o un museuEl Vallès ja té patrona


AlumniSAUJI presenta la seua oferta formativa del curs 2017-2018\n18/07/2017 | AlumniSAUJI\nEl programa de l’antic alumnat i els amics i amigues de l’UJI, AlumniSAUJI, presenta enguany una oferta composta per 35 cursos de temàtiques molt variades.\nEls cursos i tallers combinen els idiomes amb temàtiques que pretenen ajudar l’alumat que vol completar la seua formació en àrees com la tecnologia o d’altres més relacionades amb l’oci i les activitats familiars. A més a més, part de l’oferta formativa s’ofereix en modalitat a distància per tal de facilitar l’accés sense necessitat de desplaçaments i amb llibertat horària per a l’alumnat.\nUna de les novetats d’aquest curs són els tasts «Aromes de la terra» on es podran degustar diversos productes artesans fets a Castelló com l’oli de Viver, els formatges de Catí, la cervesa de l’Alcora o els vins de la Comunitat Valenciana.\nTambé hi ha una part pensada per a compartir amb els més menuts de casa. Es tracta d’una sèrie de tallers per aprendre d’una forma pràctica i divertida com crear un videojoc, geocaching o geolocalització al campus de la Universitat.\nQuant a les activitats de formació complementàries, este curs tornen els exitosos Meeting Talk, grups de conversa de diferents nivells en anglès amb professorat natiu, i el Writing Consulting per a reforçar l’expressió escrita de manera virtual amb un tutor personal. I s’amplien les Masterclass, classes gratuïtes de màsters universitaris i propis de l’UJI on els professionals poden assistir per mantenir-se al dia de les novetats al seu sector.\nLes primeres inscripcions començaran el 5 de setembre i corresponen als cursos preparatoris intensius de català Suficiència C1 i Superior C2 i de nivell Superior C2.També obriran la matrícula la segona setmana de setembre el curs d’ofimàtica «Taules dinàmiques amb Excel 2013» i el primer dels tasts «Aromes de la terra»: el tast d’oli amb la Cooperativa de Viver.\nLes activitats formatives estan obertes a tot el públic, però els membres AlumniSAUJI Premium i altres col·lectius vinculats al programa gaudeixen d’avantatges econòmics i/o d’accés exclusiu.\nConsulta l'oferta de cursos i tallers 2017/18


Missatge que apareix quan s'intenta accedir al web.\nActualitzada 18/10/2019 a les 17:03\nEl jutge de l'Audiència Nacional Manuel García Castelló ha ordenat a la Guàrdia Civil clausurar les pàgines web de la plataforma Tsunami Democràtic, promotora de les mobilitzacions contra la sentència del procés, en el marc d'una investigació per indicis de delictes de terrorisme.\nAquest jutge, que és el mateix que va empresonar a set integrants dels Comitès de Defensa de la República (CDR), ha adoptat aquesta decisió -per la qual també s'ha ordenat el tancament de perfils en xarxes socials vinculats a aquesta plataforma- a instàncies de la Fiscalia per «imputacions semblants» a les d'aquests detinguts, segons han indicat fonts jurídiques.\nEls set CDR van ingressar a la presó el 26 de setembre per delictes de pertinença a organització terrorista, fabricació i tinença d'explosius i conspiració per a causar estralls.\nSegons les fonts consultades, el jutge, que investiga aquests fets en una causa declarada secreta, ha encomanat el tancament de la web i dels perfils vinculats a Tsunami Democràtic a la Guàrdia Civil, el mateix cos que investiga les accions dels set CDR empresonats, als quals se'ls va intervenir substàncies per la fabricació d'explosius.\nNo obstant això les fonts han precisat que només es pot bloquejar aquells dominis situats a Espanya, per la qual cosa si aquests es troben a l'estranger no es pot procedir al seu bloqueig de manera immediata.\nAlhora que es coneixia la decisió del magistrat, Anonymous ha penjat una captura de pantalla de l'app de Tsunami Democràtic en la qual s'informa en català que aquesta pàgina web ha estat tancada per disposició de l'autoritat judicial.\nVAYA SORPRESÓN! Em pregunto si Josep Guardiola també es un terrorista...\nComenta el contingut : La justícia investiga a Tsunami Democràtic per indicis de terrorisme


El CAP de Sant Hipòlit de Voltregà, de l’Institut Català dela Salut(ICS), ha organitzat una xerrada adreçada a la gent gran del municipi en què es parlarà de l’ansietat i la depressió. L’objectiu és apropar-se a aquesta població per millorar els seus coneixements sobre salut. La xerrada tindrà lloc el proper dimarts, 14 de maig, a dos quarts de quatre de la tarda al Casal d’Avis i anirà a càrrec de Fina Comes i M. Jesús Bravo, infermeres del CAP. Aquestes dues professionals, juntament amb la treballadora social del CAP Maribel Martín, han estat les encarregades de coordinar i organitzar l’activitat amb el Casal d’Avis.\nAquesta és la segona xerrada d’un cicle impulsat conjuntament pel CAP i el Casal d’Avis per millorar la salut de la gent gran del municipi a través de la informació i els consells sobre algunes de les malalties més freqüents en aquesta franja d’edat. La primera xerrada, que va ser sobre primers auxilis, fou molt ben valorada per tots els agents implicats. Es preveu que al llarg d’aquest any se’n facin tres més sobre temes com ara les demències i la pèrdua de memòria, la grip i els dolors articulars.\nLa depressió, un problema creixent\nLa depressió i l’ansietat són dos dels trastorns mentals més freqüents en la nostra societat. A l’atenció primària, els trastorns depressius se situen en una prevalença d’entre un 5 % i un 9% en les dones i un 2 % i un 4% en els homes, amb més incidència entre les dones de12 a55 anys. Hi ha estudis epidemiològics que assenyalen que entre un 9 % i un 20% de la població patirà una depressió al llarg de la seva vida i que l’any 2020 aquesta serà la segona patologia més freqüent al món, després de les patologies coronàries. En aquest sentit, cal assenyalar que el sistema d’atenció primària és un àmbit fonamental en la detecció i abordatge dels trastorns depressius lleus.\nTant la depressió com l’ansietat provoquen una discapacitat important, sofriment i limitacions a la persona que les pateix, cosa que arriba a perjudicar la seva activitat en diversos àmbits de la vida, com ara l’ocupacional i el psicosocial. Són malalties que estan associades significativament a l’augment de la morbiditat i la mortalitat.


Blog del Màrius Domingo, Ca la Gallineta: Guineu refiada, per Eduard Marimón.\nGuineu refiada, per Eduard Marimón.\nL'Eduard Marimón, que és qui porta tot el tema de meteoprades, enllaçat amb aquest bloc, m'envia unes quantes fotos que ha fet d'una guineu que hi ha a les Muntanyes de Prades i que té una conducta excepcionalment refiada.\nAquesta és una de les fotos, que ha fet sense cap mena de teleobjectiu. Sembla ser que aquesta guilla s'atansa a les persones perquè probablement l'han acostumat, donant-li menjar.\nEsperem que no es trobi algú amb pitjors intencions que l'Eduard.\nMoltes gràcies per al foto i la història.\nEtiquetes de comentaris: Amics, Fotografia, Mamífers


L'Ajuntament ofereix el Casal de Joves per assajos colles joves de Carnaval\nL'àrea de Joventut ha ofert el Casal de Joves de Palamós com a espai d'assaig de les colles i comparses joves de carnaval. L'Ajuntament així ho ha notificat a les diferents colles joves del municipi i ha aprofitat per demanar que s'incorporin al Consell Local de Joventut.La iniciativa ha sorgit davant les dificultats que tenen algunes d'aquestes colles a l'hora de trobar un espai per poder reunir-se, assajar o fer qualsevol activitat relacionada amb el carnaval. Lluís Espada, regidor de Joventut de l'Ajuntament de Palamós.\nCITA ASSAJOS 1\nL'àrea de Joventut establirà uns horaris durant els dies de cada dia i els caps de setmana perquè puguin utilitzar les dependències del Casal de Joves de Palamós, on podrien disposar d'una superfície de 100 metres quadrats per als seus assajos. Els grups interessats poden adreçar-se al propi Casal de Joves, situat a l'Avinguda de Catalunya, de dilluns a divendres entre les cinc de la tarda i les nou de la nit.\nAquest mateix espai ha estat cedit als grups musicals joves de Palamós perquè realitzin les seves activitats d'assaig. Així ho apunta Lluís Espada.\nCITA ASSAJOS 2\nL'àrea municipal de Joventut i les associacions joves de Palamós treballen actualment en la creació del Consell Local de Joventut. Aquest ens s'ha de convertir en una plataforma perquè els col·lectius que apleguen el jovent puguin fer arribar les seves opinions i demandes a l'administració i a la societat en general. La intenció de l'Ajuntament és que les colles joves de carnaval també participin en el Consell.


21 de febrer de 2020 (17:50 CET)\nGustavo Nardi Cambra al Palau. Foto Live Music Valencia\nGustavo Nardi & Friends és la formació que iniciarà demà dissabte el primer programa de la segona edició de "Cambra al Palau", organitzat pel Palau de la Música de València i que es desenvolupa en el bell edifici gòtic valencià que és l'Almodí. La regidora de Cultura i presidenta del Palau, Gloria Tello, assistirà a aquest concert inaugural en el qual el violoncel·lista de l'Orquestra de València, Gustavo Nardi, liderarà una formació integrada pel violinista Raúl Arias i el trompa Jesús Sánchez, companys seus de la formació simfònica valenciana, així com el violinista Evgeny Moryatov, el viola Javier Cárdenas i el trompa David Sánchez.\nAquest grup interpretarà el programa "Beethoven insòlit", dedicat al geni alemany amb motiu del 250 aniversari del seu naixement i que és el leitmotiv de tot el cicle. Consta de dues obres la forma i estructura de les quals no sol ser típica del seu titànic corpus cambrístic: un trio de cordes com el núm. 1 per a viola, violí i violoncel en mi bemoll major, op. 3, i el seu únic "assaig" en l'idioma de serenata/divertiment com el Sextet en mi bemoll major per a dos trompes, dos violins, viola i violoncel, op. 81. El Trio núm. 1 per a viola, violí i violoncel en sol major, op. 53 de l'austríac Franz Joseph Haydn, completen el programa.\nEl concert inicia també el cicle "La Cambra de Beethoven", integrat per 15 concerts, 11 de format tradicional i 4 d'ells amb un Beethoven experimental. Destaca la presència del pianista internacional Boris Giltburg el 28 de maig, artista resident del Palau de la Música, que interpretarà de Beethoven la Sonata per a piano núm. 23 i amb professores i professors de l'Orquestra el Quintet per a vents, així com el Quintet de cordes de Johannes Brahms. Pels concerts de format tradicional desfilaran, a més, professores i professors de la formació simfònica valenciana i formacions com el Trio Iturbi, Jacobo Christiansen i el Duo Apellániz, Ensemble Scherzo de València, B3: Brouwer Trio i Muset Septet. Així mateix, en els quatre experimentals estaran els pianistes Lucca Chiantore, Germán Alcantara, Knut Jacques i Joana Gama amb la coreògrafa Tania Carvalho, i el Tropos Ensemble.


Màquines d´entrenament Multiestacions preus a Traininn, comprar, ofertes\nOlive Pull Up Bar Extension\nOlive Single Pull Rope\nOlive Multi Exercise Bar\nOlive Leather Ankle Strap\nOlive Double Pull Rope\nOlive Single Handler pair\nOlive Resist Tube Handles pair\nOlive Triceps V Shaped Bar\nFytter EMS Feet TN-F1R\n$ 289.21 $180.99\nFytter Massage Gun TN-B1R\n$ 243.09 $126.99\nFytter Toning TN-2X\n$ 336.68 $166.49\nA traininn, la teva botiga de fitnes online, disposem de la millor selecció de Multiestacions d’oferta. Descobreix totes les promocions que tenim preparades per tu de marques exclusives com Olive, Fytter, Poolbiking.... Així com també els models més venuts de Multiestacions. A traininn hi trobaràs la combinació perfecte entre qualitat i preu, i sens dubte és la millor opció per realitzar les teves compres de material de fitnes per internet. A traininn, el nostre equip d’experts treballa perquè puguis fer la compra online de material de fitnes amb totes les comoditats. Revisem el catàleg de Màquines d´entrenament a diari per oferir-te sempre els millors preus de Multiestacions; i assegurar-nos que tens al teu abast el catàleg més ampli de material de fitnes sense moure’t de casa. traininn sempre és la millor opció per fer les teves compres de material de fitnes. No només trobaràs la major varietat de productes i els preus més baixos. Sinó que també podràs realitzar la compra en un entorn totalment segur i fer el seguiment online de totes les teves compres. No esperis més i fes la compra de material de fitnes avui mateix. T’ho portem directament a casa! A traininn, la teva botiga online de fitnes, sabem com d’important és per tu comprar el millor material. És per això que només et venem els millors productes de Multiestacions de les principals marques de fitnes i al millor preu online. A més a més, et garantim la major seguretat al realitzar la compra online, i t’entreguem ràpidament els productes que més necessites sense que t’hagis de desplaçar. Fes la compra des de qualsevol dispositiu i t’ho portem directament a casa!


Doblem l'horari del JOxMI, el servei d'Escolta i Acompanyament Emocional | Rubí Jove\nDoblem l'horari del JOxMI, el servei d'Escolta i Acompanyament Emocional\nDegut a la gran demanda, des de Rubí Jove hem decidit doblar l'horari d'atenció a l'assessoria emocional JoxMi.\nEl ‘JoxMi’ es va posar en marxa a finals de 2020 per ajudar a les persones joves a gestionar les seves emocions i detectar aquells casos que requereixen atenció sanitària.\nA a partir d’aquesta setmana el servei s’ofereix amb una periodicitat quinzenal, però amb una horari de 4 hores: de 16 a 20 h (fins ara, les sessions eren de 17 a 19 h) i les sessions passen de ser de 30 minuts a 1 hora.\nEl JoxMi vol ajudar als joves a gestionar les seves emocions, donar eines i recursos per a resoldre petits conflictes o situacions puntuals i, si cal, derivar als i les joves a la xarxa local de serveis sanitaris, socioeducatius o comunitaris que puguin ajudar a millorar el seu estat anímic i emocional. La psicòloga que atén el servei també pot detectar aquells casos que requereixin tractament per part dels serveis sanitaris especialitzats. S’atenen temes com els problemes familiars, les violències, els estats anímics... en sessions d'ara 60 minuts.\nFins ara, el servei ha fet 25 sessions, majoritàriament a noies (60%) que tenen de mitjana 19 anys. Les consultes és confidencial, però habitualment els i les joves expresseu obertament situacions de tristesa i/o ansietat i en alguns casos us acosteu únicament per parlar dels vostres sentiments amb llibertat.\nAnimem a venir a qualsevol persona que senti que necessita parlar dels seus problemes. Les sessions són totalement confidencials i gratuïtes per a joves d'entre 12 a 29 anys.\nPer apuntar-vos només heu de demanar cita prèvia omplint el següent formulari, enviant un missatge de WhatsApp al 630 766 379 o a travès del nostre correu electrònic rubijove@rubijove.cat.


La mesa sectorial dels mitjans de comunicació es reuneix amb el conseller de la presidència, Francesc Homs | Col·legi de Periodistes de Catalunya\nInici / Actualitat / La mesa sectorial dels mitjans de comunicació es reuneix amb el conseller de la presidència, Francesc Homs\nRepresentants de la Mesa sectorial van reunir-se el 18 de setembre amb Francesc Homs per buscar vies de treball que permetin impulsar les iniciatives del document ‘Propostes contra la crisi del sector de la Comunicació a Catalunya’.\nAquest és el primer d’un seguit de contactes amb responsables de l’Administració catalana i que continuaran les pròximes setmanes. En aquest context, està prevista una reunió amb el conseller d’Empresa i Ocupació, Felip Puig, per abordar, entre d’altres propostes vinculades al seu departament, la creació d’un epígraf específic per part del Servei d’Ocupació de Catalunya (SOC) que englobi als professionals de la comunicació, que actualment no existeix.\nTambé es preveu una trobada amb el Secretari general d’Universitats, Antoni Castellà, per analitzar l’oferta universitària d’estudis de comunicació, els ajustos que serien necessaris implementar per ajustar la oferta a les necessitats del sector, la relació universitat i empresa i el sistema de pràctiques.\nA la trobada hi va participar el secretari general de Comunicació, Josep Martí, el degà del Col·legi de Periodistes de Catalunya, Josep Maria Martí, Francesc Escribano, del clúster de l’Audiovisual; Pau Ayuso, en representació dels sindicats; Fèlix Noguera, representant del sector empresarial i de la TDT local, y els coordinadors Toni Sellas i Joan Barrera.


Els diputats ajornen 20 dies més la decisió sobre els seus sous\nL'acord, que no suscita consens i que s'ha d'aplicar l'1 de gener, provocarà que alguns parlamentaris cobrin manco\n3 min. Palma 25/11/2015 20:32\n651x366 La presidenta del Parlament, Xelo Huertas, i els portaveus parlamentaris, en l'acte que es va fer dimarts contra la violència masclista. / ISAAC BUJ La presidenta del Parlament, Xelo Huertas, i els portaveus parlamentaris, en l'acte que es va fer dimarts contra la violència masclista. / ISAAC BUJ\nQuan queda poc més d'un mes perquè acabi l'any, els diputats del Parlament continuen sense posar-se d'acord sobre el sistema de retribucions dels parlamentaris que haurà d'entrar en vigor a partir de l'1 de gener de 2016. Tot i que la qüestió es discuteix des de fa mesos sense aconseguir cap resultat, els portaveus dels grups han acordat aquest dimecres amb la presidenta, Xelo Huertas, ajornar la decisió 20 dies més. Ara s'haurà de prendre en una reunió prevista per al 15 de desembre.\nL'11 de novembre, Huertas havia fixat com a data límit la del 25 de novembre per aprovar un canvi en el sistema retributiu dels diputats, després que fins aquell moment no s'assolís el consens al voltant d'una proposta. En les dues setmanes que han passat no s'han mogut les posicions i s'ha optat per tornar a ajornar la decisió 15 dies més.\nEl Pacte es va comprometre a modificar el sistema retributiu dels diputats amb una idea bàsica, la de convertir les dedicacions plenes en exclusives. Ara, els diputats que ho volen poden cobrar un sou com a diputat i compaginar-lo amb una activitat professional privada. Si són advocats, per exemple, poden mantenir el despatx obert. El canvi que es planteja provocarà que el sou del Parlament impliqui la dedicació exclusiva i, per tant, impedirà que un diputat el pugui cobrar i mantenir una activitat privada.\nAquesta modificació provocarà que qui vulgui mantenir la seva activitat privada hagi de deixar de cobrar el sou i passar a percebre dietes, que no arriben a la meitat de la retribució per salari. El canvi, tot i que formalment l'assumeixen amb més o manco ganes la major part dels grups, en realitat els causa tensions internes, perquè hi ha diputats de tots els grups que es veurien econòmicament perjudicats. Només com a exemple, un diputat ras que cobra 54.500 euros a l'any de sou del Parlament i manté una altra activitat privada passaria a cobrar els 22.300 euros de dietes si vol mantenir l'activitat privada.\nAquest desajust s'ha intentat salvar amb una proposta que va incrementant les dietes dels diputats en funció de les responsabilitats que assumeix cada diputat. Anirien dels 22.300 euros que cobraria un diputat ras als 36.400 que cobraria un membre de la mesa o un portaveu de grup. Però la proposta, que va fer la presidenta Huertas, ara fa 15 dies tampoc acaba de convèncer tothom. Mentre MÉS es manté en la posició inicial de passar les dedicacions plenes a exclusives i no tocar res pus, el PP troba que amb la darrera proposta plantejada encara hi ha massa diferència entre les dietes i els sous que cobrarien dos diputats que tinguessin atribuïda la mateixa responsabilitat quan, teòricament, a efectes d'activitat pública, els reporta la mateixa dedicació. Un portaveu parlamentari amb dedicació exclusiva, per exemple, cobraria 63.476 euros a l'any, mentre que un portaveu que anàs a dietes percebria 36.400 euros.\nAmb l'ajornament acordat aquest dimecres, la decisió s'haurà de prendre sí o sí en la reunió de tots els portaveus i la mesa convocada per a dia 15, una reunió que es farà abans d'un ple i, per tant, tindrà una hora límit de finalització. L'acord adoptat tindrà efectes a partir de l'1 de gener.\nEls diputats no podran compaginar el sou del Parlament amb una activitat privada


Presenten 160 al·legacions al concurs públic de gestió de tres llars d'infants de Barcelona\nLa plataforma Plataforma03BCN critica que l'Ajuntament ha pres la decisió d'externalitzar la gestió "s'ha pres sense consens ni diàleg i suposa un greuge pel que fa a l'atenció educativa i a les necessitats dels nens"\nEFE Barcelona 02/05/2012 12:25\nDiverses entitats pertanyents a la Plataforma03BCN han presentat més de 160 al·legacions al concurs públic d'adjudicació de la gestió de tres llars d'infants municipals de Barcelona per al pròxim curs 2012-2013. La plataforma, que aglutina educadors, associacions de pares, grups polítics i sindicats, ha reclamat, en un comunicat, retirar el procediment administratiu per a la gestió privada d'aquests tres centres: Jaén, Caspolino i Patufets de Navas.\nL'equip de govern de l'Ajuntament va fer públic el passat 4 d'abril el procés de licitació dels tres centres, una decisió que "s'ha pres sense consens ni diàleg i suposa un greuge pel que fa a l'atenció educativa i a les necessitats dels nens", considera la Plataforma. Els nens podrien arribar a passar fins a onze hores en aquests nous centres, "una organització que no es pot considerar curosa, social i responsable amb la conciliació laboral i familiar", afegeix el comunicat.\nL'administració traspassarà a les guarderies de gestió privada totes les prerrogatives en matèria laboral, fiscal, de prevenció de riscos i de Seguretat Social, cosa que també suposarà un greuge en els drets laborals entre el personal de de gestió directa i indirecta, s'assegura.\nLa Plataforma03BCN reitera que l'Ajuntament barceloní no ha presentat cap argument administratiu ni pedagògic que justifiqui aquest canvi de model ni tampoc no s'han presentat dades econòmiques d'estalvi públic, encara que "sí que han anunciat el 10% de marge de beneficis que obtindran les empreses que gestionin aquests nous centres"


Cambó, versió reusenca | Diari de Tarragona\nCambó, versió reusenca\nReedició amb missatge Buqueras reivindica el catalanisme inspirat en el líder de la Lliga Regionalista per redreçar la crisi entre Catalunya i Espanya\n10 de Marzo de 2019 - 20:56 hs\nRafael Guardans Cambó, durant la seva intervenció al Círcol, amb Antoni Pont, Ignasi Buqueras, Mercè Dalmau i Pere Huget. FOTO: alba mariné\nL’empresari i polític Francesc Cambó només va tenir una filla, Helena, hereva per tant del seu llegat i de la seva immensa fortuna. Crida l’atenció, en tractar-se d’una filla única, que Helena Cambó tingués 14 fills al seu matrimoni. Cada any per Tots Sants, aquests 14 descendents, actualment escampats per arreu, reben puntualment un regal de la seva mare, que ja té 90 anys: una caixa de panellets de cal Padreny. L’afició pels panellets de la famosa confiteria reusenca s’explica perquè Helena Cambó es va casar amb un advocat de Reus, Ramon Guardans, ja difunt. Un dels seus fills, Rafael, va explicar aquesta anècdota familiar per encetar la presentació, divendres passat al Círcol, de la reedició del llibre d’Ignasi Buqueras dedicat al seu avi.\nJa fa molts anys vaig anar a entrevistar Ramon Guardans per al Diari, al seu despatx de la casa de Cambó a la Via Laietana. En preguntar-li quina relació mantenia amb la seva ciutat natal, va agafar-se les solapes de l’americana i em va dir: «Mira, això és de cal Queralt». De fet, el seu fill recordà que les voluminoses caixes de fusta amb què la sastreria reusenca enviava els vestits del seu pare, després tenien els més variats usos entre la nombrosa mainada de la casa.\nTot i aquesta aproximació a la vessant reusenca de la família Guardans-Cambó i que l’autor del llibre és l’empresari reusenc establert a Madrid Ignasi Buqueras, Cambó s’ha actualitzat i reeditat –va ser publicat per primer cop el 1987– amb la mirada posada en el conflicte polític actual entre Catalunya i Espanya. Buqueras situa la figura del líder de la Lliga Regionalista com l’exemple a seguir i dedica l’obra «a tots els qui, des del ser català, treballen per una millor Espanya». L’autor diu que «en aquest moment històric greu, tots els catalans i espanyols ens hauríem de mullar com va fer Cambó» i recorda especialment una frase que va pronunciar al Congrés el 1907: «El separatisme dels pobles és com el suïcidi dels individus: és un acte de desesperació, quasi d’irresponsabilitat».\nDes d’aquesta perspectiva ideològica, no és d’estranyar que els tres darrers presidents de la Generalitat i els últims presidents del Parlament de Catalunya hagin declinat escriure al llibre, tal com els va demanar l’autor. «Cap s’ha volgut retratar. Ells s’hi han exclòs», va sentenciar Buqueras.\nProbablement, cap personatge de la seva època ha acumulat tanta bibliografia i s’ha mantingut tant d’actualitat com Francesc Cambó, com bé va recordar Rafael Guardans. I no cal dir en les circumstàncies actuals, on fins i tot Pablo Casado l’ha citat per atacar Pedro Sánchez, esmentant-li la famosa frase que no es pot pretendre ser Bismarck a Madrid i Bolívar a Catalunya. La història no deu ser el fort del líder del PP, perquè va atribuir-la a Maura quan va ser Alcalà Zamora qui va etzibar-la a Cambó.\nGuardans va criticar els «criteris radicals» amb què molts historiadors contemporanis analitzen la figura del seu avi, en una referència velada, cal suposar, als estudiosos que blasmen el llegat polític de Cambó a partir del suport que va donar al bàndol franquista durant la guerra civil. Curiosament, aquesta encertada advertència sobre l’error de «jutjar els fets antics amb criteris del present» també es podria utilitzar per qüestionar el plantejament amb què s’ha reeditat el llibre sobre una personalitat tan polièdrica com la de Francesc Cambó.\nMés enllà de consideracions historiogràfiques, és segurament irrepetible que en un sol home s’ajuntin una de les trajectòries polítiques, empresarials i de mecenatge cultural més importants de la història del país, com deixen clar a l’obra tots els testimonis que aplega Buqueras, tant els recollits fa trenta anys com els incorporats en la reedició publicada recentment. Una dada rellevant és que aquella primera edició de Cambó la va presentar Manuel Fraga Iribarne, exministre durant el règim franquista i la transició democràtica i pare fundador del que avui és el Partit Popular.\nEn qualsevol cas, Rafael Guardans va voler quedar-se amb un altre discurs del seu avi a les Corts, en aquest cas el que va pronunciar després dels fets del 6 d’octubre de 1934: «No us feu il·lusions: passarà aquest Parlament, desapareixeran els partits que estan aquí representants, cauran règims, i el fet viu de Catalunya subsistirà». Si aquell episodi històric te molts paral·lelismes amb avui, les paraules de Cambó ressonen amb igual vigència.\nLes referències a la situació política actual van ser presents en les paraules dels convidats a presentar el llibre. El més contundent va ser l’empresari Antoni Pont, que va afirmar que «els catalans tenim una trista representació a Madrid», mentre que per a l’advocat i candidat de Ciutadans a l’alcaldia de Salou, Pere Huguet, «per solucionar el país no només és necessari un catalanisme integrador, sinó també llegir el llibre de Buqueras».\nHuguet va sorprendre amb una hipèrbole encara més agosarada en assegurar que Ignasi Buqueras «és ara un Cambó a Madrid». Semblava que l’advocat reusenc s’havia deixat portar per l’entusiasme, però va reblar l’afirmació amb una cita d’autoritat: la comparació de Buqueras amb Cambó ja l’havia fet el més insigne advocat reusenc, ni més ni menys que Antoni Pedrol Rius, el 1987 al pròleg del llibre. En fi...\nL’altre moment estel·lar de l’acte va arribar al col·loqui, quan el doctor Gras, als seus 97 anys, va recordar quan ell i Ramon Guardans feien depracticants en plena guerra civil a la Selva del Camp, on s’havia traslladat l’hospital de Reus per allunyar-lo dels bombardejos. Gras també va explicar-li a un meravellat Rafael Guardans com el seu pare i la seva mare venien noucasats a Reus a visitar els seus avis, que vivien al raval de Jesús. Un instant impagable d’allò que Josep Baiges ha batejat com el món de Reus.


Joseph Dietzgen: El futur de la socialdemocràcia (1878)\nEls companys de partit de Colònia dedicats i contrariats\n“Die Zukunft der Sozialdemokratie”.Aus Joseph Dietzgen, Schriften in Drei Bänden, Bd. 3, Berlin 1962, S. 79-98.\nTranscripció i indexació: J.L.W. pel Marxists’ Internet Archive. Tradució al català del MIA.\nEl futur socialista esdevé cada vegada més un objecte d'especulació inquisitiva. Amics i enemics especulen: els companys, al voltant de l'objecte dels llurs esforços i esperances, per fer-se una imatge plàstica al cap, els contraris, per representar-ne les mancances i empetitir allò que odien.\nAixò fa que, tant la impaciència pròpia com la reticència aliena repetesquen sempre que el nostre futur no és cap objecte d'especulació privada sinó un producte històric, en la formació del qual participa el poble en massa. Com que el poble aplega ments individuals, que tenen més o menys la necessitat de formar-se un futur, amb plans i projectes, és també natural i inevitable l'especulació privada quant a la forma de la societat socialista futura. Tan sols ens cal ésser conscients del caràcter personal i privat d'aquestes especulacions.\nEls socialdemòcrates no han de voler cap profeta, cap oracle privat d'inspiració divina, que revele la veritat. La veritat socialista es revela per vies generals. Ço que tots coneixen és absolutament ver, i el coneixement de la majoria és més ver que el coneixement de la minoria o el de l'individu. D'ací naturalment la norma de les ciències naturals que l'experiment és més fiable com més gran és l'escala a la qual es du a terme. Tampoc no s'ha d'excloure que profetes il·luminats i genis enlairats vegen més enllà de les masses; però no haurien de rebre cap reconeixement per imposar la seua visió privada a les masses. En els afers especialitzats el poble sempre serà representat per individus i parlaments especialitzats, però en la seua qüestió política-social vol ésser independent. Per tant ningú no pot estar-se de formar-se el futur a partir de l'especulació privada. Però els individus dedicats a la qüestió de la conformació futura debaten segons visions i opinions, i presenten propostes i constatacions, que únicament han de rebre la reserva natural d'una opinió privada particular.\nEl partit com a tal no perdrà de vista que la base de la comunitat democràtica prou que agraeix el consens present. Tan sols a la limitació del nostre programa a ço general, inconfusible i indubtable hem d'agrair l'exclusió total de tot sectarisme o, si més no, a fer reduir el sectarisme a la impotència. L'ordre tancat del batalló obrer pot resistir si es veuen tots els objectius finals, muscle en muscles per restar en contacte, sense amuntegar-se, ni cap endavant, ni cap endarrera, ni tampoc desviar-se. Ço que volem és completament clar; volem cobrir la nostra nuesa, nutrició, indumentària i habitatge. No és que ens ho ensenye l'avui, sinó que tenim la lliçó d'una història milenària darrera nostra, que l'individu aïllat traeix la seua herència; és per això que recercam el nostre dret in communibus.\nMarxam per tant en ordre tancat; però justament perquè ho fem, és la nostra marxa nolens volens un “perill d'estat” polític. Amb tot, no tan sols l'aprofitat de l'estat burgès, inclòs el nostre, es troba en perill, sinó tots els que protegeixen l'estat hostil de la caiguda. Però qui és el nostre enemic? S'hi troben ben a prop, ja que és la nostra pròpia gent, la que se'ns oposa; individus de la mateixa raça, pels quals corre la nostra mateixa sang, pobres proletaris explotats, que venen la primogenitura a un grapat de xampinyons per un plat de llenties. Sota aquestes circumstàncies no hem d'anar igual que amb rifle i sable a ferir la pròpia carn. - La nostra tasca immiment és per tant persuadir els companys perquè passen del camp dels enemics del país al dels amics.\nI, en conclusió, quin ha estat l'èxit fins ara de la nostra agitació? Hegel ha remarcat que l'herba no creix uniformement, sinó que es fa més en els nusos, a partir dels quals es forma l'espiga, i que si l'aigua s'escalfa més i més gradualment però sobtadament s'hi deixa caure aigua refredada a gairebé zero graus tota ella es glaçarà. Si ara tot el grapat de coses fossen possibles quan de bon matí sobtadament ens trobàssem en possessió del poder polític, seria doncs el partit prou preparat per aprofitar el moment? Diria sense més: sí. Tan sols hauríem de deixar clar que no permetríem cap pintura futurista de mals i agitacions.\nSuposam que l'exèrcit imperial es fa socialdemòcrata, que els suboficials coneixen la gent, que la racionalitat prussiana ja no s'ensenya, que els fusilers han atemorit el Parlament amb la seua possible arribada, que els escons són buits, i que un congrés obrer n'ha ocupat el lloc. Quedaria encara probablement per acomplir quelcom que tots acceptam: la substitució de l'exèrcit permanent per un armament general de la població. Es reparteixen fusils i sabres, pòlvora i plom, i es fonamenta la democràcia sobre la roca.\nSota aquestes circumstàncies al poble l'influeixen les necessitats de producció, al congrés li influeix el poble, i els membres individuals – en la mesura que hi haja entusiastes futurs entre ells – són neutralitzats pel sentit pràctic de la majoria, que sostenen ben alt el principi que una empresa sense objectiu és una empresa sense cap ni peus.\nEls qui parlen de manca de seny del poble i pensen en el caos obliden la nostra premisa que la situació no es fonamenta en un colp de mà ni en una ensulsiada inesperada del poder existent, sinó que es desenvolupa a partir del coneixement socialdemòcrata de les masses, les quals saben ara que el pa no es pot guanyar sense una dura feina prèvia, i que no es tracta de profanar la “sagrada” propietat sinó de purificar-la, de la mateixa manera que també els productes disponibles han de servir per a la continuació de la producció.\nEs tracta per tant d'organitzar el treball, i de fer-ho de manera que cada treballador obtinga la seua justa paga, no com avui que tan sols obté una part escarransida, sinó el producte complet del seu treball.\nPerò ara són justament en un punt on molts dels nostres companys cobegen il·lusions lamentables des del desconeixement econòmic. Cadascú demana el producte complet del seu treball. I és de dret; però que no oblide que en la societat futura no s'hi donaran patriarques, els quals es basen en uns fonaments restringits de la vida ramadera. Treballam ja avui i volem esdevindre en el futur de forma encara més explícita membres socials d'un conjunt; és a dir, que el treball no es reparteix tan sols en 1 dels tallers, sinó que es reparteix nacionalment i internacionalment. Que hom no oblide que cada treballador individual, cada taller, cada cooperativa i fins i tot la nació no lliura cap peça, sinó tan sols un element del treball. El lliurament de producte acabat de la feina és un afer internacional. L'aigua es pot repartir, i ço que hom en reparteix són parts de la mateixa mena; però hom no pot dividir un organisme sense esquarterar-lo. El procés laboral és un organisme. Ço que l'individu, ço que la cooperativa i fins i tot la nació lliura és un lliurament inacabat i, per ara, encara inútil. Si també el fuster ha completat la seva peça de fusta, tampoc no pot lliurar llavors un element de treball acabat, sinó tan sols una peça, perquè la casa pertany a qualcú més que al fuster. I quan fins i tot s'ha completat la casa, la feina és encara inacabada, perquè també els mobles, els armaris amb la roba, els pots de cuina i molt més és necessari per cuinar-hi. Una persona civilitzada requereix el treball de tot el món civilitzat; certament tan sols una part, però una part del treball global. Per això, quan ja faça temps que no ens calga el bescanvi, ni que cadascú requeresca diners per als seus lliuraments, perquè en els diners hi ha el secret, una peça del treball global pertoca a totes les persones civilitzades. Com podria ningú viure del producte del seu treball, quan el treball privat és tant especialitzat i la vida requereix tal varietat de coses! Hom vol naturalment tan sols un equivalent, tan sols una compensació justa. Però justament és aquesta la qüestió: què vol dir just? Què és equivalent?\nGuardam-nos de la justícia idealista; és un esquema metafísic, en el qual molt d'allò recent projecta ombra en el nostre “futur”. Consideram el món burgès actual, del qual és sabut que no destaca per la seua justícia. Però aquesta justícia és encara preferible a la que hi havia prèviament entre cavallers i serfs i entre els monestirs i els pagesos. — Qualcú requereix, i el satisfan; però hom tan sols pot requerir allò que siga possible i decorós. La classe treballadora vol tot el dret, no cap tros — però tan sols ho vol en la mesura que és decorós, és a dir, que és possible. Ja que tot el dret és directament impossible, perquè es desenvolupa històrica i ho farà també així en el futur. La justícia creix amb la civilització, però de cap manera s'ha de pensar en una civilització introduïda per decret, o en una justícia introduïda en una determinada jornada revolucionària. Podem civilitzar-nos tan sols poc a poc mentre ens treballam.\nLa cosa, amb tot, s'aclareix i s'il·lumina quan retornam al nostre Congrés, la nit que esdevé un Parlament Popular. Ha començat amb urgència: amb l'espasa en les mans del públic. El que segueix no pot especular sobre la justícia, sinó sobre la creació de treball remunerat per als sense-feina. Els mitjans no hi manquen. No és, però, gens socialista que el treguem dels que es dediquen al seu propi treball, és a dir als petits artesans i pagesos. A prop tenim la reclamació de la humanitat, que serveix molt i cobra poc. Allà hi ha les societats ferroviàries, els dominis i els béns senyorials, les mines, les foneries, els torns, les filatures, els telers, etc. etc. En la mesura que el senyoriu s'ha comportat correctament fins ara, ens comportarem nosaltres. Els expropiadors atorgaran una compensació mesurada als expropiats.\nLa seua renda fins ara inacabable la substituïria el poble per una renda determinada acabable. Fins ara els escollits tenien molt i els molts poc. Què podria ser més just ara que capgirassem aquesta situació? D'una forma que, indubtablement, fos del grat de cadascú, podríem jutjar la justícia. Però no tan sols una dissecció de cabell, no tan sols punyetes i randes filosòfiques! Darrera queden qüestions de comptabilitat com la que segueix: “De quina manera s'ha de fer la paga dels treballadors en l'estat de producció socialista, o bé purament de forma comunista, amb una distribució completament idèntica del plaer, o bé a cada treballador se li hauria de pagar el producte complet del seu treball individual; o bé és compatible amb la justícia que l'industriós i el malfeiner obtinguen el mateix producte, o bé no seria potser més just que amb la força o el talent contribuís en pro dels germans més febles o maldestres”.\nAquesta mena de discurs no tan sols és inútil, sinó que és “malfeinera”, ja que parteix de la visió ben arrelada que l'estat futur pot ser un estat dissenyat. El món socialista podrà ser un món diferent d'aquest roí món burgès, però no completament diferent; encara són el mateix món. La injustícia serà probablement abolida, però la injustícia restarà de totes formes. No siguem criatures! No sortim de la pell. També en l'estat socialista les coses depenen de les circumstàncies, de la diversitat de llocs i moments, de països i d'individus. Pel que fa a la paga igual i desigual, per temps o per peça, industriosos i malfeiners treballen. Com ho poden fer sinó és amb la cooperació d'uns amb els altres? No ha estat sempre així? No és tan sols que el fort ajude al feble, o que l'industriós ajude a l'industriós; també l'industriós ha d'ajudar l'industriós. Aquest és l'únic mitjà de civilització, que compartim, que ens enriquim mitjançant la cooperació, per abastir allò que ens era impossible individualment. Amb els treballadors passa com amb el martell i les estenalles, com amb el cisell i la serra. Les diferents eines comporten una obra; però com mesurarem quina és la que més fa? — Per què el martell clava de vegades en un clau, i després les estenalles el treuen amb un gir, hauria de ser l'obra de les darreres més servicial? Certament que no pagarem amb una creu de ferro un general que comandàs una dotació per lliurar a la comunitat fatigues i perills; però no conec cap raó per al qual el peó que arrossega maons suorós haja de servir més que el paleta, que els col·loca rectes amb facilitat. Si més no, la justícia no em dóna cap mesura moral per a computar el servei, i crec que és d'importància general el que ens ha ensenyat Marx quant a la mesura material o empírica del valor en l'economia burgesa.\nEls primers dies després de la victòria del proletariat i potser encara durant els anys següents, la societat socialista cobrirà les necessitats completament justificades de les grans masses si (sense una ampliació extensa del rendiment laboral) cada treballador que realitze una jornada laboral de vuit hores rep el salari mitjà acostumat del país amb un extra del 100%. Suposam que són 6 marcs diaris. Que això es corresponga al rendiment real del treball no és encara quelcom que haguem de mesurar, perquè no podem calcular quina quantitat de plusvàlua de la classe treballadora necessita xuclar la miserable d'economia d'avui. Però si consideram com nombrosos són els ociosos, i amb quin luxe viuen, com de gran és la manca de planificació de l'engranatge econòmic de la nostra patronal, quanta riquesa es gasta negativament, mitjançat mètodes caducs i crisis de desocupació — si ho consideram tot plegat, llavors certament no sembla massa exagerada la idea que el treball en una economia socialista planificada hauria de doblar el salari actual; de forma que no conec cap obstacle a interposar si qualsevol membre del Congrés proposa un salari triple o quadruple. Assumim també que el producte no fos realment prou alt, que el rendiment o el producte del treball no cobrís les depeses del balanç dels socialistes i que els primers anys consumissen la riquesa nacional — que faríem doncs davant d'una calamitat tan horrible? Quantes companyies, quantes empreses es constitueixen sense cost. Com bé diuen, qui no sembra no pot recollir. Els següents exercici econòmics duplicarien i triplicarien el rendiment. I si el capitalista ben finançat no és gasiu, per què ho hauria de ser un socialisme molt més ben finançat? I si entre els companys de partit es desconeix d'on venen els diners, que aprenguen que la nostra riquesa nacional és gran i que per fer-la fluir tenim encara menys escrúpols que Bismarck.\nNo entenc per què els companys del partit li fan tantes dificultats al futur. Certament que ens és difícil fer-nos una idea del futur, com difícil és superar el perill de nos desfer-nos del sentit servil, de drenar l'empantament moral i intel·lectural i per tant de conquerir el poder polític mitjançant l'extensió d'una millor consciència. Amb tot, fins ara, som prou lluny. La via ja s'ha estès, i les mesures a emprendre ja no es poden posar en dubte. Allà on els mitjans i el material i l'esforç i la potència són disponibles en abundància, no ens haurien d'aturar foteses.\nLa vista en la distància l'emboira un balafiament desmesurat. Hom no entén l'economia futura perquè hom malentén la present. Els socialistes no fan com el pastor, que separa aquest món d'aquell món, i el present d'un futur fantàstic o desconnectat. Què ens impulsa avui? No pas el treball, car som treballador amb cos i ànima. Quan tan bon punt se'ns force a crear, no serà com l'obligació que ens mou avui. No podem cercar cap llibertat sense obligació. Si el Congrés futur no creu en la introducció legal de l'obligació de treballar, llavors es dirà: si no treballau, no rebreu cap salari, i el qui encara tinga quelcom ho podrà consumir primer; però l'obligació de treballar no la podem aprovar. Ens agrada dir-nos radicals, però això no vol dir que ens sortim de mare, que volguem anar-nos-en d'aquest món de forma total fins a arribar a un altre, tal com canta l'escuramonedes a l'església.\nCal copsar que el futur es desenvolupa orgànicament del present. Tan sols quan hom es fa una idea confosa i exagerada de les innovacions futures, cau en l'error del projectador especulatiu. Com que ara entenem que els diners són tan sols un lligam subordinat per al bescanvi i per a la valoració de productes de treball, no podem alhora pensar que l'estat socialista ha d'abolir els diners i introduir un nou principi o una mesura moral de valor en el seu lloc. Per què no hauríem de deixar en les nostres futures granges i fàbriques que es treballàs per un salari monetari i que continuà el “temps de treball socialment necessari” com a mesura immanent de valor de tots els productes? — Ni que fos per garantir que el treball es paga sempre decentment i sempre hi ha treball assalariat disponible, a la massa popular li hauria de satisfer el nostre avenç. I què s'hi oposa avui al treball assalariat?\nAcí, com a tot arreu, el que volem entendre és que cal separar la qüestió cabdal de les bagatel·les. Ço que ens impulsa principalment és que el producte del nostre esforça treball és gaudit per lladres de jornades. Això ho corregeix fàcilment l'estat socialista en el fet que no treballam al servei de persones privades, sinó amb els nostres propis instruments estatals. A la qüestió d'on duem els nostres productes, la resposta fa: compram i venem entre nosaltres i ho consumim nosaltres mateixos i arribam a acords amb altres nacions, quant a què i quina quantitat bescanviam amb ells. Que donam i rebem el valor en or o en un altre producte ens pot importar únicament en el cas concret. L'or disponible en la societat burgesa no es perd en la socialista, i si ens mancàs faríem que l'emperador de Rússia i d'altres potentats ens el canviassen per paper d'estrassa. S'ha dit molt, però no tan sols com una societat pot trobar-se en dificultats, com pot aconseguir l'energia i els mitjans per treballar, la qual cosa fa aparèixer aspiracions més frugals d'acord amb una certa productivitat.\nEn el futur socialista els funcionaris de l'estat obrer, tot i que funcionaris, són allò que la gran massa d'ells ja són actualment: - treballadors honestos. Tan sols cal allunyar d'ells l'arrogància que adquireixen en governar l'atur. Això mateix pot millorar la mateixa massa popular. I quan s'haja introduït aquest regiment, llavors serà possible restringir les pagues desmesurades i dur els salarials dels treballadors estatals a un nivell digne. Ço que s'hi interposa són meres ximpleries.\nPer exemple, la qüestió: com es decidirà en el futur la professió? Com que d'entrada no se sap quina quantitat consumeix la cooperativa social d'aquest o d'aquell producte, i com que alhora tots els treballadors requereixen un treball remunerat, també naturalment pot passar que no tots puguen dedicar-se a la seua tasca preferida, ja que a través d'una economia planificada hom vol impedir precisament que el mercat socialista quede inundat de qualsevol article mentre li'n manca d'un altre. Llavors, doncs, mentre les coses no s'organitzen completament – i això pot durar una eternitat – s'hi donaren dificultats. Però que no n'hi ha prou que els perjudicis més essencials i urgents siguen bandejats? Que no són també actualment expulsats treballadors a centenars del llur sector i llençats a un ofici diferent? Que potser el progrés industrial, la millora de la maquinària, etc., no han mostrat ja la tendència a la divisió del treball en quefers particulars, de forma que l'antiga tasca especialitzada es redueix a oficis manuals simples? La indústria moderna requereix cada vegada menys obrers manuals qualificats, i cada vegada més i més treball és un treball humà mitjà general, que pot fornir qualsevol persona mitjana en els sectors més diferents. D'una banda això facilita el desenvolupament de la indústria, que pot fer un teixidor d'un sabater, i d'altra banda fa que la producció socialista puga orientar a través de la determinació estatística les necessitats de cada conjuntura. Alhora, si en el nostre estat futur qualcú que vol esdevindre pintor ha d'empènyer un carro, llavors no és tan horrible ara que molts que volen ésser generals hagen d'assumir destinacions en les duanes, en el servei de policia i en altres posicions subalternes.\nEls malcriats entre cotons poden esvair-se si pensen que ha d'arribar el moment on una necessitat fèrria els force a fer allò que ara cau d'una forma innecessàriament dura en d'altres muscles. La massa popular no es deixarà atemorir per petiteses inflades.\nPer als treballadors pròpiament dits aquestes garanties són certament supèrflues. El futur no els pot deparar quelcom de pitjor que el present. No tenen res a perdre. Però el que toca ara és fer entendre al petit burgès que ha d'abandonar el desig de posseir i d'adquirir, perquè és llei natural inabatible de l'economia popular que el petit botiguer ha d'encarar l'agenda envers la gran empresa. Tan aviat com li demostram, deixarà de prendre per bona la seua misèria econòmica per veure clarament com de dia en dia s'endeuta més i més, s'enfonsa més i més i s'apropa més i més a l'agutzil. En ordre tancat desfilen cap als rengles del proletariat. I els qui encara tenen el propi taller i un miler de propietats, no haurien tampoc de refiar-se. Demà entren en pèrdua i demà-passat en fallida, i ço que el pare i la mare no esperaven, els hi passa als infants: abandonen l'estat acostumat i esdevenen treballadors assalariats sans phrase.\nI no tan sols el botiguer sinó també el burgès cepat pateix de la malaltia social. Com és que avui els accionistes de la Kalker Humboldt o de la Friedrich-Wilhelm-Hütte de Troisdorf protesten? Sabeu que els negocis únicament funcionen fins que un bon matí l'accionista majoritari o el posseïdors prioritari venen i el liquiden. La qüestió es posa sota subhasta, i un petit consorci adquireix l'esponja per una bagatel·la. No tan sols als peixos se'ls mengen els grossos, sinó que també als grossos se'ls empassen els taurons de boca ampla.\nSota aquestes circumstàncies els colpits burgesos podrien disposar-se a abandonar aquest món miserable i a acompanyar-nos a un altre on en cas de necessitat es proveirà humanament per ells i pels llurs infants. Cal tan sols l'exam de l'estat econòmic de coses, i les classes mitjanes se'ns aproparien en tromba. S'aturen davant la perspectiva d'un futur violent. El socialisme no té cap altra tendència que el moviment natural que cren l'aire i l'espai de la història universal. Som com els homes de Manchester que sostenen que l'actual economia de competència segueix una llei natural eterna. Sí, senyor: únicament amb la diferència que nosaltres comptam amb la ment humana, la planificabilitat i la previsió d'acord amb els factors naturals i és per això també que naturalment no volem que el comerç i la indústria seguesquen com vol el burgès cepat; sinó que es prenguen precaucions ja davant l'ensulsiada econòmica imminent per protegir-nos els caps.\nPer això l'única via és la unió de totes les forces treballadores. Ja no volen anar per separat, sinó treballar comunitàriament, com el treball d'una comunitat. El sentit cooperatiu és present, però requereix una ampliació. Tant els individus com els oficis i els sindicats haurien de deixar clar que la subtil balança del jo i del tu en la comuna pot ésser la devoció generosa i altruïsta de totes les forces que d'una comunitat del tu i del jo que no pas és ara en la gasiveria més justa.\nCertament tenim tots els límits del món. El comunisme de la civilització sencera és una idea boirosa; els estats democràtics units d'Europa encara no s'han constituït; fins i tot l'Imperi Alemany difícilment es troba en la situació d'introduir en tot el seu territori i en totes les classes en un dia concret la gran cooperativa. Amb prou feines trobaríem una petita comunitat parroquial que en un temps abastable o ni que fos amb un termini indefinit pogués decretar el socialisme amb totes les conseqüències. Per tant ens hem de conformar amb allò que hi ha. Assumim els límits polítics com són. Els treballadors alemanys, com els francesos i els anglesos, tan sols poden lluitar sota una base nacional, sense per això interrompre el contacte internacional. El futur socialista segueix doncs la mateixa via que la producció actual. Per què no haurien els socialistes de tot el món d'assumir voluntàriament l'or internacional com a pagament del llur treball, quan ara tan sols tenen cura de l'equivalent d'or que més ofereix avui, és a dir, que hom dóna al cavall la civada que requereix. Hom aboleix simplement el principat i col·loca en el seu lloc un príncep estatal democràtic. Això ha fet veure la gent que cada cèntim emprat en sentit de la més alta justícia troba sentit en l'ús al servei de la comunitat. L'ideal socialista rau en el servei comunitari, però no en la justícia grollera d'una igualació crua.\nSi la nostra producció futura hagués de fabricar únicament betum o llumins, potser es podria repartir la feina i el producte entre cada treballador de forma acurada; però fins i tot llavors sota la condició que cadascú pastàs, cogués, etc., la pròpia truita, en resum, que confeccionàs el producte de l'a a la z. Però ja en una fàbrica d'uniformes és avantatjós dividir el treball, i de tal ceràmica o de tal capsa acabada no es mesura on començà o acabà la feia de cadascú, qui els va confeccionar o de qui ha empaquetat el gènere. El producte es podria repartir encara de forma igual; però el producte de cada país podria diferir, i ço que val per un podria no valdre per l'altre, o aquest no voldria menjar-se allò què cuina.\nEls socialistes s'assemblen massa als capsigranys que bandegen les franges i randes del món actual i consideren una producció constant i uniforme; però la riquesa de la diversitat no l'arriben encara a copsar. És comprensible que, amb els nostres sentiments i preferències tan reprimits, tan asfixiat el nostre alè, no poguem sofrir la diversitat de talent, de consciència i de gust. No és el nostre príncep la pobresa, ni cap abstinència ni cap celibat, ni cap absurd cristià, sinó la riquesa el nostre príncep, i la producció planificada democràticament no pot deixar marcir cap particularitat justificada.\nQue ara siguen disponibles tots els mitjans en abundància no fa tampoc supèrflua la preocupació per una distribució justa de les obligacions i dels drets futurs. Suggeresc que inicialment conservam en la justícia monetària les bones idees que ja funcionen en el comerç actual, com la idea fonamentada que cadascú no ha de furtar ni perjudicar als altres, sinó donar valor per cada valor.\nSi una peça de lli val tres marcs, això vol dir que es reconeix que la feina mitjana continguda en 3 marcs equival a la d'1 peça de lli, és a dir que la feina d'un dia hauria de valdre el mateix que qualsevol altra. Sostinguem sòlidament aquest bon principi i llavors el futur socialista no podrà fer mai fer bancarota. La cooperativa paga als seus membres la feina diària o la jornada laboral normal segons un valor mitjà, és a dir tant or com el que es pot produir en un dia de feina, i amb aquest or compren els membres en les parades de consum de la cooperatives tots els béns necessaris que genera una jornada mitjana. Una possible objecció a això és que en els fets i en la realitat la feina d'un dia no és mai igual a la feina d'un dia, o que en un taller hi ha un de maldestre i un altre d'hàbil, un tercer que fa poc servei, que la feina genial d'un dia val més que la mecànica, que són veritats que la sindicació esmorteeix amb la uniformització, i que pel gran conjunt no són, però, més que foteses.\nPer aclarir encara més aquestes reflexions s'ha d'assenyalar que el principi estatal socialdemòcrata no ha d'ésser empassar-se immediatament tots els principis privats, sinó que inicialment s'ha de limitar a certes branques i establiments, i després fer més i més difícil la vida als seus competidors mitjançant salaris alts i preus de venda barats. La producció estatal socialista es dedicarà inicialment a les necessitats més grans, als béns de subsistència o als anomenats articles bàsics. Les delicadeses i les vanitats es poden deixar silenciosament al treball privat, fins que la indústria general comunista s'haja organitzat tan àmpliament, de la mateixa forma que el resultat del goig de menjar creix amb la gana. Llavors poden també la cuina i el treball domèstic fer-se comunistes, en tant que els nostres hotelers i restauradors estatals s'instal·len i a través de preus barats i d'un bon servei atenen als companys a la table d'hôte. La llibertat més gran possible ha de restar, però, de forma que cada treballador ha de gaudir lliurament del producte del seu treball segons els gustos individuals, bé en una villa aïllada o en una animada fonda.\nEn aquesta llibertat voldria posar en discussió dels valuosos companys de partit la qüestió de si a l'odiat Mammon no li hauran brollat ja les dents, quan nosaltres, des l'estat obrer o popular, fem de patrons i posseïm al costat de la bona voluntat els mitjans necessaris per a què cada company rebe una paga adient pels serveis que se li demanen. En això cal considerar que en el nou món les persones hauran de prendre una nova moralitat, amb la qual hauran de suportar encara centenars de dificultats per avui ens semblen grans com muntanyes.\nCom el vell Cató concloïa cada vegada els seus discurs amb un “Cal destruir Cartago”, així hauria de repetir eternament en conclusió: No oblidam, companys de partit, per coses secundàries la qüestió principal.