Festes d'interès turístic nacional | actualitat Viatges\nLes festes populars formen part de la cultura i el folklore dels diferents pobles que conformen una regió o comunitat. Gràcies a aquest llegat algunes d'elles han estat reconegudes a nivell nacional convertint-se així en Festa d'Interès Turístic Nacional. A Espanya n'hi ha de molts tipus: religioses, literàries, històriques, folklòriques ...\nAssistir a una d'aquestes festes populars ens permet conèixer la ciutat o poble que visitem des d'una òptica diferent. Una on tota la localitat es tira als carrers per gaudir en comunitat d'un fet o festivitat de celebrar i que fa partícip a l'visitant d'una cosa tan especial. Espanya té més de 60 Festes d'Interès Turístic Nacional repartides per tot el país. T'agradaria conèixer alguna de les més destacades? Segueix llegint!\n1 Les noces d'Isabel de Segura (2016)\n2 Don Joan a Alcalá d'Henares (2018)\n3 Catifes de Serradures de l'Corpus a Elx (2014)\n4 Festa de Moros i Cristians, Alacant (1984)\nLes noces d'Isabel de Segura (2016)\nTerol és el punt de partida de la ruta Europa Enamorada gràcies a la cèlebre llegenda dels Amants de Terol. La idea va sorgir d'el desig de l'ajuntament aragonès d'agermanar-se amb Verona, escenari de l'encara més coneguda obra Romeu i Julieta de William Shakespeare.\nDes de 1997 la ciutat recrea al febrer la tràgica història d'amor de Diego de Marcilla i Isabel de Segura amb motiu de Sant Valentí. Durant aquests dies, Terol retrocedeix fins al segle XIII i els seus habitants es vesteixen amb robes medievals i engalanen el casc històric de ciutat per representar la llegenda. Aquesta festivitat, coneguda com les Noces d'Isabel de Segura, cada any atreu més visitants.\nLa representació de la història d'amor dels Amants de Terol es complementa amb un variat programa d'activitats per a tots els públics. Per exemple, un torneig de jocs tradicionals aragonesos, una exhibició de danses medievals, albirament de lluminàries i altres astres, animacions musicals de focs i pirotècnies, exhibició de vol de rapinyaires, taller de henna i repartiment de te, jocs i cucanyes infantils, benedicció i repartiment de sopes d'all, desfilades benèfics i un llarg etcètera.\nPodem aprofitar el viatge per veure les Noces d'Isabel de Segura i conèixer el mausoleu on estan enterrats els personatges d'aquesta història. Es recomana reservar la visita guiada d'aquest mausoleu amb antelació per així assegurar-nos una plaça, ja que és un lloc molt freqüentat.\nDon Joan a Alcalá d'Henares (2018)\nAquesta Festa d'Interès Turístics Nacional és una ocasió molt especial per visitar Alcalá d'Henares i aprofitar per conèixer el Museu Casa Natal de Cervantes, la seva Plaça i Carrer Major o el seu cèlebre Universitat.\nDes de 1984 aquesta localitat porta acollint aquest esdeveniment, la major escenificació teatral d'aquest lloc basada en l'obra «Don Juan Tenorio» de l'escriptor José Zorrilla.\nEs tracta de la major escenificació teatral de la Ciutat Patrimoni de la Humanitat Alcalá de Henares i està basada en la famosa obra de José Zorrilla "Don Juan Tenorio". La nit de Tots Sants (1 de novembre) és la Nit de Don Joan, el personatge arquetip de la seducció masculina. L'obra teatral es representa al bell casc històric de la Alcalá d'Henares, en la coneguda com l'Horta de Palau Arquebisbal, on cada any acudeixen milers de persones per contemplar els muntatges i els diferents escenaris de la companyia seleccionada per a l'ocasió.\nCatifes de Serradures de l'Corpus a Elx (2014)\nLa festa de les Catifes de Serradures a Elx de la Serra (Albacete) té lloc la nit anterior a la festivitat religiosa de Corpus Christi. Aquesta tradició es remunta cap a 1964 quan un grup de només deu veïns de la localitat van elaborar per sorpresa una preciosa catifa d'encenalls de colors sobre el recorregut de la processó.\nLa idea original va ser de Francisco Carcelén, un comerciant de el poble que en un dels seus viatges a Catalunya va contemplar les catifes de flors que allí es realitzaven i va pensar que a Elx de la Serra es podria fer alguna cosa semblant aprofitant els excedents d'encenall que existien en el poble.\nLa iniciativa va tenir tan bona acollida que des de llavors s'ha mantingut aquesta bonica tradició. En l'actualitat, cada any les penyes de alfombristas ideen nous dissenys aprofitant totes les possibilitats artístiques que ofereix les serradures.\nA la justificació religiosa d'aquesta Festa d'Interès Turístic Nacional se li afegeix una dimensió estètica, que fa canviar tot el marc de referències. Els elcheños mostren la feina, i la il·lusió que han posat per embellir els carrers en la festivitat de Corpus Christi. Aquest esforç va ser reconegut també amb la distinció de Bé d'Interès Cultural.\nDurant el cap de setmana de Corpus Christi a Elx de la Serra, a més de gaudir d'aquestes espectaculars catifes de colors també s'organitza un festival amb un munt d'activitats pensades per a tots els públics: concerts de bandes o competicions esportives, són alguns exemples.\nFesta de Moros i Cristians, Alacant (1984)\nLes festes de Callosa d'en Sarrià es remunten a 1860 i van ser declarades Festa d'Interès Turístic de la Comunitat Valenciana des de 1984.\nLa sentiment religiós està molt present també en aquestes festes ja que hi ha una gran cap a la Mare de Déu de les Injúries a Callosa. Els actes més destacats al voltant de la patrona són l'ofrena floral i les processons que se celebren com aquella que inclou personatges bíblics que apareixen representats en el recorregut.\nL'altra cara d'aquesta Festa d'Interès Turístic Nacional són les desfilades i els balls de l'bàndol moro i cristià, cadascun lluint els seus millors vestits. Els balls de el bàndol Moro i Cristià són alguns dels actes més cridaners de Callosa per la seva originalitat i singularitat. Un festival de color i música amb espectaculars carrosses que aviat podria convertir-se en Bé de Rellevància Local.\nRuta completa cap a l'article: actualitat Viatges » ciutats espanya » Festes d'interès turístic nacional


Salut defensa que l'espera en l'atenció primària aquesta tardor ha estat de dos dies - Diari de Girona\nSalut defensa que l'espera en l'atenció primària aquesta tardor ha estat de dos dies\nEl 86% de les àrees de la regió sanitària de Girona aconsegueix fer visites en menys de 46 hores\nUn 86% dels Centres d'Atenció Primària que l'Institut Català de la Salut (ICS) administra a les comarques gironines van aconseguir durant aquesta tardor passada (setembre-novembre) concertar visites programades en menys de 46 hores. Aquest és el balanç de les últimes dades sobre accessibilitat primària a les comarques gironines que el Departament de Salut ha fet públic, i que s'ha fet comptant amb 33 de les 41 àrees bàsiques que gestiona l'ICS.\nA l'espera de poder fer un balanç gironí un cop s'acabin les festes nadalenques, Salut no considera destacables les esperes als centres d'atenció primària. A més, es destaca que s'ha potenciat l'atenció primària mitjançant el que anomenen les «visites espontànies», una previsió de visites que no es poden fer amb el metge de capçalera per motius de retard o d'espera i que es gestionen amb un metge de l'equip. Tot i així, hi ha alguns usuaris que es queixen perquè aquest termini no es compleix.\nTenint en compte les visites programades de les àrees analitzades –i que no compten amb les altres vuit, que utilitzen un sistema de càlcul diferent– les comarques amb menys temps d'espera en visites programades van ser l'Alt Empordà, la Garrotxa i el Ripollès. Totes elles van superar la mitjana. Pel que fa a les que estan a la cua i no superen la mitjana, les àrees més afectades van ser l'Alt Maresme, la Selva i les marítimes, i es van situar a un 70% de la mitjana. Pel que fa a la ciutat de Girona, a la zona sud el temps d'espera de visites programades registrada va mantenir-se per damunt de la mitjana, menys pel que fa a la zona de Girona nord, que es va situar a un 76%.\nPer tal de fer front a la campanya de la grip –en relació amb la qual Salut dijous ja va anunciar que la barrera epidèmica s'havia superat– el 18 de desembre el centre CUAP Güell va començar a proporcionar atenció urgent durant les 24 hores del dia fins la primavera, una mesura inclosa en el Pla integral d'urgències de Catalunya (PIUC) amb la finalitat de reforçar el servei d'urgències. Per fer front a aquesta epidèmia, que l'Agència de Salut Pública qualifica de «moderada», tant el Trueta com Santa Caterina i Figueres ja van assegurar que disposen dels llits necessaris. Pel que fa a l'àmbit català, les xifres globals indiquen una situació diferent. El sindicat Metges de Catalunya va fer un comunicat el passat 22 de desembre criticant el temps d'espera als CAP de Catalunya, al·legant que en algun cas s'havien donat visites programa des del metge de família a un mes vista, com era el cas del CAP El Fondo, de Santa Coloma de Gramenet.\nFora de l'àrea metropolitana, les demores de les visites també s'han allargat més enllà d'aquestes festes, fins a la tercera setmana.


ERC eixampla la base republicana a Badalona - ERC Badalona\nERC eixampla la base republicana a Badalona\nDivendres, 29.12.2017 16:45h\nLes eleccions del dia 21 han representat un esforç considerable per Esquerra Republicana de Catalunya. El context general ha estat molt advers per les sigles republicanes, amb una convocatòria electoral il·legítima per part d'un estat repressor i un cap de llista, Oriol Junqueras, a la presó i sense possibilitats de tenir presència al territori (amb totes les mancances que això comporta). En l'àmbit local, però, les coses tampoc han estat fàcils. La presència unionista a Badalona ha estat notable (el bloc del 155 no hi ha escatimat esforços) i els recursos econòmics disponibles per fer-hi front, força reduïts.\nMalgrat aquesta situació hem comptat amb un bon nombre de gent nova engrescada pel projecte republicà (militants, amics i simpatitzants que s'han acostat a ERC) i que ens ha permès multiplicar la presència al carrer durant la campanya. En aquest sentit, el nombre d'apoderats el mateix dia de les eleccions també va ser molt més elevat que en altres conteses electorals (més de 300 persones van decidir donar-nos un cop de mà).\nAquests factors i la tenacitat de tots els ciutadans i ciutadanes que ens han fet confiança, ha permès a ERC Badalona millorar els seus resultats electorals de forma espectacular, arribant als 22.566 vots i esdevenint, així, la segona força política de la ciutat (les darreres eleccions on s'havia presentat ERC en solitari, les espanyoles de 2016, la formació havia sumat 11.371 vots). El PP d'Albiol, malgrat l'immens pressupost de campanya, ha baixat fins a la sisena posició a Badalona, perdent fins al 18% dels vots respecte a 2015.\nConcients que encara ens queda molta feina per fer, considerem un fet altament positiu el repartiment uniforme dels nous vots d'ERC al llarg de tot el territori badaloní. Així, el creixcement republicà, ha estat present a tots els barris. A cap hem baixat del 10% dels vots (excepte la Pau, amb un 9,4%) i en 11 dels 34 barris superem el 20% dels suports.\nEn el seu conjunt l'independentisme també ha crescut a Badalona respecte al 2015, guanyant 4.228 vots nous. Aquesta dada (que s'ha repetit amb més o menys intensitat a tota la corona metropolitana i altres grans ciutats del país) ajuda a desmentir les afirmacions d'alguns mitjans que volen diferenciar la Catalunya interior, independentista, de la metropolitana, espanyolista, ja que el creixement de l'independentisme en clau metropolitana ha estat notable i ha esdevingut decisiu per tal que, un cop més, hagi guanyat les eleccions a Catalunya i es trobi en disposició de formar govern.\nEls bons resultats de la nostra formació, doncs, han estat fruit de l'esforç que la secció local d'ERC Badalona, aliniada en clau metropolitana amb la direcció nacional del partit, ha fet en els darrers temps. Per a fer-ho, hem buscat complicitats amb altres sectors de l'esquerra (com els socialistes d'Avancem-MES) i de la societat civil de la ciutat. Des d'ERC Badalona hem treballat a nivell institucional participant al govern de la ciutat; un model de govern d'esquerres que ha esdevingut de referència a nivell metropolità i de país. De la mateixa manera també hem fet molta feina a peu de carrer, amb un clar augment de la presència d'ERC en entitats i actes al llarg del territori. Tot plegat ens fa estar satisfets i ens anima a continuar treballant en la bona direcció per fer una ciutat més justa, equilibrada i on els valors republicans que defensem esdevinguin hegemònics.\n: Eleccions 21 desembre


El canvi climàtic i el 'Brexit', principals eixos del congrés de càmpings | Federació Hostaleria de Girona\nEl canvi climàtic i el ‘Brexit’, principals eixos del congrés de càmpings\nEl Punt. Es farà el 25 de setembre a l’Auditori Palau de Congressos de Girona i hi participaran un 17% més d’empreses.\nEl canvi climàtic i el Brexit són dos dels principals eixos del segon Girocamping Pro, el congrés professional del turisme i el càmping, que se celebrarà el 25 de setembre a l’Auditori Palau de Congressos de Girona. El congrés, organitzat per l’Associació de Càmpings de Girona (ACG), està adreçat als professionals del món del càmping i del turisme en general. Hi participaran 27 empreses, un 17% més que en l’edició anterior, hi haurà un espai gastronòmic i es duran a terme activitats de networking.\nEl programa l’encapçala la ponència És el canvi climàtic una amenaça per al sector turístic?, que anirà a càrrec del cap de l’Oficina Catalana del Canvi Climàtic, Salvador Samitier. L’associació considera que el món del càmping i el sector turístic han d’estar preparats per afrontar els canvis que suposaran un augment de les temperatures i la inestabilitat climàtica en una destinació de sol i platja com és la Costa Brava.\nUna altra de les ponències destacades se centrarà en les conseqüències del Brexit per al sector turístic. La ponència anirà a càrrec del director de l’Agència Catalana de Turisme, David Font, que parlarà, entre altres coses, de l’aposta de l’administració pública davant aquesta qüestió.\nA més, es parlarà de les tendències turístiques d’una destinació també de primer nivell com és Croàcia, i de la xarxa de vies verdes de les comarques gironines i els avantatges que suposarà per al sector turístic gironí. El programa del congrés també inclou la presentació del primer Llibre Blanc del Càmping a Catalunya, que ha de dibuixar l’actualitat i cap on vol evolucionar i ha d’evolucionar el sector.


Silenci, estem llegint: La volta al món en vuitanta dies, de Jules Verne.- Tercer bloc de lectura - Capítols XVII al XXIII\nMcAbeu 8 d’agost de 2014, a les 8:48\nEvidentment la confusió és una confusió de noms de vaixells. Com bé expliques, en aquests capítols en tenim tres en dansa. Per una banda el Carnatic que va de Hong Kong a Yokohama amb Passapartot a bord, després el Tankadere que va de Hong Kong a Xangai amb Mr. Fogg, Auda i Fix i per últim el General Grant que anirà de Yokohama a San Francisco havent sortit primer de Xangai.\nAquest últim, Fogg, Auda i Fix l'agafen a Xangai, Passapertot hi pujarà després a Yokohama i aleshores marxaran junts cap a San Francisco.\nEl General Grant és el paquebot que va a San Francisco per tant és molt lògic (i admeto que força més clar) anomenar-lo "el paquebot de San Francisco" però també és el paquebot que surt de Yokohama i per tant tampoc és tan estrany que se li digui "el paquebot de Yokohama" (de fet, segur que a San Francisco li diuen així :-D).\nAquesta confusió de noms entre els paquebots que surten i arriben de Yokohama és cert que dificulta la lectura. En un primer moment a mi també em va passar però de seguida vaig assimilar que quan Verne parla del "paquebot de Yokohama" es refereix al que sortirà de Yokohama amb destí a San Francisco i aleshores tot em va tornar a quadrar. :-)\nPel que fa a l'actuació d'en Fix, drogant al pobre Passapertot, és realment joc brut. Fa ràbia mentre ho llegeixes i veus que per culpa d'això els nostres amics perdran el Carnatic. Sort que Mr. Fogg és un home de recursos i l'endemà sap trobar, una vegada més, la solució. :-))\nAssumpta 8 d’agost de 2014, a les 13:30\nMés que en noms de vaixells, es la forma en com els denomina, perquè si hagués posat el nom s'acabava el problema. Només calia dir el "General Grant" ;-))\nM'ha alegrat veure que a tu també et va fer ballar una mica el cap... encara que, com tu ets "de números", no ets tan punyetero com jo en la forma clara de redactar les coses (i això està mal redactat) i més o menys ho vas fer quadrar i ja està. Fins i tot els millors poden cometre errades :-P\nHahahaha segur que a San Francisco li diuen "el paquebot de Yokohama"! :-DDD\nPerò quan els nostres amics l'aturen és:\n- El paquebot que surt de Xangai.\n- o bé, el paquebot de va a San Francisco\n- o bé, el paquebot que va a NAGASAKI (que és la primera parada i a on es dirigeixen en el moment en que l'agafen)\n- mai pot ser, des del punt de vista del lector, situat en la pell de Mr. Fogg i Mrs. Aouda, el paquebot de Yokohama (ho podria ser, com a molt, si no s'aturés a Nagasaki) ;-)\nPerò bé, deixem aquestes qüestions tècniques (en les que tinc tota la raó del món) i tornem al contingut d'aquesta història apassionant...\nQuè et sembla la Sra. Aouda? És súper valenta! Accepta tot el que li proposen i res no li fa por si va acompanyada de Mr. Fogg (que romàntic! hehehe... m'encanta!)\nI en Fix, ara canvia de bàndol!! :-DD\nCom ja no pot detenir directament Phileas Fogg, el que vol és assegurar-se que arriba a Londres... i en Passepartout assegurant-se que el canvi d'en Fix és cert i que no posarà cap més parany al seu amo. Està molt ben trobat oi? ;-)))\nAhir vespre vaig arribar fins el capítol 27. Avui començaré el 28, tot i que no sé si podré llegir massa, que he quedat amb unes amigues per fer una classe de ganxet (jo d'alumna) però com el proper bloc només agafa fins el XXIX, tria tu mateix, quan vulguis a mi ja em va bé ;-))\nMcAbeu 8 d’agost de 2014, a les 19:52\nDiscrepo en això que dius de que "MAI pot ser, des del punt de vista del lector ... el paquebot de Yokohama". La meva primera opció, igual que la teva, hauria estat dir-li "el paquebot de San Francisco" però, ja que no l'anomenen així, repeteixo que no trobo tan estrany que la denominació inclogui Yokohama, ja que (parlant també des del punt de vista del lector posat en la pell de Mr. Fogg) aquesta és la ciutat que tenim al cap com el destí on es dirigeixen en aquell moment i no Nagasaki, encara que aquesta sigui la propera escala. De fet, aquest vaixell ha estat des del principi del llibre el que fa la línia de Yokohama a San Francisco, el detall que tingui dos escales prèvies a Xangai i a Nagasaki només ho sabem quan ens ho explica el patró del Tankadere al capítol anterior. I, si ho vols d'una altra manera, també es pot entendre que li diguin així en el sentit que quan Mr. Fogg i Aouda pujen al General Grant davant les costes de Xangai estan pujant al vaixell que ells havien d'agafar a Yokohama, és a dir al "paquebot de Yokohama".\nNo crec que sigui qüestió de ser "de números" o "de lletres". O de que jo ho fes quadrar "més o menys" perquè no vaig entendre que estava mal redactat.\nA mi em va fer ballar el cap, l'estona justa d'entendre que l'autor parlava del vaixell anomenant-lo pel port de sortida en comptes de pel port d'arribada. I aleshores tot va quadrar perfectament, perquè de fet aquesta era l'explicació correcta del que estava passant a la novel·la.\nEn el teu cas això de que anomenés el vaixell pel port de sortida no ho vas assimilar (perquè, com has dit, per tu l'únic paquebot de Yokohama possible era el Carnatic) i aleshores, com tu mateixa admets al post, et vas fer un embolic de vaixells que va provocar que no quadrés res.\nTorno a repetir, perquè és veritat, que el més lògic i clar hauria sigut anomenar-lo tota l'estona "el paquebot de San Francisco". I en això si que et dono la raó (encara que mai seria tan agosarat de donar-te "tota la del món") ;-)))\nPel que fa al paper de l'Aouda (a la meva traducció l'anomenen Auda, no sé perquè com no sigui perquè és com es pronuncia en francès), el trobo un paper força secundari però que realment aporta el punt romàntic. Ara bé, que és valenta sí que no es pot negar de cap de les maneres. :-DD\nEl paper d'en Fix és més rellevant i és veritat que està molt ben trobat fer-li fer aquest canvi d'intentar aturar el viatge a qualsevol preu a just el contrari perquè ara li convé que arribem a territori anglès. Pel seu interès es converteix en un aliat, però segueix sent el dolent de la pel·lícula i, igual que la noia, no pot faltar. :-))\nDoncs si et sembla bé publico el 4r post demà mateix. Jo acabaré el llibre avui, així que si avances força aquest cap de setmana a primers de la que ve ja podràs fer tu l'últim. :-)\nAssumpta 8 d’agost de 2014, a les 23:58\nFas molt bé de no donar-me "tota la raó del món"... de fet, poques persones la tenen (tot i que jo m'hi apropo a vegades) :-DDD\nDe veritat trobes la Sra. Aouda tant secundària? És evident que no és la protagonista principal, això és clar! Però jo sí que trobo que és una dona molt valenta... Imagina que la salven del seu terrible destí i, quan se l'emporten amb ells resulta que és una persona poruga... Jo m'imagino a mi mateixa en el viatget en la Tankadera mirant d'atrapar el paquebot a San Francisco i, a part de marejar-me, hagués muntat uns bons numerets de pànic durant la tempesta :-DD\nPots publicar el quart bloc demà mateix, ja he sobrepassat el capítol 28 ;-))\nMcAbeu 9 d’agost de 2014, a les 9:46\nSóc dels que creuen fermament que la immensa majoria de les vegades la raó està més repartida del que ens pensem. :-)\nQue l'Aouda és valenta no t'ho he negat, ben al contrari. Però això no vol dir que el seu paper no sigui molt secundari en l'aventura que estem vivint. Però t'he de dir també que puja molt de protagonisme en la part final de la novel·la, ja ho veuràs. :-))\nCom et vaig dir, aquesta nit he acabat el llibre. Un final força emocionant, malgrat ser esperat i conegut. Estic molt satisfet d'haver llegit aquesta novel·la, m'ho he passat molt bé. :-))\nD'acord doncs, acabo de polir el meu post del 4r. bloc i el programo per aquest matí mateix. :-)


La sentència que no arregla res – El Periscopi\nAndreu Grimalt 14/03/2017\nCom tots sabreu, ahir el Tribunal Superior de Justícia de Catalunya ha condemnat a dos anys d’inhabilitació a Artur Mas per la consulta del 9 de novembre de 2014 (condemnes similars per a les dues conselleres encausades). Com és natural, les xarxes i les tertúlies han dedicat hores a opinar sobre si la sentència és justa, sobre el respecte a la legalitat, sobre l’absurd de condemnar actituds democràtiques, sobre la persecució del pensament, sobre la igualtat de tots els espanyols, sobre la indissoluble unitat de la nació, etcètera.\nUns agafaran la decisió del tribunal com una mostra del bon funcionament de l’estat de dret, uns altres la consideraran un greuge més de l’estat opressor. uns criticaran la tebiesa dels magistrats, uns altres sol·licitaran la beatificació del beat Mas; uns seguiran reclamant la suspensió de l’autonomia o fins i tot mesures més contundents, els altres accelerar el procés unilateral de desconnexió. Però pocs, molt pocs, s’aturaran a reflexionar sobre el problema que hi realment damunt la taula.\nUn problema que no s’arreglarà, ni prop fer-hi, amb declaracions com la de l’actual president català: “les urnes els absoldran”. Les urnes, senyor Puigdemont, no absolen, ni als que es consideren posseïdors de la veritat absoluta ni als polítics esquitxats per la corrupció que continuen guanyant eleccions (sense cap voluntat d’establir malintencionades comparatives). Però tampoc amb l’actitud inamovible del govern central, que continua reduint-ho tot a un simple (i necessari) compliment de les lleis i que pensa que tot se solucionarà amb sentències judicials.\nFa ja massa estona que la política amb majúscules, aquella que significa diàleg, negociació, informació, estratègia, ha abandonat la qüestió catalana. I sense política no hi ha sortida possible a un atzucac que han creat, de manera més o menys interessada, tots els actors implicats. Negar que existeix una reivindicació majoritària de consulta ciutadana és fer-se trampes al solitari, però també ho és assegurar que la ruptura amb l’estat espanyol implicaria la solució automàtica de tots els problemes dels catalans. Hi ha molt en joc, i la polarització basada en eslògans simplistes només atia un foc que ja fa massa estona que crema.\nGuerra de palabras (I): de la casta a la trama


CDC denuncia la perillositat del Camí de la Cuixa\nEl grup de l'oposició denuncia que la via no té ni voreres ni línia de separació dels carrils de circulació\nEls vianants han de caminar per la calçada del Camí de la Cuixa a causa de la manca de voreres. CEDIDA.\nDilluns, 05 Desembre 2016 15:49\nEl portaveu del Grup Municipal de CDC a l’Ajuntament de Tarragona, Albert Abelló, ha denunciat aquest dilluns la perillositat que presenta el Camí de la Cuixa tant pels vianants com pels vehicles. “Les condicions d’aquest carrer són insofribles”, ha manifestat Abelló, que ha assenyalat que es tracta d’una via de 300 metres d’allargada sense vorera i sense línia de separació entre els dos sentits de circulació.\n“Fa molts anys que els veïns reclamen la millora de la seguretat d’aquesta via”, ha recordat el portaveu de CDC, que ha assenyalat que són molts els vianants i els vehicles, entre ells l’autobús urbà, els que utilitzen aquest carrer diàriament. “La vorera que comença al passeig Sant Antoni desapareix i els vianants no tenen més remei que caminar per la calçada”, ha apuntat Abelló, que ha assenyalat que el mateix passa amb la línia de separació dels dos sentits de circulació, “la qual desapareix de sobte al principi de la via”.\nDes de CDC també s’apunta que l’únic pas de vianants que existeix al Camí de la Cuixa s’ubica en una corba on els ciutadans no tenen prou visibilitat per creuar. “Tant els vianants com els conductors haurien de poder utilitzar aquest carrer sense haver de preocupar-se per la seva seguretat”, ha manifestat Abelló, que assegura que la via és perillosa per qualsevol ciutadà i encara més per les persones amb mobilitat reduïda.\nAbelló considera “incomprensible” la “inacció” de l’equip de govern (PSC-PP) davant la perillositat que presenta el Camí de la Cuixa i les reiterades queixes dels veïns. De fet, Abelló ha denunciat que el Pla de Mobilitat Urbana i Sostenible de Tarragona (PMUST) no contempli la millora d’aquesta via.


© Torres Anyó 2019. Tots els drets reservats.\nd’una inversió segura\nen un entorn únic\nUn estàndard de qualitat\nEls detalls marquen la diferència.\nAquesta promoció és de les poques que ofereix pisos d’obra nova en aquesta zona, ben connectats amb el centre.\nEls habitatges i els edificis responen als més alts estàndards de qualitat i exclusivitat.\nTorres Anyó és una edificació exclusiva i de qualitat ubicada a Encamp, que compagina l’excel·lència en la construcció i els acabats, la cura envers la sostenibilitat i el respecte al medi ambient, amb la minimització de costos de manteniment i de comunitat. I, sobretot esdevé una opció única per la magnífica correlació qualitat-preu que representa obtenir un habitatge cinc estrelles.\nDes de la concepció de tota la promoció, s’ha dissenyat tot sobre la base del conegut sistema filosòfic xinès fengshui, que harmonitza l'espai amb la finalitat d'exercir una influència positiva en les persones que hi viuran.\nGaudiu d'unes immillorables vistes panoràmiques de la parròquia d'Encamp.\nEl sistema de calefacció i aigua calenta, que funciona gràcies a potents calderes de biomassa (pèl·let), redueix considerablement els costos mensuals de l'habitatge.\nTrieu la casa dels vostres somnis amb terrassa, pàrquing i traster, des de tan sols 150.000 euros.\nConnectivitat i comunicacions\nEs tracta d’un centre residencial amb una situació excepcional per a una comunicació fluida amb els principals centres d’atracció del Principat. Els propietaris tindran molt a prop un accés a les estacions d’esquí de Grandvalira a través del Funicamp, un desplaçament ràpid a la capital -cinc minuts en cotxe-, proximitat al Túnel dels Dos Valires –per connectar amb l’altra vall– i connexió directa amb França.\nTurisme actiu del Comú d’Encamp\n© Torres Anyó 2019 - Tots els drets reservats.


Quim Torra estudia instal·lar el seu despatx d'expresident a la casa Solterra de Girona - Diari de Girona\nQuim Torra estudia instal·lar el seu despatx d'expresident a la casa Solterra de Girona\nL'immoble senyorial està situat al carrer Ciutadans del Barri Vell i des de fa uns anys és la seu dels Serveis Territorials de Cultura de la Generalitat · Tindrà dret a percebre un sou mensual, personal per l'oficina, seguretat, un cotxe oficial i un xofer\nLa casa Solterra, al carrer Ciutadans, és un edifici senyorial i seu de la Cultura a Girona. aniol resclosA\nQuim Torra té pràcticament decidit instal·lar la seva oficina d'expresident de la Generalitat a Girona i entre les opcions que està estudiant hi ha la casa Solterra. Aquest edifici, propietat del Govern català, acull actualment la seu dels serveis territorials de Cultura a la capital gironina. Està situat al número 18 del carrer Ciutadans.\nTot i que Torra encara s'està barallant als jutjats en contra de la inhabilitació per haver penjat una pancarta al balcó de la Generalitat, ja està pensant en l'oficina a la qual tindrà dret com a expresident. Un despatx al qual tenen dret tots els exmandataris catalans quan deixen d'exercir les funcions pròpies del seu càrrec, sigui quin sigui el motiu que els ha portat a deixar la presidència. Torra va néixer a Blanes, però les seves arrels famíliars són a Santa Coloma de Farners.\nEdifici del segle XV\nL'immoble, un edifici senyorial de tres nivells i estructurat a partir d'un pati interior i una galeria gòtica al jardí, és originari del segle XV i forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Segons consta a la fitxa descriptiva de la Direcció General del Patrimoni Cultural, en el passat la finca va sobresortir pel «seu prestigi i sumptuositat» i va pertànyer amb els comtes de Solterra i va servir d'estatge dels Reis Catòlics l'any 1493. També havia estat propietat dels Sa Riera i de Gurb.\nA la pujada del Rei Martí, el vial que fa cantonada amb el carrer Ciutadans i amb la Casa Solterra, hi ha un local també propietat dels Serveis Territorials de Cultura on s'hi han instal·lat un grup d'ocupes que durant setmanes han provocat diferents conflictes amb veïns i vianants i la presència policial. El Govern català ha iniciat els tràmits per tal que se'ls desallotgi.\nPersonal, seguretat i cotxe\nSegons estipula l'Estatut dels expresidents, les persones que han exercit el càrrec tenen dret a percebre, «per un període equivalent a la meitat del temps que han estat en el càrrec i, com a mínim, per una legislatura, una assignació mensual equivalent al 80% de la retribució mensual que correspon a l'exercici del càrrec», que representa 122.400 euros anuals. I quan arriben als 65 anys, tenen dret a percebre «una pensió de jubilació vitalícia consistent en una assignació mensual igual al 60% de la retribució mensual que correspon a l'exercici del càrrec». Uns 92.000 euros anuals.\nEl Govern ha de facilitar als expresidents «els mitjans necessaris per al sosteniment d'una oficina adequada a les responsabilitats i a les funcions exercides, i la dotació pressupostària per al funcionament ordinari d'aquesta oficina i per a les atencions de caràcter social i protocol·lari que corresponguin».\nEntre aquests mitjans, l'expresident té dret a personal per l'oficina, responsables de seguretat dels Mossos, un cotxe oficial i un conductor. Han fer de una memòria anual explicant les seves activitats. Els expresidents poden renunciar a tots aquests drets si ho consideren.


Història de l'art: de novembre 2015\nPublicat per Carla Benito a 1:53 Cap comentari:\nEls dòlmens és una construcció de pedra semblant a una gran taula de . És un tipus de monument funerari on també s'utilitzaven com a tombes compartides. Es basa en una pedra gran horitzontal aguantada per altres en vertical més petites.\nMenhirs: El menhir és una gran pedra vertical, eren utilitzades per matar als traïdors, per a marcar límits de territoris i per ceremònies religioses (especialment funeraris).\nEs tracta de cercles formats per grans pedres o menhirs, els quals poden existir com a estructures independents, o poden estar envoltant dolmens i formar part de la mateixa estructura megalítica\nL'Homo erectus descobreix el foc. → PALEOLÍTIC: 300000\nApareixen les primeres manifestacions artístiques. →PALEOLÍTIC: 20.000 i 15.000\nL'agricultura sorgeix en el Creixent Fèrtil. →NEOLÍTIC: 4000\nEls éssers humans inicien l'activitat metal·lúrgica. →EDAT DELS METALLS: 4000\nLa Venus de Willendorf, també coneguda com és una estatua petita d'una figura femenina d'11,1 cm d'alçada, descoberta en un jaciment paleolitic proper a Willendorf, Àustria, el 1908 per l'arqueòlag Josef Szombathy. Està esculpida en pedra calcària oolítica i pintada en vermell ocre.\nLa Venus no és una idealització de la figura femenina. La vulva, els pits i el ventre són molt pronunciats, suggerint una forta connexió amb la fertilitat. Els braços, molt fràgils i gairebé imperceptibles, es dobleguen sobre els pits, no té una cara visible i el cap està cobert pel que podrien ser trenes, ulls o un tipus de pentinat.\nEs poden trobar a les parets i als sostres de les coves prehistòriques. Representen escenes de cacera, i inclouen la figura humana.\nÉs una escena de caça i volen representar quell moment o esplicar la història\nPublicat per Carla Benito a 11:20 Cap comentari:\nPublicat per Carla Benito a 1:41 Cap comentari:\nPublicat per Carla Benito a 3:05 Cap comentari:\nPublicat per Carla Benito a 1:59 Cap comentari:


El caporal que va pujar les escales de la Catedral a cavall abans que "Joc de trons" Sime�n Alarcia Serrano, un gu�rdia civil, va desafiar l'escalinata per una juguesca i va arribar fins a dalt amb un animal per guanyar una aposta de dues pessetes. Era el 1880. Les autoritats de l'�poca el van multar amb una pesseta\nSime�n Alarcia Serrano. l'abans\nles escales de la Catedral de Girona s�n sagrades. No s'hi pot fer res sense el perm�s del Bisbat. Qui hi fa alguna activitat ha d'estar autoritzat. Passa ara i ja passava abans. La productora de Joc de trons ho ha d'aconseguit i podr� rodar-hi una escena apote�sica amb un cavall aclamat per la multitud mentre puja a poc a poc. Aquest, per�, no �s el primer cavall que viur� un moment aix�, tot i que el seu amo no va demanar perm�s i va acabar pagant-ho. L'any 1880, Sime�n Alarcia Serrano, caporal de la Gu�rdia Civil, natural de Redecilla del Campo (Burgos) i que va ser destinat a la prov�ncia de Girona on va passar la major part de la seva vida, va gosar al�ar-se cap amunt a sobre de l'animal. Sime�n Alarcia, va ser gu�rdia civil a Castell� d'Emp�ries, on va con�ixer la que seria la seva dona, i tamb� va estar destinat a Cass� de la Selva i a Girona. Va pujar les escales de la Catedral a damunt del seu cavall, "Gallo", per una aposta de dues pessetes. Al final per�, nom�s n'hi va quedar una perqu� l'altra va servir per pagar la multa que li va imposar l'autoritat governativa, a m�s de ser degradat de caporal. Era gu�rdia civil de cavalleria en una caserna adosada a Sant Pere de Galligants. Simeon Alarcia, que t� besn�ts residint a Girona, va morir a Barcelona l'any 1908.L'advocat i el m�tic 4x4No �s el primer cop que les autoritats es posen les mans al cap per un esdeveniment a la Catedral. El cas m�s sonat, per�, va ser el 30 de desembre de 2006, quan un advocat, Pau Llopart, va decidir agafar el seu vehicle tot terreny, i demostrar als seus companys de la taula del bar que era capa� de pujar i baixar les escales de la Catedral com si res. Ho va fer, per� va deixar un rastre bastant important, a m�s de marques de les rodes: va trencar diversos esglaons. Durant molts dies es desconeixia qui era l'autor del succ�s fins que va acabar confessant al�ludint que durant uns dies havia marxat de viatge per un tema laboral. Se li van obrir diversos expedients i es va comprometre a pagar els 28.000 euros que valia la reparaci� dels danys. En una filmaci� d'una c�mera de seguretat no nom�s es veia el cotxe fent la bretolada, sin� posteriorment els seus amics recollint les peces trencades dels esglaons malmesos pel pes del vehicle.Manaies i castellersL'escalinata �s cada any motiu de diferents moments tradicionals de Girona. Hi passen els manaies de la Confraria de Jes�s Crucificat, a cop de llan�a, durant la Setmana Santa. Tamb� hi puja el pilar de quatre dels Marrecs de Salt i �s el lloc on s'asseuen els espectadors de les havaneres de les Fires de Sant Narc�s. Darrerament, tamb� s'ha convertit en el "circuit" d'una cursa en qu� els atletes han de pujar a tota velocitat les escales per provar de determinar qui �s el m�s r�pid. Ho fan en menys d'onze segons. De fet, molts corredors fan servir els esglaons com a entrenament per als seus turmells. Tamb� s'hi poden veure bicicletes que proven les seves suspensions baixant a tota velocitat.


GestAusa | Ausatel Sistemes S.L.\nGestAusa és el programa informàtic de gestió de negocis desenvolupat per Ausatel\nCreat totalment en català i pensat per fer més fàcil la gestió de qualsevol tipus d’empresa petita o mitjana.\nÉs la solució ideal per pimes i autònoms que volen tenir un control òptim de totes les àrees del seu negoci en un únic programa.\nPermet facturar, portar la comptabilitat i conèixer en tot moment l’estat dels ingressos, despeses, estocs, interaccions amb clients i contactes de clients i proveïdors.\nGràcies als seus llistats, informes i gràfics, pots conèixer en tot moment l’estat del teu negoci\nSistema d’actualització ràpida on line\nPermet facilitar al màxim el control de tots els processos comercials de la teva empresa\nUn programa fàcil d’implantar\nPermet una gestió integral de la informació de l’empresa\nEl seu ús és summament intuïtiu\nCreix al ritme de l’empresa\nÉs totalment segur i fiable\nRedueix costos de formació\nEs tracta d’un programa modular de facturació, comptabilitat, gestió de producció i base de dades (CRM).\nDissenyat íntegrament a Ausatel fa més de 15 anys, l’hem evolucionat i millorat any rere any per facilitar al màxim el control de tots els processos comercials de la teva empresa: des de l‘emissió de documents de compra/venda fins al control de les situacions d’estoc, la gestió del reaprovisionament o l‘emissió de remeses bancàries, entre d’altres operatives.\nAl tractar-se d’un programari modular, gràcies als seus llistats, informes i gràfics, pots conèixer en tot moment l’estat del teu negoci, i el seu històric, ajudant-te a prendre les millors decisions i a satisfer les necessitats dels teus clients.\nIncorpora un sistema d’actualització ràpida on line on es publiquen actualitzacions amb noves millores. Gràcies a aquest sistema, pots disposar d’aquestes actualitzacions en temps real sempre que vulguis. Això t’ajuda a ser més competitiu, ja que el teu negoci està sempre al dia en tecnologia i evoluciona al ritme que li exigeix el mercat.\nMòduls que inclou\n1. Gestió de facturació i cartera de cobraments i pagaments\nFactures automàtiques des d’albarans o comandes, formes de pagament per clients i proveïdors, enviament telemàtic de remeses al banc, estadístiques de venda i compra.\n2. Gestió de vendes\nPressupostos, gestió de comandes, generació automàtica d’albarans, enviaments parcials, diferents sèries de venda.\n3. Gestió de compres\nSeguiment de tarifes de proveïdors, gestió d’entregues parcials, generació de propostes de compra automàtiques segons demanda, reserves de material pendent d’entrar.\n4. Gestió de l’IVA\nInformes IVA i models 340, 347, 349, 182, 190, etc.\nDefinició d’estructures i masses patrimonials de pla de comptes, diaris, majors per mensuals, trimestrals i per anys, processos automàtics de tancaments, regularització, informes anuals.\n6. Gestió de producte i inventari\nSeguiment de LOTS de compra, fabricació i venda, traçabilitat de moviments de producte, tarifa de preus de venda i de compra, estadístiques, multi magatzem, rotacions i càlculs d’estoc.\nLlista de materials (escandalls) multinivell, gestió de recursos, creació d’ordres de treball, marcatges per recursos, control de temps i costos, càlcul de necessitats\n8. CRM i SRM\nGestió de contactes, gestió i control d’accions, gestió d’incidències.\n9. Terminal punt de venda\n• És molts fàcil d’implantar.\n• Permet una gestió integral de la informació de l’empresa.\n• El seu ús és summament intuïtiu.\n• Creix al ritme de l’empresa.\n• És totalment segur i fiable.\n• Redueix costos de formació.\n• Llicència mensual de lloguer (GestAusa OnLine).\n• Llicència local.\n• Actualitzacions legals i funcionals.\n• Suport tècnic en línia.\n• Suport tècnic telefònic.\n• Actualització del programari Automatitzada.\nRequeriments tècnics per poder-lo instal·lar\n• GestAusa Online: tenir accés a internet\n• GestAusa Local: Windows 7 o 8.\nAlguns dels clients que l’utilitzen\nMobiliari i aparells per a estètica, SPA&wellness, fisioteràpia i podologia.\nDissenys i muntatges de circuits electrònics en SMD i Convencional\nPartit polític Esquerra Republicana de Catalunya.\nEmpresa fonamentada en la innovació, en l’eficiència i la mecatrònica\nVols que t’expliquem què pot fer el GestAusa pel teu negoci? Contacta amb nosaltres.


Narració | Blogueres de Sant Martí\nRepte núm 8 “A la recerca d’un amic”\ngent presumeix de tenir molts amics, aquests posen al mateix sac amics i coneguts, per a ells tots són amics. Altres més selectius tenen els que es poden comptar amb els dits de la mà. Tenen pocs, però ben escollits. I després hi ha els que, senzillament no en tenen, són rebecs a connectar i posar confiança amb gent que no sigui del seu àmbit familiar.\nBé doncs jo sóc de les que en tenen pocs, bé poques, ja que són dones. Referent a homes són coneguts no amics. Aquesta situació, no sé per quina raó, em feia sentir incòmoda, tenia la necessitat de connectar amb algú més, algú diferent per integrar al meu petit grup d’amigues. Passaven els dies i les ganes seguien. Era absurd, ho sé, però tenia el pressentiment que algun dia passaria.\nI va arribar, va començar en un somni. Era un ésser alt, home, dona?, no ho podria definir. Una nit i un altre, ens comunicàvem telepàticament, però al despertar no recordava les converses, això m’inquietava, fins a tal punt que vaig decidir no anar a dormir aquella nit… i un’ altre. No era normal aquesta actitud, ho havia d’oblidar, m’havia de treure aquestes cabòries del cap. I així ho vaig fer. Ja no hi volia pensar més, i vaig aconseguir-ho durant un temps. LLegiu-ne més »\nRepte núm 8 “Pluja d’estels”\nEscrit per Montse Sales\tArxivat a: Literatura i Ficció, Sin categoría 1 Comentari »\nEra un hivern molt dur. Feia tant de fred que els vidres es glaçaven i els metges no donaven l’abast amb tants refredats. El vent era fi, tallant , gelava els nassos i els arbres plens de neu i de glaçada no permetien collir castanyes per torrar-les al foc i escalfar-se una mica.\nLa Roser estava a la finestra i tot mirant el cel es demanava si els habitants d’altres planetes també patien tant fred, encara que raonava que podien tenir cossos molt diferents i llavors les seves necessitats també podien ser unes altres. Des de la finestra veia l’ombra de les muntanyes que tenia davant i malgrat estar cobertes de neu, tenien un perfil blanquinós molt bonic en contrast amb el cel , molt fosc i net on hi lluïen i parpellejaven molts estels, grans i petits.\nDe sobte, li va semblar que una brillant estrella es movia i s’anava desplaçant pel cel en direcció a on es trobava ella i va córrer a buscar el seu telescopi. Un cop instal·lat s’adonà que aquell brillant estel, anava baixant en la seva direcció i s’anava expandint de manera que a l’arribar al seu costat ho va fer com una pluja de petits estels. Es quedà sorpresa i meravellada quan s’adonà que a l’arribar a terra aquells petits estels s’anaven convertint en petits essers de llum. Els demanà qui eren i un d’ells se li acostà molt fins fer entrar a la Roser en el seu cercle lluminós. Llavors ella notà que li explicaven que venien d’un gran estel, un planeta diferent on els habitants s’havien convertit en sers lluminosos, energètics que tenien com objectiu vigilar els planetes on hi havia conflictes i ajudar-los a resoldre’ls. LLegiu-ne més »\nRepte núm 8 “Trobades”\nAquella pel·lícula em va impressionar tant, que vaig sortir del cinema convençuda que allò que se suposava que era ciència-ficció, tenia una part molt important i real en la seva història de ciència. No era possible, que éssers d’una altra galàxia, ens visitessin sense que nosaltres tinguéssim coneixement d’aquest fet? O sí teníem coneixement, per què les “autoritats competents” gastaven tans diners públics per fer quedar en ridícul a les persones que deien que havien tingut una trobada o havien estat abduïdes i retornades al cap d’un temps?\nDes d’aquell dia em vaig obsessionar per llegir llibres especialitzats que parlessin sobre fenòmens amb OVNIS. Seguia un programa de TV que feia el professor Giménez del Oso i un altre per la ràdio que donaven els dissabtes a la nit, quasi de matinada. Creia que no hi hauria gaire gent que seguis aquell programa, però m’equivocava. Molta gent trucava per explicar el seu cas.\nFinalment, vaig decidir apuntar-me a una associació on un grup d’experts en l’observació d’ovnis i fenòmens paranormals, organitzaven excursions nocturnes a diferents llocs de la nostra comunitat com Montserrat o el Montseny, però també a les illes on es deia que s’havien fet molts avistaments. Fins que un dia, el meu somni de poder contactar, es va realitzar. Vaig tenir una trobada en la tercera fase, és a dir, un contacte directe amb un ésser d’un altre galàxia. LLegiu-ne més »\nRepte núm 7 “Opcions”\nEscrit per Pilar Zabala\tArxivat a: Cabories i altres reflexions, Sin categoría 4 Comentaris »\nLa meva tieta Trini treballava darrera el taulell. No era la mestressa però tenia bona mà i millor tracte amb les clientes. Venia pollastres i conills, tant era que fossin vius o morts, sencers o tallats a quarts. En un altre taulell hi havia un bon munt d’ous distribuits per tamanys i colors, els blancs per un costat i els rossos per un altre. Jo era petita llavors i m’encantava veure com feia la seva feina, això de mostrar i pesar el gènere, calcular el preu i tornar els diners sobrers era una cosa que em fascinava.\nAnys després va deixar la polleria i es va establir en una parada al voltant del “Mercat del Ninot”. Llavors el seu taulell va passar a ser més petit i la mercaderia diferent. Venia devantals, mocadors de coll, mocadorets, calces, mitges i mitjons.\nEn temps de vacances escolars van ser moltes les estones que vaig passar darrera aquell taulell mentre la meva mare era comprant dins el mercat. Tot era perfecte. La tieta podia esmorzar tranquil·la a la barra del bar i jo disfrutava d’allò més atenent a les clientes. Tenia clar que arribat el moment jo seria botiguera. LLegiu-ne més »\nRepte núm 7 Tombarelles\nT enia tretze anys, quan a casa em van preguntar que volia ser de gran. Jo ho tenia molt clar, volia ser monja de missions.\nDe petita m’agradava cuidar de les nines. Els feia el dinar, les curava quan estaven malaltes i les rentava i pentinava, explicava el que havia après aquell dia a l’escola. Un dia ens va venir a visitar un parell de monges. Deien que venien del Congo belga. Jo no sabia per on parava aquell país, només sabia que estava molt lluny. Ens van explicar que allà hi vivien uns nens que eren negres, que pasaven molta fam i tenien moltes malalties.\nPortaven unes guardioles que ens van repartir a cadascuna de nosaltres, dient que sortíssim al carrer per demanar a les persones que ens donessin unes pessetes per salvar als nens del Congo Belga. Vaig ser de les que vaig recollir més diners. Aleshores ho vaig tenir clar. Amb aquells cèntims es podrien construir escoles i hospitals pels nens del Congo Belga i algun dia seríem recompensades. Tambè el cinema de l’epoca va tenir una part de culpa de la meva obsesió. LLegiu-ne més »\nREPTE Núm 6 “Estimada Enriqueta”\nEscrit per Montse Sales\tArxivat a: Literatura i Ficció 1 Comentari »\nBarcelona, 20 d’abril del 2022\nHe trigat molt a contestar la teva carta d’aquest hivern, deus pensar que he anat molt atabalat amb els problemes de supervivència, sobretot la manduca i l’habitatge. Tens molta raó.\nResoldre la meva situació ha estat molt llarg i dur perquè les condicions de l’entorn i de les persones han canviat molt i en aquests moments costa molt trobar qui t’ajudi i no pensi en ell mateix.\nEnriqueta, t’he anyorata molt, tambe la manteta càlida que em teixies cada tardor, utilitzant llanes adients o sigui de color groc, vermell, marronós, etc. Eren tan boniques i calentones que en feien sentir el rei del bosc. Però persones com tu n’hi ha poques i enguany no n’he aconseguit coneixer cap, així que el meu hivern no ha estat tan agradable.\nHe menjat tant com he pogut o més ben dit tant com he pogut, però l’entorn també ha canviat i amb ell els costums de la gent. Ara si vols rebuscar restes de menjar a les papereres del parc, ho tinc molt difícil perquè queden molt pocs punts de trobada- Han talat massa arbres i aviat el meu frondós bosc es convertirà en una sabana. LLegiu-ne més »\nRepte nº 5 “El misteri d’Adelaida”\nQuan tens que començar una nova feina, sents davant teu un abisme, per exemple: començar a conduir, pintar un quadre, escriure un relat, ser mare o simplement viure. Com posar en marxa aquesta imaginació, com formar l’esquelet del teu relat… Amb quins músculs aguantar-lo… com fer que la sang corri perquè tingui la vida que volls donar-l’hi… veurem.\n“Pan de limón con semillas de amapola” de Cristina Campos, “El misterio de Pont-Ayen”, de Joan-Luc Bannalec, “El infinito en un junco” de Irene Vallejo\nL’Adelàida seia tranquil·lament en el marge, com sempre que tornava a casa, després de treballar al poble com a cosidora. Aquella estoneta tranquil·la, prenent la fresca, i menjant feliç aquell pa de llimona amb llavors de rosella feia que el seu dia fos menys feixuc. Perquè mira que en són de pesades les dones per les que cosia…pesades i exigents. I ara cap a casa, la feina no s’ha acabat…la mare i el pare ja són grans, cal donar-los un cop de mà, la casa, el bestià, el sopar… i l’endemà tornem-hi. Així tota la setmana… no era una vida gaire emocionant la dels pobles, però sempre quedava el diumenge. Amb la Rosa la Juanita i l’Angelina anaven de “ boleio”. Els nois eran tirant a tontos, però no per això els despatxaven si no que hi jugaven a fer-se les interessants, les presumides, les sàvies, les simpàtiques, en fi, coquetejaven. I ells intentaven estar a l’alçada.\nAquesta era la vida a Pont-Ayen. Fins que una tarda que feia un cel ben rogenc, i estant asseguda al marge, va aparèixer un noi que semblava anar passejant tot mirant el paisatge. Era guapo, ben fornit, interessant i sobretot molt tranquil. Es van saludar i ella va pensar que era del poble del costat. Va seure amb ella i van començar a parlar… el cel impressionant, el temps, les flors que no coneixia… Al cap d’un estona, quant ella ja es preocupava per l’hora, ell va dir-l’hi que la portava a casa seva, que justament anava en aquella direcció i que tenia el cotxe a prop. L’Adelàida, va tenir un flaix de dubte… tants cops l’hi havien dit allò de no pugis a cotxes de desconeguts… però va durar poc. Era maco, tranquil, educat… LLegiu-ne més »


Ampolla dauliba 50cl • dauliba · Oli d'Oliva Verge Premium - Un Oli Sense Pinyol\nAmpolla d'Oli d'oliva verge extra\nConsulta les nostres Condicions de contractació i enviament.\nPrepara’t per viure una experiència sensorial a casa teva. Dauliba és un oli que estimularà els teus sentits només amb el seu sabor. Un oli únic sense pinyol, molt fi i amb un toc amarg i picant per a paladars exigents.\nRecol·lecció a trenc d’alba de les olives en la primera fase de maduració.\nTransport al molí en petites quantitats per a que les olives no s’aixafin. El fruit cal que arribi el més ben conservat i sencer possible\nExtracció del pinyol.\nMolturació de la carn de les olives i extracció de l’oli.\nEmmagatzematge en dipòsits d’acer inoxidable en condicions climatitzades i embotellat sota demanda.\nPer conservar totes les qualitats de l’oli dauliba, preservar de la calor i la llum.\nAlt fruitat d’oliva i herba verda amb un deix picant i amarg que confereixen un sabor intens però molt fi en boca, amb notes d’ametlló i amb el toc dolç de les arbequines i sense l’astringència que aporta el pinyol.\nInformació nutricional valor mitjà per 100g:\nUna ampolla de dauliba de 50cl amb el seu estoig.\nDimensions de l’ampolla: 8cm x 22cm\nDimensions de l’estoig: 8’5cm x 22’5cm


NEVA DINS EL VIDRE: ORGULLÓS DE VOSALTRES I AMB TOT L'AGRAÏMENT\nAmigues i amics d'ENLLAÇATS PER LA LLENGUA,\nVull agrair-vos públicament aquest reconeixement que no mereixo.\nI no el mereixo perquè vosaltres sou un exemple de generositat, valor i compromís, valors tant difícils de trobar hui en dia. Extraviats entre núvols que a vegades impedeixen veure més enllà del nas, cada cop ens costa més alçar la vista i fitar l'horitzó. I vosaltres en fabriqueu d'horitzons. Fa anys que bregueu en lluites ingrates, inclements i sòrdides per la dignitat de la llengua, sí; i també per la dignitat i els drets socials perquè, i n'heu fet mestratge, només n'hi ha una de lluita: la de l'alliberament absolut, tant social i personal com nacional.\nHe dit que sou exemple de valor, ja que en no pocs cassos les conseqüències de les vostres accions i reivindicacions han topat amb dificultats i represàlies no sols administratives, judicials o polítiques, si no que en cassos extrems han anat més enllà i han arribat a la violència verbal, i també física.\nI de compromís, sens dubte. Sou vosaltres qui heu fet història aixecant-vos quan us han fet caure, sou vosaltres qui ens heu esperonat i convocat a la resta de la ciutadania a treballar per evitar que ens esborressin del mapa.\nEntengueu doncs que em senti orgullós d'haver pogut compartir amb vosaltres una part mínima del llarg i tortuós camí que fa tant temps que recorreu. Sóc jo, per tant, qui us ha d'estar agraït per la vostra tasca descomunal, sense la qual, fa temps que no existiríem com a poble. Us estimo perquè m'heu ensenyat a estimar la lluita. Per això és que, amb tota la modèstia, em sento un dels vostres. Gràcies per permetre-m'ho.


L'Agència de Desenvolupament Local d'Alzira, IDEA, tanca l'exercici amb les xifres més altres des del seu naixement\nIdea ha gestionat 5.329.238 de euros en 2019\nREDACCIÓ - 14/07/2020\nPresentació de la memoria\nHui s'ha presentat en roda de premsa la memòria de l'exercici 2019 de L'Agència de Desenvolupament Local d'Alzira IDEA, que ha donat a conéixer unes xifres molt positives, les millors des del seu naixement.\nLa presentació ha estat a càrrec de la Directora de l'Agencia, Carmen Herrero i de l'alcalde de la ciutat i responsable d'Idea, Diego Gómez, qui ha agraït la tasca i bona disposició de tot el departament. "Al llarg d'estos mesos de crisi, Idea no s'ha aturat, sinó que s'ha reforçat i ha adaptat els seus recursos a superar la situació de la pandèmia"\nEn 2019 es va gestionar un pressupost de 5.329.238 d'euros, vora 250.000 euros més que el passat exercici dels quals 1,3 milions venen de fons municipals i la resta corresponen a fons d'altres administracions. Les xifres presentades són excel·lents també pel que fa als ciutadans beneficiaris, un total de 10.363 persones entre programes formatius, emprenedors i foment empresarial, projectes europeus, accions comercials, promoció econòmica i mediació i conciliació laboral. IDEA continua tenint un paper important en la gestió de les ajudes i els plans d'ocupació social.\nLa memòria fa un repàs per les diferents àrees gestionades i aporta informació en xifres, en relació al nombre de persones beneficiades, els programes concrets que s'han portat a terme i la inversió rebuda.\nEn este sentit, entre els programes més importants que IDEA gestiona, es troben els projectes europeus. En 2019, s'han dut a terme un total de 38 i s'han realitzat 154 mobilitats europees. A les quals s'ha destinat més d'un milió d'euros.\nTambé els programes formatius reben una important quantia del pressupost, més d'1,5 milions d'euros per a atendre 2243 persones als 20 projectes de formació. Un dels que de moment tenen grans resultats és l'Escola de Cuina que va nàixer l'any 2018 i des d'aleshores ha format al voltant de 70 persones. Actualment disposa de 4 cursos i un total de 60 alumnes que tindran l'oportunitat de treballar en els locals de restauració d'Alzira.\nPer últim destaca també la xifra destinada al foment del treball, més de 2 milions d'euros per a 237 contractes, repartits en 10 programes formatius i l'atenció i orientació laboral de 3319 ciutadans i ciutadanes d'Alzira.\nPel que fa a les previsions de cara al que queda de 2020, la directora d'Idea, Carmen Herrero ha explicat que "de moment no esperem canvis pel que fa als tallers d'ocupació ni tampoc als projectes de mobilitat internacional i esperem que enguany es mantinguen els diferents programes o fins i tot puguen créixer les subvencions. Per ara, la setmana passada s'ha confirmat l'atorgament de 75 mobilitats europees"\nD'altra banda, no podem oblidar l'actual situació per la crisi sanitària, que pot marcar la línia d'actuació en funció de com evolucione. No obstant això, a curt termini s'acabarà de gestionar la contractació de les persones que s'han inscrit als plans d'ocupació i, en finalitzar l'estiu, s'iniciarà la campanya dels bons de comerç, la plataforma de venda en línia per als comerços i s'ha anunciat una nova campanya orientada a oferir als comerços publicitat a Alzira Ràdio, l'emissora municipal.


El Japó crea el Ministeri de la Soledat davant l'augment de suïcidis durant el 2020\nJudith Casaprima Sagués 31/03/2021 - 15.00 Actualitzat 13/04/2021 - 10.20\nLa soledat es considera una virtut mentre que sentir-se sol és un estigma de debilitat\nAl Japó la solitud es pot veure com una virtut per dirigir la pròpia vida però la pandèmia ha mostrat la creu d'aquesta moneda: l'augment dels suïcidis en un país que ja té la taxa més alta entre el set països més industrialitzats del món, 14,9 suïcidis per cada 100.000 habitants. Per pal·liar la gravetat de la situació, el govern nipó ha creat el Ministeri de la Soledat, com ja va fer el Regne Unit el 2018.\nEl teletreball, el confinament, la falta de contacte social i la crisi causada per la Covid han fet créixer el nombre de persones que s'han tret la vida per primer cop en 11 anys. El Japó durant el 2020 ha registrat 21.919 suïcidis, dels quals 479 eren escolars i 6.976, dones. El que representa més del doble de les morts causades per la Covid, poc més de 9.000.\nEl nou ministeri té previst fer un estudi del sentiment de soledat de la població per saber quin és l'abast de la situació i prendre mesures entre diferents departaments i agents socials.\nL'actual ministre de Revitalització de les Regions, Tetsushi Sakamoto, es farà càrrec del nou ministeri per fer front a un fenomen que afecta nens, joves, dones i persones grans, ara agreujat pel descens de la natalitat i la massificació de les ciutats.\nEl confinament durant el 2020 ha agreujat la situació de la població, per una banda molt envellida, que cada cop registra més domicilis on hi viu una persona sola i on la crisi ha deixat sense feina molts joves. A l'estrès de la falta de relacions socials amb els efectes psicològics i físics que comporta, s'hi afegeix l'estrès econòmic. El govern nipó atribueix bona part de l'augment dels suïcidis a problemes de salut però també econòmics.\nSuïcidis: més dones i joves\nSakamoto ha anunciat el treball interinstitucional que engegarà aquest ministeri com per exemple amb el de Salut per abordar la prevenció del suïcidi que ha crescut especialment entre les dones i és alarmant entre joves i fins i tots escolars.\nEls suïcidis al Japó han crescut l'últim any especialment entre les dones (PIXABAY) (PIXABAY)\nLes xifres generals indiquen que, si bé els suïcidis entre els homes encara són el doble que els que hi ha entre les dones, es mantenen en relació amb l'any anterior i són les dones les que arriben a la xifra més alta, més de 7.000 casos, dels últims 5 anys, un 14,5% més respecte a l'anterior.\nEspecialment preocupant és el creixement de suïcidis entre els estudiants de primària i secundària, 440 casos en un any, la xifra més alta des del 1980.\nEls suicidis ha tornat a pujar al país des del 2009 després de la crisi financera. I és que l'aïllament pot agreujar els problemes psicològics durant les situacions de crisi, desastres naturals i altres catàstrofes. Com va passar després del gran terratrèmol de Hanshin el 1995 i del terratrèmol i el tsunami de Fukushima del 2011. En aquest casos moltes persones, sobretot gent gran, desplaçades van morir al seu llit soles.\nEntre els factors que han agreujat aquesta situació hi ha la pandèmia, l'obligació de quedar-se a casa i evitar la massificació. Les principals víctimes han estat les persones grans, que no estan acostumades a comunicar-se a través de les xarxes socials, i s'han quedat aïllades del món exterior.\nL'augment d'ancians que els han trobat morts a casa, dies o setmanes després de morir sols ha fet aparèixer serveis especialitzats en la neteja d'habitacions i pisos després de treure'n el cadàver i on s'hi han acumulat muntanyes d'escombraries. Es tracta del "kodokushi", la mort solitària.\nTot i que el govern del Japó no facilita estadístiques d'aquestes morts en soledat, l'Associació per a la Prevenció de la Mort Solitària al Japó calcula que el 2020 un total de 4.448 persones van morir soles al Japó, segons publica El País, i un 14% les va trobar un o dos mesos després del decés.\nPerò la soledat no volguda també afecta els més joves malgrat estar connectats al món a través d'internet, abocats al teletreball, en el millor dels casos, si no s'han quedat sense feina. Amb les oficines tancades i també escoles i instituts, les generacions més joves han reduït el contacte social amb companys i amics, un fet que la tecnologia i les xarxes socials no han compensat.\nL'aïllament social al Japó és un fenomen creixent, no només entre la gent grant sinó entre els joves (PIXABAY)\nSoledat, un símptoma social\nL'envelliment de la societat japonesa, una taxa de natalitat baixa, un augment de les llars unipersonals, fenòmens com el "kodokushi", la mort solitària, o el "hikikomori", els joves que viuen voluntàriament aïllats a les seves habitacions i es relacionen amb el món només a través d'internet, són símptomes d'una societat que s'aboca a la soledat, però on sentir-se sol és un estigma i una debilitat.\nUn estudi de l'Institut d'Investigacions Mizuho indica que el 2040 al 40% de les llars japoneses hi viurà una sola persona. Els supermercats venen racions individuals, els restaurants utilitzen el terme "ohitorisama" per a les taules d'un sol comensal aïllades de les de grups o parelles. Un dels programes gastronòmics més famosos de la televisió es diu "El gurmet solitari"... símptomes d'una tendència que ara el nou ministeri vol abordar amb la celebració d'un fòrum d'emergència.\nMalgrat la superpoblació, a les grans ciutats el sentiment de soledat és més gran (PIXABAY)\nEstratègia pionera al Regne Unit\nEl Japó ha seguit l'exemple del Regne Unit, que el 2018 va crear la Secretaria d'Estat de la Soledat, un departament que per primer cop s'ocupava d'una situació social que afecta 9 milions de britànics.\nEl Regne Unit inclou la soledat com a tema en les enquestes governamentals i col·labora amb governs locals i organitzacions de voluntaris per ajudar grups de risc com joves i aturats. La investigació ha demostrat que almenys el 13% de la població se sentia sola i que les comunitats desconnectades poden costar a l'economia britànica 32.000 milions de lliures (44.000 milions de dòlars) l'any.\nEl Japó crea el Ministeri de la Soledat\nEN DIRECTE | El govern prepara un pla de reobertura a partir del 26 d'abril si les dades ho permeten


Blanes aplica canvis de circulació per la construcció de la rotonda de ca la Guidó - Diari de Girona\nBlanes aplica canvis de circulació per la construcció de la rotonda de ca la Guidó\nS'ha reduït a un sol carril de baixada el tram de la carretera de Blanes a Tordera entre la rotonda de Mas Cremat i la rotonda dels Focs\nEl tram de la carretera de Blanes a Tordera (la GI-600) comprès entre la rotonda de Mas Cremat i la rotonda dels Focs, va passar ahir a ser d'un sol carril a causa de les obres de construcció de l'esperada rotonda de ca la Guidó.\nSegons va informar l'Ajuntament, mentre durin els treballs es mantindrà tallat un dels dos carrils de circulació, de manera que sempre en quedarà un de lliure pel pas de vehicles en sentit de nord a sud, és a dir, venint des de Mas Cremat en direcció al centre del municipi. Tot i això, el consistori ha posat en marxa un circuit alternatiu perquè els vehicles puguin seguir circulant en direcció a Tordera passant pel barri de Mas Florit.\nRespecte al transport públic, la Línia 2 del bus urbà sentit Blanes-Ca la Guidó-Ciutat Esportiva, continuarà circulant per la Carretera d'Accés Costa Brava (GI-682) seguint un itinerari modificat.\nEn els pròxims dies, agents de la Policia Local de Blanes s'encarregaran de regular el pas de vehicles, i també indicaran el trajecte que cal seguir ara per circular per la zona.\nExecució de cinc mesos\nEl projecte complet de la Remodelació de la Carretera de Tordera, entre les rotondes dels Focs i Mas Cremat compta amb un termini d'execució de cinc mesos i dues setmanes a comptar a partir d'aquesta darrera setmana de març. La previsió és que la primera fase, el gruix important dels treballs de la Rotonda de Ca la Guidó -que inclou també el tram de la GI-600 comprès entre aquest indret i la Rotonda dels Focs-, s'allarguin fins Sant Joan. Un cop passat el període estiuenc de juliol i agost es reprendran els treballs, incidint en el tram comprès entre la Rotonda de Ca la Guidó i la de Mas Cremat, amb la previsió que a principis de la tardor ja estiguin enllestits. El projecte l'executarà l'empresa Vialitat i Serveis S.L.V., a qui es va adjudicar per un import de 496.490,30 euros.\nLa segona fase dels treballs inclourà la instal·lació d'un semàfor que funcionarà accionant-se sota demanda dels vianants. Compta amb una partida econòmica pròpia, i s'ha adjudicat a l'empresa Etra Bonal S.A. per un import de 24.046,15 euros. Estarà situat en un pas de vianants de nova creació que hi haurà en la part nord de la futura rotonda, en la confluència que connecta amb la plaça Miquel Martí i Pol.\nD'altra banda, es realitzarà una sèrie d'actuacions de pavimentació i accessibilitat que racionalitzin i possibilitin la millor convivència possible entre vianants, persones amb mobilitat reduïda, ciclistes i vehicles.


Un milió d'euros més per finançar el pla que pretén pal·liar els efectes de la covid - Regió7\nUn milió d'euros més per finançar el pla que pretén pal·liar els efectes de la covid\nL'Ajuntament de Manresa crearà un servei per assessorar el comerç, els autònoms i les petites i mitjanes empreses\nImatge del ple de l'Ajuntament de Manresa celebrat ahir francesc galindo\nSi el primer informe del Pla local de Reconstrucció Social i Econòmica de Manresa, per pal·liar els efectes de la covid-19, mostrava que s'hi havien destinat 1,5 milions, el ple d'ahir va donar compte del segon informe, que fa pujar la xifra fins a 2,6 milions.\nEl govern de la ciutat i tots els grups municipals van signar l'11 de maig passat el document de les Bases per a un Pla local per a la Reconstrucció Social i Econòmica de Manresa, que recull una sèrie d'actuacions específiques agrupades en diversos àmbits per fer front a l'impacte de la malaltia.\nSegons les dades fetes públiques ahir, la part més important dels diners pertany a l'àmbit econòmic i fiscal, 745.997 euros, seguit del laboral i de foment de l'ocupació, 546.504 euros, i del social 504.418 euros.\nTambé es comptabilitzen 334.168 euros per a l'àmbit de la cultura, l'esport i el lleure i 201.637 euros per a l'espai públic i la mobilitat, entre d'altres.\nEntre les mesures que detalla el pla hi ha la creació, amb recursos propis de l'Ajuntament, d'un nou servei per donar respostes i assessorament personalitzat al comerç, als autònoms i a les petites i mitjanes empreses de la ciutat sobre ajuts i mesures impulsades, des de les diferents administracions, per pal·liar l'impacte econòmic de la covid-19. A partir de les demandes rebudes per part de diversos agents, s'articularà com un servei de finestreta única, amb interlocució única i àgil, adreçada tant a negocis actius com a l'impuls de nous projectes.\nTambé s'ha començat a treballar en una nova campanya de dinamització del comerç de la ciutat que consistirà en un sorteig de vals de compra que, molt probablement, s'activarà el proper setembre.\nEn l'àmbit social, s'han continuat reforçant les aportacions pressupostàries que ja s'havien posat en marxa, com la distribució de targetes monedes a nenes i nens de famílies en risc d'exclusió social, el servei de menjar a domicili, que havia repartit 5.100 menjars fins al 31 de maig; el reforç dels recursos de la Plataforma d'Aliments, la instal·lació de 116 comptadors solidaris fins a final de juny, el seguiment telefònic a persones en atenció domiciliària, amb 10.709 trucades fins a final de maig; i l'activació del servei d'alberg social al maig i del servei de dutxes i de bugaderia social a l'abril, amb mesures de seguretat i cita prèvia.\nA l'espai públic es duen a terme obres d'ampliació dels espais per a vianants al llarg de dos quilòmetres de carrers per garantir la distància de separació de dos metres.


La xarxa de Centres Dona Rural i d'Interior creix a Xàtiva, Elda, Iàtova, Sogorb i Sant Mateu - Nosaltres La Veu\nLa xarxa de Centres Dona Rural i d'Interior creix a Xàtiva, Elda, Iàtova, Sogorb i Sant Mateu\nEl servei atén les víctimes de violència masclista i compta amb atenció psicològica infantil\nEl Centre Dona Rural d'Elda, ubicat a la «Casa Colorá» | Ajuntament d'Elda\nLa xarxa de Centres Dona Rural i d'Interior dependent de la Vicepresidència i Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives creixerà en nombre de centres, personal i serveis d'atenció a víctimes de violència masclista gràcies a diferents actuacions que es van engegar el 2019 per donar cobertura a les zones rurals i d'interior del País Valencià. Així, s'obrirà un nou centre a Xàtiva (la Costera) i s'ampliarà el personal i els serveis als d'Elda (el Vinalopó Mitjà), Iátova (la Foia de Bunyol), Sogorb (l'Alt Palància) i Sant Mateu (el Maestrat).\nHo ha explicat la vicepresidenta i consellera d'Igualtat, Mónica Oltra, qui ha assenyalat que la creació d'aquesta xarxa ha suposat «una fita molt important en la lluita contra la violència de gènere, ja que ha permés donar assistència integral i especialitzada a les dones víctimes de violència de gènere dels municipis amb dificultats per a desplaçar-se, ajudant a destapar una situació que fins al moment quedava oculta en aquestes zones».\nEn aquest sentit, ha ressaltat la importància d'estendre l'atenció als fills i filles de les dones víctimes de maltractaments, ja que també són víctimes d'aquesta violència i necessiten «una intervenció específica per poder afrontar les conseqüències que puga tindre en la seua vida l'haver viscut situacions de violència».\nXàtiva disposarà pròximament d'un Centre Dona Rural\nAmb aquest increment de recursos, ha explicat, «s'equiparen aquests serveis als que es presten a la resta de la xarxa de Centres Dona 24 hores, i s'inclou un servei d'atenció psicològica infantil individual i grupal», que anirà acompanyat també d'un augment del personal en les àrees psicològica i social.\nEl servei està compost per uns equips itinerants que es coordinen des de quatre bases fixes situades a Elda, Iátova, Sogorb i Sant Mateu, i compten amb una plantilla de psicòlogues, treballadores socials, advocades, educadores socials i tècniques d'integració social.\nAixí, des de la seu d'Elda es dona atenció a les comarques d'Alt Vinalopó, Vinalopó Mitjà, l'Alcoià, el Comtat, la Costera, la Vall d'Albaida; des de Iátova es presta servei a la Foia de Bunyol, la Canal de Navarrés, la Vall de Cofrents-Aiora, la Plana d'Utiel i el nord de la Ribera Alta; Sogorb coordina les comarques dels Serrans, l'Alt Palància, l'Alt Millars, l'Alcalatén, el Racó d'Ademús i el Camp de Morvedre, i Sant Mateu, les dels Ports i el Maestrat.


El bloc d'Albi: Priorato; ens treu de punt!\nAquest matí teniem nova convocatòria a les 9:00h al Pont. La grupetta de ciclistes disposats a donar pedalades per aquells indrets del Priorat i rodalies. Una representació del C.C.Flix i els "sonats" de la colla lúdicoesportiva més fanàtica de l'estat. Feiem goig i tot! Veure aquell paquet ballant a ritme de rotació de cames al damunt les bicis. Sota un sol brillant amb màxima de 28ºC i mínima de 13ºC, sense vent i inmillorables condicions metereològiques per la pràctica del ciclisme. Calia preparar una bona ruta, estar a l'alçada d'aquest gruix d'esportistes que optaven per matinar un Diumenge i fer esport dins un caire força amistós i distés. Itinerari: Flix-La Palma- La Bisbal- Cabacés- Vilella Baixa- Gratallops- El Lloar- El Molar- La Figuera- La Torre- Vinebre- Ascó i Flix. 87,15 kms en 3h39'48'' a ritme mig de 23,8 kms/h amb 133 ppm de mitja i 170 ppm de màxima (uns registres personals). Recorregut de veritable trenca-cames. No existeix el descans per aquestes carreteres trencant el conjunt dels ceps carregats de raïm. Per una banda els cracks fotent-se "palos" a les pujades i afinant l'aspecte físic. Altres; petant xerrada mentres un servidor buscava oxigen sota les ratlles vials de la carretera pujant direcció a la Figuera. Trepa s'afegeix més tard (aquest plegava a les 6:00h i no volia perdre's l'acte). Quin matí! Hem pencat i per a postres ... hem xalat com a nens. Ara ens queda un mal de potes considerable. El cul va fent-se més valent i asimilant aquests mini seients. Però de totes formes... satisfet personalment per aquest moment amb tots aquests "artistes". Gràcies a tots i fins la propera. El reportatge fotogràfic, és del mestre Pantani. Després de sèries amb Pau, reagrupar els necessitats i vetllar per tots nosaltres ... encara té temps de tirar fotos i pedalar al mateix temps. A més: les fotos son de Champions!!!\ncada vegada m surten millor ests fotos eh !!! per cert, com deu ser k no n'hi ha cap de la pujada a gratallops ??? ;)\n20 de setembre de 2010, a les 15:25\nLa pujada de Gratallops ... Amb la moto no semblava tant dura Pantani! Aquella pujada va saldar-se amb una neteja de les teves vàlvules coronàries i un trencament del quadre de la Canyon de Pau. Aquest jove, està fet un caníbal. La resta d'integrants pujavem com podiem. Esbufecs i més esbufecs trencant el silenci d'aquells 4 kms "tiesos" amb ganes. També et vaig veure per la zona del Lloar apretant. I Per les rampes de la Figuera ... allí vau ser vist i no vist. Bon matinal de ciclisme amb aquest "paquet" inmillorable.\nQue cracks! Feie dies que no xalava tant. Que pasa ultimament que hi ha tanta penya? Ja no se el que es això de rodar hores i hores sol com un mussol. La pujada a Gratallops i el repetxo arrivaant a la torre van acavar de passar factura al canyon...\n20 de setembre de 2010, a les 22:32


Elèctrodes al cervell aconsegueixen mitigar els símptomes de la depressió\nINVESTIGACIÓ EN PACIENTS\nUn nou estudi apunta a l'estimulació cerebral com a eina per millorar l'estat d'ànim\nAquesta tecnologia ja ha sigut provada en un total de 25 pacients epilèptics i amb depressió\nBarcelona 29 de de novembre del 2018. 21:04\nUn equip d’investigadors afirma haver trobat el punt exacte del cervell que podria ajudar a millorar l’estat d’ànim en persones amb depressió crònica. Es tracta de l’escorça orbitofrontal lateral (també coneguda com OFC, per les sigles en anglès), una de les regions cerebrals més estudiades però menys compreses de la matèria grisa.\nAra, un nou article publicat a la revista 'Current Biology' (Cell Press) suggereix que l’estimulació cerebral profunda d’aquesta àrea podria ser clau perquè les persones que pateixen depressió resistent al tractament puguin millorar el seu estat emocional. Aquesta troballa, a més, contribueix a reforçar la idea que els trastorns de l’humor no són ni més ni menys que el resultat d’una disfunció dels circuits del cervell i no un desequilibri químic, com es creia fins fa només uns anys.\n"L’estimulació va induir un patró d’activitat a les regions del cervell connectades a l’escorça orbitofrontal lateral, que era similar als patrons observats quan els pacients experimenten de manera natural estats d’ànim positius", explica Vikram Rao, investigador de la Universitat de Califòrnia, a San Francisco, i autor principal d’aquest nou estudi. "Les nostres troballes suggereixen que l’OFC és un nou i prometedor objectiu d’estimulació per al tractament dels trastorns de l’estat d’ànim", afegeix l’investigador.\nEn aquest estudi pioner s’ha agafat com mostra un total de 25 pacients epilèptics que, com a part del seu tractament per lidiar amb les convulsions, eren candidats a la implantació d’elèctrodes en diferents àrees del cervell. Tots els participants en aquest nou estudi també mostraven símptomes de depressió, per la qual cosa els investigadors van decidir aprofitar l’oportunitat per estudiar aquesta nova tècnica d’estimulació cerebral.\nEstudis anteriors havien temptejat l’ús de la coneguda com a 'estimulació cerebral profunda' (DBS, per les sigles en anglès) per tractar alguns trastorns de l’estat d’ànim. Però fins ara, no obstant, el seu èxit o fracàs quedava condicionat per la zona del cervell a la qual s’aplicaven els elèctrodes. En aquest cas, els investigadors van centrar la seva atenció a l’escorça orbitofrontal lateral (OFC), una regió cerebral considerada clau per als circuits relacionats amb l’estat d’ànim.\nL’estimulació d’aquesta àrea del cervell, segons informen els investigadors en el seu nou article, va acabar produint una millora de l’estat d’ànim dels pacients amb depressió. En aquesta mateixa línia, també es va poder observar que els canvis en l’activitat neuronal que havien experimentat els pacients de l’estudi s’assemblaven als que es podrien trobar en les persones que estan de bon humor.\nSegons expliquen els investigadors, les troballes obtingudes en aquest nou estudi demostrarien que l’estat d’ànim pot millorar, de manera immediata, mitjançant l’estimulació elèctrica focalitzada en una àrea molt petita del cervell. En aquest sentit, els experts recorden que, tot i que quedi molta feina per fer en la validació d’aquesta nova tècnica, l’estimulació podria arribar a incorporar-se a la pràctica clínica rutinària.\nEl següent pas de la investigació serà veure si aquesta millora de l’estat d’ànim pot mantenir-se estable en el temps i romandre durant períodes més llargs. "En última instància, seria ideal si l’activitat en els circuits cerebrals relacionats amb l’estat d’ànim pogués normalitzar-se indefinidament, sense que els pacients haguessin de fer res", explica Rao.


Projecte KREIX – La Milagrosa Ontinyent\nEls xiquets dediquen una tercera part del temps que estan a l’escola a l’estona del migdia, repartint-se aquest temps entre el menjar i l’oci. Aquest gran volum d’hores, va plantejar desenvolupar, des del rigor i la serietat, un projecte elaborat que facilite el seu seguiment i avaluació.\nQUÈ ÉS EL PROJECTE “KREIX”?\nÉs un projecte que té com a objectiu principal la formació integral de l’alumne, reforçant hàbits que els formarà com a persones completes i vàlides, amb una sèrie d’activitats lúdiques setmanals i mensuals.\nPRETENSIÓ DEL MATEIX\nEl projecte del menjador implica un procés global en què ha de participar tota la comunitat educativa que envolta l’espai escolar. Tots som agents educatius, tots som comunitat educativa, i això fa que tinguem la responsabilitat d’educar i sensibilitzar els nostres xiquets i xiquetes amb l’objectiu d’enriquir el procés d’aprenentatge en tots els àmbits. És important que aquest projecte es treballe des del coneixement dels conceptes, però també des de les actituds i els hàbits.\nConéixer i respectar els diferents ritmes de desenvolupament dels companys/es.\nObrir noves tècniques educatives en tot el centre.\nConéixer els diferents aliments i les seues propietats dietètiques i nutritives.\nMantindre un comportament correcte en la taula.\nFomentar el respecte cap al material i l’entorn.\nConscienciar de la importància del reciclatge, així com del funcionament de la recollida selectiva.\nAssimilar els hàbits de neteja i higiene del menjador.\nEducar i fomentar aspectes d’ordre i convivència.\nRespectar la normativa de seguretat i higiene enfront de la COVID-19.


Un llarg cap de setmana al Forsthofalm, l'hotel Alpine fabricat íntegrament a partir de fusta - estil de vidanone\nPrincipal estil de vidaUn llarg cap de setmana al Forsthofalm, l'hotel Alpine fabricat íntegrament a partir de fusta\nCrèdit: Andreas Kolarik Fotografia\nRecents investigacions suggereixen que el temps dedicat a gaudir de la natura ens fa meravelles, amb fins i tot un parell d’hores a la setmana fent una gran diferència. Melanie Bryan va provar la teoria amb un llarg cap de setmana a Forsthofalm, un hotel a Àustria que promet deixar-te sentir millor que quan vas començar.\nAproximadament una hora i mitja fora de Salzburg, per una pista de pistes múltiples, d'un sol carril, es troba el Forsthofalm o "hotel de fusta". Situat molt al damunt del refugi esportiu alpí de Leogang, l’aire aquí és net i pur, els únics sons provenen d’uns ocells o la suau picada de campanes d’un ramat que passa de muntanyes.\nPosseït i ampliat pels encantadors Markus i Claudia Widauer, aquest hotel de salut i natura de gestió familiar és una joia amagada en una zona més coneguda per la majoria de turistes del Regne Unit pels seus esports d’hivern que els seus potencials de vacances de primavera, estiu i tardor. Pensa-ho com Escòcia sense les mitjanes, muntanyes més grans i, atreveix-te a dir-ho, millor temps.\nCom el seu nom indica, l’interior de Forsthofalm està fet totalment de fusta; per a ser precisos, el llard, el pi i l'avet. No només qualsevol fusta, sinó "fusta de lluna": la fusta es tala durant la lluna en descens, quan la quantitat de saba es troba al més baix. Aparentment, el resultat és un producte que no s’expandeix ni es contrau tant com el seu alter ego més sappier, cosa que pot utilitzar-se com a material de construcció més precís.\nÉs una gesta de l'enginyeria. No hi ha cola que mantingui les taules juntes, no hi ha claus en els llençols ni a les taules. Tot està fabricat amb fusta. Fusta no tractada i sense pintar.\nCrèdit: Günter Standl\nA primera vista, les habitacions semblen una sauna clínica. Tots els llençols de fusta clara i blanc. L’únic color de la meva habitació provenia d’una solitària poma vermella col·locada en dos plats blancs ovalats. Sincerament, em va molestar al principi. Sóc una dona que se sol trobar tabac a les botigues d’antiguitats. M'encanta un coixí o set. L’únic luxe evident de l’habitació és un matalàs d’escuma de memòria gloriós. Tanmateix, quant més temps dedico en aquest espai aparentment estrany, més la meva ment es va alliberar de molèsties. L'habitació estava tranquil·la i tranquil·la.\nA l'exterior, hi havia un balcó amb vista directa sobre una vessant frondosa i verda de la muntanya. De tant en tant, núvols de pols sortien a la distància com un ciclista de muntanya que baixava per la pista, però aquesta era l’única distracció. Ben aviat em vaig adonar que viure en una paleta de colors mínima enmig d’una zona d’excepcional bellesa natural era una cosa increïblement relaxant.\nAixò resumeix tot el lloc. Una visita al Forsthofalm és una experiència de reactivació, que t’obliga a disminuir, apreciar el que tens i el que la natura pot oferir, alhora que nodreix l’ànima amb menjar i beguda pura. I m’he unit a la meva classe de ioga local al meu retorn i m’he inscrit en un camp d’arrencada per tal de canviar algunes de les divulgacions de l’edat mitjana - dues coses que mai hauria plantejat abans del viatge als Alps.\nEls preus a Forsthofalm comencen des de 105, 20 € per persona i per nit en règim de pensió completa o mitja pensió. L’hotel acull nens, però només n’accepta deu a la vegada; el mateix límit no s'aplica als gossos, que tinguin la benvinguda a 28 € per nit. Per obtenir més informació a www.forsthofalm.com.\nForsthofalm pot ser un hotel centrat en veure que sortiu més saludable i més feliç que quan vau arribar, però per sort això no vol dir que el càtering consti de porcions de fulles d’enciam i pols. De fet, tot el contrari sembla ser el cas. El restaurant Kukka del Forsthofalm és un àpat generosament divertit, que ofereix una gran diversitat.\nUn ampli bufet de pans acabats de coure (els forns us donen la benvinguda amb el seu càlid resplendor i l’aroma nasal tan aviat com entreu al vestíbul), carns, formatges, fruites, pastisseria i amanides que s’ofereixen com gairebé un divertit bouche.\nTot i que menys de cinc plats sembla ser un refrigeri, i us serviran de sopa a través dels plats principals que reboten el cinturó abans d’arribar a postres per satisfer fins i tot el més dolç de les dents. Amb el focus en els aliments orgànics, locals i herbes fresques alpines, el menú canvia diàriament per oferir almenys una carn, un peix, un vegetarià i un principal vegà de la seva impressionant brasa.\nLa beguda és igualment variada, amb una impressionant selecció de més de 300 vins a les bodegues, inclosa una excel·lent gamma de vins austríacs. Un dels seus favorits va ser el "taronja" de marca pròpia de l'hotel, anomenat perquè pren el seu color de les llavors i de la pell durant el procés natural de fermentació. És com un vi negre, però és blanc - bé, tècnicament taronja - i… bé, és complicat, però és deliciós, complex i fa un canvi refrescant a Sauvignon Blanc o Pinot Grigio.\nSi us ho preneu amb calma és la vostra idea de benestar i relaxació, hi ha una terrassa per prendre el sol amb una petita piscina spa i una gran varietat de massatges (incloent un massatge a base d'herbes o un facial). També hi ha impressionants saunes i una sala de sol, que ofereixen fantàstiques finestres a la muntanya que els envolta. Un advertiment, però, és totalment normal que les persones a Àustria passegen nues a la sauna / bany de vapor / zones de sol; per descomptat, no cal que s'hi uneixi si no vol, sinó que només tingui en compte que es pot trobar de cop i volta amb alguns privats inesperats, erms, en cercavila.\nExcursions de ioga i Boot Camp\nLes activitats formen part del paquet si us quedeu tot inclòs, i mentre vaig perdre els entrenaments del Boot Camp, vaig assumir l'oferta de diversos passatemps a l'aire lliure. Hi va haver una sessió de ioga a l'aire lliure davant d'una muntanya (impressionant per totes les raons correctes), una caminada de ioga (bàsicament caminant per un senderisme, aturant-se ocasionalment per meditar) i una excursió real per una muntanya. En aquest darrer lloc em van superar molts habitants de gent gran i els seus néts / gossos, però va ser recompensat amb una impressionant vista de la glacera massiva.\nAl final d’una de les excursions de ioga hi havia una peça de resistència : una sessió de ioga aèria. Per als no iniciats, és aquí on es suspèn una fossa del sostre que el metge practica per tal d’intensificar els seus trams. Conscient del fet que havia intentat fins i tot intentar el camp d’arrencada (i possiblement encara sota la influència d’algun deliciós vi de taronja esmentat de la nit anterior) vaig decidir que li donaria el millor moment.\nPer començar, era senzill i basat, fins i tot relaxant. Aleshores, quan la nostra instructora Eve va demanar un voluntari per provar la fossa, jo –afiat pel meu èxit– va disparar la mà a l’aire amb l’afany d’un nen de cinc anys que en realitat sap la resposta a una pregunta de matemàtiques (potser tinc fins i tot va cridar "Me! Me! Me!").\nSe’ns va mostrar la tècnica aparentment senzilla, que vaig observar, que després va llançar amb tota la gràcia d’un elefant per a nadons. Vaig lluitar amb el material per trobar-ne prou per abastar el meu ampli posterior, em vaig tornar molt impacient amb el meu progrés i em vaig llançar a la meva eslinga. A partir d’aquí vaig entrar en un gir de mort des del sostre abans de catapultar-me de costat cap al meu capoll fins a terra amb tot l’aplomb de Patsy sortint del taxi en aquella escena famosa de Absolutely Fabulous . Sense res més que el meu orgull, vaig dir els meus 'Namastes' i em vaig retirar a la sauna, on ningú no sospita que la seva cara és de color vermell brillant.\nCopyright estil de vida: Un llarg cap de setmana al Forsthofalm, l'hotel Alpine fabricat íntegrament a partir de fusta - estil de vidanone


Tardes de birres: EL RODAMÓN LITERAT\nJo era Dublín fent temps, amb la carrera acabada i sense feina. Vivia amb una família al barri de Stillorgan, a uns vint minuts del centre. Normalment agafava l'autobús davant del Trinity College. En un portal a prop de la parada sempre hi havia un rodamón, ni jove ni vell, ni net ni brut. No se'l veia bevent -o, per dir-ho amb més exactitud, no se'l veia bevent tot el dia- i quasi sempre tenia el nas enganxant a un llibre. Cada vespre, quan esperava l'autobús, em preguntava d'on treia els llibres, i em deia a mi mateix que un dia li en compraria un.\nUna nit, amb alguna cerveseta a l'estómac, vaig arribar abans d'hora a la parada. Com sempre, al seu portal, hi havia el rodamón, ben tapat amb mantes velles i ratades, llegint un llibre (per estrany que sembli no despertava llàstima, i tenies la sensació que era exactament la vida que ell havia escollit). Envalentit per les pintes de Heineken, vaig creuar el carrer i d'un salt em vaig plantar a una llibreria de segona mà que hi havia a Grafton Street. En aquest moment va sorgir la pregunta: quin llibre li compraria? I si ja l'havia llegit? Tindria els mateixos gustos que jo?\nVaig començar a mirar llibres, no sabia ni per on començar. A més, cada vegada faltava menys estona perquè arribés l'autobús i no podia perdre'l. La vista se'm va clavar en la novel·la Paris was a party, de Hemingway. Vaig pagar-la i vaig sortir cuita-corrents. Vaig arribar a la parada al mateix temps que l'autobús i només vaig tenir temps de donar-li el llibre.\n- Thanks, brother - em va respodre ell, que no semblava gaire sorprès amb el regal.\nQuan vaig arribar a casa em vaig estirar al llit i vaig llegir una estona. Penedit de no haver-li posat algun bitllet entre les pàgines de la novel·la, vaig pensar que el rodamón potser ja havia començat a llegir-la, i que en algun moment de la seva vida ell també havia llegit al seu llit, ben calentó. Vivim en un món lleig i estrany.\nPublicat per Jordi Dausà (jdausa@gmail.com) a 6:10


Blogs | Page 130 | elCugatenc\nLa investigació perduda\nEl periodisme és cada vegada més una colla de redactors mirant les xarxes socials fins trobar un fet suposadament noticiable. Així comencen a aparèixer notícies estúpides que només es fan ressò d’una picabaralla entre polítics a Twitter. Alhora, la dictadura del clic –buscar molts clics per a poder dir als anunciants que tens un munt de visites, encara que siguen força inútils– porten els mitjans a una perversió del periodisme.\nReinventem la llegenda?\nCom cada any, arriba Sant Jordi i les places i carrers s'omplen de roses i de llibres. Cada cop roses més diverses: de diferents colors i de diferents materials, amb diversos preus i ofertes variades. Una tradició que se sustenta en la llegenda de Sant Jordi, en què un cavaller salva la princesa de ser engolida per un drac que té atemorida la població.\n23 d'abril: Santa Jordina\nCom cantaven Los Delinquentes, la primavera trompetera ya llegó, ya me despido del abrigo! I amb la primavera arriba un dels dies més macos de l’any, de fet, arriba el meu dia preferit de l’any: Santa Jordina.\nEscric aquestes línies astorat per l'incident ocorregut aquesta Setmana Santa a la discoteca "Teatre" de Sant Cugat. Un espectacle de música que incorporava elements religiosos del cristianisme ha aixecat algunes crítiques i, fins i tot, un intent de recollida de signatures.


Budó, Puigneró, Artadi, Puig i Erra es presenten a les primàries de JxCat per Barcelona\nPublicat 30/11/2020 17:43CET\nGeis concorrerà per Girona, Batet i Campdepadrós per Tarragona i Fàbrega per Lleida\nEls consellers Meritxell Budó i Jordi Puigneró; la vicepresidenta de JxCat, Elsa Artadi; l'exconseller Lluís Puig, i l'alcaldessa de Vic, Anna Erra, han anunciat aquest dilluns la seva candidatura a les primàries per Barcelona per elegir els vuit llocs posteriors al cap de llista per presidir la Generalitat.\nEl partit ha obert aquest dilluns el procés de primàries per les circumscripcions, després d'elegir Laura Borràs com la candidata a la presidència de la Generalitat amb el suport del 75% dels militants.\nA la resta de circumscripcions, en les primàries s'elegiran les persones que ocuparan les tres primeres posicions a Lleida i Tarragona, i quatre de Girona.\nBudó, en un missatge a Twitter que ha recollit Europa Press, s'ha mostrat disposposada a treballar per la unitat per complir amb el mandat l'1-O, i ha recordat unes paraules de l'exconseller empresonat Jordi Turull, en les quals defensa que l'única opció és configurar un govern independentista fort, amb majoria absoluta al Parlament, que treballi des de la confiança i la lleialtat.\nD'altra banda, Puigneró ha defensat que cal treballar per la independència per obtenir-la com més aviat possible i en tots els àmbits amb l'objectiu de ser "un país social".\nLa vicepresidenta de JxCat i actual diputada, Elsa Artadi, ha apuntat que vol continuar el camí de progrés i llibertat per Catalunya juntament amb Borràs i l'expresident de la Generalitat Carles Puigdemont: "Per la independència i per construir el millor país per a tothom".\nTambé s'ha presentat l'excap de gabinet de l'expresident Carles Puigdemont, Josep Rius, que ha assegurat que tant ell com l'exconseller Quim Forn són exemples a seguir i que han marcat la seva manera d'entendre la política: "Generositat, compromís, valentia i honestedat, són els valors que vull traslladar al Parlament per treballar per una Catalunya independent".\nL'alcaldessa de Vic, Anna Erra, també ha formalitzat la seva candidatura per Barcelona, i ha destacat que, des del coneixement i la implicació de la realitat d'Osona i la Catalunya central, cal continuar treballant "des de la proximitat pel progrés en un estat propi".\nAltres noms que han anunciat la voluntat de presentar-se per Barcelona són l'advocat i diputat al Congrés, Jaume Alonso-Cuevillas; l'exdiputada al Congrés, Lourdes Ciuró; el diputat al Parlament, Pep Riera, i el regidor de JxCat a l'Ajuntament de Badalona, David Torrents.\nEl secretari d'Organització de JxCat, David Saldoni, també presenta la seva candidatura perquè vol contribuir a forjar "una proposta forta, determinada i compromesa per guanyar la independència, superar la crisi i ser al costat dels catalans".\nTambé ho ha fet la diputada de JxCat i membre d'Acció per la República, Aurora Madaula, que vol repetir al Parlament per continuar lluitant per la independència i "per fer un país més just econòmicament i socialment, i més feminista".\nDe Jovent, s'hi ha presentat la secretària general de la JNC, Judith Toronjo, que amb la seva candidatura vol donar veu als joves i es compromet "amb el repte de fer efectiva la república".\nEntre els membres que es podrien presentar per Barcelona hi ha el president de la Cambra de Barcelona, Joan Canadell, tot i que encara no ho ha formalitzat públicament.\nAquest mateix dilluns, l'actual portaveu de JxCat al Parlament, Gemma Geis, ha anunciat que es presenta a les primàries per Girona, i està en espera que doni el pas l'alcaldessa de la ciutat, Marta Madrenas.\nA Tarragona, es preveu una gran competència tenint en compte que concorreran a les primàries el president de JxCat al Parlament, Albert Batet; el secretari primer de la Mesa del Parlament i diputat de JxCat, Eusebi Campdepadrós, que va liderar la candidatura en les eleccions del 2017; l'històric Jordi Sendra; la diputada Mònica Sales; la tinent d'alcalde de l'Aldea, Irene Negre, i l'activista independentista Rai López.\nA Lleida, també s'hi ha presentat l'alcalde de la Seu d'Urgell, Jordi Fàbrega, en espera que el diputat de JxCat Josep Maria Forné, que va encapçalar la candidatura l'any 2017, anunciï si es presenta o no a les primàries, a les quals es podria postular l'exdiputada Violant Cervera.