Comença el procés participatiu de l’entorn de can Cabassa i l’estany d\nEls terrenys de Can Cabassa i que els veïns hauran de decidir què s'hi fa estan ubicats a prop de l'Hospital General FOTO: Artur Ribera\nAquest dissabte hi ha la primera sessió de diagnosi, on els veïns hauran de posar damunt la taula les necessitats del barri\nper Redacció del TOT 15 d’abril de 2016\nAquest dissabte, 16 d’abril, s’inicia el procés participatiu per definir les actuacions de millora a desenvolupar en l’entorn del barri de Can Cabassa i de l’estany dels Alous. Impulsat per l'Ajuntament de Sant Cugat, l’objectiu d’aquesta iniciativa és facilitar la participació de les associacions i el veïnat del barri a l’hora d’establir quin ha de ser el tractament de tots els espais entre Mas Gener, Can Cabassa i l’autopista AP-7.\nEl procés es vehicularà amb unes sessions de debat ciutadà per fer un diagnòstic comunitari de les necessitats del barri. Al maig, es recolliran les propostes veïnals per definir els criteris que després caldrà proposar formalment mitjançant els instruments urbanístics adequats, amb l’objectiu que es compti amb el màxim consens possible.\nAquest dissabte, dia 16 d'abril, hi ha la primera sessió de diagnosi, on els veïns hauran de posar sobre la taula la situació del barri. Els participants hauran de respondre a preguntes com què milloraries de la mobilitat, dels equipaments, de l'habitatge, de l'espai públic i del comerç al barri. És a partir de les onze del matí al Casal de Mira-sol.\nCal recordar que aquest procés arriba després que l’Ajuntament suspengués el Pla de Millora Urbana previst inicialment en aquest barri per les crítiques de veïns.\nObres Ajuntament Participació\nDamià Calvet: “S’ha acabat l’època en què els projectes es feien de dalt a baix”\nL'Ajuntament ajorna el Pla de Millora de Can Cabassa per després de les eleccions


CEEI Castellón impulsa el emprendimiento entre 872 estudiantes durante 2019 - Castellonplaza\nCASTELLÓ. CEEI Castellón ha hecho balance de la labor de promoción del emprendimiento que ha ido llevando a cabo en la provincia de Castellón durante el 2019. Entre las acciones realizadas, los técnicos del centro han impulsado valores asociados a la creación de proyectos empresariales y herramientas para hacerlo a través de 38 charlas en 15 centros de ESO, Bachiller y ciclos formativos. Así, un total de 872 alumnos han tomado parte activa en estos encuentros, desarrollados entre Castelló, Benicarló y Almassora, según ha informado la entidad en un comunicado.\nEn la capital, han asistido a estas charlas un total de 509 alumnos, con la participación de estudiantes de los IES Bovalar, Politécnico, Caminàs, Francesc Ribalta, Miquel Peris, Joan Bautista Porcar y Penyagolosa, además de los alumnos del Centro Integrado Público de Formación Profesional (CIPFP) Costa Azahar. Asimismo, en los primeros meses del año tuvo lugar la primera edición de los premios Castelló Crea, cuyos ganadores obtuvieron premios de entre 200 y 500 euros, además de otros galardones que recayeron en el IES Caminàs (500 euros) y en el IES Francesc Ribalta (accésit de 200 euros).


El racó d'en freejack: CodeWeavers anuncia la propera disponibilitat de CrossOver Mac\nCodeWeavers anuncia la propera disponibilitat de CrossOver Mac\nAquest paquet de programari permetrà l'execució de determinades aplicacions de la plataforma Windows en un Apple Macintosh basat en processador Intel.\nLa migració d'Apple als xips Intel està atraient cap a la plataforma hard/soft de la companyia de Cupertino a nombrosos desenvolupaments de programes que fins ara eren merament projectes de futur o simples quimeres. El cas que ens ocupa n'és un, i és que el programari CrossOver Office de la companyia CodeWeavers necessita executar-se sobre un processador x86, i el canvi de xips d'Apple possibilita la seva migració al Mac OS X.\nCrossOver Office està basat en Wine, la capa d'execució de programari Windows sobre Linux. Wine no és un emulador o un programa de màquina virtual hardware per a l'execució de Windows, si no una capa de compatibilitat que proporciona al programari natiu de Windows els mateixos serveis i crides a l'API que aquest pot necessitar del sistema operatiu original de Microsoft.\nMentre que Wine intenta ser un programari de caràcter general, preparat per a executar gairebé qualsevol binari de Windows, CrossOver consisteix en compilar una distribució de Wine afegint-li una sèrie de pegats i optimitzant-la per a què executi a la perfecció un conjunt restringit d'aplicacions, com és el cas d'alguns dels programes que composen la suite ofimàtica Office de Microsoft.\nCodeWeavers no només s'aprofita de l'esforç dels programadors de Wine, si no que a més en té alguns d'ells contractats i col·labora amb el projecte lliure amb codi font i recursos.\nLa versió per a Mac OS X d'aquest programari ha estat anunciada per a finals d'aquest mes de juliol o principis d'agost. Encara queda per definir exactament quines aplicacions podrà executar però segons CodeWeavers, probablement serà gairebé tot el catàleg d'aplicacions que ja poden córrer en la versió per a Linux de les llibreries CrossOver: els principals programes de les versions 2000, 2002 i 2003 d'Office (Word, Excel, PowerPoint i Access), Flash Player 7, QuickTime 7, Dreamweaver MX, Flash MX, iTunes,... A aquestes se li sumaran algunes més de l'Office 2003 i alguns jocs, encara sense confirmar.\nEl preu de sortida al mercat d'aquest producte serà de 59,95 Dòlars.


Festes populars — Ajuntament de Solsona\nInici → ca → Història i tradició → Festes populars\nFesta de Sant Antoni Abat (gener)\nSant Antoni reuneix tota classe de cavalleries a Solsona\nLa festa de Sant Antoni representa la reivindicació d'un llegat dels avantpassats rurals, la festa de la veneració del patró dels traginers de Catalunya, en què participaven tots els sectors relacionats amb el bestiar (pagesos, ramaders, carreters, etc.).\nTot i la davallada, amb els anys, del protagonisme laboral dels animals, la festa s'ha potenciat i ha anat guanyant un caire cada vegada més popular, per al públic en general.\nAvui la part central de la jornada la constitueixen la cercavila i els Tres Tombs, amenitzats per una banda de cornetes i tambors, que consisteix en una desfilada de les cavalleries. Els cavalls llueixen les seves millors gales, i a cada edició es convida un pendonista d'honor a acompanyar la comitiva. Es premien els tres genets més ben caracteritzats. Pels volts del migdia, es fan curses de cavalleries al camp del Serra.\nCarnaval de Solsona (febrer)\nEl Carnaval aplega una multitud de visitants\nLa dictadura espanyola iniciada als anys trenta no va aturar la decisió de Solsona de trencar esquemes i ser la primera ciutat del país a recuperar la festa del Carnaval el 1971. Per això no és d'estranyar la seva popularitat. De la mateixa manera que el cristianisme va anar desdibuixant aquelles bacanals romanes, els solsonins, durant aquests anys, han anat recargolant la festa fins a obtenir un aiguabarreig d'actes del Carnaval, de tradicions pròpies d'altres èpoques de l'any o de la història, sempre en to de mofa. En són proves palpables les rèpliques dels gegants, la penjada del ruc al campanar o les burles locals.\nLa vulnerabilitat d'un règim que ja dequeia, la permissivitat de les autoritats locals i la il·lusió d'uns joves va permetre organitzar el Carnaval l'any l97l. El dijous gras, la música sorda, el pregó de festes, la solemne arribada del Carnestoltes amb el corresponent sermó, a la tarda i nit, balls de disfresses, acabant el dimecres de cendra, amb l'enterrament i la cremada del ninot. Al llarg del temps, s'han anat incorporant elements a aquell primer programa.\nEl l974, el mestre Joan Roure va compondre el Bufi, que ràpidament es convertí en l'himne del Carnaval. Quatre anys després, el mestre geganter Manel Casserras va crear el Gegant Boig, el primer de la saga que s’aniria reproduint fins a fornir el folklore carnestoltesc d’un elenc genuí i sense parió. El l985 es va afegir al programa un dels seus actes més cèlebres, la penjada del ruc. El Carnaval Infantil, tot el dilluns, va arribar el l987. Al llarg de més de quaranta anys, la festa més multitudinària de Solsona ha anat incorporant al·licients identitaris que la fan única i inconfusible en el mapa català i espanyol.\nLa penjada del ruc és l'al·licient més cèlebre\nLa penjada del ruc\nL'entrada d'aquest nou element en l'escena carnestoltesca va reorientar a l'alça la seva popularitat. El malnom de "mata-rucs", assignat despectivament als solsonins des de temps remots arran de la llegenda segons la qual es va penjar un ruc al campanar amb l'objectiu que se’n mengés unes herbes, va modificar el seu caràcter ofensiu per un nou concepte innovador i alegre. La paròdia burlesca d'aquella històrica gesta d'un grapat de ciutadans que bonament van sacrificar l'ase es va produir per primera vegada l'any l985, i va anar acompanyada d'una forta polèmica. El realisme i la qualitat de l'acte va fer que molta gent protestés i volgués salvar el ruc de cartró de l'horrorosa mort. Cada dissabte de Carnaval es nomena mata-ruc d’honor un personatge popular del país per pronunciar un pregó de festes i presidir la nostrada penjada.\nEl Gegant Boig i la Genganta Boja\nEl Bufi i els gegants\nSolsona és una ciutat tradicionalment gegantera i aquest fet no podia escapar dels tentacles burlescos del Carnaval. Després d'uns tímids intents, va ser l'any l974 quan Manel Casserras i Boix (1929 – 1996) va construir quatre gegants que parodien els de la Festa Major, i el músic Joan Roure va compondre el Bufi, que s'ha convertit en l'himne del Carnaval local. Els gegants disbauxats només ballen al so d'aquesta peça.\nEl l978 va aparèixer el Gegant Boig. L'articulació dels seus braços, que en ballar fa que reparteixi bufetades a tort i a dret, dóna el tret de sortida a una col·lecció de gegants i feres que ja sobrepassa les dues dotzenes. Els Bojos, els Nans, la Draca, el Xut i el Comte de l'Assaltu tenen danses pròpies. Un dels gegants que desperta més curiositat per la seva estructura és el Tòful Nano, que aparegué el l983. Amb aquest, les galetes van arribar de debò; si veniu al Carnaval de Solsona, ja sabreu el perquè.\nL'arribada del carnestoltes i el sermó\nQuan la ciutat de Solsona va recuperar el seu Carnaval, de mans de la Joventut Solsonina, ho va fer sense voler trencar els vells esquemes que la memòria popular recordava dels anys trenta. Així, doncs, aquell soldat elevat a la categoria de rei que personificava la festa a les saturnals romanes i que després el cristianisme va convertir en un ninot, fa anys que arriba solemnement a la ciutat. Damunt d'una carrossa i envoltat d'una espectacular rua, les autoritats i la resta de la comparseria el reben amb tota la pompa que es mereix.\nUna vegada acabats els actes protocol·laris, com haver d'arrossegar tot el dia l'enorme clau de la ciutat que se li entrega, es puja a la plaça Major on el predicador llegeix el sermó. Els versos recitats són punyents, crítics amb les institucions, els governants i les seves actuacions. Rimen com poden i, en el cas de Solsona, s'hi afegeixen algunes estrofes "allatinades" en honor a la capitalitat de bisbat que tenim.\nImatge de l'"enterrament", l'últim dia del Carnaval\nEl dimecres de cendra és un dia trist per als carnavalers: s'acaba la festa! I ho fa amb un dels actes més tradicionals, l'enterrament del Carnestoltes. Recorrent el nucli antic, armats amb una espelma i ballant la música especial d'aquest acte, centenars de persones i sobretot de comparses, acompanyen l’irreverent ninot en les seves darreres hores.\nAls encontorns del recinte de l’Escola Arrels de Secundària, es duu a terme la cremada de la figura i un espectacular castell de focs artificials. Per acabar, la baixada de gegants representa l'apoteosi final. Aquesta cloenda és difícil de relatar, s'ha de viure. Us imagineu com a mínim una dotzena de gegants, d'aquells que reparteixen llenya, ballant el Bufi més de dues hores seguides, amb despenjada del ruc inclosa, fins que a les dotze de la nit, a l'hora de la Ventafocs, els músics deixen de tocar?\nÉs a principis dels anys vuitanta quan apareixen les comparses al Carnaval solsoní, el seu veritable motor. Actualment sobrepassen de llarg la vuitantena, participen en els actes promoguts per l’Associació de Festes del Carnaval i n'organitzen una bona part, aportant una coloració molt especial a la festa.\nLes comparses han donat un fort impuls a una indumentària popular carnavalesca. Les tradicionals bruses dels antics tractants de bestiar de principis del segle XX, que van aparèixer en els primers carnavals d'una manera lleugera i anàrquica, van passar a ser també els uniformes multicolors de les agrupacions. Cadascuna es distingeix per una bata amb disseny i colors propis i el seu nom. La bata surt de l’armari el primer dia de Carnaval i se n’hi torna el dimecres de cendra.\nPodeu visitar la pàgina oficial del Carnaval clicant aquí.\nCorpus i Festa Major (juny i setembre)\nLes celebracions del Corpus i la Festa Major de Solsona es caracteritzen per un denominador comú: la manifestació gegantera i la resta d'elements folklòrics locals són els protagonistes de la festa. Així, tant al juny com al setembre, els solsonins i els visitants podem gaudir de les cercaviles, les tradicionals "baixades" de la corporació municipal, acompanyada dels gegants, els balls de bastons, i els altres elements tradicionals; les danses a la plaça Major, la roda de foc, etc.\nFesta d'interès nacional\nLa Festa Major de Solsona, en honor a la patrona de la ciutat, la Mare de Déu del Claustre, es caracteritza per mantenir el seu esquema de manera pràcticament intacta en el decurs de més de tres segles. Precisament, en l'edició del 2003 es va commemorar el 350è aniversari de la festa gran de la ciutat i, des del 2009, és reconeguda per la Generalitat de Catalunya com una Festa patrimonial d'interès nacional.\nConten les cròniques que l'any 1653 els solsonins van proclamar la Mare de Déu del Claustre patrona de la ciutat com a mostra de gratitud per haver-los alliberat d'una pesta que havia coincidit amb època de fam, i es va establir una processó en honor seu el dia 8 de setembre. Al voltant d'aquesta data es van anar incorporant els actes que conformen la Festa Major d'avui i els elements folklòrics de la manifestació gegantera.\nL'any 1675 ja se celebrava una estructura dels actes gairebé idèntica a l'actual: el pregó, el cant de la salve, mentre cremaven teieres, un castell de focs el dia 7; missa pontifical, homenatge a la Verge del Claustre amb una processó, i comèdies en un entaulat el dia de la patrona, i missa i besamans l'endemà.\nUna de les principals eines que confereixen solemnitat a les celebracions del Corpus i de la Festa Major de Solsona és el protocol escrit del folklore geganter, redactat el 1983, que ha servit de model per a diversos municipis que han volgut elaborar la pròpia normativa de la festa local per excel·lència.\nA més de la manifestació gegantera i dels oficis religiosos, la Trobada d'Acordionistes, els concerts de tarda, els balls de nit, els concerts de rock, les sardanes, els espectacles infantils i la variada oferta d'exposicions són ingredients indispensables de la festa gran de Solsona.\nPodeu visitar el lloc web oficial de la Festa Major clicant aquí.\nTrobada de Gegantons (agost)\nEl dia 16 d'agost és el torn de la mainada solsonina per manifestar el seu interès per la imatgeria local. Des del 1998, es realitza per Sant Roc una concentració de gegantons, en què es van afegint actes a cada edició.\nEn la vigília, els Geganters Petits es reuneixen per engalanar la plaça Sant Roc, assajar els ballets i les cercaviles. El dia 16, després de la missa a la capella homònima, l'àliga infantil desplega el seu ball en honor al sant. Tot seguit, tothom és convidat a celebrar la festa amb coca i xocolata. A la tarda, es programa una plantada dels diferents elements folklòrics infantils participants a la trobada, que els darrers anys superen de llarg el centenar, alguna activitat lúdica, la cercavila i els ballets de la Festa Major.\nAplec Independentista del Castellvell (setembre)\nJa és tradició a la nostra comarca, avançar-nos en la celebració de l'Onze de Setembre amb l'aplec independentista del Castellvell en la vigília de la Diada. És un dels actes més reivindicatius del calendari anual, organitzat pel Casal Voliac i el Casal Popular La Fura amb la col·laboració de l’Ajuntament de Solsona.\nDes del passeig del Pare Claret fins a l'emblemàtic Castellvell d'Olius es duu a peu una estelada gegant que es penja a la torre del castell. Un cop d'alt, cada any els solsonins i visitants poden gaudir del parlament de figures rellevants en el món social i cultural catalanista. Normalment s’amenitza també la jornada amb alguna representació teatral o literària, tallers infantils, coca i barreja per a tothom, i un concert de nit.\nTractorada popular (setembre)\nDes de l'any 1994, i aprofitant la diada de l'Onze de Setembre, l'Associació d'Amics del Tractor d'Època del Solsonès organitza una tractorada popular.\nDividits per zones, i segons la seva procedència, els diferents tractors participants a la Tractorada es concentren a primera hora del matí en uns punts determinats de la comarca del Solsonès, per arribar plegats a la capital a mig matí. Una vegada a Solsona, els vehicles, tots engalanats amb la senyera, són beneïts pel bisbe o el rector de la diòcesi.\nUna vegada feta la benedicció, i amb l'acompanyament d'una orquestra local, tots els vehicles participen en una peculiar cercavila pel nucli antic, en el que constitueix un veritable agermanament de Solsona amb la comarca a la qual dóna nom.\nLa celebració continua amb la demostració d’algun ofici antic del camp i amb un dinar popular de germanor per a tots els participants. La jornada finalitza amb un concurs de "botifarra" per municipis. En les darreres edicions han pres part a la Tractorada Popular uns 180 vehicles, un èxit de participació que ha facilitat l'arrelament de la festa de tal manera que ha esdevingut una cita ineludible en el calendari festiu de la comarca.


La murada de la ciutat quedarà il·luminada d'aquí a un mes\nGESA aportarà el 50 per cent del cost de l'enllumenat\nAina Vives | 01 abril 1999\nLa ciutat emmurallada quedarà totalment il·luminada d'aquí a un mes, segons comunicà ahir el batle d'Alcúdia, Miquel Ramis. Ara, la brigada d'obres de l'Ajuntament d'Alcúdia juntament amb una empresa contractada han començat a instal·lar el cablejat elèctric al tros de murada que discorre paral·lel al camí de Ronda.\nRamis comentà ahir que l'Ajuntament rebrà una subvenció del 50 per cent del cost per l'execució d'aquest projecte d'enllumenament de la muralla; al voltant d'uns 15 milions de pessetes. Ramis explicà que GESA aporta aquesta subvenció com a «reconeixement al fet de ser el municipi de Mallorca que suporta la central elèctrica». Igualment, el batle concretà que les obres d'enllumenat de tota la murada estaran acabades ben aviat, d'aquí a un mes.\nA més de l'enllumenament de la muralla, actualment s'està executant el projecte d'il·luminació del centre antic de la ciutat. L'enllumenat del centre s'emmarca dins el projecte d'empedrat del pla Mirall, amb finançament del Govern balear, que puja a uns 210 milions.\nD'altra banda, Ramis anuncià que l'Ajuntament està a punt de firmar un conveni amb GESA per soterrar les dues línies d'alta tensió que travessen el terme.


Educar no és donar carrera per a viure,\nsinó temperar l'ànima per a les dificultats de la vida.\nAquest és el sisè informe anual del defensor universitari i correspon al període comprés entre l'1 d'agost del 2001 i el 31 de juliol del 2002.\nEncara que bàsicament segueix l'esquema d'exposició dels informes anteriors, cal comentar que en aquest s'ha modificat l'exposició detallada de consultes i reclamacions, les quals no han estat tractades per separat com fins ara, sinó que han estat agrupades per temàtica i per col·lectiu de procedència del sol·licitant.\nTambé cal esmentar que la Comissió Permanent de Defensors Universitaris, en la segona reunió que van fer a Valladolid el dia 22/03/2001, va redactar un escrit sobre la figura dels defensors universitaris a fi de ser incorporats en l'articulat de la nova llei que s'estava elaborant. L'escrit sobre aquesta figura, consensuat per tots els defensors, va ser lliurat al secretari d'estat d'universitats en una entrevista que la Comissió Permanent va mantindre amb aquests. El text va ser ben acollit pel Ministeri d'Educació i va ser incorporat a l'esborrany de la LOU.\nLa LOU, publicada en el BOE del 24/12/2001, aprova, en la disposició addicional dècimoquarta, sobre la figura del defensor universitari el següent: "Per a vetlar pel respecte als drets i les llibertats dels professors, els estudiants i el personal d'administració i serveis, davant de les actuacions dels diferents òrgans i serveis universitaris, les universitats hauran d'establir en la seua estructura organitzativa la figura del defensor universitari. Les actuacions d'aquest, sempre dirigides cap a la millora de la qualitat universitària en tots els àmbits, no estaran sotmeses a mandat imperatiu de cap instància universitària i estaran regides pels principis d'independència i autonomia.\nCorrespondrà als estatuts establir el procediment per a l'elecció o la designació, la durada del mandat i la dedicació, i el règim de funcionament d'aquest".\nResulta convenient remarcar que la petició del col·lectiu de defensors universitaris sobre la inclusió d'aquesta figura en la LOU era totalment independent i respectuosa amb el posicionament de cadascuna de les universitats respecte al contingut de la Llei que regula el funcionament de la vida acadèmica.\nAmb l'objectiu d'arribar al major nombre de persones possible, s'ha continuat amb la labor de divulgació, iniciada en períodes anteriors, que ha consistit en:\n- La inclusió en el sobre de matrícula dels alumnes de primer curs del tríptic informatiu corresponent.\n- L'assistència als actes de benvinguda als alumnes i als seus familiars a principi de curs.\n- El manteniment i l'actualització de la pàgina web del defensor universitari.\n- La difusió de la informació considerada interessant en els taulers d'anuncis del defensor que hi ha repartits pels principals edificis del campus (aularis I i II i Biblioteca General).\n- L'aparició d'un anunci en el periòdic El Vicent\n- La resposta a través de correu electrònic a sengles qüestionaris de El Mundo i la Gaceta Universitaria. El dia 28/05/2002 va aparèixer en El Mundo l'article "El defensor de l'alumne. Rafael Font Montesinos, Universitat d'Alacant: Els professors han d'acceptar que s'equivoquen".\nReunions i intercanvi d'informació amb altres defensors\n· Reunió amb altres defensors universitaris\nS'ha participat en la IV Trobada Estatal de Defensors de la Comunitat Universitària que va tindre lloc a Las Palmas de Gran Canària del 29 al 31 d'octubre del 2001. En aquesta trobada es van estudiar els temes següents:\n- Normatives sobre discapacitats.\n- Normativa sobre permanència i avaluació compensatòria.\n- Responsabilitat i empara dels defensors.\n- Problemes de discriminació en l'adaptació i revalidació d'estudis superiors.\n- Fracàs acadèmic.\n- Qualificació numèrica.\n- Sistemes d'avaluació.\n· Petició d'informació a altres defensors\nEls aspectes sobre els quals s'ha demanat informació han estat els següents:\n- Cobertura dels serveis mínims en la universitat valenciana i murciana amb motiu de la vaga del 7 de novembre del 2001.\n- Implantació en les diferents universitats del sistema d'avaluació curricular. Amb la informació rebuda es va elaborar un dossier que va ser remès a la Vicerectora d'Alumnat.\n- Dedicació dels professors titulars d'escola no universitària.\n- Existència en les diferents universitats de la figura del coordinador de seguretat.\n- Qualificacions numèriques en les actes dels estudiants de Magisteri.\n- Disposicions reglamentàries de les diferents universitats pel que fa a la inclusió o no dels professors interins dins del 51% de funcionaris doctors com a electors i elegibles en les eleccions al claustre.\n· Petició d'informació d'altres defensors\nD'altra banda, se'ns ha sol·licitat informació sobre els aspectes següents:\n- El defensor de la Universitat Pompeu Fabra ens demana opinió sobre l'aprovat per compensació.\n- Les qualificacions numèriques en les actes.\n· Temes tractats conjuntament amb altres defensors\nS'ha elaborat un document sobre la problemàtica de la legislació vigent en matèria d'adaptacions i revalidacions a fi d'instar el Consell d'Universitats a modificar la legislació vigent en matèria d'adaptacions i revalidacions. Des de fa alguns anys, en les nostres universitats es presenten freqüentment queixes de llicenciats estrangers, o d'estudiants que han fet part dels seus estudis de llicenciatura en universitats estrangeres, per sentir-se discriminats enfront dels estudiants llicenciats en universitats espanyoles a l'hora de participar en concursos públics (especialment, beques predoctorals d'investigació FPI, FPU, etc.), a causa dels efectes negatius que, per al seu expedient acadèmic, comporta el tràmit d'homologació dels seus títols o de revalidació de la part dels seus estudis feta fora d'Espanya. Aquest document ha estat aprovat per tots els defensors universitaris, va ser enviat als rectors de les mateixes universitats i s'està estudiant que siga remès al Consell d'Universitats.\nAl llarg del període esmentat (agost del 2001 - juliol del 2002), s'han presentat 362 consultes i 20 reclamacions que són analitzades en la taula següent:\nReclamacions resoltes de l'any anterior\nTotal de consultes: 362\nTotal de reclamacions: 20\nTotal de reclamacions resoltes de l'any anterior: 7\nEn la figura 1 apareix un gràfic que mostra els diversos temes que han estat objecte de consulta o de reclamació.\nLa distribució temàtica de les consultes i les reclamacions ha estat la següent:\nAccés a la Universitat: 11 consultes, totes presentades per alumnes.\n- 4 sol·licitaven informació general sobre l'accés a la Universitat, el funcionament de les llistes d'espera i el districte obert.\n- 1 sobre l'elecció de la carrera d'un alumne que no té prou nota per a estudiar la carrera que vol.\n- 1 sobre l'homologació d'estudis.\n- 1 sobre el percentatge excessivament baix reservat per a l'accés per a majors de 25 anys.\n- 1 sobre la preinscripció d'un alumne que s'ha penedit de la carrera que havia triat anteriorment.\n- 1 sobre la poca claredat en la informació que li han donat en l'accés.\n- 1 referent a la selectivitat.\n- 1 sobre el trasllat d'expedient.\nAlumnes estrangers: 8 consultes, totes presentades per alumnes.\n- 2 sobre l'accés a la Universitat.\n- 2 sobre la denegació de beca per no tenir la targeta de residència.\n- 2 sobre el trasllat d'expedient.\n- 1 referent a les convalidacions.\n- 1 sobre una becària estrangera que té problemes amb el tutor.\n· Beques i ajudes a l'estudi: 19 consultes i 2 reclamacions, totes presentades per alumnes\n- 10 sobre la denegació d'aquestes per motius diversos.\n- 3 sobre el retard en el cobrament de les beques.\n- 2 sobre la informació sobre els criteris per a la concessió d'aquestes ajudes.\n- 1 sobre els dubtes en l'aplicació del barem de concessió de les ajudes.\n- 1 sobre la devolució d'una beca de l'any anterior perquè l'alumne no es va examinar del mínim d'assignatures.\n- 1 referent a la renúncia a la beca i l'anul·lació de la matrícula.\n- 1 sobre la informació del procediment per a reclamar la concessió d'una beca i el lloc.\nb) Reclamacions: 2\n(- (31/2001) Una alumna reclama la denegació d'una beca perquè una assignatura d'un Pla que havia estat obligada a abandonar se li va considerar com a assignatura cursada. Es va ajudar l'alumna a redactar el recurs de reposició a la Direcció General d'Universitats i es va afegir un informe del defensor universitari que corroborava i analitzava la situació de l'alumna. Finalment, la Generalitat Valenciana va resoldre atorgar-li la beca, per tant el resultat va ser positiu.\n- (32/2001) Un alumne reclama perquè havia cursat i aprovat una assignatura de pràctiques experimentals, però, com que era incompatible amb altres assignatures pendents d'aprovar de cursos anteriors, pensava que aquesta incompatibilitat no li permetia accedir a la Beca MEC. Finalment, la beca li va ser concedida, ja que reunia els requisits mínims, per tant el resultat també va ser positiu.\n· Exàmens i qualificacions: 112 consultes (108 d'alumnes i 4 de PDI o PAS) i 2 reclamacions d'alumnes.\na) Consultes presentades per alumnes: 108\n- 37 sobre els procediments de revisió i reclamació dels exàmens.\n- 25 sobre l'aplicació dels barems en els exàmens: criteris diferents d'acord amb el grup, aplicació de criteris diferents dels comunicats inicialment, etc.\n- 13 sobre les qualificacions excessivament baixes, l'elevat percentatge de suspensos, el projecte final de carrera, etc.\n- 6 sobre la pèrdua d'exàmens.\n- 4 sobre la modificació d'horaris o dates d'exàmens.\n- 3 sobre la normativa dels exàmens orals.\n- 3 sobre el temor de represàlies per part del professorat.\n- 3 sobre alumnes amb beca ERASMUS que tenen problemes perquè no es manté la data de l'examen i no el poden fer en la nova data per estar fora d'Alacant.\n- 2 sobre els criteris per a la repetició dels exàmens.\n- 1 sobre copiar en els exàmens.\n- 1 referent a l'ambigüitat d'un examen tipus test.\n- 1 sobre la posada en dubte de la col·laboració d'un alumne, que no anava a classe, en un treball d'equip.\n- 1 referent a l'expulsió d'un alumne d'un examen.\n- 1 sobre la incompareixença del professor el dia de l'examen.\n- 1 sobre un alumne a qui el professor no reconeix les pràctiques.\n- 1 sobre la publicitat del contingut de l'examen.\n- 1 sobre els mitjans per a millorar l'avaluació.\n- 1 sobre la publicitat de les notes.\n- 1 sobre un examen basat en un temari que no ha estat impartit.\n- 1 sobre la manca de temps per a fer un examen.\n- 1 sol·licitud de mediació per disconformitat amb una avaluació.\nb) Consultes presentades per PDI/PAS: 4\n- 1 referent a barems.\n- 1 referent al temps que cal guardar els exàmens.\n- 1 sobre si un professor pot deixar el control d'un examen a un altre professor perquè altres obligacions li impedeixen assistir-hi.\nc) Reclamacions presentades per alumnes: 2\n- (34/2001) Un alumne reclama la qualificació del seu examen i es queixa que va acordar amb el professor una data per a fer un altre examen i aquest no s'hi va presentar ni tampoc es va disculpar. Pel que fa a la reclamació de l'examen, el resultat va ser positiu per al reclamant. La tasca del defensor va consistir a fer un seguiment del procés perquè continuara el seu curs i aconseguir que arribara al professor el missatge de respectar la normativa universitària. El resultat va ser satisfactori per al reclamant.\n- (5/2002) Uns alumnes, que tenen dos exàmens el mateix dia, però a diferent hora, sol·liciten la mediació del defensor. Finalment un dels professors va canviar la data. El resultat de la gestió va ser positiu per als reclamants.\n· Organització docent 165 consultes (159 d'alumnes i 6 de PDI/PAS) i 10 reclamacions (9 d'alumnes i 1 de PDI/PAS).\na) Consultes presentades per alumnes: 159\n- 38 sobre els horaris de classe, els exàmens, els grups d'alumnes, etc.\n- 32 referents al procés de matriculació: informació rebuda incorrecta, errors informàtics no imputables als alumnes, etc.\n- 7 sobre convalidacions i el procediment per a gestionar-les.\n- 7 referides a la falta de professorat per a impartir les classes.\n- 7 sobre el trasllat d'expedient.\n- 7 sobre la permanència en la Universitat d'alumnes de primer curs que no han aprovat cap assignatura.\n- 6 sobre els aspectes organitzatius de la docència.\n- 5 sobre l'actitud del professor o un tracte inadequat d'aquest.\n- 5 sobre l'assegurança escolar.\n- 4 sobre les taxes acadèmiques i els diferents conceptes d'aquestes.\n- 4 sobre els crèdits dels diferents tipus d'assignatures.\n- 4 sobre les actes: professors que no les signen i alumnes que no poden obtenir el seu títol, errors en la transcripció de les notes, etc.\n- 3 sobre la simultaneïtat d'estudis.\n- 3 sobre la incompatibilitat de les assignatures.\n- 3 sobre l'aprovat per compensació d'alumnes als quals només els queda una assignatura per a acabar la carrera.\n- 2 sobre els aspectes organitzatius del CAP (Curs d'Aptitud Pedagògica).\n- 2 sobre els drets dels alumnes (d'associació, per estar treballant, etc.).\n- 2 sobre la incompareixença del professor a classe.\n- 2 sobre les pràctiques experimentals.\n- 2 sobre els programes de les assignatures.\n- 2 sobre el projecte final de carrera (propietat intel·lectual d'aquest i una altra consulta d'un alumne a qui pareix excessiu l'esforç que cal fer-hi).\n- 2 sobre l'obligatorietat de l'assistència a classe dels alumnes.\n- 1 sobre l'obertura de les classes d'informàtica de torn lliure.\n- 1 sobre les beques dels departaments.\n- 1 sobre el fet de no posar qualificació numèrica en Magisteri (es va fer als defensors una consulta respecte d'això).\n- 1 sobre el canvi de carrera.\n- 1 sobre el certificat d'assistència a un examen.\n- 1 sobre l'homologació dels títols.\n- 1 sobre la correcta composició dels membres d'un tribunal examinador.\n- 1 sobre els representants dels alumnes en els òrgans de la Universitat.\n- 1 sobre els problemes en l'obtenció del títol per causes alienes a l'alumne.\n- 1 sobre la valoració dels cursets en les oposicions a Magisteri.\nb) Consultes presentades per PDI / PAS: 6\n- 2 sobre les modificacions en les actes.\n- 1 sobre el coneixement del contingut dels exàmens de selectivitat.\n- 1 sobre els aspectes generals de la docència.\n- 1 sobre les eleccions a claustrals.\n- 1 sobre els serveis mínims en dies de vaga\nc) Reclamacions presentades per alumnes: 10\n- 2 sobre matriculació\n(23/2001) Un alumne reclama perquè se li ha anul·lat la matrícula del curs per no pagar el rebut d'aquest. L'alumne no va fer el pagament a causa d'un error, ja que va pensar que el rebut li'l passarien pel banc. Finalment, la reclamació va ser tancada.\n(28/2001) Un alumne es queixa que el programa AUTOMATRÍCULA no li ha permés matricular-se d'una assignatura de 2n curs perquè l'aprovat de l'assignatura de 1r curs no havia estat passat a la memòria de l'ordinador, i era necessari tenir aprovada l'assignatura de 1r curs per a poder matricular-se de la de 2n curs. El problema va ser resolt satisfactòriament.\n- 2 sobre actes\n(24/2001) Una alumna reclama perquè vol que l'aprovat d'una assignatura li aparega en l'acta de juny, convocatòria en què es va presentar, en comptes de en l'acta de setembre, que va ser en la que li va aparèixer l'aprovat. El trasllat de la nota va ser a causa d'una reclamació sobre la qualificació que va presentar l'alumna, i el professor va interpretar que no havia de posar-li la qualificació. Es va fer una tasca de mediació amb el professor i, finalment, l'alumna va obtenir el que sol·licitava.\n(27/2001) Un alumne reclama perquè havia estat matriculat, sense el seu consentiment, en un grup diferent al previst i, per tant, li apareixia la qualificació de "no presentat" en comptes de la que havia obtingut. La qualificació va ser modificada, per tant, la gestió de la reclamació va resultar positiva.\n- (6/2002) Un alumne no veia prou motivada una denegació de convalidació. S'ha acccedit a l'expedient, se n'ha fet l'explicació a l'alumne i aquest ha quedat satisfet amb la gestió, per la qual cosa es considera la reclamació com a favorable, encara que no s'haja modificat la resolució de convalidació.\n- (25/2001) Un alumne reclama perquè no pot obtenir el títol, ja que el programa de gestió AGORA no pot atendre la sol·licitud d'emissió de la documentació necessària per a l'obtenció d'aquest. Es va oferir a l'alumne la possibilitat d'emetre un informe per part del defensor que indicara que havia acabat la carrera per si li era d'alguna utilitat per a un treball o una altra circumstància semblant. Als tres dies, l'alumne disposava del títol, per la qual cosa el seu problema particular estava resolt i la reclamació, per tant, es va tancar. L'administració és conscient de la situació d'aquest programa de gestió.\n- (30/2001) Un alumne protesta perquè coincidien en el mateix horari 3 assignatures optatives del mateix curs que, lògicament, també poden ser cursades com a assignatures de lliure designació. Es va parlar amb el cap d'estudis sobre el problema plantejat, el qual ens va informar que els alumnes tenen l'obligació de cursar només 1 assignatura i que no hi ha buits en l'horari per a posar hores diferents, per tant els alumnes han de plantejar-se elegir altres assignatures de lliure elecció o esperar-se un altre any, ja que l'horari està concentrat perquè està pensat per a professionals que treballen fins a les 5 de la vesprada. La resolució va ser negativa per al reclamant.\n- (29/2001) Una alumna presenta una reclamació perquè no està impartint-se l'assignatura en què està matriculada i no coneix ben bé el motiu d'aquesta situació. Des de l'Oficina es va fer una tasca de mediació i, finalment, les classes van començar. La resolució va ser positiva.\n- (33/2001) Un alumne reclama perquè en la programació de pràctiques de camp d'una assignatura va tenir dificultat per a accedir al lloc de les pràctiques perquè el mitjà de transport preparat (2 cotxes individuals) era insuficient. L'alumne va tindre la possibilitat de repetir la pràctica i se'ns ha informat que s'aconseguiran mitjans de transport alternatius perquè això no torne a succeir. El resultat de la reclamació va ser positiu.\n- (8/2002) En un procés de reclamació d'examen d'un alumne, el professor de l'assignatura es nega a acceptar la modificació de la Comissió de Centre per a la correcció d'una pregunta. El tema ha estat resolt favorablement per a l'alumne i, encara que n'hem fet el seguiment, no hem hagut d'intervindre, per la qual cosa la reclamació es considera tancada.\nd) Reclamacions presentades per PDI/PAS: 1\n(2/2002) Alguns professors volen conèixer el sistema de cobrament de les col·laboracions docents fetes i el mecanisme d'aprovació d'aquestes. La informació va ser subministrada, per tant, la resolució es considera positiva.\n· Plans d'estudis: 10 consultes i 1 reclamació, totes presentades per alumnes\na) Consultes presentades per alumnes: 10\n- 7 sobre el canvi del pla d'estudis.\n- 1 sobre les convalidacions.\n- 1 sobre els crèdits dels diferents plans d'estudis.\n- 1 sobre l'assignació de les àrees de coneixement.\nb) Reclamacions presentades per alumnes: 1\n(26/2001) Un alumne llicenciat va fer el 1r curs d'altres estudis, no es va matricular en una assignatura concreta, ja que pensava traslladar novament el seu expedient en el curs següent a altres estudis, creient que per ser graduat podria entrar per aquesta quota. No va ser conscient que probablement hi hauria un canvi del pla d'estudis, cosa que va succeir, i se li ha permés matricular-se del nou pla d'estudis. Si s'haguera matriculat de l'assignatura concreta i si l'haguera aprovada, podria haver-se acollit a una normativa especial de canvi de carrera, normativa que estava vigent en el moment de matricular-se i que requeria que el primer curs d'origen i el primer curs de destinació estigueren aprovats, respectivament, en la seua totalitat. D'acord amb aquesta normativa, s'haguera pogut matricular en el 2n curs del pla antic, que és el que l'alumne volia. Aquest no es va assabentar dels canvis dels plans d'estudis i de la normativa interna per al pas d'una titulació a una altra; a pesar d'això, no es pot contravindre una normativa per aquest motiu i el resultat, per tant, és negatiu per al reclamant.\n· Infraestructures. 12 consultes (10 presentades per alumnes i 2 per PDI/PAS) i 1 reclamació presentada per un alumne.\n- 2 sobre el préstec bibliotecari a professors que impedix que els alumnes puguen traure determinats llibres.\n- 1 sobre la impossibilitat d'arreplegar el material de pràctiques perquè el professor no era al seu despatx.\n- 1 sobre la insuficient capacitat de l'aula d'informàtica per al nombre d'alumnes.\n- 1 alumne esportista de 29 anys veu limitades les seues possibilitats de participació en campionats i els avantatges corresponents que això li comporta.\n- 1 sobre el tabaquisme.\n- 1 referent a un alumne a qui han canviat una classe sense que ho sol·licitara.\n- 1 sobre l'ús inadequat (per a xatejar) dels ordinadors de la sala de la biblioteca, fet que impedix usar-los per a finalitats docents.\n- 1 sobre la higiene en una de les cafeteries de la Universitat.\n- 1 sobre el transport a la universitat, per problemes amb els horaris dels autobusos.\nb) Consultes presentades pel PDI/PAS: 2\n- 1 referent a un incident en el transport d'un professor estranger.\n- 1 sobre si la Universitat té assegurança de responsabilitat civil per als accidents ocorreguts en l'interior d'aquesta.\nc) Reclamacions presentades per alumnes: 1\n- (1/2002) Un alumne presenta una reclamació perquè li ha estat robada una bossa amb documentació i una càmera fotogràfica en els vestidors de les instal·lacions esportives. Ell sol·licitava la revisió del procediment i veure la cinta de seguretat en què podria haver quedat gravat en vídeo el presumpte autor del delicte. Es va fer una labor de mediació, i l'alumne va poder veure la cinta gravada en vídeo perquè poguera intentar reconéixer el presumpte infractor. La resolució, per tant, va ser positiva.\n· Problemes lingüístics. 7 consultes (6 presentades per alumnes i 1 per PDI/PAS).\na) Consultes presentades per alumnes: 6\n- 1 sobre la situació de desavantatge en la web del valencià respecte del castellà, tant en nombre de pàgines en cada llengua com en la data d'actualització de la informació.\n- 1 sobre un alumne castellanoparlant a qui el català li impedix acabar la carrera.\n- 1 sobre la docència en castellà en la línia valenciana.\n- 1 sobre els apunts només en valencià en la línia castellana.\n- 1 sobre el desig que els estudis de valencià fets anteriorment siguen comptabilitzats com a crèdits de lliure configuració.\n- 1 sobre l'escassa oferta d'assignatures en valencià.\nb) Consultes presentades per PDI/PAS: 1\n- 1 referent a la discriminació del valencià en la UA, tant en les pàgines web com en els escrits.\n· Altres: 17 consultes (5 presentades per alumnes i 12 per PDI o PAS)\na) Consultes presentades per alumnes: 5\n- 1 sobre la normativa del Consell d'Alumnes per a introduir logotips.\n- 1 sol·licitud d'informació sobre el Servei de Prestació Social Substitutòria.\n- 1 sobre alumnes que temen represàlies per divergències entre companys.\n- 1 sobre irregularitats en la representació dels alumnes.\n- 1 sobre el tracte inadequat per part del PAS.\nb) Consultes presentades per el PDI/PAS: 10 i 2 solicituts de mediació\n- 1 sobre la protecció de dades (relació de telefonades).\n- 1 sobre la millora del lloc de treball.\n- 1 sobre la disconformitat d'un PAS amb les oposicions de promoció interna.\n- 1 sobre problemes personals amb un altre membre de la UA.\n- 1 sobre informació de la bibliografia.\n- 1 sobre el racisme.\n- 1 sobre un comentari del temari i la baremació.\n- 1 referent a l'exclusió per a presentar-se a una plaça perquè la documentació aportada va ser considerada fora de termini a causa d'una interpretació errònia de la data.\n- 1 sobre la no-renovació del contracte a un professor visitant.\n- 2 sol·licituds de mediació.\nc) Reclamacions presentades per PDI/PAS: 3\n- (3/2002) Un professor doctor, funcionari de carrera, considera que té un nivell de participació en el claustre inferior al que li atorga la llei ja que, dins del 51% corresponent als funcionaris doctors dels cossos docents universitaris, estan inclosos els professors interins doctors. El tema va ser consultat amb el Servei Jurídic de la Universitat d'Alacant i es va recopilar informació sobre el que s'esdevé a altres universitats. Es va fer una pregunta al MEC i es va obtenir una resposta del Servei Jurídic de la Secretaria d'Estat, amb tot això es va interpretar que dins del 51% dels funcionaris doctors dels cossos docents universitaris ha d'incloure's també els interins. La resolució, per tant, va ser negativa al reclamant.\n- (4/2002) Un professor reclama per què no es reunix la Comissió d'Àrea per a fer una proposta de membres de tribunal al Consell de Departament. La reclamació es tanca perquè finalment hi ha va haver un acord intern i no va caldre la labor de mediació del defensor.\n- (7/2000) Membres del Personal d'Administració i Serveis es queixen dels comentaris d'un professor davant d'uns alumnes sobre l'actitud dels primers en donar al professor els equips instrumentals de suport per al desenvolupament de la docència. Es va fer una tasca de mediació entre els membres del Personal d'Administració i Serveis i el professor. Aquest va aclarir el tema davant dels alumnes i va acceptar el compromís que les possibles queixes es plantejaren directament davant de les persones afectades. La solució va ser satisfactòria.\n· Reclamacions resoltes del període anterior (7)\n- 2 sobre el trasllat d'expedient. (15/2001 i 15b/2001) Uns alumnes protesten perquè hi ha un canvi de normativa per al trasllat d'uns estudis a uns altres. El tema va ser estudiat amb el director del Secretariat d'Estudis i Centres i amb el subdirector dels estudis objecte de la reclamació. Es va aprovar una normativa específica i, finalment, els alumnes han pogut accedir a allò que demanaven, per tant, la resolució va ser positiva.\n- (22/2001) Un alumne vol que se li reconega una especialitat de la qual ha cursat totes les assignatures, però no ho ha fet de la manera com estava establit: va cursar 4 assignatures d'un primer quadrimestre i 4 d'un segon quadrimestre, però havia d'haver cursat 5 assignatures i 3 respectivament. Una reclamació semblant es va presentar l'any passat i el Deganat ja va comentar que era l'últim any en què es permetia que pogueren fer-se quatre assignatures en cada quadrimestre. En el sobre de matrícula quedava clara la informació sobre el reconeixement d'especialitat, aleshores el rexlamant no va poder accedir a allò que sol·licitava i, per tant, la resolució va ser negativa.\n- (7/2001) Un col·lectiu de treballadors reclama perquè els cotxes són aparcats en una filera central i molesten als que estan estacionats adequadament. Es va informar del tema al vicerector corresponent i es va contribuir a la conscienciació dels conductors amb la col·locació cartells en els cotxes que reclamaven més solidaritat. Sembla que el problema va disminuir, el tema es va tancar i la gestió va ser considerada com a positiva. No obstant això, el problema va tornar a sorgir al cap d'un temps.\n- (42/2000) Un diplomat vol fer altres estudis. D'acord amb la normativa vigent (RD 69/2000, de 21 de gener) i els plans d'estudis de la nova carrera que aquest vol cursar, ha d'entrar en 2n cicle, però a causa de les normes aprovades per la Junta de Govern de la Universitat d'Alacant, l'alumne no pot accedir per la quota de llicenciats i també se li ha negat accedir directament al 1r cicle per nota de selectivitat, malgrat tenir una nota prou elevada, ja que aparentment la normativa no ho permetia. Aquest tema va ser estudiat amb el Servei Jurídic i, des de la Universitat, es va fer una consulta a la Direcció General d'Universitats, la qual, atenent-se al dret constitucional a l'estudi, va considerar factible que l'alumne poguera accedir al 1r cicle per nota de selectivitat. L'alumne es va poder matricular i la reclamació va ser considerada positiva.\n- 2 sobre els plans d'estudis (8/2001 i 12/2001) Dos alumnes ja llicenciats volen obtenir també el títol de grau mitjà d'una altra titulació. D'acord amb el pla antic, totes les assignatures serien convalidables i podrien obtenir el títol de grau mitjà immediatament. Com que el pla d'estudis de la diplomatura ha canviat, se'ls obliga a matricular-se en el pla nou, amb la qual cosa poden convalidar la majoria de les assignatures, però n'han de cursar algunes. Es va parlar d'aquest tema amb el director del Secretariat d'Estudis i Centres i amb el director dels estudis corresponents. Els alumnes, que no s'hi havien preinscrit inicialment perquè van pensar que no era necessari, van ser admesos en el pla nou. L'escola no considerava convenient que un titulat superior tinguera també un títol de diplomat expedit posteriorment i sense fer cap assignatura. Els alumnes han acceptat la situació plantejada i no tenen cap inconvenient a cursar les poques assignatures que els exigixen perquè no els convaliden la totalitat de les assignatures de la nova carrera.\nEn la taula següent es mostra la distribució del pressupost gastat per conceptes. Com que el període de temps a què es referixen els informes (d'agost a juliol de l'any posterior) i l'any pressupostari (de gener a desembre de cada any) no coincidixen, apareix l'any complet, que inclou la primera meitat de l'informe del 2001, el pressupost de la qual ja està tancat, i el que s'ha gastat fins a la data en què conclou el període a què correspon l'informe del defensor (31 de juliol del 2002). Per aquest motiu, hi ha diferències entre el que va aparéixer en l'informe econòmic de la memòria anterior (d'agost del 2000 a juliol del 2001) i el que apareix en l'actual, que abraça l'any complet.\nTaula 2. Despeses fetes\nTotal per temes\n���������� 189,69 �\n��������� 189,69 �\n������� 1.895,29 �\n������ 1.895,29 �\n������� 1.005,15 �\n���������� 267,21 �\n������ 1.272,36 �\n���������� 926,94 �\n��������� 926,94 �\n���������� 983,59 �\n���������� 329,61 �\n������ 1.313,20 �\n���������� 559,27 �\n���������� 413,75 �\n��������� 973,02 �\n���������� 100,00 �\n��������� 100,00 �\n����������� 10,82 �\n������ 5.570,75 �\n������ 1.110,57 �\n������ 6.681,32 �\n1. Mobiliari: armaris arxivadors.\n2. Equips: ordinadors.\n3. Material fungible: paper, tòner i material divers d'oficina.\n4. Dietes: despeses derivades de l'assistència del personal de l'Oficina a reunions.\n5. Telèfon/fax: telefonades i enviament de faxos.\n6. Fotocòpies: fetes amb la màquina de l'Oficina o en una altra d'externa.\n7. Impremta: principalment impressió de tríptics informatius i targetes de l'Oficina.\n8. Altres: llibres, etc.\nEn la figura següent es mostra la distribució per conceptes del pressupost que s'ha gastat en l'Oficina durant l'any 2001 i fins al 31 de juliol del 2002.\nS'hi pot observar que s'ha continuat practicant la racionalitat en les despeses, fent-se únicament aquelles que es consideren imprescindibles per al bon funcionament de l'Oficina i per a la difusió de la seua existència a fi de que aquesta siga verdaderament útil a la comunitat universitària.\nDotació pressupostària inicial i quantitat retornada\n����� 9.848,36 �\n�� 1.110,57 �\n����� 8.737,79 �\n����� 9.655,26 �\n�� 5.570,75 �\n����� 4.084,51 �\nL'apartat "tornat" corresponent a l'any 2002 apareix en blanc perquè el pressupost no es tanca fins que acabe l'any, i el romanent que queda en el moment en què es presenta l'informe no correspon amb la quantitat que es tornarà perquè no podem saber amb exactitud quant gastarem en els mesos que resten fins a la finalització del període comptable.\nEn aquest apartat novament vull, en primer lloc, agrair i reconèixer el suport i la labor desenvolupada pel personal d'aquesta Universitat en la solució de molts dels problemes presentats, actuant freqüentment com a zelosos i eficaços defensors dels interessos dels administrats.\nFigura 3. Distribució dels temes objecte de reclamació o consulta presentats des de la creació de l'Oficina del Defensor Universitari\nUna altra vegada, com podem observar en la figura 3, els temes relacionats amb la docència i l'organització d'aquesta són els que més preocupen o causen dubtes o queixes per part de l'alumnat. Com es pot veure en el gràfic resum adjunt, aquesta tendència ha estat general al llarg de tots els informes. La gran diferència respecte a la resta dels temes pot ser deguda en part a la gran diversitat d'aspectes agrupats sota aquest epígraf. Moltes de les consultes en aquest sentit estan motivades, en moltes ocasions, pel desconeixement de la normativa universitària. La pàgina web de la Universitat conté una àmplia informació sobre els procediments i les normatives que regulen les activitats acadèmiques. Cal destacar el Manual de Gestió Acadèmica, ( http://www.ua.es/va/normativa/gestacad/index.html ), en el qual s'arrepleguen normatives generals referents als horaris, els exàmens, les convalidacions, els programes de curs, etc. No obstant això, part d'aquesta normativa està desenvolupada específicament en altres punts de la web de la Universitat, sense n'hi haja cap referència o al·lusió, i això pot despistar els usuaris. Així, per exemple, en el Manual de Gestió Acadèmica apareix el procediment general de realització d'exàmens i la informació que ha de subministrar el professor al començament de curs per escrit (el barem i els criteris d'avaluació, etc.). Pel que fa a les assignatures de primer i segon cicle, cada centre disposa d'una normativa específica per a la publicació de les notes, la conservació dels instruments d'examen, els procediments de la reclamació d'exàmens, etc. Per als estudis de tercer cicle\n( http://www.ua.es/va/normativa/gestacad/tercer.htm ), estudis de postgrau ( http://www.ua.es/cedip/normativas/titpropios.htm ) i cursos especials ( http://www.ua.es/va/estudios/ceclec/normativa/index.htm ) hi ha una normativa específica, disponible en les seues webs respectives, a la qual no es fa referència en l'esmentat Manual de Gestió Acadèmica. Davant d'aquesta amplitud d'informació i, a vegades, dificultat per a la localització dels processos concrets per a cada tipus d'activitat acadèmica, el defensor es convertix en informador-orientador, labor que va prenent rellevància en el quefer diari i que, junt amb la defensa d'interessos legítims dels universitaris i la mediació en conflictes, conforma el paper del defensor.\nUn tema sobre el qual cal cridar l'atenció i que ha estat l'origen de nombroses consultes i reclamacions és el nivell excessivament alt que s'exigix per a aprovar alguna assignatura. El nivell exigit en els exàmens ha d'adequar-se al que s'explica a classe i, per descomptat, ha de ser raonable amb el nivell de preparació que han d'aconseguir els alumnes. Alguns d'aquests nivells han estat comparats amb els exigits en altres universitats i en algunes ocasions la diferència és tan gran que caldria revisar el que alguns dels nostres professors exigixen als seus alumnes. Un elevat nombre de suspensos no ha de confondre's amb una alta qualitat de la docència, sinó que més aviat sembla un indicador de la baixa qualitat i aconseguix, en moltes ocasions, desencoratjar els alumnes. Tampoc caldria confondre la llibertat de càtedra amb l'arbitrarietat.\nTambé és necessari recordar als professors que, d'acord amb el reglament marc de la nostra Universitat sobre el procediment d'avaluació i els exàmens, abans del començament de les classes de l'assignatura o la matèria, s'ha de facilitar a l'alumne per part del professor o departament corresponent i per escrit:\n- el programa detallat de l'assignatura\n- el tipus de proves que s'empraran per a avaluar els coneixements de la matèria\n- les possibles incompatibilitats entre les proves que caldrà superar\n- els criteris d'avaluació i el barem que s'aplicarà ( http://www.ua.es/va/normativa/gestacad/examen.htm ).\nLa característica bilingüe de la nostra comunitat planteja alguns conflictes. Des de l'Oficina s'ha fet una labor de conscienciació adreçada als membres del PDI i el PAS perquè intenten, en les comunicacions escrites de caràcter no individual, utilitzar les dues llengües, complint així la resolució rectoral del 5/04/90 (http://www.ua.es/spv/Rectorat90-04-05.html). D'una banda s'ha contactat amb els responsables directes d'aquestes comunicacions, instant-los a utilitzar els mitjans de traducció que la Universitat ha posat a disposició de tots els usuaris (programa SALT, programa InterNostrum des de l'adreça http://www.torsimany.ua.es/, corrector ortogràfic de word en valencià per a traduccions curtes i senzilles o bé dirigir-se al Secretariat de Promoció del Valencià per a textos més complexos). D'una altra banda, es va enviar un escrit al rector en el que era informat del desequilibri real existent entre l'ús de les dues llengües, i demanavem que s'hi prenguen les mesures oportunes.\nCom ja he comentat anteriorment, s'ha fet un estudi entre els defensors universitaris sobre la implantació, en les distintes universitats espanyoles, de l'avaluació curricular o l'aprovat per compensació i ha estat enviat a la Vicerectora d'Alumnat.\nParal·lelament al respecte a les normes administratives, l'actitud de les persones pel que fa a la generositat, l'esforç pel treball, la recerca de la veritat, l'anàlisi crítica, el reconeixement de les pròpies limitacions i la possibilitat d'equivocar-se, la lògica de les coses, etc., són els factors que han de contribuir a donar una major qualitat i facilitar la vida acadèmica.\nFigura 4: Colectiu de procedència de consultes i reclamacions\nFigura 5: Distribució de les reclamacions segons el resultat per al reclamant\nFigura 6: Distribució mensual de consultes i reclamancions\nFigura 7: Distribució per centres de consultes i reclamacions\nFigura 8: Evolució de consultes i reclamacions per períodos


EL CONCURS - PROA\nArticle de Tono Folguera, Vicepresident de PROA i productor de Lastor Media, publicat a l’Infoproa de dilluns 16 de setembre de 2019.\nL’agost de l’any passat vaig rebre una trucada que me n’anava a trasbalsar, inesperadament, les vacances. Un representant del PDCAT em preguntava si estaria disposat a ser membre del comitè d’experts que havia de resoldre el concurs públic que el Congrés dels diputats anava a posar en marxa per renovar el Consell d’Administració de la Corporació RTVE. Necessitava una resposta urgent perquè el comitè s’havia de reunir amb urgència. Com us podeu imaginar, vaig tenir molts dubtes: Qui sóc jo per ser expert de res? Val la pena exposar-me a ves a saber que? Però els que em coneixeu ja sabeu que aquests temes em posen, vaig pensar que després de vint anys treballant per a les televisions públiques i treballant des de PROA per millorar el sector audiovisual, el meu punt de vista podia servir d’alguna cosa i, és clar, no us amagaré que viure en primera persona un “esdeveniment” com aquest, doncs també tenia el seu morbo.\nAbans d’acceptar, l’única pregunta que li vaig fer al meu interlocutor va ser si tindria plena llibertat d’acció o m’hauria de cenyir a les directives polítiques del partit que m’estava proposant. He de dir que em van donar llibertat total i que mai, mai, van intentar influir en les meves valoracions. Chapeau!\nI així em vaig plantar un calorós 14 d’agost, allà, a l’edifici dels lleons. Que fort!\nA la primera reunió a una de les pomposes sales del parlament, un diputat del PP, representant de la Mesa del Parlamento, ens va explicar, juntament amb la lletrada, quin seria el procediment a seguir.\nAquell dia vaig conèixer als meus companys i companyes de comitè, tots proposats pels diferents partits, els perfils eren variats, però principalment provenien del món acadèmic o eren treballadors o extreballadors de RTVE. Jo no en coneixia personalment a cap, alguns si sabia qui eren i durant tota la reunió em vaig distreure (en això segueixo igual de jove que quan estudiava, incapaç de prestar atenció més de cinc minuts seguits) intentant esbrinar qui estava proposat pel PP, pel PSOE, per Podemos, per Ciutadans… No en vaig encertar quasi ni una.\nEls primers dies sí que va haver-hi una certa tibantor entre el grup “progressista” i el grup “conservador” i d’espectadores estàvem tres o quatre outsiders que ens miràvem, flipats, les discussions entre persones que ja tenien “històries” acumulades entre elles. Però he de dir que després d’aquesta primera fase a l’hora de la valoració final tothom va ser prou coherent i professional i no va ser gaire complicat trobar el consens. Fins i tot us puc confessar que amb qui més coincidències vaig tenir va ser amb una experta proposada per Ciutadans.\nTornant a aquella primera reunió on havíem de decidir quina seria la fórmula idònia de valoració ja vam tenir la primera “encallada”. Resulta que els senyors diputats havien decidit i publicat al BOE quins serien els criteris d’avaluació i que el nostre marge de decisió era pràcticament nul, vam haver de treballar amb uns criteris bastant marcians, per exemple es valorava amb molts punts els anys treballats en mitjans de comunicació públics i, per contra, no es podia valorar l’experiència de gestió en empreses que no fossin de comunicació. Aquest fet, sumat a una obsessió per l’objectivitat d’alguns dels meus companys, va fer que a la primera fase d’avaluació, la que donava més punts, no fóssim més que unes simples calculadores d’anys treballats a mitjans públics. El resultat va ser que un editor jubilat d’informatius de RTVE tenia infinitament més punts que algú que hagués estat president, per exemple, del Grup Volskwaguen i de Netflix, us recordo que estàvem escollint el President que ha de gestionar una empresa de més de 4.000 treballadors.\nEl que havia de ser un mes de feina no remunerada (que us pensàveu!), es van convertir en un quatre i després d’haver avançat una petita fortuna en Aves i hotels, vam arribar a un veredicte consensuat entre tots.\nHa passat un any i no he tingut més notícies, no sé què ha passat amb el fotimer de recursos que es van presentar, no sé si quan hi hagi un nou Govern (jaja) el concurs serà vàlid o s’haurà de tornar a començar.\nEl que sí que tinc clar és que un concurs públic no garanteix en absolut l’elecció del millor gestor, estic convençut que molts possibles candidats, els grans gestors en actiu d’aquest país, no es van voler exposar als riscos d’un concurs tan tan públic, que fins i tot es va acabar publicant la puntuació de cada candidat.\nÉs molt impossible establir criteris de valoració objectius per escollir un executiu, les fórmules del món acadèmic no funcionen, l’experiència en anys en si mateixa no és res, s’ha de poder valorar la qualitat dels currículums i necessàriament el comitè ha de ser subjectiu, sinó, perquè volem experts? Els mesos vinents s’obrirà el concurs per escollir el nou director de Televisió de Catalunya, només espero que els encarregats d’organitzar-ho estudiïn a fons l’experiència del concurs de RTVE i no cometin les mateixes errades. Els pròxims anys seran claus pel futur de la nostra televisió, venen temps encara més complicats dels que estem vivint ara i mira que la situació actual és terrible i necessitem al davant al millor o la millor professional per sortir de l’atzucac.\nNoves incorporacions a la junta de ProAnimats\nPrevCOPRODUIR A EUROPA\nOH EUROPA! Coproduint a EuropaNext


Saboya obre la porta a correccions a l’estació d’autobusos “si és possible” | BonDia Diari digital d'Andorra.\nEl ministre d’Economia, Competitivitat i Innovació, Gilbert Saboya, va obrir la porta a introduir mesures de correcció a l’Estació Nacional d’Autobusos “si és possible” i sempre que el trànsit ho justifiqui. Abans, però, caldrà analitzar les dades de freqüentació de la infraestructura i la seva evolució. Saboya va assenyalar que les xifres de viatgers registrats durant el primer any de funcionament de l’estació posen en evidència que hi ha moments en què la instal·lació està “més en tensió”. Així va apuntar que, si bé el disseny de les andanes ha respost satisfactòriament, els espais per a l’acomodament dels passatgers s’han mostrat insuficients en certes èpoques.\nEl ministre va explicar que, tenint en compte que ara arriba el moment de preparar el pressupost per al 2019, caldrà recollir i prioritzar actuacions en aquest àmbit, sent conscient que no es podrà respondre a totes les peticions. Al mateix temps, va afegir que “a l’entorn de l’estació d’autobusos poden sorgir nous serveis oferts pel sector privat que complementin l’oferta” de la infraestructura. En tot cas, Saboya va posar en relleu que l’estació era una instal·lació necessària i que gràcies a l’estació es podran recollir dades sobre l’evolució dels passatgers, una informació de què no es disposava fins ara de forma “fiable”, va dir.\nLa xifres assenyalen que durant l’aproximadament primer any de funcionament (del maig del 2017 al març del 2018) l’estació d’autobusos va rebre un total de 272.600 viatgers. Això suposa 747 usuaris al dia. Els mesos de més afluència van ser del gener al març, i va ser el febrer el que va reunir més passatgers (1.308). El maig, per contra, va ser el mes amb menys afluència (514 usuaris). Si s’atén al període comprès entre el juny i el setembre, s’observa que el nombre de passatgers oscil·la entre els 654 del mes de setembre i els 704 assolits al juny. Durant aquests onze mesos es van registrar 26.421 entrades i sortides de vehicles (14.284 entrades i 12.137 sortides), 72 per dia. Saboya va explicar que ara l’objectiu serà recollir altres dades (com ara les edats o les nacionalitats dels usuaris) per conèixer-ne els perfils i millorar l’oferta que es dona a l’estació. Caldrà veure, però, com s’implementa aquesta recollida d’informació perquè sigui agradable per al viatger i sempre assegurant la seva confidencialitat.\nEl plec de bases de les línies nacionals es retarda fins a aquest mes a l’espera del pla de la vall central\nEl plec de bases per a la concessió de les línies de transport públic nacional estarà llest aquest mes. Segons va explicar Saboya, el retard obeeix a la voluntat que “les solucions” recollides en el concurs estiguin “ben alineades” amb el Pla de mobilitat de la vall central d’Andorra, que està elaborant el Govern. Pel ministre, el més prudent ha estat esperar a tenir els resultats d’aquest pla, ja que això dona la garantia que el plec es fa amb les millors condicions possibles.\nSerà en el mateix plec on es recollirà la freqüència i les parades de les línies que connectaran la xarxa de transport públic intern amb l’Estació Nacional d’Autobusos. Saboya va explicar que ja s’està treballant en aquesta unió i que les parades s’ubicaran “en l’entorn immediat de l’estació”. El lloc, però, encara no està definit, ja que està pendent de l’estudi de Mobilitat, que ha de garantir que no comportaran cap afectació en el trànsit. La construcció de les parades requerirà un “mínim d’obra pública”. Per fer-ho, caldrà la col·laboració del Comú d’Andorra la Vella, amb qui ja es va tractar aquesta qüestió i va mostrar una predisposició “immediata”. El ministre va assenyalar que la construcció d’aquestes infraestructures es pot dur a terme paral·lelament al plec de bases de les línies.


Apartments Djakonovic Ulcinj Montenegro - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nIvana Milutinovica 22, Ulcinj Old Town, Ulcinj, Montenegro, 85360 - Veure al mapa\nConvenientment situat a Ulcinj, Apartments Djakonovic és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Apartments Djakonovic asseguren una estada plaentera als seus clients. Els clients de l'hotel poden gaudir de magatzem d'equipatge, transport hotel/aeroport, habitació familiar, instal.lacions de barbacoa, botigues a l'hotel.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent pesca, parc infantil. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Ulcinj, faci de Apartments Djakonovic la vostra llar.\nTots els tipus de viatgers (44) Parelles (15) Viatgers en solitari (3) Famílies amb infants petits (10) Famílies amb infants grans (11) Grups (5)


CENTRAL EÒLICA DE LA SERRA DEL TALLAT (PASSANANT, BELLTALL I VALLBONA DE LES MONGES)\nEl maig de 2011 es fa pública la sentència que ordena derruir els aerogeneradors del parc eòlic de la serra del Tallat al municipi de Vallbona de les Monges. Per a tal de donar cobertura legal al parc al setembre es fa públic l’acord d’aprovació inicial del pla especial urbanístic del parc Serra del Tallat, promogut per Energia Eólicas. Al novembre l’Ajuntament de Vallbona de les Monges aprova provisionalment el nou POUM que incorpora la qualificació de sistema d’energia de producció elèctrica eòlica, mentre que el POUM de Passanant i Belltall està en una fase de tramitació més endarrerida.\nAl nord-est de la comarca de la Conca de Barberà s’estén la serra del Tallat, una de les serralades que, juntament amb les de Queralt i Rubió, formen part de la Serralada Prelitoral Catalana. Als vessants d’aquesta serra hi ha tot un seguit de municipis, com Forès, Passanant, Conesa o Savallà del Comtat, en el territori dels quals s’estan configurant diferents projectes de parcs eòlics.\nL’any 2004 es va fer públic el projecte de parc eòlic de la serra de Tallat, compartit pels municipis de Vallbona de les Monges, a l’Urgell, i Passanant i Belltall, a la Conca de Barberà. Aquest parc estava projectat amb 33 aerogeneradors formats per torres tubulars de 80 m d’alçada i un rotor de 77 m de diàmetre. Un cop s’hagués acabat, estava previst que tindria una potència global de 49,5 MW. El parc disposaria d’una subestació elèctrica pròpia a la zona de Montblanquet i la inversió estimada segons el seu promotor, Acciona Energia, seria d’uns 43 MEUR. El 2005 la central eòlica havia obtingut l’autorització administrativa (Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya, núm. 4.453, de 23 d’agost).\nInici d’obres amb alguna incidència\nA principi de gener del 2007 es van iniciar les obres de construcció del parc eòlic del Tallat, situat a una altura que oscil•la entre 730 i 790 metres. Poc després, una veïna del municipi de Vallbona de les Monges, afectada pel parc, denunciava que haguessin començat les obres sense permís i sense la resolució prèvia del contenciós administratiu i d’un seguit d’al•legacions que havia presentat les setmanes anteriors (El Punt Digital, 16/01/07). La dona denunciava, també, la tala d’arbres centenaris que, segons el projecte d’obra, havien d’haver estat trasplantats. L’advocat de la propietària indicava, així mateix, que les obres s’havien iniciat sense la llicència municipal d’obres i sense cap acta d’expropiació.\nDes dels ajuntaments de Passanant i Belltall s’assegurava que la llicència constructiva havia estat concedida el maig del 2006 i des de l’Ajuntament de Vallbona de les Monges es va dir que no hi havia hagut problemes rellevants, a banda d’aquesta denúncia concreta. Per altra banda, el grup Acciona Energia, SA, impulsor del projecte i també del de la serra de Vilobí, va admetre que, efectivament, algun dels propietaris no havia acceptat la seva proposta econòmica, (que es movia entre els 3.000 i els 4.000 € l’any de compensació per molí) i que havia iniciat un procés d’expropiació segons la normativa d’utilitat pública prevista per a aquest tipus d’instal•lacions.\nPosada en marxa del parc\nEl juliol de 2007, després de sis mesos d’obres, els parcs del Tallat i Vilobí (contigu al del Tallat, al sud, i emplaçat en els termes municipals de Fulleda i Tarrès, ambdós a les Garrigues), els més avançats a la comarca (CENTRALS EÒLIQUES DE LA CONCA DE BARBERÀ), només estaven pendents que es finalitzés la línia d’evacuació des de la subestació de Montblanquet, a Vallbona de les Monges, que estaven construint a mitges entre Acciona i Grupo Energético XXI SA (Gerrsa). La subestació recollirà tota l’energia dels parcs projectats a la carena i la durà a la subestació transformadora de les Comes, a l’Espluga de Francolí, de 400 kW, on es connectarà a la xarxa de Red Eléctrica Española (REE).\nL’octubre del 2007 el parc del Tallat, amb 33 aerogeneradors i una producció de 49,5 MW, va entrar en funcionament en fase de proves, un període que havia de durar uns dos mesos i al final del qual es podria sol•licitar al Departament d’Indústria, Comerç i Turisme la posada en marxa definitiva de la instal•lació. El desembre del mateix any va entrar també en funcionament el parc eòlic Vilobí 1, a la serra de Vilobí, amb un total de 27 aerogeneradors i una producció total de 40,5 MW d’energia elèctrica.\nFinalment, el 15 de febrer de 2008 s’inauguraren tots dos parcs, amb la presència dels consellers d’Economia i Finances, Antoni Castells del Partit dels Socialistes de Catalunya (PSC), i de Medi Ambient i Habitatge, Francesc Baltasar, d’Iniciativa per Catalunya – Esquerra Unida i Alternativa (ICV-EUiA).\nLa posada en marxa dels parcs del Tallat i Vilobí va suposar una inversió global de 110,9 MEUR. Entre tots dos sumen 60 aerogeneradors d’1,5 MW de potència, de 80 m d’altura, tenen 3 pales de 77 m de diàmetre i, sumant-hi les turbines, pesen unes 70 tm, poden produir 90 MW i podrien proveir electricitat a una població de 60.000 habitants. Segons Fermin Gambero, director general d’Acciona, representaria un estalvi de 200.000 tm de co2 a l’atmosfera si l’energia hagués estat generada per centrals tèrmiques alimentades per carbó (La Mañana, 16 de febrer de 2008).\nL’electricitat produïda es canalitza soterradament fins a la subestació del parc, on es transforma en una primera etapa a 66 KV i en una segona a 220 KV. Allà es connecta amb la línia elèctrica que interconnecta la subestació de les Forques, a Passanant (Conca de Barberà), amb la de les Comes, a Vilalba dels Arcs, a la Terra Alta (CENTRALS EÒLIQUES DE LA TERRA ALTA), a l’Espluga de Francolí, on es transforma en energia a 400 KV i s’incorporar a la xarxa general de transport elèctric.\nOposicions als parcs eòlics\nEl grup ecologista Institució de Ponent per a la Conservació i l’Estudi de la Natura (IPCENA) i les plataformes en defensa de la terra de la vall del Corb i la Conca de Barberà des d’un principi es van posicionar en contra de la construcció dels dos parcs. L’any 2003, quan es van fer públics altres projectes que afectaven la serra del Tallat,* ja van alertar del perill de massificació d’aerogeneradors a la serra del Tallat –entre 125 i 150– si tots els projectes tiraven endavant, i per això es van mobilitzar organitzant marxes als àmbits afectats. També van denunciar aquell mateix any que l’Ajuntament de Vallbona de les Monges havia informat públicament la sol•licitud de l’empresa Energia Hidroelèctrica de Navarra, SA (EHN) per instal•lar una central eòlica a la serra del Tallat. Aquest projecte afectava, també, el municipi de Passanant i pretenia instal•lar 33 aerogeneradors amb una potència instal•lada total de 50 MW.\nEl 2004 la Coordinadora de Defensa de la Terra (CDT) demanava al Govern una moratòria per als projectes previstos a les serres del Tallat i Vilobí, així com l’establiment d’una taula de diàleg. Finalment, el 2005 Ipcena i la Plataforma de la Vall del Corb van presentar dos contenciosos administratius contra les autoritzacions dels dos parcs, a partir de la consideració que repercutirien negativament en les activitats que tenen en el paisatge el seu principal actiu (agroturisme, rutes culturals, etc.), les quals havien rebut un gran impuls institucional en la darrera època. Consideraven, també, que el seu emplaçament, al llarg de tota la carena d’unes serres que constitueixen una barrera biogeogràfica entre les comarques litorals i la plana interior, afectaria de manera severa espècies d’avifauna protegides, com l’àliga cuabarrada i l’àliga daurada, així com les masses boscoses de la serra de Vilobí i nombrosos hàbitats protegits per la Directiva 97/62/CE, de 27 d’octubre, per la qual s’adapta al progrés científic i tècnic la Directiva 92/43/CEE, relativa a la conservació dels hàbitats naturals i de la fauna i flora silvestres.\nEn aquests documents també s’al•legava l’impacte ambiental potencial, i es denunciava que en el procés de tramitació hi havia hagut irregularitats, com ara el fet d’haver estat tramitats com a dos projectes independents quan en realitat formen una única estructura.\nSentència del Tribunal Superior contra el dos parcs\nEl Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) va decretar, el mes de novembre de 2008, que els dos parcs eòlics no s’haurien d’haver construït sobre sòl rústic, ja que constituïen un “veritable, efectiu i innegable sistema general urbanístic” i que una “indústria” d’aquest tipus només es pot emplaçar en sòls urbans o urbanitzables que els plans d’ordenació urbanística municipal (POUM) haurien de preveure i no només autoritzar amb una llicència en sòl rústic. D’aquesta manera es considerava nul•la l’autorització administrativa atorgada per la Direcció General d’Energia i Mines, ja que obviava el planejament urbanístic de la zona i permetia construir els aerogeneradors en sòl no urbanitzable. Tot i que encara no era ferma, deixava a la corda fluixa la major part d’instal•lacions eòliques catalanes, que també se situaven en sòl no urbanitzable.\nLes sentències del TSJC no qüestionaven el decret d’implantació d’energia –DECRET PER A LA IMPLANTACIÓ DE PARCS EÒLICS I INSTAL•LACIONS FOTOVOLTAIQUES–, sinó que establien que més enllà de la planificació genèrica territorial que suposa, s’havia d’haver tingut en compte la seva naturalesa energètica i l’envergadura per tal de planificar-los urbanísticament.\nAlbert Calduch, advocat de diverses plataformes ecologistes contràries al model d’implantació eòlica, va assegurar que si la sentència s’acabava donant per bona, caldria desmantellar els aerogeneradors dels parcs emplaçats en sòl no urbanitzable.\nPer la seva banda, la patronal eòlica Eoliccat, que agrupa cinquanta empreses del sector, va recordar que com que no era una sentència ferma, encara no creava jurisprudència i va assegurar que havia actuat sempre de manera transparent a l’hora de tramitar els projectes eòlics. Així doncs, els dos parcs continuarien funcionant sense una autorització administrativa vàlida.\nUna nova sentència obliga a enderrocar els molins de Vallbona de les Monges\nEl jutge del tribunal contenciós administratiu número 1 de Lleida va estimar, també, la denúncia presentada per Ipcena i la Plataforma de la Vall del Corb i el 3 de maig de 2011 dictà una sentència (Sentència 140/11) que ordenava derruir el parc eòlic de Vallbona de les Monges i la replantació de la vegetació en la zona afectada. Aquesta sentència suposaria l’enderroc de 25 dels 33 molins del parc eòlic de la serra del Tallat.\nEn aquesta sentència el jutge considerava la llicència d’obres que havia concedit l’Ajuntament nul•la de ple dret, ja que aquesta va ser atorgada sense que hi hagués prèviament un pla general municipal que establís una reserva de sòl per a la seva construcció, per la qual cosa es considerava que havia estat concedida sense cap cobertura jurídica. El jutge concloïa que “la tolerància en aquesta matèria condueix a una inacceptable situació de fets consumats consistent en la idea que, sense que hagi intervingut cap mena de cobertura normativa i a l’empara de meres llicencies i autoritzacions administratives, s’implementi, ni més ni menys, sistemes generals (...) amb l’impacte, com a mínim, paisatgístic que els mateixos comporten”. L’Ajuntament tenia un termini de quinze dies per presentar un recurs d’apel•lació.\nIpcena i la Plataforma Salvem el Tallat es van mostrar molt satisfetes amb aquesta nova sentència i demanaren que els projectes de fort impacte ambiental es tramitin amb la màxima transparència, que compleixin rigorosament les normatives i que obrin processos participatius.\nEls veïns dels tres nuclis que formen el municipi de Vallbona de les Monges van decidir que estudiarien la possibilitat d’emprendre mobilitzacions per tal de rebutjar aquesta sentència, segons va assegurar l’alcalde del municipi, Ramon Bergadà, de Convergència i Unió (CiU). Afegí que “el 99% de la població està en contra de la sentència” i que es perdrien sis llocs de treball així com també 100.000 € anuals directes i uns 40.000 € indirectes, en concepte d’impostos. Igualment, el seu enderroc podia suposar la pèrdua de l’aula eòlica que es va posar en marxa l’any 2010,** per la qual havien passat uns 3.000 escolars de tot Catalunya. En relació amb el recurs d’apel•lació que l’Ajuntament podia presentar, l’alcalde va dir que no tenia “massa esperances, ja que s’hauria de presentar al mateix jutjat que ha dictat la sentència que n’ordena l’enderroc”.\nPer una altra banda, aquesta sentència va encendre l’alarma en el sector eòlic. Així, Jaume Morrón, president de la patronal Eoliccat, assegurava que “hi ha altres casos i si preval el criteri de la sala lleidatana i Ipcena continua presentant denúncies, caldrà trobar un mecanisme per posar tots els parcs al dia”. Eoliccat ja havia demanat una reunió d’urgència amb la Generalitat per trobar-hi “una solució global”. Així mateix, va advertir que les traves administratives a Catalunya i la inseguretat jurídica sobre les primes que fixa l’Estat podien dissuadir l’entrada de capitals estrangers per a la construcció de nous parcs. Ramon Carbonell, president de l’entitat va subratllar que “els parcs que no es facin a Catalunya es faran a qualsevol altre lloc del món”, i va assenyalar que la construcció dels parcs projectats a Lleida suposaria un inversió total de 1.200 MEUR en concepte d’obres i taxes i que suposaria, també, un cop finalitzada la seva construcció i connexió a la xarxa, vuitanta llocs de treball a les diferents instal•lacions.\nEl director general d’Urbanisme, Pere Solà, va anunciar que el Govern recorreria contra la sentència. Segons Solà, amb la normativa actual, un pla especial "serà un instrument adequat" i suficient per adaptar el projecte, raó per la qual va considerar que es podria donar compliment a la sentència sense alterar el parc actual.\nPer la seva part, Acciona va indicar que també recorreria contra la sentència. L’empresa va remarcar que “es va inaugurar amb totes les autoritats”. No volgué, però, entrar a valorar la sentència i declarà que fins que no hi hagués resolució judicial, “el parc continuarà funcionant amb normalitat”.\nIgualment afectats es trobaren els municipis de Passanant i Belltall, on s’emplaçaven els vuit aerogeneradors restants del parc eòlic del Tallat, els quals no s’havien d’enderrocar, si més no, de moment. Ipcena va anunciar que estudiaven la possibilitat de denunciar els molins situats en aquests dos municipis de Belltall, ja que era una situació idèntica a la de Vallbona de les Monges i que, per tant, la sentència podria ser similar. Els alcaldes d’aquests dos municipis es manifestaren “indignats”. Creien que si finalment s’executava la sentència, l’actual parc no seria viable, atès que l’energia que produeixen els aerogeneradors en aquests dos municipis es transporta a la subestació de Vallbona de les Monges.\nPassades les eleccions municipals de maig, el consistori de Vallbona redactà un manifest contrari a l’enderroc dels aerogeneradors tot buscant l’adhesió d’institucions lleidatanes i els veïns optaren per penjar pancartes en diversos carrers del poble en senyal de protesta a la sentència.\nPle especial urbanístic per a la seva legalització\nDavant d’aquesta situació la promotora va decidir, a mitjan juliol, impulsar un pla especial urbanístic per a la seva legalització, no només dels areogeneradors afectats per la sentència sinó incloent-hi la totalitat dels aerogeneradors del parc. Es preveia que el pla, que és supramunicipal i a més afecta dues comarques, l’Urgell i la Conca de Barberà, fos sotmès a l’aprovació de la Comissió d’Urbanisme de Catalunya (CUC).\nL’aprovació inicial del pla especial urbanístic del parc eòlic Serra del Tallat, promogut i tramès per Energías Eólicas de Cataluña SA, que el 27 de juliol el conseller Lluís Recoder havia resolt aprovar inicialment, va ser publicada mitjançant un edicte d’1 de setembre al DOGC núm. 5959 de 8 de setembre, sotmetent l’expedient a informació pública pel termini d’un mes.\nPer la seva banda, el Ple de l’ajuntament de Vallbona de les Monges, en la sessió celebrada el 3 de novembre, va aprovar provisionalment el seu nou POUM per majoria absoluta, amb els vots favorables dels cinc regidors del grup municipal de CiU i els dos vots en contra dels regidors del grup Alternativa de Futur-Entesa (AF-E), En el nou POUM es qualificaven els àmbits dels aeorogeneradors de la central eòlica del Tallat emplaçats en el seu terme com a Sistema de generació d’energia elèctrica eòlica (clau EO) i quedarien regulats per l’article 73 de les seves normes urbanístiques. Més endarrerida, però, estava la tramitació dle POUM de Passanant i Belltall, el qual hauria d’incorporar també aquesta qualificació de sistema de generació d’energia elèctrica eòlica en el seu terme municipal.\nAl no haver estat definitivament aprovats els dos POUM, podria ser possible que el pla especial hagués d’introduir alguna modificació en cas de sorgir alguna discordança entre els tres documents.\nEl POUM de Vallbona de les Monges va ser tramés a la Comissió Territorial d’Urbanisme de Lleida (CTUL) per a la seva aprovació definitiva. A finals de 2011, els tres documents seguien en tramitació o bé en elaboració.\n* La primera central que s’anuncia va ser l’anomenada Coma Bertran (DOGC núm. 3.853, de 28 de març de 2003), als municipis de Vallbona de les Monges i Omells de na Gaia, ambdós a la comarca d’Urgell. A la darreria de maig del mateix any va aparèixer a informació pública el projecte de la central de les Forques, als municipis de Forés i Passanant, ambdós a la Conca de Barberà (DOGC núm. 3.892, de 27 de maig de 2003). A mitjan mes de juny de 2003 va sortir a informació pública el projecte de la central eòlica de Montargull a Llorac (Conca de Barberà) i Talavera (Segarra) (DOGC núm. 3.907, de 18 de juny de 2003).\n** Al parc del Tallat s’organitzen, juntament amb els de Vilobí (les Garrigues) i de Rubió (Anoia), visites dirigides a grups de primària i secundària, per tal de donar a conèixer i fer entendre el funcionament de l’energia eòlica.


Revista nova i crítica al Modernisme | Apa i la Gran Guerra\nAquest setmanari és considerat la principal publicació del moviment Noucentista.\nArticle signat com a Joan Sacs a la Revista Nova el 23 de maig de 1914, exemple de la bel·ligerància d’aquesta nova corrent vers el Modernisme.\nEN GAUDÍ, CREADOR\nPer JOAN SACS\nEl gremi de les arts aplicades, que comprèn des de l’arquitecte al quincallaire, tots els artistes i artífexs essencial o parcialment ornementistes és, d’un quant temps ençà, aquí i fòra d’aquí, presa del desfici més punyent; han remarcat que la llur idea estètica devé de dia en dia més exagüe, més inútil, més odiosament inexpressiva, i han constatat que l’absencia d’ornament és sovint de millor gust que la presencia, i al inquirir les causes de mellor gust de la presencia, i al inquirir les causes d’aqueixa pauperitat espiritual han vist que pervenía de la llur paulatina incomunicació de la naturalesa. Les arts decoratives d’avui viuen del crèdit de les d’ahir: la pauta clàssica semblà tan perfecta i reemplaçable que, inconscientment, per voluptuosa inercia se cregué acció més devota, i sobre tot més còmoda, conservar-la que transforma-la; se preferí més menjar-se el capital que aventurar-se en acreixer-lo.\nLes arts decoratives se desficien de trobar-se anèmiques i de que encara la poca sang que les hi queda sia sang de paràsit. Els artistes sincers confessen que per a viure així val més morir, abandonar el conreu d’una activitat que no serveis per a rès: quan algú escrigué que la forma poètica estava destinada a desaparèixer, ho feu segurament sots el dictat d’un escepticisme semblant.\nEmprò, la nostra sensibilitat no’s satisfà d’aqueixa solució, perquè necessita de l’art com el pa que menja, i seria en va que’ls artistes volguessin matar-lo, perquè dintre poc ressurgiría en mans d’altres homes pot-ser no professionals, com en el curs de l’història s’hi constata molt sovint. El problema d’avui, doncs, és de revifar les arts sense passar de la barbàrie.\nTotes les nacions clamen i breguen an aqueix fi, i totes les llurs activitats semblen poques per atanyer-lo. Malhauradament, els camins de l’esforç premeditat, que són els únics que s’obren per a les recerques artístiques, no reïxen, no fan més que voltar a l’entorn del parasitisme artístic; es veu que l’imaginació i l’intel·ligència en aquestes qüestions artístiques divergeixen totalment de l’inspiració.\nLimitem-nos a l’arquitectura, vegem quin resultat han donat aqueixes tentatives de creació premeditada. Quan l’èxit ha sigut major, quan les formes noves obtingudes per l’esfoç de la voluntat han resultat agradables al sentiment estètic de la majoria conscienta, ¿què és lo que hi trobem? Una glosa del pensament vell. I quan l’artista abandona aqueix pensament i se posa a inventar, la seva obra devé tan intel·lectual com la del exemple anterior, però lletja, agressiva, atormentadora.\nEl primer d’aquests dos exemples no és tan prometeic com l’altre, és humil, cautelós, impersonal, emprò potser és més pràcticament conscient del temps perdut i tal vegada, a la llarga, floriría en originalitat esplendenta i pantejanta. Lo cert i lo únic que interessa aquí accentuar és que aquesta magna originalitat que caracteritza les èpoques divinals dels pobles no’s pot pas obtenir amb la major o menor quantitat d’aquell desfici i de la voluntat que significa, sinó que és filla de un sens fi de causes totes d’ordre intuitiu, les que semblen més arrelades en les riberes mediterranies que no pas en altres paratges europeus, per no anar més lluny. Un sol poble hi hà en la terra que hagi pogut infantar avui aquest geni creador, i aquest poble és el nostre. ¿ Serà’l cas Gaudí l’impulsador entre nosaltres d’una renaixensa artística o bé simplement un cas aïllat i sense eficacia, com ho fou Goya en el desert espiritual que’l vegé nèixer i que l’oblidà sense inquietut? Això no ho podem contestar; és una incògnita que pot estimular-nos mentres conservi el caràcter de tal i que fins pot matar en germe la nostra natural fanfarronería; per això no’ns hi endinzarem ni aconsellarem cap especulació en aqueix sentit.\nNo vol dir rès que algunes de les formes creades per en Gaudí trasbalsin anguniosament la nostra sensibilitat, perquè les altres formes per ell creades i que tan profondament ens encisen dónen més crèdit a la seva percepció que a la nostra, fermen la nostra boca a tota protesta i ens dónen l’esperança necessaria per a deixar arribar a nosaltres, amb el temps, la total comprensió de l’obra gaudiniana. I si així no fos, si el temps ens confirmés a tots en aqueixa dualitat de bellesa i lletjesa convivint en l’art gaudinià, la part de bellesa es prou gran, al nostre entendre, per a enaltir sense regateix an aquest home.\nNosaltres vivim massa aprop del gran arquitecte per a apreciar- ne tot el seu valor, i en canvi aqueixa mateixa proximitat perjudica el nostre criteri fiscalitzador; perquè si les imposicions, i sobre tot les imposicions trasbalçadores són ordinariament odioses a la nostra autonomía espiritual, més encare ho són quan el tirà és un home del nostre temps i del nostre veinatge. De manara que, lògicament considerat, el cas Gaudí dèu ésser venerat, siga sols a precari, fins pels qui’l repugnen.\nSe’ns dirà que a-les-hores mereixen crèdit tots els artistes sense arrels clàssiques, tots els artistes personals, quina obra repugna, per dolenta, a la majoría conscienta; tots els arquitectes imbècils que han empudegat els nostres carrers i places, seríen acreedors al respecte que demanem per a en Gaudí. An aquí’ns topem amb l’obstacle que hi fià al cap-davall de totes les qüestions estètiques: l’indefinible intuició, lo que en el judici d’una certa obra d’art se pot calificar de vida, i en altra d’emoció, i en altra d’inspiració, etc. Es aqueix un lèxic de vaguetats que sols és sobrentès i estimat pels agraciats de Déu. Es inútll que Van Helmont parli de lo inefable, posem per cas, a l’Eugeni Noel. Si hi hà algú que englobi en un mateix anatema la personalitat den Gaudí amb la den Churriguerra, per exemple, aqueix no’s deu donar per aludit per nosaltres, perquè estem segurs de que de la vida humana sols ne percebeix la movedissa gelatina vermicular de la sepultura.\nLa vida del verm ja ens interessa també, però la nostra intel·ligencia s’ha desenrotllat de tal especial manera, que en l’anàlisi estètic de lo vital no sabèm prescindir de les jerarquíes, la primera de les quals és l’home que sent i pensa, i la darrera el verm que mata aqueix pensament i aqueix sentiment per a afartar el seu miserable pahidor.


Arrenca l’Oficina d’Informació al Consumidor | el malgratenc\nArrenca l’Oficina d’Informació al Consumidor\nPosted on 7 Abril, 2017 by elmalgratenc\nAquest dijous, s’ha posat en marxa a Malgrat de Mar l’Oficina d’Informació al Consumidor. Es tracta d’un servei adreçat als ciutadans on s’hi poden fer tot tipus de consultes sobre el consum. També facilita assessorament i orientació als demandants.\nDurant el seu primer dia de funcionament, tres persones han formulat les seves sol·licituds, de les quals dues estaven relacionades amb la telefonia i l’altra amb el comerç fora d’establiment.\nLa tècnica de consum de la Diputació de Barcelona, responsable del servei, ha fet una valoració positiva de la jornada inicial. Meritxell Alonso ha subratllat, però, el fet que “la gent no estava molt informada” sobre l’estrena de l’OIC a Malgrat de Mar. En aquest sentit, la tècnica ha puntualitzat que caldria fer-ne una major difusió.\nL’Oficina d’Informació al Consumidor estarà instal·lada el primer dijous de cada mes, a l’avinguda Montserrat, a tocar del mercat setmanal. El servei s’ofereix provisionalment en una unitat mòbil itinerant, a l’espera d’obrir una seu definitiva en un local del municipi.