Patrocinadors – Duatló Lleida\nCategory Archives: Patrocinadors\nIBIS, l’hotel del Duatló\nPatrocinadorsBy sicorisclub 3 de Setembre de 2019\nA tan sols 10 minuts a peu del centre de Lleida, trobaràs un tracte agradable i molt bon servei, tant a l’allotjament com al seu restaurant. A més, podràs gaudir de les seves instal·lacions, que inclouen sales de reunions i una sala fitness. L’hotel IBIS i IBIS Budget es troben al carrer Maria Montesori S/N.…\nFIGESTIÓ, sempre al cantó del Duatló\nPatrocinadorsBy sicorisclub 2 de Setembre de 2019\nAmb un equip humà extraordinari i una experiència de més de 25 anys, a Figestió trobereu assessorament en els següents àmbits: Fiscal – Laboral – Comptable – Jurídic i Administració pública. Tal i com diuen a la seva web, www.figestio.es, és una nova forma d’assessorament 😉 Els trobaràs a carrer Bisbe Ruano número 10, a…\nControl Motor Serveis Automobilistics, des del primer dia amb el Duatló\nPatrocinadorsBy sicorisclub 29 d'Agost de 2019\nUn dels patrocinadors més antics de la prova, presents desde la primera edició, tornarà a estar amb nosaltres el dia 8, ja que Hyundai, torna a ser el cotxe oficial del V Duatló de Lleida! Al concesionari Hyundai de Lleida hi trobaràs un tracte inmillorable i tota una gama de cotxes adaptats a les teves…


La ciència aplicada a la torrentada | card.cat\nUna de les raons de ser de la ciència és l’observació i estudi dels fenòmens naturals. La bona ciència, tanmateix, va més enllà d’aquesta simple observació i anàlisi, i assoleix com a objectiu final proveir una explicació mecanística de les causes i dels efectes d’aquests fenòmens, i generar així nou coneixement que permeti anticipar futurs escenaris. Aquest nou coneixement cal que sigui revisat per experts anònims i publicat a revistes científiques internacionals. D’aquesta manera, s’assegura qualitat, transmissió, internacionalització i progrés del nou coneixement generat. Per la mateixa regla de tres, la publicació d’articles a revistes científiques internacionals d’impacte permet a qualsevol gestor seleccionar aquells científics que atresorin un major coneixement per resoldre una determinada problemàtica. Posem el cas que parlam de la torrentada de 2018 a Sant Llorenç.\nUn equip de científics de 7 institucions i centres de recerca europeus té un article en procés de discussió científica a la revista Natural Hazards and Earth System Sciences. Aquest estudi, liderat per Joan Estrany de la Universitat de les Illes Balears i l’Institut de Recerca Agroambiental i d’Economia de l’Aigua, tenia com a objectiu proveir coneixement acurat de la torrentada del 9 d’octubre de 2018, mitjançant l’anàlisi integrada de dades meteorològiques, hidrològiques i geomorfològiques, com també l’anàlisi de danys i gestió de riscs, obtingudes durant aquell fenomen catastròfic.\nEn aquest article científic, Estrany i col·laboradors són capaços d’estimar i mapejar la quantitat i moment de precipitació caiguda en les conques hidrològiques dels torrents de sa Begura i de sa Blanquera, a partir de la informació del radar meteorològic AEMET en intervals de 10 minuts. Això es mostra a la Figura 1. De mitjana, la precipitació en aquestes conques durant les 10 h de durada de l’episodi de pluja fou de 246 mm. El màxim de precipitació va tenir lloc a la capçalera del Torrent de sa Begura, a les 15 h, coincidint amb l’inici de l’episodi de pluja.\nFigura 1. Estimació de la pluja total caiguda en les conques hidrològiques dels torrents de sa Begura i de sa Blanquera el dia 9 d’octubre de 2018. S’observa un màxim de prop de 300 mm a les parts altes de les dues conques.\nUn altre aspecte molt important d’aquest article és que proporciona dades reals (no estimades) de cabal a partir d’una estació de mesura que aquest grup de recerca manté a l’inici de la part encimentada del Torrent de sa Begura, prop del camp de futbol. Aquestes dades reals, calibrades amb precisió, permeten relacionar precipitació i cabal al llarg del dia 9 d’octubre amb intervals de 15 minuts. Això s’observa a la Figura 2, que demostra la fulminant resposta de la conca a la precipitació, generant una torrentada que és rècord de les torrentades catastròfiques fins ara descrites a Europa, tot considerant la superfície de la conca hidrogràfica i que explica els seus efectes devastadors.\nFigura 2. A la part de dalt es mostra la precipitació en períodes d’una hora. A la part de baix, en color blau es mostra el cabal Q o quantitat d’aigua del Torrent de sa Begura mesurada a l’estació situada en intervals de quinze minuts devora el camp de futbol; en color vermell, el cabal simulat a partir de model hidrològic.\nA les 18:00 h, la precipitació acumulada arribà a 104 mm però el cabal del Torrent de sa Begura era inapreciable, de 0,9 m3 s-1. Una hora després, amb una precipitació de 145 mm, la quantitat d’aigua que passava ja omplia per complet el llit encimentat del torrent (120 m3 s-1). Només 15 minuts després, a les 19:15 h es va enregistrar el màxim de cabal, 442 m3 s-1. Els valors de cabal continuaren alts (majors a 135 m3 s-1) fins a les 20:45 h, mentre es mantingueren intensitats de precipitació de més de 24 mm per hora. A les 00:00 h, s’aturà de ploure i el cabal es reduí a 0,02 m3 s-1.\nLa part que més me fascina de l’estudi és l’altíssima precisió en què els autors han estat capaços de modelar el cabal del torrent de sa Begura, i la finura de predicció que han aconseguit. Sense entrar en especificacions tècniques, els autors han aplicat un model matemàtic hidrològic integrant informació meteorològica d’estacions properes, dades de precipitació del radar AEMET i detall orogràfic i geològic de tota la conca del torrent. A la figura 2, la línia vermella mostra el resultat d’aquest model matemàtic, i com de bé prediu el cabal del torrent (comparau amb el cabal real, en blau). La precisió del model és brutal, del 94%! La importància és que a partir d’unes poques dades a temps real (essencialment imatges del radar meteorològic en combinació amb les dades reals de cabal), podem predir amb molta precisió quanta d’aigua passarà pel torrent i en quin moment.\nL’estudi va més enllà. També inclou una anàlisi territorial i hidrològica de l’impacte causat per la torrentada, integrant la informació anterior del cabal d’aigua del torrent i també informació urbanística del poble. Aquesta anàlisi millora significativament la previsió d’impacte del Pla d’Inundacions del Govern Balear.\nFinalment, es dugué a terme una darrera anàlisi, de connectivitat dels sediments. Perquè ens entenguem, a partir de l’estudi precís de la topografia de la conca s’obtenen les zones on té lloc l’erosió i on es diposita el sediment prèviament erosionat. Aquesta anàlisi fou, a més, implementada amb les dades obtingudes mitjançant un dron. Per què és això important? Aquesta anàlisi es va fer d’immediat i a petició de la Direcció General d’Emergències i Interior del Govern de les Illes Balears, just després de la torrentada, i permeté identificar in situ les zones de major acumulació de sediment i, per tant, oferir una eina que permetia identificar llocs de major probabilitat on trobar els cossos de persones desaparegudes. Una d’aquestes zones identificades fou aquella localitzada just abans d’arribar al pont de la circumval·lació (Ma-15). El grup de recerca va comunicar aquestes dades a l’Operatiu d’Emergències, el que ajudà a trobar el darrer desaparegut de la torrentada, precisament en aquest indret.\nCom a investigador som conscient de la dificultat de trobar finançament per la recerca. Per això, com a investigador, però sobretot com a llorencí, estic molt agraït a l’equip investigador d’aquest treball, un grup d’investigadors en hidrologia de prestigi amb multitud de projectes on dediquen els seus recursos humans i econòmics. Que un grup internacional d’experts dediquin part dels seus recursos a l’estudi de la torrentada de Sant Llorenç, i a proveir dades que permetin predir el funcionament del torrent de sa Begura, un dels torrents amb major potencialitat generadora de danys a la Mediterrània, hauria de ser motiu de reconeixement i recolzament per part de l’Ajuntament. Menystenir aquest talent, a cost zero, per part de l’Ajuntament sembla una irresponsabilitat històrica. Actualment, el mateix equip d’investigadors treballa en la topografia amb definició centimètrica de tots els carrers de Sant Llorenç per aplicar una modelització hidràulica d’elevada resolució per simular els processos hidràulics i geomorfològics durant les torrentades dins el casc urbà del poble.\nSeria bo no oblidar que la magnitud d’aquesta torrentada va excedir qualsevol tipus de predicció feta pels plans d’emergència i riscs, evidenciant deficiències en els plans de prevenció de les administracions públiques, tant a nivell de planificació urbanística i d’infraestructures, com a nivell de gestió del risc. Un altre tema interessant per debatre és la (pèrdua o manca de) cultura del risc dels llorencins. Però això segurament donaria per a una tesi doctoral, i ho deixaré en una imatge final.\nAquest article s'ha catalogat com a Ciència, Local, Successos per Jeroni Galmes. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç.\n8 comentaris a “La ciència aplicada a la torrentada”\nantoni font el 29 d'Octubre de 2019 a les 11:29 ha dit:\nSerafí Lliteres Maçanet el 29 d'Octubre de 2019 a les 15:50 ha dit:\nSerà molt interessant veure els resultats d’aquest estudi. Moltes gràcies per aportar aquestes dades científiques tan interessants i massa sovint menyspreades.\nGuillem Pont el 1 de Novembre de 2019 a les 9:23 ha dit:\nGràcies Jeroni. Com bé saps no sempre política i ciència van a la par. En tot cas, deixar constància que entre el que es mostra a la gràfica i les dades recollides a la cronologia -premsa i testimonis directes, és a dir no científics-. hi ha petites divergències horàries.\nJeroni Galmés el 1 de Novembre de 2019 a les 23:19 ha dit:\nLa ciència no va de democràcia, però crec que ben emprat, el coneixement científic hauria de ser un element important a l’hora de prendre determinades decisions per part d’aquells que regeixen els assumptes públics. Crec que aniria millor si s’obligués els polítics a escoltar científics i així conèixer les dades científiques abans de decidir segons quins temes, com el que ens ocupa. També és cert que de científics, com de polítics i de tantes altres coses, n’hi ha de diferents castes.\nA l’article científic, els detalls metodològics (que vaig obviar per no allargar-me) descriuen que la sonda de cabal realitza lectura del nivell de l’aigua cada minut, però enregistra una dada cada 15 minuts, la qual és mitjana de les lectures minutals. O sigui que actualment la sonda té una resolució temporal quinzeminutal, el que explicaria possibles petites divergències minutals, en cap cas horàries i que representen fidedignament el succeït. Mea culpa: sent estricte, hauria d’haver escrit que el pic màxim de cabal es va produir entre les 19.00 h i les 19.15 h. En tot cas, entenc que allò rellevant de la publicació científica és l’elevada precisió i resolució del model matemàtic per predir el cabal del torrent.\nGuillem Pont el 3 de Novembre de 2019 a les 11:49 ha dit:\nTomàs Paris el 6 de Novembre de 2019 a les 21:19 ha dit:\nTrobo molt curiós aquest escrit que fa una defensa tant interessada d’un article publicat a la revista NHESS com si fos una fita històrica. Això es deu al fet que hi ha altres articles científics que estudien els tràgics esdeveniments de l’any 2018 i que no són esmentats en cap moment per l’autor d’aquest escrit. Ves per on, fins i tot, n’hi ha un a una publicació científica i firmat per un altre grup d’investigadors de la Universitat de les Illes Balears, titulat: Hydro-meteorological reconstruction and geomorphological impact assessment of the October, 2018 catastrophic flash flood at Sant Llorenç, Mallorca (Spain)\nA més, hi ha un conjunt de presentacions a congressos nacionals i internacionals sobre diferents aspectes meteorològics i hidrològics de la torrentada de l’any passat, com per exemple a la 7 International Conference on Meteorology and Climatology of the Mediterranean.\nPer altra banda, no acabo d’entendre les dades d’una estació de mesura de cabals, dins la llera d’un torrent per on varen circular més de 400 m3/s, quan la majoria d’estacions desapareixen davant una quantitat d’aigua de tal magnitud. És quelcom d’admirar la resistència d’aquest aparell davant la torrentada i caldria saber quina marca és per poder adquirir semblants prodigis i dotar amb ells la xarxa torrencial del vessant mediterrani espanyol i europeu.\nEstà clar doncs que són varis els investigadors de prestigi que han treballat sobre el tema i, si com diu l’autor del text, el coneixement científic s’ha d’emprar per prendre decisions, és tot el que s’ha d’emprar i no només cites interessades, com un article a una revista que, per cert, és de pagament, amb un preu que ronda els 1800€, i on si no pagues no publiques.\nJeroni Galmés el 8 de Novembre de 2019 a les 8:59 ha dit:\nHola Tomàs, gràcies pel comentari. La defensa no és interessada, és interessadíssima, com a llorencí i com a científic. I ara la faig extensiva a l’article que m’acabes de donar a conèixer. Veig que a més, l’han publicat a la mateixa revista, i que com bé dius hi participen científics amb trajectòria solvent com els Drs. Ramis, Cerdà i Romero. Això encara fa més històrica la fita. Per tant, absolutament d’acord en la necessitat d’aprofitar més aquest enorme potencial i sinèrgies que ofereixen la ciència hidrològica i la meteorològica per minimitzar el risc futur d’aquest torrent. Per això és tan important que els gestors i legisladors escoltin els científics amb dades rellevants sobre el tema. I encara més quan el coneixement el tenim tan a prop, a la UIB, representat en aquest cas en el grup de recerca de Meteorologia del departament de Física i el grup de recerca d’Hidrologia i Ecogeomorfologia en Ambients Mediterranis del departament de Geografia.\nDesconec el dubte que planteges sobre l’estació de mesura de cabals perquè aquest no és el meu camp d’especialització. Simplement i modesta, he intentat divulgar sobre un article científic perquè ho trobava interessant pel meu poble i perquè la publicació en revistes especialitzades sol passar desapercebuda per al públic general. En tot cas, en acabar aquest escrit traslladaré el teu dubte al Dr. Estrany, que esper pugui replicar.\nCom a editor de revistes científiques (amb i sense pagament), sí que t’he de fer la contrària en valorar els articles pel simple fet d’haver-se publicat en una revista de pagament, el que afectaria per igual els dos articles científics publicats sobre el torrent de sa Begura. Informa’t perquè es paga per publicar fins i tot a les revistes científiques més prestigioses de medicina, entre altres coses perquè les agències de finançament ens exigeixen que publiquem a revistes open accés, o sigui, accés en obert. I això té un costs editorials que cal assumir. O paga qui publica o paga qui llegeix, és ben senzill. La frase de si no pagues no publiques és molt desafortunada perquè dóna la sensació que si pagues publiques. Tot al contrari, la qualitat de la revista té una mètrica completament diferent i més complexa de la que deixa entreveure la teva anàlisi.\nJoan Estrany el 14 de Novembre de 2019 a les 18:15 ha dit:\nGràcies Jeroni per haver donat valor a les mesures de camp a través del nostre article. En relació a la sonda que mesura el nivell de la làmina d’aigua, efectivament va resistir la torrentada ja que està instal·lada dins un pou d’aforament en un dels marges encimentats del Torrent on, per vasos comunicants, el nivell de l’aigua és pràcticament el mateix que dins el llit del Torrent. Això sí, se n’evita la velocitat del bram d’aigua, salvant-se de possibles cops o que fos arrabassada per la força de l’aigua.\nVal a dir que aquest tipus de sondes fa més de 30 anys que s’utilitzen en monitoratge hidrològic en tota classe de rius, torrents i torrentons arreu del Món. Pel que es veu, aquí no es coneixien. A part d’aquesta sonda, operativa d’ençà el 2015, el Grup MEDhyCON tenim més de 30 estacions amb sondes com aquesta o semblants repartides per la xarxa fluvial de Mallorca.


Mezmalas - Liksna Ilukste Letònia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 3 allotjaments a Ilukste.\nMezmalas - Liksna\nBaraviki, Liksnas pag., Daugavpils nov., Ilukste, Ilukste, Letònia, LV-5456 - Veure al mapa\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Ilukste, no busqui més enllà de Mezmalas - Liksna. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Mezmalas - Liksna, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Els clients de l'hotel poden gaudir de aparcament de cotxes, instal·lacions per a reunions i banquets , restaurant.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses sauna, esquí, pesca, jardí, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Mezmalas - Liksna la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Ilukste.\nAllotjaments a Ilukste


cosespetites formentera: Coixineres\nPublicat per ✄ ✂ Emma a 21:20\nNúria 10 d’abril de 2014 a les 18:48\nHola Emma, quant de temps! els trobo preciosos aquests coixins! m'encanten!\nEmma 31 d’agost de 2014 a les 21:22\nGràcies Núria! Sí, he perdut la regularitat que demana un blog... Què hi farem! Quan puc m'hi poso! :)\nJúlia 10 d’abril de 2014 a les 21:41\nEeii Emma!!! Quina monada!! Aquestes aplicacions són super boniques.\nEmma 31 d’agost de 2014 a les 21:24\nGràcies Júlia! El sofà de casa ho agraeix ;-) Petons!\nlakuskus 15 d’abril de 2014 a les 21:25\nBenvinguda,...fa temps que et segueixo i m'encanta el que fas, m'alegra molt que hi tornis, tens un bon gust fabulós.\nJo també he estat fent bies,...però directes amb la planxa, aquesta eina per plegar-les deu ser una merabella,...\nEmma 31 d’agost de 2014 a les 21:26\nHola Lakuskus! Gràcies! Vaig tornant així com puc... Jo també feia el biaix amb la planxa sense cap més eina, però t'asseguro que és un abans i un després. Molt més ràpid i amb molt bon resultat. Et recomano la inversió!


Artefactes comuns - Allez!\nImpartit per: Makea Tu Vida\nAixò ens planteja una infinitat de processos pedagògics que hi ha darrere de la construcció col·lectiva, l’expansió, la no-formalitat i la informalitat, sabers i maneres de fer que ens traspassen, desborden i resituen. Destensionar el dins i el fora. Aprendre que els processos no acaben, es ramifiquen, evolucionen. El residu no existeix: és simptomàtic. Sentir-se responsable dels altres i coprotagonista d’una realitat en què totes som «codi obert».\nEl taller té com a objectiu la construcció d’una caixa d’eines basades en codis oberts que permetin la transferència de sabers a través d’un aprenentatge compartit.\nSom una entitat sense ànim de lucre, de caràcter social i educatiu, que treballa en el territori que hi ha entre el món del disseny i l’ecologia.\nLes nostres pràctiques van dirigides a fomentar el disseny obert, l’intercanvi de coneixements i la creativitat col·lectiva, aplicats a la reutilització en diversos contextos i situacions.\nDes de la nostra creació el 2006 com a grup d’acció, el nostre treball s’ha centrat en la generació d’estratègies de participació que visibilitzin la problemàtica dels residus, la conscienciació sobre l’ús dels recursos i els hàbits de consum i la transformació de l’hàbitat en les seves múltiples dimensions (espai públic, comunitari i privat).\nA través de metodologies de cocreació i disseny col·laboratiu, desenvolupem tallers per a la construcció col·lectiva de missatges, equipaments d’espais, plataformes relacionals (digitals i trobades), artefactes i objectes.


Legislació: REAL DECRETO 907/2007, de 6 de julio, por el que se aprueba el Reglamento de la Planificación Hidrológica - Inici - eSam\nLegislació: REAL DECRETO 907/2007, de 6 de julio, por el que se aprueba el Reglamento de la Planificación Hidrológica\nImprimeix Legislació: REAL DECRETO 907/2007, de 6 de julio, por el que se aprueba el Reglamento de la Planificación Hidrológica\nObjecte: Aquest Reial decret aprova el Reglament de la Planificació Hidrològica. Es dona compliment a les obligacions establertes a la Llei d'Aigües i a la Directiva 2000/60/CE i se substitueix el Reglament de l'Administració Pública de l'Aigua i de la Planificació Hidrològica.\nEl reglament es refereix exclusivament a la planificació hidrològica i no es despleguen els aspectes corresponents a l'Administració pública de l'aigua. La redacció del reglament té en compte els canvis esdevinguts amb l'aprovació de la Llei 9/2006, de 28 d'abril, sobre avaluació dels efectes de determinats plans i programes en el medi ambient.\nPublicació oficial: BOE núm. 162, de 7 de juliol de 2007.\nData d´actualització: 11/07/07 Autor: Diputació de Tarragona » Servei d´Assistència Municipal SAM » Secretaria Intervenció Municipal Tipus de contingut: Legislació Àrea temàtica: Medi ambient i salut » El Medi » Aigua


La nova proposta de quota pels autònoms\nRedacció 2 de febrer de 2022 (09:51 CET)\nEl govern espanyol negocia amb les associacions d’autònoms noves quotes progressives. No han agradat a la majoria d'autònoms.\nEl Ministeri de Seguretat Social ha presentat una nova proposta per al futur sistema de cotització dels autònoms segons els seus ingressos, que s'aplicarà a partir del 2023. L'equip de José Luis Escrivá ha plantejat un sistema que divideix els autònoms en 13 trams segons els seus rendiments, des dels que guanyin menys de 600 euros al mes a aquells els ingressos dels quals superin els 4.050 euros. El model suposaria una quota mínima d'uns 184 euros mensuals per als autònoms amb menys ingressos i la màxima assoliria gairebé 1.267 euros al mes. La idea del govern espanyol és que el nou sistema es desplegui al llarg dels propers nou anys de manera progressiva.\nEl 2023, per exemple, els autònoms que guanyen menys de 600 euros al mes pagarien una quota mensual de 281,52 euros. Els que més guanyen, amb beneficis (rendiments nets) per sobre dels 4.050 euros mensuals, veurien augmentar la seva quota fins al nou màxim de 351,90 euros el proper any.\nAl final del període, el 2031, s'hauria implementat del tot el sistema segons "els ingressos reals", amb quotes mínimes de 183,6 euros al mes. La màxima arribaria als 1.266,6 euros.\nEntre les associacions d’autònoms, UATAE i UPTA són partidàries de cotitzar en funció dels guanys. Les dues organitzacions, vinculades a CCOO i UGT respectivament, han rebut amb bons ulls la proposta, encara que consideren que el període de transició és excessiu.\nEn canvi, ATA –dins la patronal CEOE– ja ha apuntat que no li agrada la música de la proposta, en paraules del seu president Lorenzo Amor. A ATA, generalment contraris a l'augment de la cotització dels treballadors, insisteixen que no és el moment d'aplicar aquest sistema.\nEl govern espanyol ha proposat que els autònoms puguin variar fins a sis mesos durant l'any de tram, en funció dels seus guanys. Les prestacions que poguessin generar (aturada d'autònoms, incapacitat) s'adaptarien a allò cotitzat en cada moment.\nSegons els càlculs de la Seguretat Social, dos terços dels autònoms pagarien menys o el mateix a la Seguretat Social, mentre que un terç dels treballadors per compte propi pagaran més.\nLa realitat és que si tu, com a autònom, ets capaç de generar-te un sou mínimament digne pels temps que corren (posem per cas d’entre 1.500 i 1.700 euros), l’any 2025 ja et pots oblidar de 474 d’aquests euros. De tenir un sou net de 1.500, per exemple, et quedaràs amb mil pelats. Si ets capaç de generar un rendiment net de 1.300 euros, et quedaràs amb menys de mil euros per passar el mes.\nFart de caspa Fa 4 mesos\nAra sent autòmom tens molts puja i baixes.. quan anem be, estalviem per quan anem pitjor.. ja prou es injust perque si per exemple guanyes 30 mil un any i 20 el altre cobres menys que si guanyes dos anys 25, per temes de renda .. Es nota que tota aquesta banda de gaus del PSOE i cia mai han fet d'autònom... A sobre, com ja va pasar et baixen les pensions amb el truc de canviar la base de càlcul uns anys enrera.... et canvien les normes a mig partit o al final de partit... P. ESPAÑA


Aragó - Viquipèdia\n(S'ha redirigit des de: Comunitat Autònoma d'Aragó)\nPer a altres significats vegeu «Aragó (desambiguació)».\n41° N, 1° O / 41,-1Coord.: 41° N, 1° O / 41,-1\nAragó, o l'Aragó (en castellà, en aragonès i oficialment Aragón), és una comunitat autònoma d'Espanya, descendent de l'antic Regne d'Aragó, i actualment regit per un Estatut d'Autonomia. Aragó, com a descendent del Regne d'Aragó, és reconegut com a nacionalitat històrica en el seu Estatut d'Autonomia. El Regne d'Aragó, amb el Comtat de Barcelona, el Regne de València i el Regne de Mallorca van formar la històrica Corona d'Aragó.\nÉs situat al nord de la peninsula. Limita amb les comunitats autònomes de Castella - la Manxa, Castella i Lleó, Catalunya, La Rioja, Navarra i el País Valencià, i amb Occitània, de l'estat francès. Està format per les províncies d'Osca, Terol i Saragossa. La capital és Saragossa. A la zona nord, a la província d'Osca (en castellà Huesca, en aragonès Uesca) i nord de la província de Saragossa (en castellà i aragonès Zaragoza), s'hi parla aragonès. A la zona est, la Franja Oriental o de Llevant (la Franja de Ponent per als catalans), s'hi parla català. Des de 2010 aragonès i català són llengües pròpies d'Aragó amb reconeixement oficial i està prevista una propera delimitació de les zones bilingües.\nEl nom d'Aragó està documentat per primer cop durant l'Alta Edat Mitjana a l'any 828, quan un petit comtat d'origen franc sorgia entre els rius que porten el seu nom, l'Aragó, i el seu germà l'Aragó Subordan.\nAquell Comtat d'Aragó es veuria unit al Regne de Pamplona fins al segle XI, i sota la seva ala creixeria fins formar part de Garcia Sanxes III a la mort del rei Sanç III de Navarra, en un període caracteritzat per l'hegemonia musulmana en quasi tota la Península Ibèrica. Més tard, sota el regnat de Ramir I s'ampliarien fronteres amb l'annexió del Regne de Sobrarbe i Ribagorça (any 1044), havent afegit anteriorment poblats del que avui coneixem per les Cinco Villas. A través de diferents regnats, s'arriba a la mort d'Alfons I (que conqueriria per a Aragó: Ejea, Valtierra, Saragossa, Calatayud i Tudela) on els nobles elegirien el seu germà Ramir II (qui sol·licitaria una butlla papal per a assegurar la descendència) encara que aquest fet no siga el més destacable. La monarquia aragonesa era elegible i, per tant, la frase de coronació del rei es perpetuaria durant segles:\nAragó és ja un ens polític de gran escala: la Corona, les Corts, la Diputació del Regne i el Dret Foral] constitueixen la seva naturalesa i el seu caràcter. De la seva unió amb Catalunya sorgiria la Corona d'Aragó, que després es va ampliar amb les conquestes dels regnes de València i de Mallorca. La Corona d'Aragó arribaria a ser la potència hegemònica del Mediterrani, amb territoris tan importants com Nàpols o Sicília.\nEl matrimoni de Ferran II d'Aragó amb Isabel I de Castella, celebrat el 1469 a Valladolid, derivà posteriorment en la unió de les dues corones peró mai van formar Espanya fins a Felip V.\nDurant el segle XX, la història d'Aragó ha sigut parella a la de la resta del territori espanyol. Cal destacar l'impuls econòmic cojuntural en la dictadura militar Miguel Primo de Rivera Orbaneja (1923-1931) i del progrés en les llibertats civils i individuals, durant la Segona República Espanyola (1931-1936).\nAragó quedà dividida per les dues bandes enfrontades a la Guerra Civil (1936-1939). Per un costat la zona oriental, la més pròxima a Catalunya, lleial a la República i per altre la zona occidental, on s'ubicaven les tres capitals provincials, per la banda sublevada, la facciosa nacional-feixista. Hi va haver una dura, cruenta i salvatge repressió a totes dues bandes, i durant la lluita, una forta disputa per la ciutat de Terol.\nDurant quasi 40 anys, Aragó i Espanya visqueren sota la dictadura militar del General Francisco Franco. L'única dictadura feixista en la història de l'Europa Occidental després de la Segona guerra mundial.\nLa demora de l'establiment de l'Estat de les Comunitat Autònomes i les nefastes decisions de certs polítics, pertanyents a partits d'àmbit estatal, aportaren un accés a l'autogovern per la via lenta, menor sostre competencial i menor autogestió de recursos, durant més de 20 anys, El 10 d'agost del 1982, Sa Majestat el Rei i el president del seu Govern firmaren la Llei Orgància que les Corts espanyoles havien aprovat contenint l'Estatut d'Autonomia. Aragó ha recuperat les Corts, la Diputació General, etc.\nEls discursos i plantejaments polítics han desvariejat i canviat al llarg d'aquestes dues dècades, i són flagrants els casos particulars del partit aragonès i del partit socialista; són aquests acèrrims contrincants polítics de la dècada dels 80, i ara, fins la data i durant 8 anys, s'han fet socis de conveniència en una coalició de govern.\nDe nou, la petita reforma estatutaria de l'any 1996 amplià el marc competencial, obligant així a una definitiva revisió integral durant molts anys. El 2007 fou aprovat un nou text estatutari per una ampla majoria, però no amb la seva total unanimitat.\nA principis del segle XXI, s'establix un significatiu increment d'infraestructures, com l'arribada de l'Alta Velocitat Espanyola (AVE), la construcció de la nova Autovia Somport-Sagunt i l'impuls dels dos aeroports de la Comunitat, Garrapinillos-Saragossa i Osca-Pirineus (Monflorite). Al mateix cop s'acometen grans projectes tecnològics, com el Parc Tecnològic Walqa i la implantació d'una xarxa telemàtica per tota la regió.\nLa superfície d'Aragó és de 47.719,2 km² dels quals 15.636,2 km² pertanyen a la província d'Osca, 17.274,3 km² a la de Saragossa i 14.808,7 km² a la de Terol. En total representa un 9,43% de la superfície d'Espanya. És així la quarta comunitat autònoma en mida per darrere de Castella i Lleó , Andalusia i Castella la Manxa.\nEls rius pirinencs, els més cabalosos i amb crescudes a l'època de fusió de les neus, contrasten amb els menys importants i de règim torrencial de les muntanyes prepirinenques i de la Serralada Ibèrica. L'Ebre és el gran col·lector de tot aquest sistema. El seu cabal mitjà a Saragossa és de 243,9 m3/s, però presenta acusats estiatges i fortes crescudes d'octubre a març.\nClima i vegetació [modifica]\nLa vegetació segueix les oscil·lacions del relleu i del clima. Hi ha una gran varietat, ja siga vegetació silvestre o cultius humans. A les zones altes es poden trobar boscos, matoll i prats, mentre que a les zones de la vall de l'Ebre continuen sent explotades per a ús agrícola.\nInstitucions de govern [modifica]\nEl President de Govern: és el cap de l'executiu. L'actual President del Govern és Marcelino Iglesias Ricou, del PSOE i que ocupa aquest càrrec des del 2 d'agost del 1999. El vicepresident n'és Ángel Biel, del Partit Aragonès, amb qui comparteix l'aliança del govern d'Aragó, després de les eleccions del 2003.\nLa Diputació General o Govern d'Aragó: és l'òrgan de govern conformat pel president i els ministres. Exerceix el poder executiu de la comunitat.\nEl Justícia d'Aragó: és el Defensor dels drets i llibertats del poble.\nA més, existeixen dos òrgans consultius del govern: el Consell Econòmic i Social d'Aragó, i la Comissió Jurídica Assessora. Aragó, a més a més, és la única comunitat autonòmica Bellwether, ja que qui ha guanyat les eleccions generals a Aragó sempre les ha guanyat al conjunt de l'estat.\nEn la major part d'Aragó es parla el castellà, que és a més l'idioma oficial en tota la comunitat autònoma. Per altra banda, en la part nord de la comunitat es parla l'aragonès. Per la seva banda, en una Franja en la part oriental de la comunitat es parlen diversos dialectes del català. Després de l'aprovació de la Llei de Llengües d'Aragó en 2009, ja promesa pel president Marcelino Iglesias en la seva primera legislatura, l'idioma aragonès i l'idioma català figuren com llengües pròpies d'Aragó, encara que no oficials.\nFins a l'aprovació de la Llei de Llengües, l'idioma aragonès i l'idioma català no estaven reconeguts com llengües oficials d'Aragó en l'Estatut d'Autonomia, però la Llei de Patrimoni Cultural d'Aragó, ja disposava sobre la seva protecció (i fins i tot sobre la seva oficialitat).\nUna llei de llengües d'Aragó proporcionarà el marc jurídic específic per a regular la cooficialitat de l'aragonès i del català, llengües minoritàries d'Aragó, així com l'efectivitat dels drets de les respectives comunitats lingüístiques, tant en allò referent a l'ensenyament de i en la llengua pròpia, com a la plena normalització de l'ús d'aquestes dues llengües en els seus respectius territoris.\nLegalment, la regulació fins a llavors era escassa, encara que s'ha de ressaltar la Llei aragonesa 1/1999, de 24 de febrer, de Successions per causa de mort, que permet que tant els pactes successoris com els testaments puguin ser redactats en qualsevol llengua o modalitat lingüística d'Aragó (articles 67 i 97), i la Llei 2/2003, de 12 de febrer, de règim econòmic matrimonial i viduïtat, l'article de la qual 14 diu:\nEls capítols matrimonials podran redactar-se en qualsevol de les llengües o modalitats lingüístiques d'Aragó que els atorgants trien. Si el notari autoritzant no conegués la llengua o modalitat lingüística triada, els capítols s'atorgaran en presència i amb intervenció d'un intèrpret, no necessàriament oficial, designat pels atorgants i acceptat pel notari, que haurà de signar el document.\nL'idioma aragonès es parla en localitats de les províncies de Osca i Saragossa, i d'ell queden petjades en el parla de les províncies de Saragossa, Teruel, La Rioja i Navarra. Aquesta llengua és considerada per la Unió Europea com la llengua minoritària que corre més perill de desaparèixer, per la qual cosa insta a la Diputació General d'Aragó a respectar-la i promocionar el seu ús.\nEl català es parla en les comarques de la Franja de Ponent (també anomenada Franja de Ponent o Franja d'Aragó). Aquesta llengua estava bastant normalitzada abans fins i tot de l'aprovació de la Llei de Llengües, ja que en localitats com Garrotxa es donava la possibilitat d'obtenir en l'educació pública aragonesa el títol de català rebent durant quatre anys en Primària o durant els quatre anys de l'Educació Secundària Obligatòria (ESO) classes de català en horari extraescolar.\nEl dinamisme de Saragossa ha fet que la població absoluta de l'Aragó hagi augmentat al llarg del segle passat i l'actual, bé que no ha pogut evitar, sobretot en les dècades del darrer terç del s XX, una clara tendència a l'estancament demogràfic (en 1981-91 l'increment de la població fou del 0,7%). Tanmateix, la participació de l'Aragó en la població total espanyola durant aquests mateixos anys ha disminuït: 5,70% el 1860, 4,90% el 1900, 4,38% el 1930, 3,89% el 1950, 3,22% el 1981 i 3,08% el 1991.\npercentage respecte el total estatal\nCentral Tèrmica Teruel, més coneguda com Central Tèrmica Andorra, situada al municipi d'Andorra (Terol)\nQuant a la ramaderia, el bestiar oví, fins fa poc el més important, és format per ramats que en règim de transhumància van de les zones muntanyenques (Pirineus i Sistema Ibèric) a les planúries. Amb els nous regadius i el consegüent increment de la producció farratgera ha augmentat el ramat estabulat en granges industrials. La mineria és basada en les explotacions de lignit (Aliaga, Andorra, Montalbán i Utrillas) i ferro (Ojos Negros). Les reserves de gas natural de El Serrablo (Osca) es compten entre les més rellevants d'Europa. La indústria es polaritza bàsicament a la ciutat de Saragossa i el seu entorn (80% del valor de la producció de la comunitat autònoma), on se situen instal·lacions per a la producció metal·lúrgica, de transformats metàl·lics, indústria alimentària, química, muntatge d'automòbils (planta de la General Motors a Figueruelas) i, en grau inferior, tèxtil, del calçat, de la confecció i del cuir. De fet, la industrialització aragonesa s'inicià aprofitant l'energia hidroelèctrica, com a Sabiñánigo i a Montsó (Osca), amb indústries electroquímiques i de l'alumini.\nEl gran centre de l'activitat terciària aragonesa és Saragossa, que centralitza i articula des dels serveis bancaris, comercials i financers fins als culturals i universitaris. El turisme ha experimentat un fort increment des del final dels anys setanta a les valls pirinenques. També les vies de comunicació més importants convergeixen a Saragossa, ciutat que, a més d'aprofitar la confluència de tres rius (Ebre, Huerva i Gállego), ocupa una posició estratègica en les comunicacions entre el País Basc i Catalunya, i entre aquesta i Madrid, i que té, a més, aeroport internacional (Valenzuela).\nLa cuina d'Aragó és una cuina d'interior. Com Aragó mateixa, es troba a la cruïlla entre les cuines de la mediterrània catalana, l'atlàntic basca i l'altiplà castellana. En sí l'Aragó comprèn una gran varietat de paisatges, del fred i plujós Pirineu, al l'horta de la ribera de l'Ebre, del secà de les terres centrals fins a les serres de bosc mediterrani de Terol. Cada comarca es destaca per una alimentació arrelada en el tipus de terreny que posseeix. Així doncs la serra d'Albarrasí i el Maestrat aragonès són grans productors d'embotits, pernil i cecina. A les terres a l'oest de Saragossa hi ha una tradició vinícola d'alta qualitat, amb denominacions d'origen a Calataiud, Campo de Borja i Cariñena; al nord-est hi ha la denominació Somontano. A la Foia d'Osca i més enllà hi ha un impressionant indústria pastissera. A Graus, casa de la llonganissa i la gironella, el mercat de trumfes és un dels més importants de l'Estat. A tot el Pirineu abunden els bolets i la caça. Al Baix Aragó el producte estrella és l'oli d'oliva. A la ribera de l'Ebre i a les riberes dels rius Jiloca i Jalón, la fruita i l'hortalissa són el producte estrella. A Saragossa, els bars ofereixen una àmplia oferta de tapes creatives que per l'ús ocasional d'hortalissa i peix s'assemblen també als pintxos bascs.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Aragó\nPortal turístic d'Aragó (anglès)\nAragó a la Classic Encyclopedia, basada a l'edició de 1911 de la Encyclopaedia Britannica (anglès)\nObtingut de «http://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Aragó&oldid=11813261»\tCategoria: Aragó\tMenú de navegació\nDarrera modificació de la pàgina: 3 maig 2013 a les 08:13.


Fabricant i proveïdor de màquines de canonada ondulada de plàstic PTFE de la Xina | SuKo\nCaracterístiques de la màquina de canonades ondulades:\nü Consum d'energia: 380V, 1,5KW.\nü Control de freqüència, per a l'ajust de la DO: de 10 mm a 50 mm.\nü Gruix de la paret: mànega de PTFE de 1-2 mm.\nü S'utilitza el sistema de calefacció importat.\nü Precisió de temperatura de calefacció: + -1 graus.\nü Una sola persona pot utilitzar dues màquines.\nü En cas que la mànega de PTFE 16/18 tingués una capacitat horària de 15-35 metres per hora.\nDetalls d'accessoris d'equip:\nü una gran quantitat de ceps de suport.\nü 10 mènsules especials de mànega enroscada de PTFE per a la producció.\nü 30 amb les següents especificacions conjunt de motlles de manxa.\nFuncions de mànega complicada de PTFE\nü Per absorbir eficaçment les vibracions, el soroll i l'expansió tèrmica del sistema de canonades.\nü Resoldre petites desviacions a causa de la connexió de la canonada i eliminar la tensió residual de la canonada.\nü S’aplica a moviments repetits en zones d’alta temperatura, un bon rendiment contra la fatiga.\nü Bona flexibilitat, resistent a altes temperatures, resistent a la corrosió.\nü S'aplica en els camps del petroli, indústria química, aeroespacial, metal·lúrgica, electricitat, gas, construcció, mecànica, construcció, siderúrgia, fabricació de paper, teixits, medicaments, aliments i embarcacions, etc.\nCaracterístiques de les mànegues complicades de PTFE\nEl PTFE (politetrafluoretilè) té el coeficient de fregament més baix de qualsevol material conegut per l’home. Els tubs de PTFE presenten una resistència química inigualable i una superfície antiadherent que facilita el flux i elimina l’acumulació de suports.\nUn dels principals avantatges importants de les mànegues enroscades de PTFE és el seu rang de temperatura de funcionament, que pot realitzar altres plàstics d’enginyeria fàcilment, ja que pot realitzar una continuïtat a -250 ° C, fins a un sorprenent 250 ° C. Un altre avantatge important del PTFE és el seu excel·lent coeficient de fricció, ja que la mànega enroscada de PTFE figura als llibres de registre com que té un dels valors de fricció més baixos coneguts per l’home.\nLes mànegues entortollades de PTFE també tenen una excel·lent resistència química i àcida. Una altra característica de la mànega complicada de PTFE és la seva capacitat de fixació per compressió o deguda a ella. La mànega retorçada de PTFE té una excel·lent resistència elèctrica. Les mànegues entortollades de PTFE també són repel·lents a l'aigua i s'utilitzen sovint en la fabricació de roba moderna d'alt rendiment, hidròfuga i capaç de respirar.\nAplicacions de mànega complicada de PTFE\nLa mànega contornejada de PTFE és excel·lent per a coixinets, casquets, rodets i politges de baixa fricció. Les mànegues entortollades de PTFE també s’utilitzen quasi exclusivament en components criogènics a causa de les seves temperatures de funcionament extremadament baixes. La mànega enroscada de PTFE s’utilitza regularment per a segells. La mànega complicada de PTFE s’ha convertit en un plàstic d’enginyeria molt important que s’utilitza a la indústria aeronàutica i aeroespacial. Les mànegues entortollades de PTFE s’utilitzen sovint a les empreses de la indústria alimentària. Una altra aplicació útil al llarg dels anys ha estat l’ús de nanses de productes o components a causa de la seva resistència a la calor i a la transferència de calor. Quan una aplicació de resistència elèctrica és massa elevada per a altres materials, la mànega enroscada de PTFE pot omplir un buit molt important.\nü Resina de politetrafluoroetilè verge ??\nü Químicament inert ??\nü Coeficient de fregament més baix ??\nü Resistència dielèctrica superior ??\nü Resistència a la calor excepcional ??\nü Autoextingible ??\nü No humida ??\nü Excel·lent vida de flexió ??\nü Marc làser capaç\nAplicacions / Mercats\nü Aïllament elèctric ??\nü Sensor d'oxigen ??\nü Transferència de pintura ??\nü Mostreig de gas ??\nDiàmetre de canonada DN1 / 2-32inch\nMaterial de canonada SS304.316L, etc.\nGruix de la canonada 0,18-2,0 mm\nMaterial de malla trenada SS304, etc.\nCapa de malla trenada capa simple o doble\nMàx. pressió de despertar 10Mpa\nTemperatura de treball (-196) ~ (+700) ° c\nTipus de connexió brida, rosca, soldada.etc\nEstàndard ANSI, JIS, DIN, GOST, etc.\nMaterial de brida acer inoxidable o acer al carboni\nLongitud del conjunt de la canonada segons els requisits dels clients\nAnterior: Pel·lícula de polímer PTFE\nPròxim: Tub de PTFE de coure farcit\nPer carla :\nPer Muneyasu Suzuki :\nPer Murillo Oliveira :\nSempre és un plaer comprar-los\n1 2 3 … 7 Pròxim "


Coordinadora Tarragona Patrimoni de la Pau: Paraules per la Pau, 1 de juliol. Escala Reial - Port de Tarragona\nAquest 1 de juliol celebrarem, com cada primer diumenge de mes Paraules per la Pau. Tal i com vam començar fa 20 anys, ho farem reivindicant una Mediterrània en pau i contra la presència de vaixells de guerra al Port de Tarragona i arreu.\nI és que mentre milers de persones fugen de la misèria i algunes moren ofegades en les aigües de la Mediterrània, a Tarragona es celebren els XVIII Jocs Mediterranis, també coneguts com els Jocs de la Fam. Aprofitant aquest esdeveniment l'Ajuntament, una vegada més, no té cap més idea que militaritzar la nostra ciutat amb més de 4.000 agents de "seguretat" (Mossos, Policia Nacional, Guàrdia Civil, Guàrdia Urbana i Policia Portuària) i més de 1.400 vigilants privats. El pla director de seguretat inclou drons de vigilància que es comunicaran a temps real amb els comandaments. I a més de tot això, ha demanant que atraqui el portaavions Juan Carlos I de l'armada espanyola, amb una dotació pròpia de 243 efectius, les seves armes i el seus més de 400 milions d'euros de cost.\nPer aquest motiu, convoquem la concentració de Paraules per la Pau del diumenge 1 de juliol a les 12h a l'Escala Reial del Port de Tarragona.\nNo als vaixells de guerra!\nHi ha coses millor per veure!\nPublicat per Coordinadora Tarragona Patrimoni de la Pau a 11:05


Lo soroll - CATzona\nEncara no ho he dit a ningú. De moment, només m’ho explico a mi mateixa, en veu baixeta, de tant en tant, per a assegurar-me que és veritat lo que sento, però sí, lo diagnòstic és prou clar: m’he tornat més intolerant al soroll. De vegades, la cridòria te pot vindre de ben a prop sense que mai abans te n’haguesses adonat i, de la mateixa manera que en alguna ocasió els arbres no mos dixen vore el bosc, tampoc la brama de fons mos permet sempre d’escoltar-mos prou. Ara, que el món s’ha aturat —tot i no dixar de girar— hem atansat l’orella i aguditzat l’oïda.\nAixí, quasi de sobte, com un sant Pau il·luminat caent del cavall, enmig d’este desconegut silenci del nou món, t’adones que hi ha veus que no eren tan imprescindibles i paraules que tampoc no es troben tant a faltar. Se’t revelen noves remors, escoltes una nova mirada de la mà de persones genuïnes i et descobrixes parlant tot sola en condicional i mirant al futur (podria sortir bé…), recordant aquella història que era un pretèrit perfet (simple, però perfet) i també conjugant lo present, després d’haver-ne discernit les interferències, per a ser conscient dels sons quotidians que abans potser et passaven desapercebuts i amb qui ara fas les paus.\nI sí, ara els sismògrafs només capten la vibració de la terra mateixa, sense intrusions, l’essència de la vida. Sento ploure, gotes menudes contra el vidre. Sento l’aire, vent esmolat contra les gotes. Sento riure, alegries sinceres contra l’incert. Sento campanes, repics ferrosos contra el cel. Sento pena, tristors amargues contra la vida. Sento olors, terra mullada contra el camp. Sento dir-te que les escates de la meua pell ja no tenen sal del teu mar. Sento un silenci i no és lo teu.


José Luis Gallego: LA VINYA I EL CANVI CLIMÀTIC\nAquest passat hivern vaig rebre una amable invitació del Sr. Miguel Torres, el nostre viticultor més internacional, per tal de dinar junts, visitar la seva bodega a Pacs del Penedès i compartir els nostres punts de vista sobre el tema del canvi climàtic. Per a un enamorat de l'ecosistema de la vinya, de la naturalessa del vi, la seva cultura i el patrimoni històric que representa, va ser tot un honor compartir una jornada de camp i una llarga sobretaula degustant els millors vins amb el Sr.Torres.\nMiguel Torres és un home jove, a pesar de la seva veterania, molt preocupat per les qüestions que afecten al món del vi i especialment per la manera com l’escalfament global pot acabar per afectar els conreus, les collites, la qualitat dels vins i la continuïtat del negoci familiar a Catalunya.\nAquest dies algú m’ha fet arribar aquest interessant article d’un enòleg i somelier, en Fede Antona, publicat a una revista dels Pirineus que trobo força interessant i que recull, a grans trets, el motiu conflicte de conflicte entre pujada de temperatures i conreu de la vinya, o millor dit, producció de vins de qualitatm, que amoïna en Miguel Torres i la resta de productors del país.\nUs el deixo a continuació:\n“El passat mes de febrer vaig assistir a un congrés sobre el canvi climàtic i el vi que durant dos dies va reunir a Barcelona experts de països productors com França, Austràlia, Regne Unit, Alemanya, Espanya o Estats Units, que van exposar estudis i experiències davant d’uns 400 congressistes vinguts de més de 36 països.\nLa idea era molt clara, el canvi climàtic és evident i cal posar-hi algun tipus de fre per tal que no tingui pitjors conseqüències; el fet és que la gran majoria de científics del món estan d’acord amb això, però les discrepàncies arriben en el moment de posar-se d’acord en si es conseqüència d’un cicle d’escalfament natural o és a causa de la mà del home.\nEl congrés volia constatar segons diversos estudis que el canvi climàtic està afectant de diverses formes a la viticultura i plantejar diverses alternatives per combatre aquest fet. Els estudis realitzats en vint-i-set zones vinícoles del món, durant els darrers cinquanta anys, han revelat que en divuit zones s’ha experimentat un augment de més d'1,4 graus de temperatura, en especial en zones situades a l'hemisferi nord.\nLes zones més fredes, com Dinamarca, Bèlgica, Regne Unit, que fins ara semblaven inadequades per al cultiu de la vinya, ara ja ho estan fent. En altres zones - Alsàcia, Alemanya - que normalment tenien problemes de maduració del fruit i de graduació alcohòlica en el vins, han experimentat un canvi substancial amb una millor maduració i grau.\nEn els últims quaranta anys la zona límit per el cultiu de la vinya ha pujat entre els 80 i els 240 km. Si se segueix al ritme actual, al 2.050 Bourdeaux pot arribar a tenir una temperatura mitjana de 20 graus, quan a la dècada dels 90 era d’uns 17,5; segons explicava un ponent d’aquesta zona vinícola francesa. Als anys 70 “chaptalitzaven” tots els vins, als 80 solament 8 de cada 10, als 90 només 5 de cada 10 i a partir del 2000, cap anyada. Vol dir això que a Bourdeaux ja s’han donat les millors anyades de merlot?\nL’augment de les temperatures farà que els fruits madurin més aviat i les veremes es podrien avançar entre 8 i 12 dies, però aquesta ràpida maduració, en grau alcohòlic (sucre), ha d'anar equiparable a la maduració polifenòlica. Si això no succeeix, els vins poden resultar més alcohòlics, amb menys aromes i amb manca d’estructura tànnica, fet que els descompensa gustativa i aromàticament.\nLes possibles solucions que es van plantejar passen per fer cultius en zones més elevades, les vinyes de la costa a l'interior i les de l'interior a les muntanyes. Miguel Torres ja fa anys que ha plantat raïm al Pallars; apostant per noves varietats, tapant els gotims, fent noves conduccions i orientacions de les plantacions, i potser tornant a les varietats tradicionals, garnatxes, carinyenes, que en molts llocs han estat substituïdes per les cabernets o les merlots”.\nPer a un amant del vi com jo, preocupat pels efectes del canvi climàtic al món i al meu país, aquest és un article força interessant. Felicito el seu autor.


Com configurar la Wi-Fi al Copper SB - Wallbox Academy\nLa connectivitat Wi-Fi us permet comunicar-vos en temps real amb el vostre Copper SB, controlar el dispositiu a distància i estar sempre actualitzats gràcies a la funcionalitat d’actualització del firmware.\nWallbox sempre vol proporcionar als seus clients els millors productes, serveis i experiència d’usuari. Una part molt important d’aquesta experiència d’usuari són les característiques de connectivitat que oferim en tots els nostres productes.\nUna de les característiques de sèrie de Wallbox Copper SB és la connectivitat Wi-Fi, que us permet comunicar-vos en temps real amb el carregador, controlar el dispositiu a distància i tenir el carregador sempre actualitzat gràcies a les actualitzacions del firmware.\n2. Configuració de la Wi-Fi al Copper SB\nA continuació trobareu les instruccions per configurar la connexió Wi-Fi del Wallbox Copper SB.\nPer habilitar aquesta funcionalitat, és imprescindible que el carregador tingui una xarxa Wi-Fi disponible a la seva ubicació.\n4.- L’app es connectarà amb el vostre carregador.\n5.- Un cop al menú del carregador, premeu el botó de configuració (la imatge de l’engranatge de la part superior dreta):\n6.- A la pantalla de configuració, escolliu el menú de connectivitat:\n7.- A continuació, seleccioneu la Wi-Fi al menú de connectivitat:\n8.- Al menú de la Wi-Fi, es pot activar o desactivar la connexió Wi-Fi del carregador. Un cop activada, apareixerà la llista de xarxes disponibles.\nQuan feu clic sobre una xarxa, us hi connectareu o, si està protegida, se us demanarà que introduïu una contrasenya. Un cop connectats, si voleu més informació sobre la xarxa, feu clic a la icona\n9.- Un cop seleccionada la xarxa Wi-Fi i introduïda la contrasenya —en cas que calgui contrasenya—, el carregador es connectarà a la xarxa Wi-Fi. La xarxa Wi-Fi ha de proporcionar accés a Internet perquè el carregador se sincronitzi amb la plataforma de núvol de myWallbox. En cas que la xarxa Wi-Fi es desconnecti, podria trigar fins a 100 segons a tornar a connectar-se a Internet.\nTagged: Preguntes freqüentsWiFi


El plenari de BComú debatrà aquest divendres la proposta de la coordinadora, que la postula per a la investidura\n5 min. Barcelona 06/06/2019 23:41\nMARIA ORTEGA / MARC TORO\n651x366 Ada Colau / FRANCESC MELCION Ada Colau / FRANCESC MELCION\nEl diumenge 26 de maig va començar a París el torneig de tenis més prestigiós en terra batuda. A Roland Garros els millors tenistes acostumen a ser els que esperen al fons de la pista per tornar tots els cops del rival. Aquell mateix dia, a Barcelona es va configurar el quadre final cap a l’alcaldia. I, com si estiguessin disputant un partit de tenis, els jugadors principals han començat a deixar anar els seus millors cops. L’últim, el de l’alcaldessa en funcions, Ada Colau, que dijous va tornar el cop a la línia d’Ernest Maragall postulant-se per repetir com a alcaldessa. La coordinadora de Barcelona en Comú ja ha traslladat a les bases la proposta perquè Colau es presenti a la reelecció, i aquest divendres, mentre a la pista central de París s’enfronten Rafa Nadal i Roger Federer per un lloc a la final, el plenari dels comuns decidirà si avala l’estratègia fixada des de la cúpula. Si ho fa, no tancarà del tot la porta a un acord a l’últim minut amb ERC, però allunyarà les possibilitats d’un pacte de govern amb els republicans.\nMaragall va aturar dimecres les converses amb BComú i va instar Colau a trencar primer explícitament els contactes amb el PSC. Els comuns no només no ho han fet -s’han reunit amb els socialistes des de l’ultimàtum-, sinó que no volen renunciar a l’alcaldia. L’opció aritmèticament més fàcil perquè això succeeixi passa per tancar un acord amb els socialistes i acceptar els vots -teòricament sense contrapartida- de Manuel Valls i dos dels regidors del seu grup. Dijous el líder municipal del PSC, Jaume Collboni, es va negar a ser només l’aplegapilotes, i es va sumar al partit assegurant que no votaria a favor de Colau si, abans del 15 de juny, no signen un acord de governabilitat junts.\nSi es consoliden els moviments de dijous, Esquerra es podria quedar fora del govern municipal tot i haver estat el partit més votat en les eleccions, un fet que no ha succeït mai a Barcelona. En un comunicat, els comuns explicaven dijous que la coordinadora ha pres aquesta decisió per garantir que, amb Colau d’alcaldessa, es mantinguin les polítiques engegades el mandat passat. Defugen, doncs, la proposta que els havia fet arribar ERC, que plantejava un repartiment de responsabilitats al 50% al govern i volia crear una nova figura “de màxim rang” per a Colau -per sota de Maragall.\nTanmateix, els comuns reiteren que la seva proposta continua sent la de constituir un govern ampli d’esquerres que englobi el PSC i ERC. Apunten, però, que davant “l’estancament de les negociacions”, consideren que “la millor proposta” és que Colau es presenti a la investidura. El tripartit d’esquerres el mantenen obert, tot i que el PSC i ERC hagin deixat clar que no hi participaran. De fet, si Colau hi continua insistint i no aconsegueix tancar un acord amb Collboni, Maragall acabaria sent l’alcalde en segona volta com el més votat el 26-M.\nLa decisió de la coordinadora l’explicaran aquest mateix divendres en roda de premsa el número dos de la llista, Joan Subirats, i la número tres, Janet Sanz. Colau, en canvi, mantindrà el silenci dels últims dies, que només ha trencat per emetre dos missatges gravats a YouTube.\nNo hi haurà xec en blanc\nL’anunci de BComú va arribar poc després que Collboni mogués fitxa en un intent de collar Colau perquè s’avingui a pactar amb el PSC. En una intervenció davant la federació socialista de Barcelona, l’alcaldable va advertir a l’alcaldessa en funcions que no tindrà els seus vots si abans de la investidura no ha tancat un acord de govern exclusivament amb el seu grup. Admetent que la negociació amb els comuns “no està sent fàcil ni es preveu que sigui fàcil”, el candidat va voler posar així Colau entre l’espasa i la paret i fixar condicions als seus vots, com el dia abans havia fet Maragall. Convençut que encara “no hi ha res fet”, Collboni va assegurar que treballaran “fins a l’últim moment abans de la investidura per a un govern de progrés” a la capital catalana que hauria de comptar necessàriament amb els vots de Valls. Un executiu que -no calia afegir-ho- exclou els republicans, objectiu del PSC des del primer moment per evitar que l’alcalde de la ciutat sigui independentista: “Un govern independentista subordinarà la ciutat a Torra”, va insistir el candidat.\nLa proposta dels socialistes és un govern a dos en què, va reiterar Collboni, “no serà un problema qui vagi davant i qui vagi darrere”; és a dir, qui assumeixi l’alcaldia. Aquesta fórmula permet mantenir vives les possibilitats d’acord encara que Colau es postuli per a la investidura. Pel que fa a la resta de condicions, la federació socialista a Barcelona va aprovar ahir una resolució en què s’insta a negociar amb BComú un govern “paritari”, malgrat que els de Colau tinguin deu regidors i els socialistes vuit. La prioritat de l’eventual mandat compartit, especificava el text, hauria de ser fixar una “agenda de transformació social” que “combati les desigualtats” i les “dificultats d’accés a l’habitatge”, i garanteixi una Barcelona “segura”, amb “visió de gènere” i “ambientalment sostenible”.\nQueden vuit dies per decidir qui serà el pròxim alcalde de Barcelona i encara no ha arribat el match ball definitiu.


Un monument que s’ha reinventat amb el temps - 64 rutes per redescobrir Catalunya\nUn monument que s’ha reinventat amb el temps\nUna vista del monestir de Sant Benet, un projecte cultural, turístic i de lleure d’una gran singularitatMARC ROVIRA\nDel preromànic al modernisme, el monestir du gravat a la pell mil anys d’història\nMartí Gironell es va inspirar en el monestir de Sant Benet per escriure L’últim abat (Columna, 2012), una novel·la en què recrea la vida de l’abat Pere Frigola, el darrer del monestir, i que l’escriptor gironí va escriure després d’estar vivint durant un any en una de les cel·les. Però no és l’únic creador que s’ha interessat per aquest conjunt arquitectònic: també ha estat l’escenari de pel·lícules com Romasanta, de Paco Plaza, o Les maletes de Tulse Luper, de Peter Greenaway. Aquesta antiga abadia benedictina, situada al terme municipal de Sant Fruitós de Bages, és un dels conjunts monàstics més rics i ben conservats del país. La seva arquitectura inclou elements que van des del preromànic fins al modernisme, passant pel barroc. Va ser fundat el 960 pels nobles Sal·la i Ricarda i el van consagrar el 972 amb una primera església preromànica. Sal·la va anar personalment a Roma a sotmetre’n la fundació directament al Papa, i va portar de la Santa Seu les relíquies de Sant Valentí, que es va convertir en copatró del monestir.\nL’actual església va reemplaçar l’original del segle XII. El conjunt va anar creixent i el celler, per exemple, és del segle XIV, d’estil gòtic. De la seva història, que passa per moments de gran prosperitat, se’n pot destacar la pesta negra, el 1348, que va eliminar pràcticament tota la comunitat. També sobresurt el període de Pere Frigola com a abat (1554-1576), que va donar un nou impuls al monestir quan aquest ja havia entrat en decadència. A la seva mort, va quedar annexionat a Santa Maria de Montserrat i va iniciar una reforma que el va portar a ser un dels monestirs més rellevants de Catalunya. Una altra particularitat és que, contràriament a Montserrat, Sant Benet no va patir la castellanització, de manera que va tenir sempre abats catalans. Ara bé, va passar a formar part de la Congregació de Valladolid, un traspàs traumàtic que Gironell retrata al seu llibre. Ja al segle XVII es va convertir en un centre docent, un col·legi de les arts, però un incendi, el 1633, va afectar parcialment l’edifici i la biblioteca. Finalment es va convertir en un centre d’acollida per als monjos d’edat avançada de Montserrat.\nUna nova fesomia al segle XX\nEl monestir va estar actiu fins a l’any 1835, moment en què va patir una transformació per adaptar l’edifici a les noves necessitats. Es va construir una fàbrica i els espais van ser habilitats per acollir els treballadors. Va ser aleshores que Elisa Carbó i Ferrer, mare del pintor Ramon Casas, el va adquirir el 1907 per convertir-lo en la seva residència. A la seva mort, el pintor el va restaurar assessorat pel seu amic Josep Puig i Cadafalch. L’estil modernista va entrar al conjunt arquitectònic, ja que van enretirar les antigues cel·les dels monjos per construir una terrassa ombrívola. El 1931 va ser declarat monument nacional i es va restaurar gràcies a Caixa Manresa, que havia adquirit el monestir dels descendents d’Elisa Carbó i Ferrer l’any 2000. Va ser així com, el 2007, es va convertir en Món Sant Benet, un centre dedicat a difondre la vida monàstica, l’època en què va ser residència dels Casas i també la gastronomia.\nAvui dia el monestir és propietat i està gestionat per la Fundació Catalunya La Pedrera, que el va adquirir el 2012, i també acull la Fundació Alícia. Es proposen diverses visites que permeten veure el monestir des de diferents angles, com ara el medieval, el modernista o l’Experiència Fundació Alícia. El recinte compta amb un hotel i diferents restaurants, així com amb un espai per a congressos.\nEl muntatge museogràfic a base de projeccions permet submergir-se en la vida dels monjos i repassar alguns dels moments més crucials del monestir. L’església, el claustre, el celler i les cel·les de la galeria de Montserrat són alguns dels espais que es visiten. Del claustre en sobresurten els capitells –fins a seixanta-quatre–, de gran riquesa i ornamentats amb figures humanes, vegetals i animals. Un dels capitells és d’origen preromànic i té forma de piràmide quadrangular invertida. També es pot pujar al campanar de Sant Benet i veure les restes de la tomba dels fundadors, Sal·la i Ricarda. Tampoc ens podem perdre la visita al cuidat hort ecològic del monestir.\n...i demà, ruta per la vall de Sau\nEl vi, un dels tresors del monestir benedictí\nEls grans cellers del conjunt històric de Sant Benet són la prova que el vi era un dels tresors del monestir. Durant segles els monjos van elaborar una gran diversitat de vins, alguns d’ells en grans quantitats, ja que els comercialitzaven al costat dels productes del seu hort. Algunes de les varietats autòctones eren el claret de picapoll o el blanc de llàgrima. Al Bages també es conreava el cereal de secà, l’olivera i el cànem, però al segle XVIII va arribar a ser la principal productora vitícola de Catalunya. Als voltants es pot visitar la Masia Roqueta, a Santa Maria d’Horta d’Avinyó, originària del segle XII, i els cellers Abadal, on elaboren vins amb DO Pla de Bages, o bé el Mas de Sant Iscle, a Sant Fruitós, documentat l’any 950, i que ha recuperat la varietat del picapoll negre.


La norma també elimina el marge de 20 km/h extra de què disposen els turismes per fer avançaments\nper Laura Biela / ACN 04/12/2021 15:05h\nEl ple del Congrés ha avalat aquest dijous després del seu pas pel Senat la nova Llei de Trànsit, Circulació i Seguretat viària que endureix les infraccions i introdueix noves obligacions. El text, ja definitiu, estableix un càstig de sis punts del carnet -en lloc de tres- per als conductors que tinguin el mòbil a la mà i de quatre punts per als que circulin sense cinturó. Un dels punts més controvertits i criticat per grups com PP o Vox és l'eliminació del marge de 20 km/h extra de què disposen els turismes per fer avançaments. A més, els conductors de patinets elèctrics hauran de portar casc. Entrarà en vigor d'aquí a tres mesos.\nEntra en servei el túnel de Tresponts\nEl nou túnel de Tresponts, a la carretera C-14, ha obert aquest divendres al trànsit, just a les portes del pont de la Puríssima. La infraestructura es va inaugurar el 24 de novembre, però en quedaven pendents algunes proves de control que ja s'han superat. L'actuació ha comptat una inversió de més de 35 milions d'euros i inclou tant l'eixamplament de la via en un tram de més de tres quilòmetres, entre la sortida d'Organyà, a l'Alt Urgell, i el desviament cap al nucli de Montan de Tost, com la construcció de la nova galeria de 1.290 metres. D'aquesta manera, s'evita el pas pel congost, que és especialment sinuós, i es millora la seguretat i comoditat en la conducció. Les obres s'han executat en un termini de quatre anys, un més del previst.\nTres membres de la plataforma veïnal per a la construcció del túnel de Tresponts han estat les primeres en poder travessar-lo. A dos quarts de deu del matí, els operaris de l'obra han tallat el trànsit per poder retirar els cons que impedien el pas i, minuts després, s'ha obert la circulació per la nova galeria. «Després de molts anys de passar pel perill del congost de Tresponts, ara el travessarem per dins la roca», ha explicat una de les portaveus de la plataforma, Esther Reig, que ha afegit que la infraes-tructura els dona molta seguretat i que tots els veïns se senten «afortunats».\nEl nou túnel té una longitud de gairebé 1,3 quilòmetres i una amplada de 12 metres. Així mateix, s'han executat dues galeries d'evacuació de 425 metres i 370 metres de longitud respectivament, i s'han implantat sortides cada 250 metres. A més de les tasques de perforació i resta de treballs d'o-bra civil del túnel -impermeabilització i drenatge, revestiment, barreres de formigó, formació de la plataforma i asfaltatge-, cal remarcar el conjunt d'instal·lacions de control i seguretat que s'hi ha implementat.


Demanen que els tractors puguin circular per la via que uneix Alt Camp i Baix Penedès per la verema\nL'organització explica que «no hi ha una alternativa segura pel trànsit dels tractors que estan treballant a la zona».\nL’organització agrària JARC-COAG assegura que és una reivindicació que es repeteix cada any\nActualitzada 02/05/2017 a les 17:22\nL’organització agrària JARC-COAG ha sol·licitat al Departament de Territori i Sostenibilitat que habiliti el trànsit de maquinària agrícola per la carretera C-51, que uneix el Vendrell amb Valls, durant la campanya de la verema. Aquesta petició s’ha traslladat en una carta al conseller de Territori i Sostenibilitat, Josep Rull. La reivindicació es repeteix any rere any davant la impossibilitat dels productors de circular per la via i la manca d’un vial alternatiu adequat i segur.\nEn aquest sentit, l’entitat demana que Territori estudiï l’opció que els vehicles agrícoles puguin circular tot l’any per la C-51, en la qual no hi ha una alternativa segura pel trànsit dels tractors que estan treballant a la zona.\nMentre no s’analitza aquesta proposta, des de JARC-COAG es reclama que els tractors i la maquinària agrícola puguin circular per la C-51 entre Alió i La Bisbal del Penedès entre el 15 d’agost i el 7 d’octubre, coincidint amb la verema. Malgrat algunes actuacions realitzades, des de l’organització agrària es recorda que es mantenen les deficiències per al trànsit d’aquest tipus de vehicles. A més, encara resten pendents d’execució d’algunes de les actuacions previstes. L’entitat també reivindica que es pugui circular en el tram que va de la Bisbal del Penedès fins a Albinyana, que no s’ha habilitat en els darrers dos anys.\nA aquesta petició, que servirà per garantir el funcionament correcte de la campanya agrària, s’afegeix la necessitat que es reprenguin els contactes entre els productors i altres representants del territori, els Mossos d’Esquadra i la Conselleria, per trobar una solució definitiva a les deficiències al vial alternatiu de la C-51. Des de JARC-COAG s'assegura que fa temps que no s’ha celebrat cap reunió per abordar aquest aspecte.


Un reglament obligarà als comuns a unificar els passos de vianants - El Periòdic d'Andorra\nUn reglament obligarà als comuns a unificar els passos de vianants\nLa Taula de Mobilitat espera aprovar el codi a finals d’any, que homogeneïtzarà la pintura antilliscant\nEls responsables i col·laboradors de la campanya durant la presentació, ahir. | El Periòdic\nEl 95% dels passos de vianants del país són competència dels comuns, que decideixen unànimement la senyalització i el manteniment. Per això, Mobilitat treballa en un reglament que els unificarà tots, va anunciar ahir el cap de l’àrea, Jaume Bonell, a la vegada que va detallar que el text està «bastant avançat» i espera que sigui aplicable a finals d’any. La finalitat de la normativa és millorar la seguretat dels passos de vianants, tant per als ciutadans com per als conductors sobretot per als motoristes. D’aquesta manera, s’homogeneïtzarà la pintura antilliscant que s’utilitza per pintar l’asfalt perquè siguin més adherents i es millorarà la senyalització vertical dels mateixos, sigui col·locant més semàfors o simplement més distintius amb la finalitat «d’alertar» als turistes, que no saben on són situats.\nAquest no serà l’únic canvi que pretén aprovar la Taula Nacional de Mobilitat, ja que considera oportú disminuir l’àrea pintada dels passos de vianants per així augmentar el fregament dels vehicles amb el paviment i, per tant, reduir el risc de lliscament i d’accidents.\nLes corporacions hauran de millorar la senyalització vertical, sigui amb semàfors o amb més indicatius\nVídeo per conscienciar\nBonell va fer l’anunci del nou reglament durant la presentació del vídeo i les accions de la campanya Missió Zero Accidents que es va celebrar ahir als Cinemes Illa. Amb el lema Conduir una moto, no és un joc de nens, l’Automòbil Club d’Andorra, el Govern i tots els actors implicats en el projecte aspiren a reduir la sinistralitat a la xarxa viària andorrana i les víctimes mortals. Per això, a través d’un vídeo que ja s’emet per televisió i a les xarxes socials, toquen la fibra dels conductors intercalant les imatges d’un infant jugant a casa amb una moto i el final tràgic a la carretera del pare amb una motocicleta de gran cilindrada.\nSasplugas va aprofitar la presentació per donar més detalls de les accions que farà durant el primer any dels tres que durarà Missió Zero Accidents, les quals va anunciar el passat dia 9: els cursos de conducció segura amb moto que farà els caps de setmana des de finals de mes fins al juliol tindran un preu de 95 euros per persona i la formació a les escoles les farà la Federació de Motociclisme, concretament als alumnes de la tercera i quarta ensenyança. Tanmateix, l’ACA preveu que 2.300 motoristes acudeixin a fer l’ITV fins al 29 de setembre, període en el qual rebran formació dels components del vehicle per part dels inspectors.\nMés ‘Andorra territori ciclista’\nEl primer any de la campanya no només se centra en les motos, sinó que també posa èmfasi en la bicicleta «per fomentar un ciclisme segur i la convivència a la xarxa viària entre tots els vehicles», va precisar el secretari general de l’ACA. Antoni Sasplugas. En aquest sentit, el projecte Andorra territori ciclista segueix vigent per segon any consecutiu, però passa a englobar-se dins de Missió Zero Accidents. Per potenciar els carrils bici i la seguretat, se n’ha fet un vídeo nou amb la presència de cinc persones per promocionar els diferents tipus de modalista, encapçalades pel el professional Carlos Verona, del Movistar Team.


Vilafranca acull l’exposició filatèlica Expofil | RTVVilafranca\nVilafranca acull l’exposició filatèlica Expofil\nLa mostra serveix per commemorar els 25 anys de la Secció filatèlica de l’Institut d’Estudis Penedesencs.\nAquest divendres, a les 7 de la tarda a la sala d’exposicions de l’antiga Estació Enològica s’inaugura la mostra filatèlica Expofil commemorativa del quart se segle d’activitat de la secció de Filatèlia, Numismàtica i del Col·leccionisme de l’Institut d’Estudis Penedesencs. La mostra té caràcter competitiu i compta amb el tema d’honor dedicat a la vitininicultura, es podrà visitar fins el dissabte dia 20 de gener de 6 a 8 del vespre i els dissabtes i diumenges també de 10 a 2.\nEn la inauguració oficial d’aquest divendres es presentaran els segells personalitzats realitzats amb motiu d’aquesta celebració i dedicats al metge vilafranquí Antoni Comas Torregrossa, autor del primer manual de filatèlia publicat a l’estat espanyol i, a més, escrit en llengua catalana. En el mateix acte es presentarà el matasegells i punt de llibre commemoratius. Aquest dissabte, de 10 del matí a 2 de la tarda, a la sala d’exposicions funcionarà una oficina filatèlica per a l’obliterat dels segells en els sobres commemoratius.\nDiumenge, se celebrarà la diada de l’expositor, que comptarà amb una trobada a les onze del matí a la mateixa sala i la posterior visita a un celler i un dinar de germanor. Per altra banda, el dijous, dia 18 de gener, a les 7 de la tarda, a la sala d’actes de l’antiga Estació Enològica es presentarà el llibre Història postal i filatèlica de Vilafranca del Penedès del que en són autors Lluís Eroles Benabarre i Joan Solé Bordes i que ha estat publicat per l’Institut d’Estudis Penedesencs.\nL’acte comptarà amb l’assistència dels autors i de Jordi Campderrós, Investigador de filatèlia, història postal i fiscalotèlia.\nL’exposició es clourà el dissabte dia 20 i el diumenge dia 21, en el decurs d’un dinar de palmarès, es procedirà al lliurament del premis així com per part de la Federació Catalana d’Associacions Filatèliques de la placa commemorativa del XXV aniversari a la Secció de Filatèlia, Numismàtica i del Col·leccionisme de l’Institut d’Estudis Penedesencs.\n11/01/18Una versió especial del Cant dels Ocells amb presència de la dona del conseller Joaquim Forn\n15/01/18La campanya de l’ampolla ha recollit 59 palets d’ampolles sense etiqueta i 9 amb etiqueta\n15/01/18El CDR Vilafranca ha fet una concentració per l’acostament dels presos bascos\nEl govern del PP facilitarà que tinguem de nou…\nNúria Beltran - violoncel·lista


En el Congrés internacional, ESTRO 38 (Milà 26 a 30 abril, 2019) que reuneix a oncòlegs radioteràpics, físics mèdics i tècnics de radioteràpia i dosimetria, el servei de RFiRP ha tingut una participació destacada amb els següents fets:\nEl comitè científic internacional va concedir un primer premi, dins de l’àmbit dels tècnics de radioteràpia i dosimetria, al treball presentat per la tècnic dosimetrista Nuria Espinosa, (servei Radiofísica i Radioprotecció). La rellevància clínica del treball premiat, “Strategies to maintain bladder and rectum volumes do not reduce the GTV movement for rectal cancer RT”, resideix en una millora de la radioteràpia (IMRT/VMAT) preoperatòria pel càncer rectal. L’estudi avalua la reproductibilitat diària en la posició dels tumors rectals segons les estratègies de control del volum vesical i rectal. Es conclou que es requereix un seguiment per imatge en temps real durant el tractament. Es un treball multidisciplinar en el que també van participar el Dr. J.Balart (Oncologia Radioteràpica), la tècnica Anna Coral (Radiofísica i Radioprotecció) i la radiofísica hospitalària María Lizondo (Radiofísica i Radioprotecció). Assenyalar que aquest premi és molt competitiu ja que hi havia més de 2200 treballs presentats. D’altra banda posa en relleu l’important paper que tenen els tècnics en el procés de la radioteràpia, i com estudis científics d’aquest tipus ajuden a millorar la pràctica clínica.


Les Preses dóna la benvinguda a la primavera - Garrotxa Digital\nComentaris tancats a Les Preses dóna la benvinguda a la primavera\nLa festa de l’arbre s’ha convertit ja en una tradició que dóna la benvinguda a la primavera. L’associació de jubilats i pensionistes de les preses la organitza des de fa 19 anys. Des de primera hora del matí els membres de l’associació han contribuït al manteniment del jardí botànic del parc de pedra tosca, gestionat per l’ajuntament de les preses. Després de renovar els cartells dels noms de les plantes, han assistit a una xerrada sobre plantes medicinals i cap a la una entre 200 i 300 jubilats de les preses han començat el dinar per celebrar, com dèiem, l’inici de la primavera.\nLa Vall d’en Bas tindrà benzinera molt aviat\nLa Marboleny actuarà al Palau de la Música\nLa pastisseria Ferrer d’Olot crea la primera col·lecció de torrons ‘New York’\nA la pastisseria Ferrer d’Olot es poden trobar uns torrons molt especials. Es tracta de la primera col·lecció New York, de torrons pintats a mà, i els torrons de la faràndula, que aquest any tenen els cavallets com a element protagonista. Uns postres que…\nEl CAG La Fageda és el gran triomfador del campionat MIC Integra\nEl Club Atletisme Garrotxa la Fageda va ser el gran triomfador del Campionat MIC Integra del Mediterrani Internacional Cup, que es va disputar el passat cap de setmana a Palamós. El campionat el van disputar 12 equips d’arreu de Catalunya. L’equip blau del…


Els lletrats del coongrés espanyol avalen la suspensió dels diputats presos\nAmb aquesta decisió sobre la taula, ara la mesa del congrés, amb gairebé tota seguretat, optarà per a fer efectiva la suspensió\nL’informe dels lletrats que va demanar la presidenta del congrés, Meritxell Batet, avala la suspensió dels presos polítics escollits a les eleccions espanyoles: Oriol Junqueras, Jordi Turull, Josep Rull i Jordi Sànchez. Sostenen que es pot aplicar l’article 384 bis de la Llei d’Enjudiciament Criminal (LECrim), segons el qual es poden suspendre càrrec electes que estan essent processats per delictes de terrorisme o rebel·lió.\nAmb aquesta decisió sobre la taula, ara la mesa del congrés, amb gairebé tota seguretat, es reunirà a les 12.30 i optarà per a fer efectiva la suspensió. Batet va sol·licitar l’informe als lletrats sota les crítiques de PP i Ciutadans, que li demanaven la suspensió immediata: ‘L’objectiu de la mesa és en tot moment preservar el sistema constitucional, la cambra i les funcions de la mesa i garantir que les decisions que s’adoptin siguin estrictament conformes a dret i amb seguretat jurídica’, va defensar Batet.\nBatet va demanar l’informe dels serveis jurídics de la cambra després que el Tribunal Suprem li tornés la pilota i li va negar l’informe que la presidenta del congrés li havia demanat sobre l’aplicació de l’article 384bis de la LECrim, el que el jutge Llarena va utilitzar per suspendre els diputats al Parlament de Catalunya. La presidenta del Congrés va apuntar aquest dimecres que al seu entendre havia de ser ‘l’òrgan jurisdiccional’, en referència al Suprem, qui adoptés la decisió sobre la suspensió.\nPerò el president de la Sala Penal, Manuel Marchena, li va respondre reiterant que la via per a una possible suspensió dels presos hauria de venir per l’aplicació de l’article 21.2 del reglament del congrés, que estableix que un cop rebut un suplicatori de la Justícia es poden suspendre diputats que es trobin en situació de presó preventiva. Marchena situava d’aquesta manera la decisió a la mesa del congrés. La qüestió, però, és que el Suprem no va enviar cap suplicatori, per això els lletrats han optat per la via de l’article 384.


2 joves condemnats per sabotejar el toro del Bruc- Xerrada i sopador solidari a Terrassa - Indymedia Barcelona\n2 joves condemnats per sabotejar el toro del Bruc- Xerrada i sopador solidari a Terrassa\nAdreça: sat@terrassa.mesvilaweb.cat\t 23 feb 2010\nAquest divendres 26 a les 20h al Kasalet (c/Societat nº4-Terrassa) Solidaritat Antirepressiva de Terrassa organitzarà una xerrada informativa i un sopador en solidaritat amb els dos joves condemnats per fer caure el toro del Bruc.\n8 dies de presó... no ens faran creure!\nExplicació del cas\nDes de l'Esquerra Independentista i els moviments socials, sempre s'han pogut generar els diners necessaris per pagar les penes multes de forma col·lectiva. Tanmateix, entenem la insubmissió a la pena multa com a forma de desobediència, ja que et negués a pagar a l'estat, és a dir, et negués a enriquir a qui et reprimeix. Així doncs, no pagar la pena multa és una mostra de coherència política. I és que la finalitat de l'estat no és cap altre que castigar a través de la pena multa a la pobresa i a la dissidència, ja que qui menys pena compleix no és aquell que menys delinqueix sinó aquell que més capacitat econòmica té. Des del grup de suport, volem mostrar la solidaritat vers els dos manresans i animar-vos a participar en les mobilitzacions per evitar el seu ingrés a presó, així com denunciar aquesta eina repressiva de les penes multes, que condemna, no pel suposat delicta, si no pel teu nivell adquisitiu.


La escena del crimen – Lo bloc\nFa temps vaig haver de decidir com etiquetava les històries de misteri a Lo Bloc. Com que “negre” va bé pels còmics però no per novel·les, sèries ni pel·lícules, vaig haver de buscar una alternativa que va acabar sent thriller, tot i que no és ben bé el mateix; i tot perquè “misteri” redueix l’abast a la part diguem-ne més de resolució del trencaclosques, i no abasta tota l’amplitud de moltes de les trames del gènere.\nPer exemple a La escena del crimen, què és una història negra, negra, negra.\nNo sóc gens partidari d’avançar l’argument de les obres que comento, i molt especialment d’un thriller, però és que a més els girs de la trama de La escena del crimen han estat pensats amb molta cura, i anar-els descobrint n´és l’atractiu principal, perquè cada gir introdueix un nou dilema ètic, parla d’una altra cantonada de l’ànima. Em limitaré a dir que l’argument està inspirat (però no és cap adaptació) en una novel·la de Raymond Chandler que també va servir de base a una excel·lent pel·lícula del Paul Newman que podeu veure a Youtube.\nRecolzant-se en un punt de partida de clàssica novel·la negra, Ed Brubaker signa un guió sensacional. L’acció flueix a ritme viu i amb cadència cinematogràfica. El que més m’ha agradat és la veu en off, emprada de manera magistral: dota de veu interior el protagonista, ajudant a entendre tota la seva dimensió, i agilitza la transició entre les diferents seqüencies sense fer-se pesada.\nPerò a més, Brubaker actualitza els personatges típics del noir i crea un reguitzell de figures properes, plenes d’ànima i reconeixibles en la gent normal que ens envolta. I solta els seus persontages en l’ambient cultural de San Francisco i els planta un parell de drames ben grossos al davant. I llavors és quan ens sentim identificats amb aquestes pobres criatures i caiem de peus als peus d’Ed Brubaker.\nCom a guió primerenc que és, La escena del crimen té òbviament alguns defectes menors. Els diàlegs són la palanca que empren alguns girs del guió, i el còmic és un medi en el qual els diàlegs han de ser molt concisos. Això fa que aquests girs puguin semblar forçats, si més no en primera lectura.\nLa escena del crimen està molt ben dibuixada i entintada per Michael Lark i Sean Phillips respectivament. M’agraden especialment els plans mitjans i els generals, allà on Michael Lark retrata els ambients i crea atmòsferes que submergeixen el lector a la trama. En canvi, crec que abusa de les ombres per a enfosquir encara més la tristesa i amargor dels personatges, especialment en els primers plans; hagués preferit altres recursos que, veient especialment com dibuixa el personatge de Maggie, ja tenia ben dominats dins del seu repertori. El color és mèrit del James Sinclair, que empra uns tons apagats, foscos i tristos, molt adients a La escena del crimen.\nL’edició deluxe que n’ha fet Planeta Còmic permet apreciar l’art de Lark i de Phillips en un parell de pàgines on es mostren els esboços en blanc i negre d’ambdós. Hi ha a més una explicació d’Ed Brubaker sobre l’origen de l’obra i dos pròlegs de (no less!) Brian Michael Bendis i José Torralba, què és qui ha traduit Scene of the Crime. A més dels quatre números originals de la mini sèrie hi ha també una història curta amb els personatges principals.\nLa escena del crimen paga molt la pena i m’ha deixat amb ganes que aquest trio hagués pogut continuar desenvolupant els personatges en una sèrie més llarga. Però Batman s’hi va posar per enmig…\nAdient pels que us que un misteri us sorprengui amb els tòpics del génere. Contraindicat si us agraden les històries de bons i dolents.\n← Bon viatge, Mr. Frey\n→ The Second Best Exotic Marigold Hotel


Oasis Plaza Hotel Ribeirao Preto Brasil - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nAllotjaments a Ribeirao Preto\nAv. Presidente Kennedy 2445, Ribeirania, Ribeirao Preto, Brasil, 14095-210\n( 1077 comentaris)Veure el que han dit els hostes\nDoble Estàndard amb 2 Llits Dobles (Standard Double with Two Double Beds)\nRibeirão Preto Centre\nMés informació sobre Oasis Plaza Hotel\nAl visitar Ribeirao Preto, vosté es sentirà com a casa a Oasis Plaza Hotel, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Els visitants d'aquest hotel, poden gaudir d'anar a les atraccions més importants de la ciutat: Aeroport Estatal Leite Lopes.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Oasis Plaza Hotel asseguren una estada plaentera als seus clients. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, servei d'habitacions.\nL'ambient de Oasis Plaza Hotel es reflexa en cada habitació. aire condicionat, escriptori, telèfon, despertador, TV satèl•lit/cable són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com centre esportiu, sauna, piscina exterior, jardí. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Ribeirao Preto, el Oasis Plaza Hotel és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nComentaris de Booking.com (1077)\nBasada en 1077 comentaris\nTots els tipus de viatgers (1077)\nGolden Park Hotel Ribeirao Preto


Diversos morts a l’aeroport de Kabul quan intentaven fugir dels talibans\nL’Afganistan ha caigut aquest diumenge a mans del grup extremista i ara milers de persones intenten escapar malgrat que s’han suspès tots els vols comercials\nEls talibans tornen a governar l’Afganistan 20 anys després. // EFE - EPA - Stringer\nActualitzada el 16-08-2021 14:37\nEls talibans han guanyat la guerra al govern de l’Afganistan i han proclamat la victòria aquest diumenge a la matinada. Ara la tensió s’ha traslladat, sobretot, a l’aeroport de Kabul. Segons informa l’agència Reuters, cinc persones han mort a trets a l’aeroport. Alguns soldats nord-americans haurien disparat contra la multitud que havia ocupat les pistes.\nDes d’aquest diumenge s’hi viuen escenes de caos amb centenars de persones a les pistes esperant un vol per fugir, una tasca pràcticament impossible perquè s’han suspès tots els vols comercials.\nEls talibans ja han aconseguit el control total de l’Afganistan. El grup extremista torna a dominar el país de l’Orient Mitjà, 20 anys després de la intervenció internacional liderada pels Estats Units. Aquest diumenge a la nit, la televisió Al-Jazeera ha difós unes imatges on es veuen els líders talibans dins el palau presidencial de Kabul, celebrant la victòria.\nPer la seva banda, el fins ara president de l’Afganistan, Ashraf Ghani, ha abandonat el país. Algunes fonts el situen al Tadjikistan, a l’Àsia central, tot i que apunten que seria només una escala, i que la destinació final seria un altre país, probablement Oman.\nEl fins ara president de l'Afganistan, Mohammad Ashraf Ghani // EFE - EPA - Hedayatullah Amid\nAixò després d’una estocada final molt ràpida i efectiva, amb un setge a la capital que no ha trobat cap mena de resistència. El govern afganès ja ha reconegut la derrota. Així ho anunciava el ministre de l’Interior en funcions, Abdul Sattar: “Les converses amb els talibans per organitzar un executiu de transició existeixen. S’ha aconseguit un acord preliminar per evitar una ofensiva armada dels insurgents contra la capital”.\nS’ha aconseguit un acord preliminar per evitar una ofensiva armada dels insurgents contra la capital\nAbdul Sattar ministre de l’Interior en funcions\nAhmadullah Muttaqi, el director d'Informació i Cultura dels Taliban, parlant amb periodistes després de la rendició del govern afganès // EFE - EPA - Stringer\nLes potències occidentals evacuen les ambaixades\nMentrestant, les potències occidentals s’afanyen a evacuar els treballadors de les seves ambaixades i els col·laboradors locals. De moment, els pocs que estan podent sortir del país són els treballadors de les ambaixades.\nPersonal militar britànic desplegat a Kabul per ajudar a evacuar els seus ciutadans. // EFE - EPA - Ben Shread - British Ministry of Defence\nEls Estats Units, per exemple, han confirmat que ja han evacuat tots els treballadors de la seva diplomàcia del centre de la ciutat, i que ja són en un espai segur a l’aeroport.\nEspanya prepara aquest dilluns dos avions per evacuar, també, tot el personal de l’ambaixada i les seves famílies.\n15-08-2021 20:34 CRISI INTERNACIONAL\nPere Aragonès s’ofereix per acollir refugiats de l’Afganistan\n21-11-2019 13:18 VIATGES\n23-07-2019 12:52 DECLARACIÓ POLÈMICA\nTrump: “Podria guanyar la guerra de l’Afganistan en una setmana, només hauria de matar deu milions de persones”


Caldes de Malavella - Llegenda de Sant Maurici\nInici >Llegenda de Sant Maurici\nErmita de Sant Maurici i castell de la Malavella, Plaça de l’Ajuntament i carrers contigus.\nEn una ocasió, una terrible sequera es va estendre sobre els boscos, prats i conreus dels voltants. Els pous s’assecaven, els estanys es convertien en fang i la pagesia veia morir el bestiar. El blat, l’ordi, els arbres i els matolls es marcien. Les cigales i els insectes s’amagaven tristos en veure com la desgràcia s’emportava tants béns.\nUna dona fosca i tenebrosa havia sentit a parlar dels miracles dels sants i va voler convèncer als vilatans que totes les desgràcies que assolaven el poble havien estat provocades per un màrtir de molta nomenada: San Maurici.\nAplegada al Puig de les Ànimes, una munió de gent assistí tota encuriosida a la cerimònia que aquella dona malèfica havia organitzar per foragitar la sequera: dins d’una gran olla bullent llençà una mà de cera, fent creure a tothom que es tractava de la del sant, per demostrar que d’aquí venien els patiments. La força d’ebullició va fer tombar l’olla i les flames s’apoderaren dels matolls i les herbes seques devastant boscos, camps i masos amb el seu crepitar ferotge. Llavors, de manera inesperada, el cel es cobrí de núvols negres i la pluja començà a regar la terra amb violència: les rieres i els pous es van omplir fins a vessar i els conreus aviat van quedar negats; la gent corria a refugiar-se a les cases per por de ser arrossegada per les aigües desfermades tancant portes i portals.\nJust allà on el foc s’apagà hom veié una mà de fusta en senyal de benedicció de l’indret. La gent va creure que era la mà de Sant Maurici i per aquest motiu el poble es convertí en Cristianisme.\nAPLEC DE SANT MAURICI 22 DE SETEMBRE\nSardanes, parades d’artesania, arrossada popular i tradicional ball de l’hereu Riera. Un dels aplecs més antics de Catalunya, i diada en la què els caldencs en grups es dirigeixen a l’ermita per passar el dia en companyia d’amics i familiars.


Font: Agència Catalana de Seguretat Alimentària\nAprofitant el boom actual de batuts de colorins, productes eco, bio, enriquits, desnatats, omegas, etc. i perquè no se'ns en vagi l’olla, val la pena desmitificar el concepte que els aliments poden curar les malalties. Els aliments poden ajudar a prevenir o tractar una malaltia, però per ells mateixos no tenen poder terapèutic. Cal recordar que l'alimentació sana i equilibrada contribueix al bon estat de salut, que s'ha demostrat el seu paper tant en la prevenció com en la recuperació de moltes malalties, i que una alimentació saludable contribueix a reforçar el sistema immunitari i les nostres defenses.\nÉs del tot recomanable tenir cura de la nostra alimentació i escollir els productes més naturals i saludables, però no ens confonguem!, la vitamina C no cura un refredat, en tot cas ajudarà a prevenir-lo. Els suplements nutricionals, encara que siguin píndoles o comprimits, no són medicaments, però sí ens poden fer mal si ens els prenem sense cap criteri. Oi que no ens recepten ferro sense abans haver comprovat en un anàlisi sanguini que tenim anèmia? Doncs per què ens aventurem a prendre pel nostre compte barreges de vitamines, minerals, proteïnes i d'altres sense saber si el nostre cos en té necessitat o mancança? Sabeu que esteu posant en risc la vostra salut? Com us deia al principi, que no se'ns en vagi l'olla, que ens hi va la salut!


maifemcim.cat: Mola de Lord – Santuari de Lord (1.189 m.)\nMola de Lord – Santuari de Lord (1.189 m.)\nDissabte 10 de gener de 2015\nPrimera sortida de l’any 2015\nUbicació: Comarca del Solsonès.\nPrograma: Sortirem de casa a l’hora esmentada, agafarem la A-2 passant per Martorell, Manresa, Súria, Cardona, Solsona (on ens pararem a fer el tallat al bar el Trabucaire), passarem per sobre de la presa de la Llosa del Cavall, un lloc ideal per fer una bona fotografia, ja que es té una molt bona vista del santuari enfilat a la mola i arribarem a Sant Llorenç de Morunys.\nSortirem de Sant Llorenç per la carretera LV-4241, en direcció al coll de Jou. Al cap de 1,5 quilòmetres a l’esquerra trobarem el rètol indicador del santuari de Lord. Aquesta és una carretera estreta de tres quilòmetres que arriba fins a l’església romànica de Sant Serni del Grau (segles XI-XII) on deixarem els cotxes i començarem a caminar. Sant Serni del Grau (1.045 m.) és un temple rústic amb un atractiu absis semicircular.\nItinerari: Començarem a caminar per la carretera asfaltada tot seguint el GR-7.\nEn un punt, veurem indicat a la dreta, un camí (GR) que porta a Solsona / Santuati de Lord.\nEl camí ens portarà fins a la roca Foradada, una curiosa escletxa a la roca que permet creuar-la (el camí travessa per aquesta escletxa)\nEl camí, un cop passada l'escletxa, comença a baixar i ens tornarà a la carretera, un cop passat un túnel, i arribarem al petit aparcament del santuari.\nA partir d’aquest punt el camí, tot i que fa pujada, és molt agradable i tranquil. El camí segueix el viacrucis (camí que enllaça diverses creus que representen els diferents moments de la passió i mort de Crist) o camí empedrat del grau de Lord, amb escales amples, per on pujarem progressivament fins a la Mola de Lord (1.189 m.) punt culminant de la sortida. Hi ha una creu. A mesura que s’enfila per la muntanya, les panoràmiques són cada vegada millors.\nDes d’aquí iniciarem la baixada fins al santuari de Lord (1.150 m.) També hi ha una hostatgeria.\nTrobarem un gran canó que commemora les guerres carlines.\nEs pot visitar el santuari, interessant edifici d’origen medieval (segle X) tot i que l’actual és del segle XIX, (demanant permís als monjos ermitans que hi viuen en el convent del costat), amb una imatge de la mare de Déu de Lord, una imatge negra com la Moreneta dels segles XV-XVI. El temple agrupa diferents estils arquitectònics, des del romànic fins al barroc. Els diumenges, a les onze del matí es fa missa en gregorià.\nDes de el santuari, hi ha fantàstiques vistes sobre els clots de Vilamala, l’embassament de la llosa del Cavall i la serra de Busa, del Verd i d’Ensija, els Rasos de Peguera i el Port del Compte. Des de aquí dalt s’observa clarament la vall que ha obert el riu Cardener en el seu camí cap a la desembocadura. Un conjunt impagable!\nUn cop visitat el santuari, seguirem pel camí que hem pujat o pel Grau de Sant Jaume, que passa per la font del santuari i les coves de Verger, un antic centre ermità i que ens durà al punt on hem començat el viacrucis.\nSi volem allargar la caminada, un cop en aquesta cruïlla, seguirem en direcció al túnel i uns 600 m. abans d’arribar-hi (si volem allargar la caminada) trobarem una torre d'electricitat metàl·lica just a la vora de la pista (senyal blanc i vermell de GR), a l’esquerra. A tocar d'aquesta torre comença un corriol estret que en uns quaranta cinc minuts ens portarà al mas de Torruella.\nAtenció, perquè trobarem algunes bifurcacions. Poc després d'un filat de vaques, n'hi ha una i cal prendre el sender de la dreta, el que fa pujada.\nAviat en trobarem un altre, i farem el mateix: cap a la dreta. És qüestió de mantenir-se sempre a mitja muntanya (alguns d'aquests senders baixen a la riera)\nFinalment trobarem una tercera bifurcació: cap a l'esquerra que ens portarà a la font de Torruella i després al mas, i cap a la dreta porta directament a la casa.\nEn arribar a Torruella, val la pena anar fins a la punta de l'Era, des d'on hi ha una bona vista sobre l'embassament de la Llosa del Cavall.\nTornarem enrere, desfent tot el camí fins al túnel (ara podem tornar per la carretera) i l’ermita Romànica de Sant Serni del Grau que visitarem en un moment.\nUn altre opció és fe l'excursió des de Sant Llorenç de Morunys.\nObservacions: Damunt d’una gran mola de roca a 1.180 metres d’altitud, rodejada de precipicis, s’alça el santuari de Lord. L’excursió comporta un petit esforç, recompensat per la vista sobre l’embassament de la Llosa del Cavall.\nLa sensació de fer un cim o arribar a dalt d’una muntanya, encara que no sigui de l’alçada d’una Pica d’Estats o un Puigmal, sempre és reconfortant. Fent la ruta que puja al santuari de Lord, al Solsonès, és fàcil gaudir de les emocions típiques de l’excursionisme sense fer grans esforços, una característic que fa ideal aquesta sortida per començar l’any nou.\nA Sant Llorenç de Morunys es pot visitar el casc antic, amb carrerons i placetes interiors de regust medieval, i el conjunt arquitectònic format per l’església parroquial, d’estil romànic.\nLa visita a l’església parroquial de Sant Llorenç de Morunys és molt recomanable, tant per la seva barreja d’estils arquitectònics com perquè conserva un dels orgues més grans de Catalunya. L’estructura és d’estil romànic, però al seu interior, la capella i l’altar de la Mare de Déu dels Colls són d’estil barroc. Una llegenda vinculada a aquesta església explica que la imatge de la mare de Déu dels Colls va ser trobada en el lloc on més tard es va assentar la població. També a l’església, val la pena fixar-se en els retaules gòtics de Sant Miquel i Sant Joan – que van sobreviure als saqueigs que va patir l’edifici durant la guerra civil – i en el claustre, construït al segle XVI.\nDinarem en algun restaurant de Sant Llorenç de Morunys. Tornarem a casa als voltants de les set de la tarda.\nPublicat per maifemcim.cat a 18:13\nEtiquetes de comentaris: ND-Normal, Solsonès\nUbicació: 25282 Sant Llorenç de Morunys, Lleida, Espanya