Ciències Socials: 12.- Descolonització i tercer món, 1945-1991 (1 BAH)\n12.- Descolonització i tercer món, 1945-1991 (1 BAH)\nEl procés de descolonització constitueix un dels més decisius factors de la configuració d'una nova realitat històrica en el panorama global de l'època actual, i ha donat origen no només a un nou Tercer Món, amb una dinàmica interna pròpia, sinó també a una sèrie de qüestions i problemes que es projecten directament en el pla de la història universal.\nÉs per això una tasca no només possible, sinó necessària, emprendre descripcions històriques de la primera fase d'aquest naixent Tercer Món, que constitueix el camp problemàtic més recent del segle XX, i alhora potser el més important per al futur de la història actual.\nView more presentations from macdudua.\nFACTORS DE LA DESCOLONITZACIÓ:\nLa descolonització té com a conseqüència la independència, però a aquesta, però, no s'arriba a molts països d'una forma completa, ja que encara que la majoria aconsegueix la seua sobirania política, els llaços que els uneixen al passat colonial queden profundament estrets, mantenint una dependència social, econòmica i cultural que condiciona el seu posterior desenvolupament caient en una nova modalitat de colonialisme.\n· El creixement demogràfic:\nLa majoria dels països en vigílies de la seua revolució comptaven amb uns efectius demogràfics molt elevats. Les altes taxes de natalitat, típiques en els països poc desenvolupats, van veure baixar les seues taxes de mortalitat a causa de les seues millores higièniques i mèdiques que havien aportat les potències colonials. Es produeixen grans corrents migratòries cap a les grans urbs. Aquest increment urbà va servir de cohesió i acostament als problemes i alhora de difusió d'ideologies i actituds hostils a la presència colonial.\n· Transformacions econòmiques i socials:\nLa introducció d'economies especulatives i de nous sistemes d'intercanvi en les colònies, va portar com a conseqüència la destrucció dels anteriors sistemes de subsistència, alhora que situava a gran part del planeta en un circuit comercial internacional que es definiria com d'intercanvi desigual al desequilibrar-se, clarament, a favor dels colonitzadors.\nPer obligar a treballar a les poblacions dependents en els productes o en els sectors que interessaven a Europa, i per procurar mà d'obra en les condicions més avantatjoses, es van utilitzar tot tipus de coaccions i trucs, des d'impostos a pagar en jornades de treball, fins treballs forçats i, fins i tot, tot i estar prohibit, la compra d'esclaus.\n· Canvis culturals i ideològics:\nLes noves formes de vida eren el testimoni de l'abandonament tant de les seues agrupacions tradicionals en clans de famílies o de religiosos, com de les seues institucions i costums. Les societats colonials suportaren el procés d'aculturació, és a dir, la implantació de les formes de pensament i els valors sorgits a Occident. Davant el xoc produït per la presència estrangera, gran part de la població va buscar una fugida refugiant-se en els seus mites.\nEls cercles il.lustrats indígenes, pertanyents a la burgesia, anaven augmentant amb l'extensió de l'ensenyament occidental.. Aquesta minoria il.lustrada, però, va aprendre d'Occident, bé la manera de prosperar dins el sistema establert, o bé la d'utilitzar els seus ensenyaments en contra i en el moment oportú, esdevenint, per tant, els principals animadors dels moviments nacionalistes i independentistes.\n· Els moviments nacionalistes i els seus líders:\nPer tenir èxit en les metes proposades, és a dir, perquè les diferents aspiracions i moviments nacionalistes pogueren assolir la independència respecte de les seues nacions dominadores, va ser necessària la presència de líders que dotaran a aquests moviments d'un programa polític i una autoritat moral que, fàcilment compreses per les masses, calaran en els seus pensaments i els portaran a perseguir la seua posada en pràctica.\n· La crítica anticolonial:\nL'oposició al règim colonial naix gairebé des dels inicis de la colonització europea, incrementant-se després a mesura que el món occidental va tenir un major accés a les llibertats. Des de dins del socialisme es condemna el principi d'imposició d'un poble sobre un altre.\n· L'actitud dels intel.lectuals i dels cercles religiosos:\nL'acció missionera denuncià els abusos i submissió de les poblacions indígenes, mitjançant les encícliques com ara Pacem in Terris -promulgada l'11 d'abril de 1963 per Joan XXIII- o la de Populorum progressio -del 26 de març de 1967, de Pau VI-, en les quals es donava suport, més decididament, la causa de l'emancipació.\nDurant el període d'entreguerres sorgeix el suport dels intel.lectuals i polítics, com els que el 1927 van integrar la Lliga contra l'Imperialisme, aquesta va celebrar el seu Primer Congrés a Moscou, amb la participació de delegats procedents dels territoris sotmesos.\nMolta més incidència tindria, posteriorment, l'actitud de certs presidents nord-americans, com ara Wilson o Roosevelt, que es van convertir en defensors de la causa de la llibertat i de l'emancipació dels pobles.\n· La condemna del socialisme:\nDes dels inicis del moviment socialista, es van fer patents les discrepàncies, si bé els principis del socialisme eren incompatibles amb la pràctica colonial, no van faltar els que veien en el colonialisme el brou de cultiu per a ulteriors revolucions socialistes. Altres, però, també veien que, a pesar de tot el dolent, el colonialisme podria resultar avantatjós per als sotmesos.\nDurant les dues guerres mundials es va transmetre a les colònies una imatge molt allunyada de la pròspera Europa de la que volien haver transmès: els enfrontaments i les discrepàncies entre els colonitzadors. Els contactes entre colònia-metròpoli van accentuar el coneixement de les grans diferències, fent cada vegada més patent el que els separava. Els esforços a què les colònies es van veure sotmeses, per donar suport a les metròpolis, van venir seguits de compensacions (Assemblees legislatives) per les quals els nadius van anar accedir als cercles de decisió política. El posicionament contrari a la pràctica colonial d'USA i URSS, a partir del 1945, apareix en ple procés descolonitzador, accelerant-lo, encara que no s'ha d'oblidar els interessos que ambdues potències tenen, sobre tot a partir de la Guerra Freda.\nView more presentations from Escola Pia Santa Anna.\nEn només dues dècades (1945-1965), la majoria de les colònies va aconseguir la independència. En 1955, els nous estats es van reunir en la Conferència de Bandung -amb la finalitat de proclamar els seus drets i de fer públiques les seues reivindicacions-, tot un esdeveniment històric que va representar l’entrada del Tercer Món en l’escena política internacional, encara que els nous estats han continuat mantenint certa dependència econòmica de les antigues metròpolis (neocolonialisme) mentre lluiten contra el subdesenvolupament.\n1.1 La feblesa de les metròpolis\nDes de la Revolució Soviètica, s’havia incrementat l’esperança per a l’alliberament colonial que, durant el període d’entreguerres, es reforçaria amb l’aportació de les elits indígenes educades a Europa (cas de Gandhi, per exemple) que s’organitzarien en grups nacionalistes per demanar la independència. La Segona Guerra Mundial va crear les condicions idònies a l’acabar amb el vell mite de la potència colonial invencible: els grups de resistència contra les potències de l’Eix van formar líders populars entre els guerrillers que lluitaven contra l’invasor. També a les metròpolis, però, s’alçaren les primeres veus contra el model colonial, ja que els imperis només eren lucratius per a una minoria que estava directament vinculada als negocis d’ultramar, mentre el cos humà i econòmic per conservar les colònies era excessiu en una Europa empobrida i devastada per la gran guerra.\n1.2 Un context internacional favorable\nLes velles potències colonials passaren a un segon pla davant els Estats Units i l’URSS, noves superpotències mundials interessades en afavorir la descolonització per estendre la seua influència als nous països, donada la seua escassa participació en el vell esquema colonial. La Carta Fundacional de les Nacions Unides (1945) proclamava la igualtat de tots els pobles i el reconeixement del dret d’autodeterminació. Les Filipines, única colònia nord-americana, van ser declarades independents el 1946, mentre l’URSS feia públic el seu suport als moviments independentistes.\n1.3 La força dels moviments nacionalistes\nEls moviments nacionalistes van guanyar influència i prestigi, però hi havia moviments de diferents tipus:\n• Fronts nacionals dirigits per partits comunistes, amb un ampli suport de la població, com són els casos d’Indoxina i d’Indonèsia.\n• Moviments d’ideologia estrictament nacionalista que pretenien unir tots els sectors socials amb gran suport popular, cas del Partit del Congrés a l’Índia.\n• Moviments independentistes amb forta vinculació amb ètnies i tribus indígenes que, de vegades, generaven enfrontaments violents amb d’altres grups autòctons.\nGran part dels grups nacionalistes van comptar amb líders carismàtics com ara Nehru, Gandhi, Ho Chi Minh, Nasser, Sukarno, Senghor i Lumumba... molts d’ells membres de riques famílies indígenes que havien estudiat en universitats europees, redescobrint els valors culturals de la seua pròpia civilització de tornada al seu país d’origen on esdevindrien els principals opositors al colonialisme.\n2. LES PRIMERES INDEPENDÈNCIES ASIÀTIQUES\n2.1 Independència de l’Índia\nSota el lideratge de Nehru i del Mahatma Gandhi –amb la no-violència i la desobediència civil- el Partit del Congrés de l’Índia va aconseguir, des del període d’entreguerres, la mobilització de les masses hindús en un moviment de resistència i d’enfrontament amb l’Imperi britànic que els portà cap a la independència el 1947. Per una altra banda, la minoria islàmica va crear la Lliga Musulmana, liderada per Mohammed Ali Jinnah, que també aconseguí el mateix any un estat propi en l’antiga colònia britànica, el Pakistan.\n2.2 Els casos d’Indonèsia i d’Indoxina\nLa colònia holandesa d’Indoxina havia estat ocupada pels japonesos fins la rendició d’aquest al final de la guerra mundial: l’agost de 1945, el moviment nacionalista encapçalat per Ahmet Sukarno va proclamar la independència de forma unilateral, que no fou reconeguda per l’antiga metròpoli holandesa fins el 1949.\nParal•lelament, a l’Indoxina francesa (integrada per Vietnam, Laos i Cambodja), les forces comunistes del Viet-minh, sota la direcció d’Ho Chi Minh, van proclamar la República Democràtica del Vietnam amb capital a Hanoi (setembre de 1945). Però les tropes franceses del general Leclerc van contraatacar afavorint la constitució d’un protectorat a la zona sud. L’any 1946 va començar la guerra del Vietnam, entre el nord i el sud, amb el suport de l’URSS i de la Xina al nord, mentre els Estats Units finançaven bona part de les despeses militars franceses al sud. I encara que la guerra va prosseguir durant més de vint anys, malgrat la retirada de les tropes franceses, amb la intervenció dels Estats Units, el paral•lel 17 va separar Vietnam del Nord del règim prooccidental instal•lat al sud. Des del juliol de 1945, després d’una espectacular derrota, França havia acceptat també la independència de Laos i Camdodja.\n3. EL NAIXEMENT DE LA REPÚBLICA POPULAR DE LA XINA\nL’Imperi Celeste de la Xina va patir la ingerència de les potències occidentals durant tot el segle XIX, però al segle XX va iniciar un procés propi per acabar amb el sistema imperial i el domini occidental.\n3.1 La Xina es converteix en república\nEl 1911 va ser derrocat l’últim emperador de la Xina, Pu Yi, per una revolució antidinàstica i antiimperialista que va proclamar la República. Sun Yazen, fundador del Guomindang o Partit del Poble, va presidir el govern provisional de 1912, encara que un país tan extens va restar dividit, durant molt de temps, en dominis governats pels senyors de la guerra. A partir de 1927, Chiang Kai-shek va donar al seu govern nacionalista un to autoritari que, a poc a poc, evolucionà cap la dictadura tot ordenant la persecució i extermini dels comunistes que, des de la fundació a Xangai (1921) del Partit Comunista Xinés, van enfrontar-se al govern nacionalista. L’any 1934, el nou líder comunista Mao Zedong va decidir abandonar el sud del país, davant la repressió del govern, i començar la Llarga Marxa cap al nord i l’interior del país: unes 100.000 persones van fer una travessia a peu de més de 10.000 km, entre 1934 i 1935, per refugiar-se de la persecució.\n3.2 La invasió japonesa i la revolució comunista\nEl 1937, però, la situació política va canviar per la invasió dels japonesos que començaren a controlar bona part de la Xina. Temporalment, les forces del Guomindang i els comunistes s’uniren en un front nacionalista antijaponés que va col•laborar amb els aliats per derrotar les potències de l’Eix. Acabada la guerra mundial, el 1945 nacionalistes i comunistes xinesos van tornar als enfrontaments en una cruenta guerra civil. Els comunistes ocuparen Pequín, l’antiga capital, on van proclamar la República Popular de la Xina l’1 d’octubre del 1949. Chiang Kai-shek i els nacionalistes xinesos es refugiaren a l’illa de Formosa on crearen, amb la protecció dels Estats Units, la república nacionalista de Taiwan. Sota el règim de Mao, tota l’estructura política va quedar sota el control del Partit Comunista, es va reprimir tota dissidència, es va iniciar un procés de simplificació de l’escriptura xinesa, es va crear una Constitució al 1954 i, poc després, es va ocupar el Tíbet.\nLa república comunista de Xina, nascuda en plena guerra freda, no va ser reconeguda per la majoria dels països occidentals i, per tant, es va decantar cap a la URSS tot adoptant el model soviètic. De tota manera, una vegada mort Stalin, Mao i els seus partidaris es van mostrar totalment hostils a portar a terme un procés de desestalinització com l’iniciat pels russos, tot produint-se la ruptura entre Xina i l’URSS el 1958. Mao va iniciar aleshores el Gran Salt Endavant, una política de col•lectivització agrícola mitjançant la comuna que, al capdavall, va tenir uns resultats econòmics catastròfics. La Revolució Cultural iniciada en 1965 va consistir, sobre tot, en una lluita interna dins del Partit Comunista de la Xina que va costar molt milers de víctimes, acusats -segons Mao- de voler portar la Xina cap al capitalisme, és a dir, com una reedició de les porgues d’Stalin però en versió xinesa. Den Xiaoping va ser l’encarregat, a la mort de Mao (1976), d’acabar amb la revolució cultural per portar la Xina cap a una política de reconciliació i d’enfortiment de l’economia, tot incorporant algunes pràctiques capitalistes sense canviar el règim polític totalitari, que l’ha transformada en una gran potència econòmica emergent.\n4. EL PROCÉS DE DESCOLONITZACIÓ EN EL MÓN ÀRAB\nEl Pròxim Orient, així com el nord d’Àfrica, després de la Segona Guerra Mundial visqueren un complicat procés de descolonització emmarcat en l’eclosió d’un fort sentiment d’identitat nacional.\n4.1 Els conflictes al Pròxim Orient: la creació de l’estat d’Israel\nLa desaparició de l’Imperi Turc havia transformat la faç de l’Orient Mitjà, però una sèrie de països continuaven sotmesos al règim de protectorats internacionals sota la vigilància de França (Síria i el Líban) o del Regne Unit (Palestina, on la decisió d’atorgar un espai per als jueus –el futur estat d’Israel- va complicar encara més la situació). Després de la Segona Guerra Mundial i de l’impacte causat per l’horror de l’Holocaust, els jueus plantejaren la necessitat d’instal•lar-se a Palestina, un territori poblat per àrabs, sota comandament britànic, però també per uns 600.000 jueus que havien anat arribant des de primeries del segle XX. Una campanya d’atemptats de la milícia jueva (Haganah) va començar a forçar la retirada britànica des del 1945 i a pressionar en pro d’un Estat jueu fins que, finalment, el 1947 un resolució de l’ONU va proposar la partició de Palestina en dos estats (jueu i palestí). Els britànics van retirar-se de la zona i Ben Gurion proclamà l’Estat d’Israel el 1948, sense aconseguir el reconeixement dels països àrabs dels voltants. L’expulsió dels palestins dels territoris lliurat al nou estat jueu va tenir com a conseqüència l’esclat de la primera guerra araboisraeliana (1948-49) que acabà amb un armistici que suposava el triomf d’Israel sobre la Lliga Àrab (Egipte, Síria, Aràbia Saudita, Jordània, l’Iraq, el Líban i el Iemen): es reconeixia la partició de Jerusalem en dues zones, s’atorgava nous territoris als jueus i la reclusió dels palestins en dues petites franges a Gaza i Cisjordània sota l’administració d’Egipte i Jordània.\n4.2 Les conseqüències en el món àrab\nA Egipte, la corrupta monarquia va ser enderrocada per un grup d’oficials dirigits per Nasser (1952) que va proclamar la República, tot aconseguint la retirada dels britànics del Sudan (1953) i la nacionalització del Canal de Suez (1956). Nasser va liderar l’oposició al sionisme i al colonialisme occidental, esperonant el món àrab on van aparèixer noves repúbliques: el nou Iraq (1958), Somàlia i Mauritània (1960), Iemen del Sud (1962). D’altres es van constituir en estats petrolífers, governats per monarquies autoritàries i prooccidentals: Aràbia Saudita, Oman, Kuwait, Qatar i els Emirats Àrabs. De tota manera, el moviment panarabista va trobar en l’oposició a l’Estat d’Israel un objectiu comú. A l’Iran, en canvi, un cop d’Estat havia enderrocat el xa prooccidental, Muhammad Reza Pahlawi (1951), però dos anys més tard va poder tornar al poder sota el mateix procediment i el recolzament dels Estats Units (1953) fins que l’oposició dels líders religiosos xiïtes (aiatol•làs) l’enderrocaren, finalment, el 1979 amb el lideratge de l’Aiatol•là Khomeyni, personatge clau del fonamentalisme islàmic.\n4.3 Les guerres araboisraelianes\nLa zona del Pròxim Orient va quedar constituïda com una de les grans àrees d’enfrontament i de tensió mundial. Els Estats Units van fer costat a Israel, mentre que Palestina va comptar amb l’ajuda dels musulmans i de l’URSS.\nDurant la segona guerra araboisraeliana (1956) els jueus van atacar Egipte i van envair la península del Sinaí, però acabaren retirant-se. La Guerra dels Sis Dies va esclatar al 1967 com a mesura preventiva de Israel, davant una possible ofensiva àrab, amb l’ocupació de Betlem, Jerusalem, Jericó, l’illa de Tiran, el Sinaí fins el Canal de Suez i els alts del Golan, tot establint una àrea de seguretat al voltant dels seus territoris. La laborista Golda Meir (1969) va voler negociar amb els àrabs, durant el seu mandat, però la matança d’atletes israelians als Jocs Olímpics de Munic (1972) va frustrar el procés de pau. Més endavant, un nou projecte de pau, ara presentat per Anwar al-Sadat, president egipci, va ser rebutjat tot provocant un cop de força per part de les tropes egípcies i sirianes que van atacar Israel el dia del Yom Kippur (festa sagrada dels jueus) i van embargar el petroli destinat als Estats Units, fins la intervenció de l’ONU que va recomanar el cessament de les hostilitats.\n4.4 El problema palestí\nL’Organització per a l’Alliberament de Palestina (OAP) va ser dirigida per Yasser Arafat (1964), adoptant l’acció directa i el terrorisme per cridar l’atenció mundial. Els palestins, sense estat propi, no volien continuar sotmesos a l’autoritat d’Israel i van rebre el suport dels països àrabs, però van abandonar el terrorisme a partir de 1970 i van rebre els reconeixement de l’ONU (1974).\nL’any 1977 es va produir el primer apropament diplomàtic quan el president d’Egipte, Sadat, va reconèixer l’estat d’Israel. Els acords de Camp David, propiciats per Jimmy Carter (president dels EUA), van significar l’abandonament dels territoris ocupats per Israel al Sinaí, així com la predisposició dels palestins a reconèixer l’estat d’Israel i a obrir negociacions per aconseguir la creació d’un Estat palestí.\nEl 1987, però, l’OAP va promoure un moviment la insurrecció dels palestins als territoris ocupats per Israel conegut com la intifada, tot proclamant l’any següent l’Estat palestí de forma unilateral. La situació va començar a reconduir-se arran la Conferència de Madrid (1991) on la consigna “pau per territoris” va guanyar terreny i va desembocar en els acords d’Oslo (1995) amb la creació d’unes zones autònomes a Jericó i Gaza, governades per una autoritat palestina encarnada en Yasser Arafat. Els incompliments per part d’Israel van provocar la segona intifada (2000) i l’aparició d’organitzacions palestines radicals (Gijad Islàmica i Hamàs) que han provocat la inestabilitat de la zona fins el present.\n4.5 La independència del Magrib\nEl Marroc i Tunísia han estat dos protectorats, sota el control essencial de França, on subsistia la ficció d’un govern indígena i un sobirans local (el soldà de Marroc i el bei de Tunísia). Però fou al març de 1956 quan, realment, es va proclamar la independència del Marroc amb el rei Mohammed V. Un any més tard es va proclamar la independència de Tunísia que, després de l’expulsió del bei, quedaria constituïda com a República sota la presidència del líder nacionalista Habib ibn Ali Bourguiba.\nEspanya posseïa quatre territoris colonials a l’Àfrica: el nord del Marroc (el Rif, incorporat al Marroc en 1956), Guinea Equatorial (que assolí la independència el 1968), Ifni (incorporat al Marroc en 1969) i el Sàhara Occidental (cedit el 1975 a Marroc i Mauritània, encara que aquesta darrera va renunciar al seu domini), on el Front Polisario va proclamar la República Àrab Saharauí Democràtica -per aconseguir la independència del Marroc- en una lluita que s’ha allargat fins el present sense èxit.\nLa colònia d’Algèria era administrada directament per França. El 1954 Ben Bella, líder nacionalista, va fundar el Front d’Alliberament Nacional (FLN) que inicià, immediatament, una insurrecció armada: la guerra va provocar una forta crisi política i les crítiques de l’opinió pública mundial, així com de molts intel•lectuals francesos (Jean Paul Sarte, per exemple), pels mètodes repressius de l’exèrcit francès. França no estava disposada a perdre una altra guerra colonial i, finalment, el general De Gaulle va optar per reconèixer el dret a l’autodeterminació del poble algerià en 1959. No obstant, la població colonial francesa va sentir-se traïda pel govern de París i va provocar revoltes a la colònia que, finalment, serien sufocades. La independència d’Algèria fou ratificada en referèndum pel 90% dels francesos i el juliol de 1962 naixia la República Popular i Democràtica d’Algèria presidida per Ben Bella.\n5. LA DESCOLONITZACIÓ SUBSAHARIANA\n5.1 El desvetllament de l’Àfrica Negra\nA l’Àfrica britànica es va aconseguir la descolonització d’una forma pacífica, llevat del cas de Kenya que, després d’una insurrecció (1950-53) que va provocar més de 40.000 morts, es va independitzar el 1963. Després arribà l’hora de les independències pactades amb Ghana (1957), Nigèria (1960), Sierra Leone i Tanganyika (1961) i Uganda (1962).\nA l’Àfrica francesa l’única insurrecció va tenir lloc a Madagascar (1947) i fou sufocada amb certa duresa. De tota manera, el projecte de Comunitat Francesa de De Gaulle va fracassar i, a més d’independitzar-se Guinea (1958), el 1960 ho va fer la resta de colònies, és a dir, Costa d’Ivori, Senegal, Gabon, Mali, Txad, etc.\nEl 1958, el Moviment Nacional del Congo, dirigit per Patrice Lumumba, va reclamar la independència de Bèlgica que, finalment, aconseguiria el 1960. A continuació, però, va esclatar una guerra civil amb el moviment secessionista de Moïse Tshombé (recolzat per Bèlgica), després de l'assassinat de Lumumba el 1961, que es va perllongar fins el 1966, quan el cop d’estat de Mobutu va instaurar el seu poder personal als dos territoris de l’antic Congo Belga que va adoptar el nom de Zaire.\n5.2 La tardana descolonització de l’Àfrica Austral\nEl 1961, els colons blancs de Sud-àfrica van declarar-se independents tot consolidant un règim de segregació racial anomenat apartheid que provocà una llarga lluita, de més de trenta anys, protagonitzada per la majoria negra que volia posar fi al racisme institucional i aconseguir la independència real del país. Nelson Mandela i el seu partit, Congrés Nacional Africà, no ho van aconseguir fins el 1994 quan va esdevenir el primer president negre (després de la derogació de les lleis discriminatòries i l’aprovació d’una nova Constitució en 1994). Abans, però, Namíbia ja havia aconseguit independitzar-se de Sudàfrica (1990).\nPer una altra banda, Rodhèsia del Nord va ser anomenada Zambia a partir de la declaració d'independència de 1964, mentre a Rhodèsia del Sud es va mantenir un règim racista fins el 1980, quan la majoria negra va proclamar el nou estat de Zimbabwe.\nLes colònies portugueses han estat les darreres en desaparéixer fins que les guerres colonials van desgastar la dictadura de Salazar a Lisboa. El Moviment de les Forces Armades (FPA) va protagonitzar un cop d’estat anomenat Revolució dels Clavells (1974) que va instaurar la democràcia a Portugal i va negociar la independència de les colònies: Angola, Moçambic, Guinea Bissau, etc.\n6. BANDUNG I EL NAIXEMENT DEL TERCER MÓN\nLa denominació Tercer Món va sorgir de la comparació dels països subdesenvolupats (ignorats, menystinguts, explotats), segons el demògraf francès Alfred Sauvy, amb la situació dels ciutadans del tercer estat abans de la Revolució Francesa.\n6.1 La conferència de Bandung\nEl primer intent de reunir els territoris afectats per la dominació colonial va ser la conferència de Nova Delhi (1947), però va ser la Conferència dels Pobles Afroasiàtics a Bandung (1955) -a l'illa de Java (Indonèsia)- on els nous estats sorgits de la descolonització van entrar en la política internacional de la mà dels grans líders independentistes (Nehru, Nasser i Sukarno) que van manifestar la voluntat de ser neutrals per allunyar-se amb el no-alineament en la política de blocs de la guerra freda.\n6.2 El Tercer Món i el neocolonialisme\nA partir de la dècada de 1950 es van anar definint les característiques del subdesenvolupament: renda per càpita escassa, desnutrició, analfabetisme, gran creixement demogràfic i excés de població activa dedicada al sector primari. La independència política dels nous estats no va anar acompanyada de la independència econòmica, així les inversions de capital dels països rics acabaven per condicionar les decisions dels governs independitzats. Aquesta situació es defineix com a neocolonialisme.\n6.3 Característiques del neocolonialisme\nEl neocolonialisme provoca l’intercanvi desigual de mercaderies (ja que els països subdesenvolupats només exporten matèries primeres a baix preu mentre han d’importar productes manufacturats més cars), la gran escassetat de capital que provoca la dependència financera respecte al món desenvolupat i, per últim, la dependència tecnològica que continua afavorint la descapitalització del països més pobres del món.\nEl subdesenvolupament es manifesta a través d'una sèrie de trets i característiques, que segons el prof. Y. Lacoste, són les 14 següents:\n1. Insuficiència alimentària (menys de 2,600 calories / dia)\n2. Greus deficiències en la població (altes taxes de mortalitat infantil, analfabetisme ...)\n3. Infrautilització o desaprofitament de recursos naturals.\n4. Elevat índex d'agricultors amb baixa productivitat.\n5. Industrialització incompleta o restringida.\n6. Hipertròfia i parasitisme del sector terciari.\n7. Dependència econòmica.\n8. Baixa renda per càpita.\n9. Dislocacions de les estructures tradicionals econòmiques i socials.\n10. Escassa integritat nacional.\n11. Debilitat de les classes mitjanes en relació amb el reduït percentatge de població urbana.\n12. Atur, subocupació i treball infantil.\n13. Elevat creixement demogràfic.\n14. Presa de consciència del seu estat.\nDes dels anys 50 del segle XX, els països econòmicament desenvolupats han vingut sostenint línies de suport als subdesenvolupats, des dels últims temps aquestes ajudes es mostren insuficients i apareixen veus contràries a una recuperació artificiosa d'aquests països que només augmentaria les desigualtats i el deute extern. La solució, però, es podria trobar en el que alguns han anomenat el comerç just. Aquest és un problema que, actualment, també afecta directament als països desenvolupats, que es converteixen dia a dia en el destí principal de l'emigració dels no-desenvolupats.\nPublicat per TONI PITARCH a 19:27


Segona setmana del casal - Western | Col·legi Sant Lluís\nCol·legi Sant Lluís > Blog > Casal d'estiu > Segona setmana del casal – Western\nSegona setmana del casal – Western\nPosted by: Laura Sanchez\nCategory:\tCasal d'estiu\nDurant aquesta segona setmana hem tingut l’oportunitat d’apropar-nos al cinema Western, el de les típiques pel·lícules de l’oest. Al començar la setmana, vam descobrir les característiques més rellevants d’aquest gènere cinematogràfic, tot compartint allò que ja sabíem i visualitzant exemples. Tot seguit, vam pensar en l’escena que representariem divendres com a autèntics actors i actrius, i vam repartirs els personatges i les tasques. Aleshores, vam començar a crear l’escenari i tots els accessoris que necessitaríem per a la gravació de l’escena.\nParal·lelament, hem anat desenvolupant altres tallers. Vam crear, durant el taller de cuina, un sandwich en forma d’estrella tot decorant-lo com si fos d’un “Sheriff”. També, hem anat tenint cura de l’hort, tot veient com els cogombres continuen creixent, així com les albergínies. A més a més, ens hem refrescat realitzant diferents jocs d’aigua i remullant-nos a la piscina. Per últim, també hem jugat a diferents jocs tots plegats. Ah, i no oblidem la sortida! Dimecres vam anar al Nenelandia i ho vam passar d’allò més bé. Vam jugar a fet i amagar per tot el parc, i fins i tot vam tenir una estona de ball després de menjar-nos el snack!!\nFinalment, avui divendres hem enregistrat la nostra escena amb l’ajuda dels súper càmeres (com podreu veure al final del vídeo). Després hem afegit una bona música i els crèdits, i ja la tenim a punt perquè la pugueu ensenyar i veure amb les famílies i amics. Mireu com ens ha quedat! Esperem que us agradi tant com a nosaltres.


Entrevistes | Rᵉᵛⁱˢᵗᵃ ᵈᵉ ˡ'Iⁿˢᵗⁱᵗᵘᵗ Sᵃᵇᵃᵈᵉˡˡ\nENTREVISTA A LA INFERMERA DE L’INSTITUT: MARISOL JIMÉNEZ\n[Extret de Salut i Escola. Generalitat de Catalunya]\nInfermera especialista en pediatria.\nQuè és la Consulta Oberta?\nLa Consulta Oberta és un lloc on pot venir qualsevol persona de l’institut. Està pensada perquè vinguin a partir de tercer perquè hi ha més problemes, però poden venir persones de tots els cursos a consultar qualsevol problema. La consulta sempre és confidencial.\nDe quins temes et podem venir a consultar?\nSexualitat, addiccions, tabac, drogues,alcohol, tecnologia, bullying, alimentació, salut mental i física, relacions…\nQuin és el que té més consultes?\nL’ansietat, la salut mental i les emocions.\nQuanta gent et demana ajuda?\nAl llarg del curs passat van visitar-me uns 26 nois i noies més o menys.\nHi ha algun cas que t’hagi sorprès?\nTots els casos són diferents i individuals, perquè encara que vinguin amb el mateix tema cadascú és diferent.\nI ara una pregunta ben concreta: quin mètode és més eficient per no quedar-te embarassada i no agafar cap malaltia?\nEl preservatiu, sempre. Un embaràs en un adolescent és un risc, i un fill per a tota la vida. I algunes malalties de transmissió sexual també són per a tota la vida, ja que encara que t’hagis posat alguna vacuna no les cobreix totes. Per exemple, el virus d’herpes (HV) és una malaltia per sempre. Cadascú ha de triar quan, amb qui i com vol tenir una relació. En aquests últims anys han augmentat molt les infeccions de transmissió sexual, per tant cal anar amb compte.\nHi ha molts adolescents amb addiccions a les drogues?\nSí que n’hi ha, però no tots reconeixen que tenen una addicció a les drogues, sobretot si es tracta de cànnabis i alcohol. Per exemple, si beus una vegada, ja es considera bevedor de risc. Ara també hi ha molta droga de disseny, i es pensen que una pastilla que els cau bé no els pot fer mal, però en realitat fa molt mal als òrgans i no pensen que són addictes. Perquè et puguin ajudar, tu primer has de reconèixer l’addicció.\nHi ha alguna droga que no sigui del tot dolenta?\nTotes són igual de dolentes.\nAlgú ha vingut amb algun problema de salut molt greu?\nD’addiccions, no, perquè normalment no ho reconeixen. Però tots els problemes són importants i tu has de donar-li la importància que se li ha de donar.\nDonaries algun consell per als joves amb addiccions?\nEs poden donar els recursos, tothom no sap de tot. Si és una addició important l’ha de tractar amb un persona experta en el tema.\nSí, compensa bastant, realment penso que hi ha més problemes dels que veig.\nQuant temps portes fent això?\nQuè et va portar fins a aquesta feina?\nTreballo a pediatria, i tots els instituts necessiten una persona que treballa en malalties. L’objectiu és tenir una persona indicada en malalties als instituts i a primària. Tenir un referent de sanitat dins de l’àmbit escolar a qui els adolescents i els alumnes de primària puguin consultar. Cada ambulatori té uns instituts de referència.\nMoltes gràcies, Marisol.


Sons de la Mediterrània : El folk reflota\nActualitzat el 30/09/2020\nEl folk reflota\nEl Centre Artesà Tradicionàrius reprèn l'activitat aquest 7 d'octubre\nDimecres 7 d'octubre engega la 21a edició de La Taverna del CAT. Serà el tret de sortida d'una tardor folk amb què el Centre Artesà Tradicionàrius reprèn les activitats després d'una primavera i un estiu amb menys activitats de les desitjades.\nCarles Marigó i Manu Sabaté obriran la Taverna del CAT Foto: Arxiu Tradicionàrius\nLa Taverna del CAT s'allargarà fins al 23 de desembre recuperant un espai per a la música en directe obert a l'espontaneïtat del públic i a la complicitat de duets excepcionals. El primer, aquest dimectes 7 d'octubre, serà el que uneix el pianista Carles Marigó amb el graller i clarinetista Manu Sabaté.\nAquest dijous 8 d'octubre, Frances Marimon i Cèlia Marimon presentaran al Bar del CAT el llibre 30 sardanes per acordió diatònic. I el dissabte 10 d'octubre serà el torn de la final del Concurs Sons 2020, amb les actuacions de Cat Klezmer Trio, Tecum Terra i Laura Esparza amb Carlos Esteban.\nQuant al novembre, es recuperaran espectacles que s'havien hagut de suspendre i se n'incorporen de nous. El Cor País Meu que lidera el cantador Ramon Manent presentarà el recital Exili, amb cançons populars sobre l'exili (6 de novembre), mentre que el grup valencià El Diluvi persentarà el seu disc Junteu-vos (27 de novembre). En el marc del centenari de Joan Perucho, el CAT acollirà del 23 d'octubre a l'11 de novembre l'exposició sobre el món de l'escriptor ideada per Julià Guillamon, i en paral·lel l'acordionista Carles Belda hi presentarà el seu Romanç de les històries naturals (7 de novembre). Finalment, els dies 13, 14 i 15 de novembre es farà el I Congrés Nacional de Música d'Arrel, un espai de trobada i debat impulsat pel jove col·lectiu La Xeixa, que s'havia de fer inicialment a la primavera però que es va haver d'ajornar per l'emergència sanitària.\nCentre Artesà TradicionàriusTardorfolk


El PP de Benicarló reclama desbloquejar les inversions en la costa\nEls populars lamenenten el càstig de Pedro Sánchez a un litoral afectat por una regressió que el PSOE alimenta amb el bloqueig econòmic\nEl Partit Popular de Benicarló ha reclamat hui que es desbloquegen les inversions per a la costa de la localitat. Els candidats nacionals han visitat la costa nord de Benicarló per a reivindicar la necessitat d'inversions davant el bloqueig de Sánchez i del PSOE en les costes de Castelló.\nTal com ha explicat la candidata nacional, Nieves Eugenio, “el Govern del Partit Popular va pressupostar set milions d'euros per a la província de Castelló i el Govern de Sánchez no solament ha bloquejat Espanya, sinó també inversions fonamentals com les de la costa de Benicarló” amb el que “l'esquerra l'única cosa que ha fet ha sigut alimentar la regressió de la costa”.\nEls populars de Benicarló han rebut hui la visita dels candidats nacionals del PP i han recordat que “només votar al PP és garantia de desallotjar a Sánchez de la Moncloa”. “Benicarló mereix un govern que garantisca el futur per a la seua costa, que invertisca en la defensa d'un litoral únic i singular”, ha assenyalat Eugenio.\nLa candidata nacional ha reivindicat així mateix “un projecte inversor que protegisca la costa de Castelló”. “Perquè aquesta demanda que a Benicarló és clamorosa no solament es limita a la nostra localitat, sinó a tot el litoral castellonenc, que pateix el càstig d'un govern, el de Pedro Sánchez, decidit a afeblir la nostra província”. “Només el PP és garantia d'inversió i futur per a una costa que mereix la defensa d'un govern que protegisca les seues fortaleses”.


Suport i adhesió de l’Ajuntament de Sant Guim de la Plana al Manifest dels Ens Locals davant la Crisi del coronavirus — Ajuntament de Sant Guim de la Plana\nObra de govern\nFires i festes del municipi\nAjuntament de Sant Guim de la Plana\n29º / 16º\nSuport i adhesió de l’Ajuntament de Sant Guim de la Plana al Manifest dels Ens Locals davant la Crisi del coronavirus\nSuport i adhesió de l’Ajuntament de Sant Guim de la Plana al Manifest dels Ens Locals davant la Crisi del coronavirus Mitjançant Decret d’Alcaldia de data 23 de març de 2020 https://santguimplana.ddl.net/actualitat/noticies/suport-i-adhesio-de-l2019ajuntament-de-sant-guim-de-la-plana-al-manifest-dels-ens-locals-davant-la-crisi-del-coronavirus https://santguimplana.ddl.net/actualitat/noticies/suport-i-adhesio-de-l2019ajuntament-de-sant-guim-de-la-plana-al-manifest-dels-ens-locals-davant-la-crisi-del-coronavirus/@@download/image/1200px-Escut_de_Sant_Guim_de_la_Plana.svg.png\nMitjançant Decret d’Alcaldia de data 23 de març de 2020\nDIMARTS 24 MARÇ 2020\nDECRET NUM 19/2020\nDECRET D’ADHESIÓ AL “MANIFEST DELS ENS LOCALS DAVANT LA CRISI DEL CORONAVIRUS” -\nAtesa la situació creada per la pandèmia del Covid-19, l’Associació Catalana de Municipis i Comarques(ACM), l’Associació de Micropobles de Catalunya i la Federació de Municipis de Catalunya (FMC) han acordat un manifest conjunt per exposar la posició i les demandes del món local català davant l’actual moment de dificultat, al qual manifest demanen l’adhesió dels ens locals del nostre país.\nAteses les atribucions de representació de l’ajuntament que corresponen a l’alcaldia, en virtut de l’article 21.1 de la Llei 7/1985, de 2 d’abril, Reguladora de les Bases de Règim Local, i de l’article 53.1 del text refós de la Llei Municipal i de Règim Local de Catalunya aprovat pel Decret Legislatiu 2/2003, de 28 d’abril,\nPRIMER.- Manifestar el suport i l’adhesió de l’ajuntament de Sant Guim de la Plana al “MANIFEST DELS ENS LOCALS DAVANT LA CRISI DEL CORONAVIRUS”, que es transcriu a continuació:\n“Els ens locals de Catalunya, les alcaldesses i alcaldes, les regidores i regidors, davant la crisi generada pel contagi del COVID-19, volem adreçar el present manifest a la ciutadania, i també a la resta d’administracions, amb el convenciment que hem d’unir esforços per superar l’actual situació.\nCatalunya està vivint una situació excepcional. Dia rere dia comprovem les conseqüències de la pandèmia del COVID-19 en les nostres vides, i l’abast estructural que aquesta té i tindrà en el present i futur de la nostra societat. Estem davant d’un moment transcendent de la nostra història, i hem d’estar-hi a l’alçada des de la responsabilitat col·lectiva i individual. Per aquest motiu, hem de començar insistint a la ciutadania que compleixi amb les indicacions que les autoritats sanitàries i, en general, les institucions estem dictant per a la prevenció i eradicació del COVID-19.\nLa nostra principal prioritat ha de ser tallar de manera efectiva la cadena de transmissió del virus.\nPer aconseguir-ho, cal un confinament estricte. Cal que tothom es quedi a casa seva amb l’excepció només d’aquelles persones que treballen en serveis establerts com a essencials. Només amb aquest confinament efectiu, amb la col·laboració i solidaritat de tothom, podrem frenar la propagació d’aquesta pandèmia.\nDes del món local, demanem a les administracions supramunicipals que les mesures que s’estan prenent a curt termini tinguin com a eix central i com a prioritat la salut de les persones, en especial les més vulnerables al virus, i l’adequació de les infraestructures sanitàries per tal que el personal dels centres hospitalaris puguin desenvolupar la seva tasca amb garanties.\nÉs evident que és el moment d’estar més que mai al servei de la ciutadania. Per una banda, al costat de les persones que abans de la crisi del COVID-19 ja eren vulnerables i que rebien l’ajut de les administracions en tots els àmbits. En aquest sentit, s’han de reforçar aquestes línies d’actuació i, alhora, habilitar mitjans de pagament no presencials dels ajuts per evitar l’exposició de la ciutadania i dels professionals de l’àmbit social al contagi.\nPer altra banda, també hem d’estar al costat de totes aquelles persones que, com a conseqüència d’aquesta crisi, es quedaran sense feina. Per aquest motiu, s’ha de dotar de recursos i ajuts per emparar a les famílies que ho necessiten. Només des d’una visió sensible amb les persones i els col·lectius més vulnerables podrem garantir una sortida real d’aquest context de crisi.\nParal·lelament, i en l’àmbit econòmic, cal legislar per crear les condicions idònies per a què els autònoms, les petites i mitjanes empreses i, en general, el teixit productiu del nostre país pugui tenir un horitzó de recuperació ràpida amb els menors costos possibles per tornar a la normalitat quan abans millor. No podem permetre que algunes empreses i comerços no tornin a obrir. Des de les administracions competents, cal ser contundents per enfortir la reactivació econòmica del nostre teixit empresarial.\nEls ens locals som l’administració més propera a la ciutadania, la primera porta d’accés a les demandes i a les necessitats dels veïns i veïnes, i els qui administrem i executem la majoria de les decisions preses per altres administracions. En aquests moments, més que mai, cal una millor coordinació, des de la complicitat i lleialtat institucionals. És en aquest sentit que necessitem disposar d’instruments efectius per a donar resposta a la globalitat de les situacions que està generant aquesta crisi.\nPer aquest motiu, i en benefici dels veïns i veïnes dels pobles i ciutats de Catalunya, des del món local reclamem poder mobilitzar el superàvit disponible del 2019 sense limitacions, així com flexibilitzar les directrius de la regla de la despesa i l’estabilitat pressupostària; anul·lar totes les mesures que encara queden de la LRSAL que limiten l’autonomia local; garantir les aportacions previstes de les administracions supramunicipals per a l’any 2020 i poder-les ampliar per les noves necessitats que generarà la crisi; contractar persones sense les actuals limitacions, especialment per a donar resposta als nous usuaris de serveis socials que tenim ja avui; redefinir els programes destinats a actuacions municipals o els nous programes de finançament europeu del període 2021-2027.\nÉs a dir, cal que la normativa que ens afecta als ens locals ens empoderi, de manera que puguem tenir al nostre abast les eines i la capacitat d’adaptació necessària per a les exigències que haurem de fer front en els propers mesos i anys com a conseqüència de la paràlisi del COVID-19.\nDe fet, la crisi del coronavirus és i serà el repte més gran que hem tingut en molts anys. Ens posa a prova com a persones, però posa especialment a prova el nostre esperit comunitari. La ciutadania dels pobles, els municipis i les ciutats de Catalunya hem d’actuar conjuntament per a poder superar aquest repte. Estem convençuts que ens en sortirem i, per això, mirant l’horitzó i entenent aquesta crisi també com una oportunitat per a fer una societat més justa, pròspera i cohesionada, volem fer una crida a les institucions supramunicipals: aquest futur l’hem de construir des de la coresponsabilitat real i efectiva.\nEls governs locals no som només uns receptors i executors de les polítiques europees, estatals o nacionals. Volem ser escoltats, compartir els reptes i prendre decisions des del diàleg i l’acord. El ens locals podem i volem ser coresponsables de les decisions estructurals que s’han de prendre per a redreçar l’actual situació i afrontar el futur. La nostra proximitat amb la ciutadania, també en aquesta situació que estem patint i vivint actualment, ens fa tenir una especial coneixement i sensibilitat sobre quines són les necessitats, els neguits i les aspiracions de les nostres comunitats locals. Volem participar de la construcció d’aquest nou futur.\nFinalment, volem mostrar el nostre suport i el nostre condol més sentit a les persones i famílies que han perdut els seus éssers estimats; i el nostre ànim als qui s’han contagiat pel COVID-19 i s’estan a casa o als hospitals.\nAl mateix temps, volem agrair sincerament a totes les persones que treballen en serveis essencials per a garantir que donem resposta com a societat en moments difícils, especialment a totes i tots els professionals sanitaris i als equips d’emergència que, de manera exemplar, treballen dia i nit, incansablement, per revertir aquesta situació. L’esperit de tota aquesta gent és el que ha de conduir a mirar al futur amb esperança. Ens en sortirem!”\nSEGON.- Donar compte d’aquesta resolució al Ple de la corporació en la propera sessió que se’n celebri.\nTERCER.- Publicar aquesta resolució al tauler d’edictes de l’Ajuntament i a la web municipal.\nQUART.- Notificar aquest resolució a les entitats municipalistes que han subscrit el manifest, al Govern de la Generalitat de Catalunya i al Govern de l’Estat.\nSant Guim de la Plana, 23 de març de 2020\nJOSEP LLOBET CONDAL\nPlaça Major, 1, Sant Guim de la Plana


L'HERALD DE L'EIXAMPLE: 03/10/2007\nde Joan Puig i Ferrater. Edicions 62. Barcelona 1973. 124 pàgines.\nSense haver-ho previst resulta que m'he de repetir perquè quan comentava fa poc la novel.la Pilar Prim, deia que m'havia recordat a Ibsen i ara resulta que aquesta peça teatral és ibseniana per excel.lència.\nFins i tot hom pot pensar que està inspirada amb l'Enemic del poble, que com se sap és també un afer d'aigua, encara que pren un rumb totalment diferent i no es pot parlar doncs de plagi o còpia. Aigües encantades és clarament una obra original de Joan Puig i Ferrater.\nEn aquesta obra també és un científic que s'enfronta amb el poble, però per raons diferents perquè del que es tracta per part del científic és que unes aigües sagrades servirien per a regadius i donar riquesa al poble que es creu ser de secà. I també hi ha una dona ferma, podríem dir que hi ha una Nora.\nEl que més em sorprèn de tot plegat és que hagi tingut notícia d'aquesta obra ara perquè m'ha tocat llegir-la i no hagi sentit mai de la seva representació teatral. Hi ha una excepció clar, la que es va fer el 1908 al Teatre Romea per la Companyia Jaume Borràs.\nEtiquetes de comentaris: Ibsen, Romea, Teatre


29/03/2019 - 11:25h\nLa idea va sorgir a partir del treball entre els sectors privat i públic amb l’objectiu de dinamitzar el turisme. El fet que els protagonistes siguin els petits cellers, en una proposta original i també única a Catalunya, s’alinea amb les dificultats dels petits municipis per tenir visibilitat a nivell turístic.\nD’aquesta manera, Avinyonet del Penedès, un municipi petit però molt gran en extensió i ric en recursos turístics i patrimonials, es promociona juntament amb un sector també molt ric i amb molt de potencial: els petits cellers.\nEn les seves ja quatre edicions, el MicroVi s’ha anat consolidant com a model de “fira” que garanteix el ple en tots els seus actes, i sobretot, sumant al projecte un intangible importantíssim, la capacitat aglutinadora amb tots els habitants i pobles del municipi treballant de valent perquè les activitats ajudin a atraure cada vegada més visitants de qualitat.\nLa clau de l’èxit rau en un concepte innovador i diferenciat. Al MicroVi s’hi apleguen 35 elaboradors de la majoria de DO catalanes, i d’altres zones vitivinícoles convidades. L’horari d’obertura és de matí i tarda, i l’accés al recinte és limitat. Només s’hi pot entrar amb el forfait d’entrada que val 20 euros i inclou el tast dels més de 150 vins i caves, la copa i un val de 3 euros de descompte per la compra d’una ampolla durant la mostra.\nAquesta característica fa que la majoria de visitants marxi amb una ampolla -com a mínim- de qualsevol dels cellers participants.\nAquesta imparable progressió anima els organitzadors a seguir oferint propostes en constant innovació i adaptades als recursos disponibles a l’entorn que la fan única i, a la vegada, reeixida.


La CUP insta la Generalitat a estudiar els efectes de les centrals nuclears en la salut dels veïns i veïnes dels municipis propers | Candidatura d'Unitat Popular - Reus\nLa CUP insta la Generalitat a estudiar els efectes de les centrals nuclears en la salut dels veïns i veïnes dels municipis propers\nLa CUP presenta aquesta proposta de resolució després que el govern hagi aprovat l’impost sobre les nuclears pel risc que suposen vers el medi ambient i la salut de la població. L’objectiu és conèixer quines són aquestes afectacions, per afrontar-les des de la institució, i que siguin publicades per tal que la ciutadania en tingui coneixement.\nDijous al matí, coincidint amb la celebració de la Comissió de Salut del Parlament de Catalunya, el diputat vandellosenc de la CUP-CC Sergi Saladié, presentarà i defensarà la proposta de resolució sobre la realització d’un estudi epidemiològic dels efectes de les emissions radiotòxiques derivades del funcionament de les centrals nuclears instal·lades a Catalunya.\nL’objectiu d’aquesta moció és realitzar un segon pas, després que mesos enrere el Parlament aprovés un impost per gravar els efectes negatius de les centrals nuclears d’Ascó i Vandellòs sobre el medi ambient i la salut de la ciutadania.\nEs tractaria que un grup de científics independents i externs, realitzés un estudi per tal precisar quins són els efectes negatius de l’activitat d’aquestes centrals nuclears sobre la salut dels veïns i veïnes d’aquesta a un diàmetre de trenta quilòmetres al seu voltant, seguint la zonificació del Pla d’Emergència Nuclear Exterior (PENTA).\nCal tenir en compte, que en d’altres països s’han realitzat estudis epidemiològics que han detectat, especialment, un gran nombre de casos de càncer provocats per aquestes centrals nuclears. A l’Estat espanyol, només el propi Consejo de Seguridad Nuclear en va fer un l’any 2009, que contenia certes errades metodològiques i científiques, però no se n’ha fet mai cap més.\nLa pròpia proposta de resolució, també insta al Departament de Salut de la Generalitat a que aquests informes siguin publicat, per tal que tota la ciutadania –i especialment la que viu dins la zona PENTA- tingui coneixement dels efectes de l’activitat de les centrals nuclear en la salut.\nSaladié, considera que aquest fet és molt important, ja que en breu finalitzarà la vida útil de les centrals nuclears d’Ascó i Vandellòs i “això vol dir que el funcionament de les centrals encara pot presentar més incidents que als que ja estem acostumades a patir”.\nLa CUP-CC confia que la proposta no sols pugui ser aprovada sinó que es porti a la pràctica, i això tenint en compte, les crítiques que l’esquerra independentista ja ha realitzat sobre l’acció del govern de la Generalitat en el cas dels estudis sobre la qualitat de l’aire als complexos petroquímics del Tarragonès.


VISQUEM LA INDEPENDÈNCIA: EDIFIQUEM LA REPÚBLICA CATALANA INDEPENDENT. Censa’t al CxR - Mandat 1-O: Edificar la República Catalana Independent\nMandat 1-O: Edificar la República Catalana Independent\n2.044.038 VOTANTS, EL 90% A FAVOR DEL REFERÈNDUM D'AUTODETERMINACIÓ DE CATALUNYA ( 1r octubre 2017 ). Objectius: Completar la DUI, assegurar la Llengua, institucionalitzar la República i el territori.\nHe modificat aquest post, ara al CxR ja som 98.618 censats lliurament.\nSiguem lleials al 1r oct. Vam votar empoderats\ni convençuts, ara no titubegem i censem-nos al CxR.\nNingú defensarà Catalunya llevat de nosaltres, el Poble,\nels votants de la Independència, no tenim altra interès\nque la llibertat i el progrés de la nostra terra, de la nostra nació i de la nostra gent.\nNo perseguim subvencions milionàries, sols el benestar i la dignitat de la gent.\nVISQUEM LA NOSTRA INDEPENDÈNCIA:\nEDIFIQUEM LA REPÚBLICA CATALANA INDEPENDENT !\nEditorial de LaRepública.cat\nPer Joan Puig:\nVolen acabar amb la independència\ni una manera potent és\na través dels mitjans de comunicació\nEns han volgut fer pagar el fet de mantenir-nos fidels a l’1-O i per això admiro en Vicent Partal i a tot l’equip que fa possible Vilaweb\nJOAN PUIG 25/07/202\nRes no és casualitat i tot està motivat. Avui s’ha fet públic que l’exconseller Andreu Mas-Colell passa a ser el president del consell editorial del diari Ara, rotatiu que, des que va renunciar a publicar la publicitat de l’1-O, ha fet un gir espectacular respecte a la independència. Aquesta capçalera ara ho veu com un impossible i les seves editorials, com també bona part dels seus opinadors, aposten per ser “realistes”. Un dels seus articulistes de referència, aquest mateix diumenge i a la contraportada, escriu, o més ben dit, exigeix a ERC i a Junts que “aprofitin la bona disposició del PSOE per millorar les transferències i aconseguir un augment de les inversions”. Qui ho diu és en Toni Soler, el productor estel·lar de TV3 amb el seu milionari programa, Polònia. Soler considera la independència una utopia i demana el retorn al “peix al cove”.\nParal·lelament, el director de La Vanguardia, el vaixell insigne del Grup Godó, ens vol fer creure que el PSOE ha tornat a la “via federal”, quan és palès que el partit de Pedro Sánchez mai no ho ha fet i no sembla que ara tampoc vulgui implementar el federalisme a l’estat espanyol. És igual: en Jordi Juan ens ho vol fer empassar amb el seu article “L’alternativa federal”. Podríem seguir. La majoria d’informacions o d’opinions polítiques porten el mateix discurs: demanen oblidar l’independentisme per centrar-nos a aconseguir petites fites que la història demostra que mai no s’acaben complint. Volen molles i no pas el pa sencer, insistint en el “pragmatisme”: la independència és una utopia i la realitat ens obliga a pactar recuperant la fórmula del “peix al cove”.\nAquesta línia editorial cada cop és més unànime a la majoria de mitjans catalans: acabar amb l’independentisme i seguir com fins ara, cada cop més espoliats i amb menys capacitat de decidir. I resulta fàcil de comprovar que tots aquests diaris són els que han rebut més finançament en publicitat institucional del govern independentista català. Així, ara per ara, mentre LA REPÚBLICA no té gens de publicitat del govern català, els mitjans que cada dia ens diuen que oblidem la independència en tenen pàgines senceres. I tots ja pensen en el premi major, el que Pedro Sánchez ha donat al PSC, nomenant un socialista català, en Francesc Vallès, com a secretari d’estat de comunicació. Vallès disposarà de 125 milions d’euros, pel cap baix, per repartir en publicitat institucional i reforçar el missatge socialista a Catalunya. Tots els mitjans que van martellejant amb el “peix al cove” esperen cobrar per fer la feina bruta d’intentar acabar amb l’independentisme.\nTampoc no és casual l’atac contra un dels editors més lliures que tenim en aquest país, en Vicent Partal, un independentista de pedra picada que, com molt bé ha explicat ell mateix, ha estat diana d’una veritable infàmia, camuflada en format “llibre d’autor”. El llibre en qüestió pretén explicar els enfrontaments entre Junts i ERC, però de fet acaba sent un relat de part i aprofita per empastifar l’editor assignant-li un rol inventat.\nTampoc no és casualitat la deriva dels mitjans públics, TV3 i Catalunya Ràdio, que cada cop més incompleixen una de les seves principals raons d’existir, la promoció i respecte a la llengua catalana, i que, en l’àmbit polític i social, no s’amaguen d’omplir tertúlies i programes amb personatges majoritàriament contraris a la independència. TV3 i Catalunya Ràdio cada cop en van més plens de col·laboradors vinculats al Grup Godó que, ara que per incompetència ha perdut el canal de televisió, ocupa cada dia més programes de la televisió pública, a més, sense costar-li ni cinc. L’espanyolització dels programes informatius és més evident que mai, ho veiem aquests dies amb les informacions dels jocs olímpics, però també del què i de com ens parlen: les notícies són plenes d’informacions que passen a Espanya i s’obliden de tota informació sobre la Catalunya Nord, les Illes o el País Valencià.\nTot plegat es resumeix en una campanya brutal per convertir l’independentisme en una utopia de quatre bojos i per això carreguen contra les xarxes socials i el poc periodisme lliure que tenim a casa nostra. En paper només ens queda El Punt, malgrat l’error que ha fet renunciant a tots els Països Catalans, i solament ens queda part de la premsa digital i altres espais de llibertat com Octuvre.\nCom a editor d’un petit mitjà que va mantenir la publicitat de l’1-0, he comprovat en carn pròpia com n’ha estat de difícil sobreviure durant aquests anys. Ens han volgut fer pagar el fet de mantenir-nos fidels a l’1-O i per això admiro en Vicent Partal i a tot l’equip que fa possible Vilaweb, que també pateix càstig institucional. Com s’explica sinó que l’Ajuntament de Barcelona posi quasi els mateixos diners en publicitat al Crític que a Vilaweb? Com s’entén la poca publicitat que ha rebut en els darrers anys del govern català? Com és possible que el govern de Catalunya posi tres vegades més publicitat a un diari groc, com l’e-notícies, amb molt poques visites, que a La REPÚBLICA?\nNosaltres no callarem i seguirem endavant defenent que el poble de Catalunya té el dret inalienable a la seva autodeterminació i que, a més, se’l va guanyar democràticament l’1-O. Tant se’ns en dóna tots els que ara volen que tornem al “peix al cove”.\nExtret de LaRepública.cat\nPS 1: VISQUEM LA INDEPENDÈNCIA: EDIFIQUEM LA REPÚBLICA CATALANA INDEPENDENT. Censa’t al CxR


Allotjaments al Delta disposa d'un apartament turístic situat al Muntells, al mateix centre del Parc Natural del Delta de l’Ebre; que vol transmetre el nostre especial afecte per aquest bell, fràgil i canviant territori on vivim.\nDisposem d'allotjaments per alquilar amb totes les comoditats. Ofereim un 10% de descompte als participants del programa 4 camins.\nEmpresa amb més de 15 anys d'experiència en el sector del càmping i caravaning.\nSituada en la població d' Els Muntells en ple centre del Delta de l'Ebre.\nT'oferim la posibiltat d'allotjar-te en una caravana d'alquiler al camping Eucaliptus.\nA l'Hotel Mediterrani Blau té a la seva disposició un equip de professionals per a que gaudeixi de la seva estança. Gaudirà també d'unes instal·lacions on disposem de 20 cambres amb bany complet, climatitzades, amb TV via satèl·lit, telèfon i terrassa amb vistes al mar i a la llacuna de la Tancada, en ple delta de l'Ebre. Ofereim un 10% de descompte als participants del programa 4 camins.\nBenvinguts al Càmping Eucaliptus enal Parc Natural del Delta de l’Ebre , a la mateixa platja Eucaliptus, a la qual es pot accedir directament des del càmping. En aquest incomparable entorn natural podran gaudir del bon clima, el sol, les meravelloses platges verges, la gastronomia i l'hospitalitat de la nostra gent.\nBARRACA VILBOR.(Sant Jaume d'enveija)\nLa Barraca Vilbor està situada al bell mig del Delta de l’Ebre, la zona humida més important de Catalunya, declarada Reserva de la Biosfera.\nVa ser construïda l’any 1999 i per fer-la es van utilitzar materials tradicionals.\nCASA LLORACH (Sant Jaume d'enveija)\nEs tracta d'una casa (habitatge d'ús turistico, HUTTE 000424) situada en una parcel·la barrada, amb barbacoa , porxo, terrassa (solarium) i es compon de 2 dormitoris, una cuina, un rebedor, un bany i una salon menjador.\nCASA MAEL (Sant Jaume d'enveija)\nTel.626 771 394\nLES BARRAQUES DEL PAS (Sant Jaume d'enveija)\nLes Barraques del Pas són dos habitatges, unides però independents, amb totes les comoditats, decorades amb estil rústic i acaronades fins al més mínim detall. Estan situades molt prop de l'embarcador de Sant Jaume i del pont El Passador.\nCASA XANET (Sant Jaume d'enveija)\nUna bona manera de conèixer com es vivia als pobles del Delta és allotjar-se en una casa tradicional. Això és el que trobareu a Casa Xanet, una vivenda de poble, amb 100 anys d’història, equipada amb totes les comoditats, que no ha perdut la seva essència rural.\nCASA CASTELLS (Els Muntells)\nCasa d'orígen agrícola situada en un entorn privilegiat, envoltada de camps d’arròs, en plena natura dins el Parc Natural del Delta de l’Ebre. Perfecte per a una parella amb o sense fills. Ideal per a tot tipus d’activitats a l’aire lliure.\nCASETA CASILLA (Deltebre)\nLa Casilla es una casa rural que se encuentra en Deltebre, un municipio de Cataluña, España. Perteneciente a la provincia de Tarragona, en la comarca del Bajo Ebro.\nTel: 660 039 192\nCASETA MUNTANYA (Deltebre)\nCapital del municipi de Deltebre, situat a una latitud sobre el nivel del mar de 6 emtres i amb una extensió de 97.0 Km2. El terme municipal inclou tres espais considerats d’interès natural: la punta del Fangar, que inclou un port i una platja; la llacuna del Canal Vell i la zona coneguda com el Garchal formada per petites illes.\nCASA EMILIA (Els Muntells)\nSituada al poble de Els Muntells, prop de les platges i de les principals atraccions del Parc Natural del Delta de l'Ebre, Casa Emilia és una casa de poble tota de planta baixa que disposa d'una agradable terrassa. La casa ofereix servei de lloguer de bicicletes.\nCASA FERRANDO (Sant Jaume d'enveija)\nLa vila Casa Ferrando Villa ofereix allotjament amb una pista de tennis i també instal·lacions de barbacoa, i es troba a 1,9 km de Deltarium. Els punts d'interès populars prop d'aquesta vila són pont El Passador i el Centri d'Interpretació els barraques del Delta.\nTel: 689 920 372\nCASA JOAQUIN (Sant Jaume d'enveija)\nCASA DEL RIET (Els Muntells)\nLa Casa del Riet és un habitatge de dues plantes ideal per a passar les vacances. Les vistes des de la terrassa del pis superior són magnífiques: arrossars, llacunes, la serra del Montsià ... tot el hemidelta dret s'obre davant nosaltres.\nAPARTAMENT 33 (Urb.Eucaliptus)\nTel: 619 486 113\nCASA VIOLA (Els Muntells)\nTel: 606 347 137\nCASA DE LA PLATJOLA (Els Muntells)\nCasa rural aïllada en un paratge natural únic, situada al costat d’una de les llacunes del delta, amb un riquíssim ecosistema natural de flora i fauna. A 10 minuts de la platja en bicicleta. Disposa de porxo amb taula per a deu persones.\nLA GOLA I LA GOLETA (Els Muntells)\nGaudeix de l'arquitectura deltaica amb aquesta barraca de pescadors dels anys 50 del segle passat i una caseta tradicional, totes dues restaurades dins d'un sol espai i que es lloguen conjuntament.\nCASA DE BALADA (Balada)\nLa casa està situada just al costat de l’embarcador del poblet de Balada, molt a prop del riu. És una petita casa de poble, de façana blanca, decorada amb gust i amb totes les comoditats. L'entorn convida a sortir a prendre la fresca al carrer i contemplar l'extens arrossar que hi ha davant.\nAPARTAMENT PLATJOLA (Urb. Eucaliptus)\nTel: 647 458 260\nTel: 680 299 587\nCASA DAGUET (Urb. Eucaliptus)\nTé aire condicionat, amb piscina privada i terrassa, Casa Daguet es troba en Eucaliptus. Equipada amb pantalla de televisió plana, tres habitacions, párquing privat gratuït en l'establiment.\nAP. MARISMA D’EUCALIPTUS (Urb. Eucaliptus)\nEn el cor del Parc Natural Delta de l'Ebre, es troba l'encantador Apartament el Mareny d' Eucaliptus. (planta baixa i jardin).A tan sols 5 minuts a peu de la platja Eucaliptus i la platja de la Platjola.\nTel. 687 843 948\nRINCON DE LA VEGA (Urb. Eucaliptus)\nAquest allotjament està a 2 minuts a peu de la platja. El Joia del Delta amb accés directe playa1a línia Mar ACwifiterraza es troba en L'Eucaliptus, a 50 metres de la platja d'Eucaliptus i a 2,3 km de la platja del Trabucador, i ofereix allotjament amb Wifi gratuïta, aire condicionat, bar i jardí.\nAP. ELS FLAMENCS (Els Muntells)\nApartament Els Flamencs és un apartament situat en la població dels Muntells i prop de la platja Eucaliptus (a 3 km). Disposa de tots els serveis per a proporcionar-li el descans i la tranquil·litat desitjada.\nCASA PASTOR (Camarles)\nAmplia y con luminosidad en todas sus estancias, la casa consta de un extenso salón comedor, una amplia y funcional cocina, dos cuartos de baño con ducha, dos dormitorios con cama de matrimonio y otro con cama de matrimonio más una cama individual.\nTel. 618 052 418\nCASA CUSA (Sant Jaume)\nUn paraíso de tranquilidad y reposo en plena naturaleza del Parque Natural del Delta del Ebro. Sorprendente paisaje declarado Reserva de la Biosfera.\nMAS ILLA DE RIU (Sant Jaume)\nEl Mas Illa de Riu és una casa familiar de gran capacitat, típica del Delta de l'Ebre, perfecta per a esdeveniments i celebracions.


Cas Samuel: La Fiscalia vol imputar per assassinat i robatori amb violència als acusats\nEls implicats en el crim de Samuel Luiz s'han assegut en la banqueta del Jutjat de la Corunya i en els pròxims dies sabran la decisió de la magistrada\ndijous, 5 d’agost 2021 - 16:17h\nEls detinguts per la mort de Samuel arriben als jutjats: Assassina, assassina| Pixabay\nAquest dijous, els quatre detinguts pel crim de Samuel Luiz, de 23 anys, han sigut citats per la jutgessa titular del Jutjat d'Instrucció número 8 de la Corunya, per a decidir el tipus de delicte que se'ls imputa com investigats. En el dia de hui s estaven citats els majors d'edat i les parts personades en el cas.\nActualment, hi ha tres homes a la presó provisional i l'única dona detinguda ha sigut posada en llibertat amb mesures cautelars. Tots ells han sigut acusats d'assassinat, a dos d'ells se'ls atribueix un delicte d'odi i al tercer un altre delicte de robatori amb violència.\nA la seua arribada al Jutjat, els quatre acusats per l'assassinat de Samuel Luiz han sigut increpats per un grup de persones que els van rebre a crits. "Assassins, assassins!", clamaven els amics de la víctima. Els tres investigats han arribat a la seu dels jutjats a les 09.00 del matí a bord d'un transport de la Guàrdia Civil procedent de la presó de Teixeiro. El quart imputat va descendir del vehicle a la vista de tots.\nPocs minuts abans, va entrar en el Jutjat de la Corunya la dona detinguda com a encobridora, que també està acusada d'assassinat. Segons la investigació, els participants en el crim de Samuel es van reunir, almenys en dues ocasions, per a eliminar proves.\nLes proves d'ADN impliquen els agressors "directament"\nEn el cas dels dos majors d'edat que romanen a la presó, la Policia va confirmar que les proves d'ADN, practicades en el cos de la víctima, a la seua roba i en una botella que, s'hauria usat contra Samuel, els impliquen directament en els fets. A més, haurien anomenat "marieta" al jove durant l'agressió.\nD'altra banda, a tots els detinguts, amb edats entre els 16 i els 25 anys, se'ls consideren autors d'un delicte contra la integritat física consumat i un altre en grau de temptativa, per l'agressió patida en aquest cas per Ibrahima, el senegalés que va tractar d'auxiliar al jove mort.\n"Busquen a Maria Sierra González, una dona desapareguda en Gandia" "Demanen ajuda per a localitzar a una menor desapareguda a Elx"


El ciclisme - La República a Manresa en un clic (1931-1936)\nLa prova més important que s’organitzava a Manresa era el Campionat de Manresa i Comarca promogut per la Penya Ciclista Bonavista. En la cursa de l’any 1932 no es pogué donar la copa per haver arribat tots els ciclistes en grup i va caldre un suplement de la cursa uns dies després per tenir un guanyador. A banda d’aquest campionat, la penya Bonavista organitzava també altres curses com ara el Campionat Social de Ciclisme, el Campionat de Manresa de Cross-cicle…\nL’expectació ciclista màxima es despertava amb l’arribada d’etapa de la Volta Ciclista a Catalunya. Fins i tot, l’any 1931, Manresa obtingué el Trofeu Macià per ser la ciutat que millor va rebre als ciclistes.\nAnys 1932-1933. Carta de la Unió Esportiva de Sans a l’alcalde Francesc Marcet on li responen negativament a la petició que l’Ajuntament havia fet per tal que Manresa fos una de les finals d’etapa de la Volta Ciclista a Catalunya; la Penya Ciclista Bonavista demana permís per fer un suplement del VI Campionat Ciclista de Manresa i Comarca perquè amb l’arribada en grup no es pogué discernir el campió.\n27-8-1933. VII Campionat de Manresa i Comarca de Ciclisme, organitzat per la Penya Ciclista Bonavista\n8-10-1933. I Campionat Infantil, organitzat per la “Penya Cicilsta Manresana”\nEl ciclista manresà Enric Colom, amb els regidors municipals Agustí Espinalt i Sanllehí (amb ulleres) i Antoni Costa i Blasi (a la seva esquerra)\n5-6-1932. Lliurament a la ciutat de Manresa del Trofeu Macià, per ser la ciutat que millor va acollir els ciclistes en la Volta Ciclista a Catalunya celebrada el 1931\nEspectadors a la Bonavista esperant l’arribada de la Volta Ciclista a Catalunya\n1-6-1935. El belga Joseph Hutz, guanyador de la primera etapa, Barcelona-Manresa, de la XVII Volta Ciclista a Catalunya\nFotografia d'una prova ciclista


Gust per la cuina: RECEPTES DE VERDURA BÀSIQUES\nRECEPTES DE VERDURA BÀSIQUES\n[Ingredients per a 2 persones: 2 patates mitjanes; de 250 a 300 grams d'una altra verdura, segons la que haguem escollit; sal.]\nTemps: 15 m. Aprox.\n*Tindrem posada al foc una olla amb aigua. Quan bulli hi tirarem la sal i la verdura neta, tallada i ben escorreguda, la patata a trossos grans; la farem coure a foc normal i amb l’olla destapada (a menys que es cuini amb l'olla a pressió). *Quan coem patates junt amb d'altres verdures de primer tirarem a l'olla la verdura que precisi més temps de cocció, afegint-hi la d’acompanyament minuts després, tants com en faltin perquè quedin cuites totes al mateix temps.\n-Pel que fa a les possibles combinacions i tenint de base la patata podem preparar-la amb col, pèsols, bledes, mongeta tendra, bròquil, coliflor, etc. s'amaneixen amb oli d’oliva o amb alguna salsa com l'allioli. -Podem aprofitar el caldo de la cocció de la col, mongeta tendra, bròquil i coliflor (conté part de les vitamines) per a fer un platet d’exquisida sopa d'arròs o fideus de cabell d'àngel. Els nostres avis hi escaldaven pa i hi afegien el rovell d'un ou resultant així un plat força complert. No és convenient guardar el brou de verdura si no es cuina d’un àpat per l’altre.\n-D'igual manera podem bullir plegades algunes verdures que no es desavinguin en el gust: pèsols i faves; pèsols, mongeta tendra i pastanagues. Es desaconsellable disposar a la mateixa olla carxofes amb una altra verdura, ja que aquesta última recolliria la natural amargor de les primeres.\n-Consulteu el temps de cocció de les distintes verdures.\n[Ingredients per a 2 persones: ½ kg. de verdura bullida (patata i col, pèsols, mongeta tendra, bleda, etc.), 100 gr. de pernil o cansalada; oli.]\nTemps: 5 minuts més el que cal per bullir-la\n*Bullirem la verdura com indiquem a la recepta anterior, l’escorrerem i la deixarem refredar. Tallarem la patata a daus.\n*En una paella amb oli d’oliva hi courem trossets de pernil (o cansalada viada) i all picat. Quan estiguin a mig coure hi tirarem la verdura i li donarem voltes fins que quedi tot fregit.\nNOTA. No diem de posar-hi sal perquè aquest plat acostuma a fer-se quan sobra verdura bullida. A més també hi posem pernil, que ja és salat de per si.\n[Ingredients per a 4 persones: 500 grams (una vegada netes i pelades) de qualsevol de les verdures següents: carbassó, albergínia, carxofa, ceba, coliflor, pastanaga, etc.; oli, 1 ou, farina, llevat, sal.]\n*El carbassó i l'albergínia, després de rentar-les i sense treure'ls-hi la pell, les tallarem a llesques no gaire gruixudes, les salarem i les deixarem reposar. La carxofa la pelarem fins deixar-li només els cors que també tallarem a porcions i deixarem reposar en aigua lleugerament salada i llimona durant uns minuts. La ceba, després de tallar-la a rodanxes, l'escaldarem. A la coliflor i a la pastanaga li donarem un parell de bulls en aigua i sal després de tallar-la a flors petites i tires, respectivament.\n*Mentre esperem que es refredin les verdures prepararem el següent: en un plat batrem un ou sencer, hi afegirem farina fins aconseguir una salsa ni massa clara ni massa espessa, una mica de llevat i sal i ho remenarem bé perquè no hi quedin grumolls.\n*Anirem sucant la verdura en aquesta barreja i la fregirem en una paella on hi mantindrem l'oli a temperatura elevada. *Quan ho retirem ho deixarem reposar sobre paper secant de cuina.\n*Ho servirem calent d'entrant o com acompanyament de carns, peixos o ous.\n[Ingredients per a 4 persones: 200 grams de mongeta tendra, 150 grams de pèsols desgranats, 2 patates mitjana, 1 ceba, 2 pastanagues, 2 ous dus, aigua i sal; oli o salsa.\n*Es netegen i tallen les verdures com d'habitual -la ceba partida en dues- i es bullen, juntes o separades, en aigua i sal, tal com indiquem a la primera recepta.\n*Es presenten les verdures en una mateixa plata -per separat si les hem bullit soles- adornades amb ou dur pel damunt, tallat a rodanxes. *S'amaneix amb oli o amb alguna salsa adequada: salsa vinagreta de verdures, maionesa, etc.\nENSALADA RUSSA DE VERDURES (l'autèntica)\n[Ingredients per a 4 persones: 1 pastanaga grossa, 1 nap del temps, 200 grams de mongeta tendra, millor si és Perona o Boby tendra, 200 grams de pèsols desgranats, 2 patates, 100 grams de xampinyons, 3 ó 4 cogombres avinagrats, 1 culleradeta de tàperes; els filets trossejats d'una arengada grossa salada, llagosta ó 8 gambes grosses bullides; llengua de vedella bullida o, si no en tenim, daus petits d’embotit: pernil dolç, catalana o mortadel·la, etc.; aigua i sal.] Els ingredients necessaris per fer la salsa maionesa.\n*Després de netejar-les i trossejar-les, bullirem amb aigua i sal totes les verdures, seguint l'ordre que requereix el seu temps de cocció, és a dir, tirant primer els pèsols que han de bullir uns 30 minuts llargs, i acabant per la que només necessita uns 15 minuts per coure (les patates tallades a trossos grossos).\n*Escorrerem la verdura procurant que no es trenqui i la deixarem refredar. Un cop freda tallarem la patata a daus o a trossos petits.\nA la verdura hi afegirem els bolets saltejats uns minuts amb oli -abans els haurem netejat i tallat a làmines-, el marisc bullit, partit igualment a trossos un cop fred, i la llengua de vedella (o l’embotit). *Per últim hi afegirem els cogombres a làmines primes, les tàperes i l'arengada trossejada, sense pell ni espina, prèviament dessalada en aigua i llet.\n*Posarem la preparació en una plata o bol i l'amanirem amb abundant salsa maionesa, deixant-ho a la nevera un parell d'hores abans de servir.\nNOTA. Aquest plat acostuma a preparar-se amb ingredients diferents als indicats. L'essencial és la presència de verdures combinades amb la salsa maionesa podent afegir-hi, per contrastar el gust suau de les hortalisses, algun ingredient més fort: tonyina en conserva, succedani de marisc, anxoves, etc., sense que hi faltin però els cogombres avinagrats i les tàperes.\n[Ingredients per a 4 persones: 6 patates de classe anglesa, 150 grams de pastanagues (ambdues verdures han de ser petites i allargades), 150 grams de mongeta tendra, aigua i sal; mantega, 1 llimona, julivert.]\n*Pelarem i netejarem la verdura i la posarem a bullir al vapor amb aigua i sal sencera, procurant que l'aigua no la toqui.\n*Quan s'hagi de servir la dipositarem en una plata i pel damunt li tirarem la barreja composta de 50 grams de mantega desfeta, 1 cullerada de suc de llimona i una altra d'aigua. Pel damunt li espolsarem el julivert finament tallat.\n[Ingredients per a 2-3 persones: 1 carbassó, 1 ceba, 1 albergínia, 1 pebrot vermell petit, 3 tomàquets madurs, 1 vas gran de vi blanc i 1 d'aigua, oli, sal, julivert i pebre (opcional).\n*Netejarem les verdures i les tallarem a daus o a trossets (els tomàquets sense pell ni llavors), posant-les a coure a foc una mica fort en una cassola amb oli.\n*A mig coure ho salarem lleugerament, afegint-hi el pebre, el vi i l’aigua deixant, ara a foc més lent, que el conjunt faci xup-xup fins que hagi xuclat quasi tot el líquid.\n*A l'apagar el foc hi afegirem el julivert ben trinxat.\nNOTA. Aquest plat, que es cuina a tota l’àrea mediterrània amb poques variants, és el mateix que a Castella coneixen per Pisto i per Ratatouille a la Provença francesa.\n[Ingredients per a 4 persones: 1 carbassó petit, 1 endívia, 1 porro, 1 carxofa, 100 grams de mongeta tendra, 1 trosset de col, 200 grams d'espinacs; 3 ous, 1 pot de llet Ideal o similar, mantega, menta, nou moscada, pebre (optatiu) i sal.]\n*Prepararem les verdures com de costum, netejant-les i tallant-les a la mida ideal per bullir-les amb aigua i sal durant el temps reglamentari (la col necessitarà uns 15 minuts més que la resta i les endívies uns 8 menys (els cors de les carxofes, recordem-ho, els bullirem a part).\n*Ben escorregudes, les passarem per la paella amb mantega, i anirem afegint-hi la nou moscada, la menta molt trinxada i el pebre.\n*Quan les verdures s'hagin ofegat el suficient les disposarem en un bol on hi posarem també els 3 ous sencers i el pot de llet, batent-ho amb la batedora fins a deixar una pasta fina.\n*Rectificarem de sal i ho tirarem en un motlle llarg i estret a l'interior del qual hi haurem desfet una mica de mantega.\n*Introduirem el motlle al forn que estarà a 180-200º C durant uns 30 minuts, o fins que ho vegem quallat (podem fer la prova introduint-li una brotxeta de fusta a l’interior: si surt seca és que ja està cuit.)\n*Per presentar-lo li donarem la volta en una plata i ho decorarem amb la salsa que més ens agradi (no cal si serveix per acompanyar carns que ja en portin)\n-Aquest plat es menja a llesques, fred o calent, d'entrant o d'acompanyant de carns. -En la seva elaboració podem utilitzar tota mena de verdures de temporada -pèsols, mongeta tendra, pastanagues, albergínies, etc., barrejant-les al nostre gust.\nEl millor per la tardor i per la edat que començem a tenir,,,\nHola Mama, aquest post és molt interessant, ens ha agradat moltíssim. Un petó.\nun bon recull!


Reunió extraordinària de Presidents de la COSAC — Consell General Principat d'Andorra\nSou a: Inici / ca / Espai premsa / Comunicats de premsa / Reunió extraordinària de Presidents de la COSAC\nPere López Agràs, president de la CLPE (GPS) ha participat aquest matí (de 9 a 12 h) a la reunió extraordinària de Presidents de la COSAC-Conferència dels òrgans especialitzats en els afers de la UE dels parlaments dels Estats membres de la Unió Europea- que s’ha organitzat de manera virtual i que ha girat al voltant de 2 temes:\nResposta europea comuna a un brot de coronavirus i el seu impacte en l’àmbit financer plurianual 2021 – 2027.\nConferència sobre el futur d’Europa.\nPere López ha intervingut en el primer debat, el relatiu a la resposta europea comuna a un brot de coronavirus. D’una banda, ha posat en relleu, com han fet també altres participants, la importància del turisme per a la supervivència i la sostenibilitat econòmica de molts territoris i països, com és el cas d’Andorra, i ha ressaltat la importància que des de la UE, es portin a terme accions de promoció turística (ex. donant missatges de seguretat). D’altra banda, ha subratllat la necessitat de regles clares i comunes a Europa pel que fa la mobilitat de les persones. Actualment s’estan veient dins de la UE diferents polítiques quant a l’obertura de fronteres, de control de viatgers...i aquesta diversitat pot generar incerteses i reticències a l’hora de viatjar a altres països. Si bé la prioritat ha de continuar sent la seguretat i la salut de les persones, un cop aquestes assegurades, s’hauria d’actuar sent conscient de la importància del turisme per a molts territoris.\nLa COSAC és la conferència parlamentària més antiga reconeguda en els tractats de la UE, que agrupa tant representants dels parlaments nacionals membres de la UE com representants del Parlament Europeu, i on a més de ser convidats els parlaments dels països candidats a adherir-se a la UE, poden ser convidats a participar, a iniciativa de la presidència de la UE de torn, altres parlaments nacionals tercers en qualitat d’observadors, especialistes o invitats especials.\nDes del 2016 el Consell General, a través de la CLPE, participa com a observador a la COSAC Conferència, un fòrum parlamentari que, des de 1989, treballa per reforçar la legitimitat democràtica en el si de la UE, promoure un paper actiu dels parlaments nacionals en els processos de presa de decisions de la UE, i fomentar la cooperació entre els parlaments nacionals i el Parlament Europeu.\nEnllaç del canal YouTube de la presidència croata des d’on s’emet la reunió extraordinària de Presidents de la COSAC que s’està celebrant avui dimarts 16 de juny de 9 a 12h.


L'Axun té 70 anys i va a l'hospital a cuidar l'exmarit de la seva filla. Tindrà una gran sorpresa en adonar-se que la dona que cuida el malalt del costat és la Maite, una gran amiga de l'adolescència. La química de la seva relació segueix intacte, com fa cinquanta anys. Les dues es diverteixen i gaudeixen de la nova trobada fins que l'Axun descobreix que la Maite és lesbiana. L'Axun haurà de lluitar amb dos sentiments enfrontats: el cor i la raó. M.L


Qui ho diu tot ens sadolla | El Pou de la Garriga\n← Castrar la natura\nEs convencia que no era un avantatge, sinó un mal →\nQui ho diu tot ens sadolla\nPosted on 20 febrer 2016\tby elpoudelagarriga\nTal volta la diferència entre erotisme i pornografia és, simplement, la mateixa que hi ha entre insinuació i obscenitat. La insinuació, com que requereix la imaginació de qui contempla, aporta llibertat, perquè la recreació és única i intransferible.\nMontaigne explica que «els versos d’aquests dos poetes (Virgili i Lucreci), tractant amb tanta reserva i discreció de la lascívia, com fan, em sembla que la descobreixen i la il·lustren més de prop. Les dames cobreixen llur pit amb un vel, els capellans diverses coses sagrades; els pintors ombregen llur obra, per tal de donar-li més brillantor; i es diu que el cop del sol i del vent és més potent quan és reflectit que quan és directe. (…) Qui ho diu tot ens sadolla i ens desdelita; qui té por d’expressar-se ens mena a pensar més del que no hi ha.» L’art, per tant, pot ser que necessiti aquest vel de misteri per provocar que hi interactuem. Rafael Argullol sovint explica que l’obra d’art conté un enigma, és a dir, una part velada i una altra desvelada. Montaigne devia pensar el mateix.\nAdesiara pens en la complexitat de formular una teoria sobre l’art. Potser cada obra d’art és un camí que ens ha estat ofert per anar-hi i completar-lo amb les nostres emocions diàries, experiències i pensament, és a dir, amb el jo intangible: la imaginació (o l’esperit).\nAquesta entrada s'ha publicat en Citacions, extractes i referències i etiquetada amb Argullol. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


Apartment Lokva Rogoznica Ivasnjak Omis Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n-, Lokva Rogoznica, Omis, Croàcia, 21317 - Veure al mapa\nMés informació sobre Apartment Lokva Rogoznica Ivasnjak\nDissenyat tant per oci com per negoci, Apartment Lokva Rogoznica Ivasnjak està situat idealment a Svinisce; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Apartment Lokva Rogoznica Ivasnjak, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de habitació familiar.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Svinisce, el Apartment Lokva Rogoznica Ivasnjak és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


Assessorament en propietat intel·lectual i industrial. ACCIÓ - Agència per la Competitivitat de l'Empresa\nProtegeix la teva innovació industrial\nEl Servei d'assessorament en propietat intel·lectual i industrial acompanya i assessora a les empreses en el procés de protecció i registre de les iniciatives innovadores: nous dissenys industrials, patents, models d'utilitat, marques o noms comercials.\nMolt sovint, les empreses i organitzacions no són conscients de la importància d'integrar la propietat intel·lectual i industrial en els seus projectes d'innovació i en la gestió empresarial.\nJa siguin mètodes de fabricació, noves marques comercials o tecnologies transformadores, en la nova economia del coneixement és imprescindible protegir i posar en valor els actius intangibles de l’empresa per garantir la seva competitivitat i l'aprofitament dels recursos invertits.\nVols fer el primer pas? Posa't a prova amb el Test d'autodiagnosi de la propietat intel·lectual i industrial i descobreix el nivell de protecció de la teva innovació.\nTest d'autodiagnosi de la propietat intel·lectual i industrial\nPosa a prova el teu nivell de protecció\nVols protegir la teva innovació?\nPosa en valor les teves iniciatives innovadores\nEl Servei d'assessorament en propietat intel·lectual i industrial disposa de diverses iniciatives per facilitar i acompanyar a les empreses i entitats en la seva estratègia de protecció de la innovació.\nTest d'autodiagnosi. Fins a quin punt la teva empresa ha treballat la propietat intel·lectual? Aquest test on-line et permetrà conèixer l'estat actual de protecció de la teva innovació i et donarà unes pautes inicials per fer els primers passos. Posa't a prova amb el test!\nOrientació i assessorament inicial. Assessorar a l'empresa sobre la modalitat més adequada de protecció de la seva innovació: valorar la millor estratègia de protecció del coneixement, suport en la tramitació del registre o el manteniment de drets o l'acompanyament en el procés de sol·licitud.\nDiagnòstic estratègic de la gestió de la propietat industrial i intel·lectual. A través d'una metodologia creada per ACCIÓ, l'empresa rebrà un informe detallat sobre la gestió dels seus actius intangibles i una proposta d'actuacions de futur per millorar la innovació i la gestió del coneixement.\nTallers de sensibilització i de capacitació. ACCIÓ organitza sessions i jornades de sensibilització sobre la propietat industrial i intel·lectual dirigides a millorar el coneixement i la seva gestió.\nTens dubtes sobre com protegir la teva innovació? Escriu-nos i t'assessorarem!\nEl Servei d'assessorament en propietat intel·lectual i industrial és un servei permanent d'ACCIÓ i va dirigit a empreses o entitats innovadores de qualsevol sector industrial o que donin servei a la indústria. Es tracta d'un servei que no té cap cost per l'empresa.\nHas de protegir la teva innovació? Vols conèixer quins requisits necessites per obtenir una patent? Explica'ns el teu cas i t'assessorarem!\nAssessorament en propietat intel·lectual i industrial: informes i coneixement empresarial\nLa digitalització dels processos industrials exigeix també prestar atenció a la correcta protecció dels dispositius, procediments o softwares per mantenir l’avantatge competitiu.\nAssegurar la propietat intel·lectual és un pas previ imprescindible a la comercialització de tecnologia, especialment en mercats tan complexos com el xinès. L’advocat Philippe Deltombe, col·laborador del China IPR SME Helpdesk, exposa la rellevància d’aquest procés.


Usuari Discussió:Hanhil - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nIn case of questions, please contact me on my Dutch talkpage\nHanhil (discussió) 08:26, 28 juny 2008 (CEST)\nHola Hanhil! Sigueu benvingut/da a la Viquipèdia i al coneixement lliure. Us encoratgem especialment, abans de res, a visitar la introducció per a un començament fàcil en tres senzills passos . Si preferiu aprendre mitjançant un tutorial, podeu seguir el curset d'autoaprenentatge.\n--Alex Esp 04:18, 26 juny 2008 (CEST)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Usuari_Discussió:Hanhil&oldid=11245623»\nDarrera modificació: 10 març 2013 a les 12:34\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 10 març 2013 a les 12:34.


He acabat la residència: És el moment d’emprendre! – El blog del teu col·legi professional\nHe acabat la residència: És el moment d’emprendre!\nDurant el MIR s’aprenen moltíssimes coses. S’aprèn medicina, com comunicar-se amb el pacient i la família, treball en equip… i també a identificar coses que podrien funcionar millor si es fessin d’una altra manera: un procediment mèdic, un protocol, alguna línia d’investigació que es podria explotar…\nSi hi ha alguna cosa que vols canviar i creus que pots aportar alguna idea valuosa, anima’t i sigues emprenedor!\nEt donem alguns consells que et poden ajudar a fer de les teves idees una realitat. I si t’ho proposes un model de negoci. Però abans que res, sigues apassionat i perseverant.\nFes cas de la teva intuïció. Si alguna cosa et preocupa busca una solució. Les millors idees surten de gent crítica.\nSi tens una idea, no la deixes perdre. Executa-la. Les idees tenen valor quan les duem a terme.\nAprèn com funciona el sector sanitari des del punt de vista de la innovació i estructura la teva idea d’una manera adequada. En el sector sanitari s’identifiquen quatre caps d’innovació: Biotecnologia, Dispositius mèdics, tecnologies de la informació i serveis sanitaris.\nPatenta. Protegeix els elements que necessites, però no tinguis por d’explicar la teva idea. Si qualsevol persona la pot executar millor que tu, replanteja’t el projecte.\nEstudia la competència i assegura’t que el teu producte encara no està al mercat.\nFes un pla d’empresa. I fes-lo realista. Tingues en compte totes els recursos necessaris i les accions que caldrà dur a terme. Estudia molt bé la forma jurídica de la teva empresa.\nEl més important! Envolta’t d’un bon equip. Busca persones de la teva confiança al teu centre, fundació o institució d’innovació que et puguin ajudar a fer viable la teva idea\nBusca finançament. Pots trobar suport governamental amb subvencions públiques o capitalització privada\nParticipa als networkings. Envolta’t d’altres emprenedors i inversors. Escoltar i compartir et farà aprendre.\nPren paciència. La innovació en salut requereix un procés llarg perquè és un sector força regulat.\nSi necessites més informació o vols assessorament, el COMB té a la teva disposició el Programa Metge Emprenedor, que ajuda els metges que volen llançar-se a aquesta aventura.\nPosted in Actualitat, Metge JoveEtiquetat emprendre, Metge emprenedor, metge jove, MIR\nSerious Games: juguem per la salut


Saber més respecte al cognom Pidhirna és saber més sobre aquelles persones que amb tota probabilitat comparteixen uns orígens i avantpassats comuns. Aquest és el motiu pel qual és freqüent que el cognom Pidhirna sigui més abundant en uns certs països del món en concret que en uns altres. En aquesta pàgina és possible conèixer quins són els països del planeta en els quals existeix una major quantitat de persones amb el cognom Pidhirna.\nEl cognom Pidhirna en el món\nLa globalització és un fenomen que ha fet que els cognoms es difonguin molt més lluny de de el país en què es va originar, de manera que podem trobar cognoms asiàtics a Europa o cognoms americans a Oceania. De la mateixa manera ocorre en el cas de Pidhirna, que com es pot comprovar, és possible assegurar que és un cognom representat orgullosament en gairebé tothom. D'igual manera existeix països en els quals certament el nombre de persones amb el cognom Pidhirna és major a la de la resta de països.\nEl mapa del cognom Pidhirna\nL'oportunitat d'informar-se en un mapamundi sobre quins països posseeixen una major quantitat de Pidhirna en el món, és de gran ajuda. Col·locant-nos sobre el mapamundi, damunt d'un país concret, som capaços de veure la xifra exacta de persones que porten el cognom Pidhirna, per a aconseguir així la informació precisa de tots els Pidhirna que pots trobar en l'actualitat en aquest país. Tot això ens ajuda també a comprendre no solament d'on és oriünd el cognom Pidhirna, sinó també d'en quina manera s'han desplaçat i s'han traslladat les gents els orígens de les quals formen part de la família amb el cognom Pidhirna. De la mateixa manera, podem veure en quins països s'han arrelat i desenvolupat, motiu pel qual si Pidhirna és el nostre cognom, resulta atractiu saber a quins altres llocs del globus és possible que migrés alguna vegada un avantpassat nostre.\nPaïsos amb més Pidhirna del món\nSi ho mires atentament, en aquesta web et presentem tot allò que és important perquè puguis tenir la informació real de quins països tenen un major número de Pidhirna en tot el planeta. D'igual manera, és possible veure'ls de forma molt gràfica en el nostre mapa, en què els països en els quals resideixen una quantitat major de persones amb el cognom Pidhirna poden veure's pintats en un to més fort. D'aquesta manera, i amb un simple cop de vista, pots localitzar sense dificultat quins són els països en els quals Pidhirna és un cognom més freqüent, i en quins països Pidhirna és un cognom insòlit o inexistent.\nNom de Famille Pidhirna


La Generalitat nomena una secretària per a l'oficina de Puigdemont a Waterloo - Diari de Girona\nLa Generalitat nomena una secretària per a l'oficina de Puigdemont a Waterloo\nCarles Puigdemont | EP\nLa retribució per aquest lloc de feina és la d'un funcionari del grup C, nivell de destinació 22, que correspon a 26.802,08 euros, amb la suma d'un complement específic de 9.996,48 euros anuals per la jornada i horari de dedicació especial.\nPuigdemont compta a Waterloo amb un gabinet propi a compte de l'erari públic de la Generalitat. Des de fa uns mesos la seva oficina compta amb tres treballadors: Josep Lluís Alay (101.074 euros anuals), responsable d'oficina; Joan Maria Piqué (76.436 euros a l'any), coordinador internacional de comunicació; i Jordi Finestres (45.000 euros), tècnic de premsa de l'oficina de l'expresident. Els sous d'aquests tres càrrecs sumen un total de 222.510 euros anuals. A aquesta quantitat cal sumar des d'ara els prop de 36.000 euros que cobrarà Glòria Sala.


Novetats destacables de la modificació de la llei de violència masclista catalana | Consell Comarcal del Baix Llobregat\nNovetats destacables de la modificació de la llei de violència masclista catalana\nDes del Consell de Dones del Consell Comarcal del Baix Llobregat es reuneix periòdicament la Comissió de treball sobre violència vers les dones.\nEn la darrera reunió celebrada el passat dia 3 de febrer hi van participar la majoria de responsables d’aquest àmbit dels ajuntaments de la comarca, responsables dels SIEs de Sant Feliu i Sant Boi, Mossos d’Esquadra, Fiscalia, Institut Català de les Dones, Subdirecció General contra la Violència Masclista, Direcció General de Serveis Socials i de l’Associació In Via, a més de les membres del Consell Comarcal.\nEs van tractar diversos temes entre els quals destaquem la modificació de la llei catalana 5/2008 del dret de les dones a eradicar la violència masclista. D’entre els aspectes a modificar, Lucía Ortiz, jurista del SIAD d’Olesa de Montserrat i membre del grup de recerca Antígona de la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB), ens resumeix les novetats principals que contempla la modificació d’aquesta llei:\nInclou l’atenció a dones transgènere als recursos de la xarxa d’atenció i recuperació. S’incorporen les següents tipologies de violències masclistes:\nViolència vicària (la violència que s’exerceix contra els fills i filles de dones víctimes)\nViolència institucional (la violència que exerceixen les institucions públiques, en la qual s’inclou la utilització del síndrome d’alienació parental). Es podrà demanar responsabilitat patrimonial i disciplinària en els casos de violències institucionals contra les dones i fills/es\nViolència de segon ordre (la violència que s’exerceix contra les professionals de suport)\nViolència en l’àmbit polític i educatiu\nViolència en l’àmbit laboral (incloent la discriminació per embaràs o maternitat) Violència en l’àmbit social o comunitari (tràfic de dones amb finalitat d’explotació sexual, feminicidis, agressions per raó de gènere a l’espai públic, represàlies per discursos i expressions individuals i col·lectives)\nConverteix en obligatòria l’assistència lletrada a les dones víctimes de violència masclista en el moment de la denúncia.\nPel que fa al consentiment en les relacions sexuals, la llei contempla la necessitat de que es doni de forma explícita en tot moment i de forma constant en tota la relació sexual.\nEn relació a l’atenció de menors d’edat, s’estableix que a partir dels 16 anys no caldrà consentiment dels progenitors per facilitar atenció especialitzada.\nS’obliga al Govern a facilitar informació específica de violència en dones grans, al ser un col·lectiu invisibilitzat.\nEn l’àmbit educatiu, es manifesta la necessitat d’incorporar la coeducació i l’educació afectivo-sexual des de l’educació infantil fins la secundària.\nEs vol assegurar la formació especialitzada en perspectiva de gènere i violències masclistes als/les professionals que intervenen en l’àmbit, facilitar programes de suport i cura de les professionals i avaluar els serveis de la xarxa d’atenció i recuperació.\nPer últim, pel que fa a la interseccionalitat (la concurrència de la violència masclista amb altres eixos de discriminació) aquesta haurà de ser tinguda en compte de cara a les intervencions amb víctimes de violència masclista.


El San Cristóbal es retroba amb la victòria guanyant el Sant Andreu per 2 a 0 - Canal Terrassa\nMarc CasullerasData: 18/11/19\nEl San Cristóbal s’ha retrobat, per fi, amb la victòria, després de quatre derrotes consecutives i guanyar només un partit dels últims set disputats. A més, és tot just el tercer triomf dels parroquials aquesta lliga.\nL’equip d’Oliver Ballabriga s’ha imposat al Sant Andreu per 2 a 0 al Municipal de Ca N’Anglada. El més destacat de la primera part han estat dos possibles penals, un a cada àrea, que l’àrbitre ha considerat piscines dels davanters.\nA l’inici del segon temps el San Cristóbal ha avisat amb una rematada que ha fregat el travesser. Els de Ca N’Anglada han tret profit del joc directe i una pilotada d’Adri l’ha acabat caçant Zárate a l’area rival per fer l’1 a 0. El 2 a 0 s’ha fet esperar poc, obra de Ruy Gama després d’una excel•lent jugada personal. El 3 a 0 ha estat a punt de pujar al marcador, però el llançament d’Òscar Sierra des del punt de penal s’estavella al pal.\nEl San Cristóbal puja fins a la quinzena posició i és a quatre punts del descens.\nTags: butlletiCP San CristóbalfutbolSant Andreutercera divisióUE