Destacada F archivos - Pàgina 2 de 27 - Balaguer Televisió\nAl punt més alt de la serra de Monteró s’hi troba el jaciment del Tossal de Monteró. Es tracta d’un fortí romà d’època republicana datat de l’any 126 al 76 abans de crist. Des d’aquest punt l’exèrcit romà controlava la...\nCRÒNICA de l’aiguat a Balaguer: Testimonis, imatges i valoracions\n24, setembre, 2016\n51 litres per metre quadrat en 30 minuts. Aquesta és la xifra de la pluja que va caure aquest divendres al vespre a Balaguer i que va provocar nombrosos danys a la plaça Mercadal i també als carrers adjacents. L’aiguat va començar...\nL’artista Lily Brick dóna vida a Lo Carreró de Montgai\nLily Brick és l’encarregada des d’aquesta setmana de donar vida a Lo Carreró de Montgai. Aquest centre d’interpretació, convertit ara en un espai de creació de l’artista lleidatana, és fruit de la recuperació arquitectònica del passatge antic del municipi després...\nSom a la Festa de l’Harpia de Balaguer per parlar de la importància del municipi durant l’època medieval amb la historiadora Carme Alòs, directora del Museu de la Noguera. Entrevistem Irene Cruz i Lorena Gonzàlez, responsables de l’organització de la...\nTiurana reclama a la CHE 3 milions d’euros pendents en obres de compensació pel pantà de Rialb\nTiurana, Ponts i la Baronia de Rialb, reclamen a la Confederació Hidrogràfica de l’Ebre les obres de compensació pendents per la construcció de l’embassament de Rialb. Juntament amb altres 3 municipis de Lleida, els consistoris han recorregut als advocats per...\nMeritxell Serret: “Hem d’estar preparats per sequeres com aquesta”\nLa consellera d’agricultura, Meritxell Serret ha visitat aquets matí les instal·lacions d’Actel Grup a Térmens i s’ha reunit amb l’equip directiu de l’empresa. Serret ha assegurat que des del Departament treballen per resoldre una de les principals reclamacions del sector...\nEl turisme a Balaguer es dispara un 43% aquest estiu\nEls mesos de juliol i agost han estat els més productius dels últims anys en matèria de turisme. Des de l’oficina de turisme de Balaguer s’han registrat prop de 5.000 visitants aquest estiu, una xifra rècord que supera en un...\nComença la primera verema ecològica a Costers del Sió\nLa verema ha començat amb normalitat a les vinyes de Costers del Sió amb la collita del chardonnay. El raïm d’aquests ceps es va salvar de la tempesta que el passat dimarts va caure als conreus de la Noguera i...\nCreixen un 52% els rescats de bombers en el medi natural a la Noguera\nEl cos dels bombers voluntaris d’Àger es prepara per una intervenir en un rescat a la muntanya. Aquest tipus de sortides s’han incrementat en els darrers anys. A la comarca de la Noguera les intervencions dels bombers de salvament al...\nPresó sense fiança pels dos acusats d’agredir un agent de la guàrdia urbana\nEn aquest tram del carrer Botera el passat diumenge un agent de la guàrdia urbana de Balaguer va ser agredit quan sancionava dos homes que manipulaven un vehicle mal estacionat. L’agressor li va etzibar un cop per l’esquena a l’agent...


el cas messi: un escenari jurídic d'alt risc - Diari de Girona\nel cas messi: un escenari jurídic d'alt risc\nluis nogueiro arias 29.08.2020 | 23:12\nel cas messi: un escenari jurídic d'alt risc Diari de Girona\nLa sortida de Messi del Barcelona representa un abans i un després en la història de club, de la mateixa manera que va passar el 2018 amb la de Cristiano Ronaldo del Reial Madrid o, en menor mesura, amb la de Neymar Júnior el 2017. La gran diferència és que en el cas del jugador brasiler el club comprador va abonar la clàusula de rescissió (222 milions d'euros) i en el de Cristiano Ronaldo, el Madrid va acceptar vendre'l per 112 milions d'euros (un import molt inferior a la seva clàusula, estipulada en 1.000 milions). El Barcelona podria explorar aquesta via davant el risc que es produeixi una controvèrsia judicial o arbitral de resultat incert, amb el deteriorament d'imatge per al club.\nLa qüestió contractual resulta aparentment concreta i senzilla. Es preveu en la seva renovació de 2017 que en l'últim any de contracte pogui quedar lliure sempre que manifesti la intenció de deixar el club amb anterioritat al 10 de juny. Si interpretem literalment aquesta clàusula sembla que no hi ha discussió i que el burofax dels advocats de Messi resulta extemporani en haver-lo enviat el 25 d'agost. Però hi ha qüestions addicionals a tenir en compte. Aquesta data màxima respon a un termini raonable després de la finalització ordinària de la temporada, i estem en una temporada que és de tot menys ordinària, havent finalitzat el 23 d'agost la final de la Lliga de Campions i poques setmanes abans la Lliga. Què hauria d'haver fet Messi? És que comunicar la seva decisió de sortir abans d'acabar la Lliga i de dirimir l'eliminatòria pendent de Champions? Si ens cenyim a la redacció literal així hauria d'haver estat.\nEl seu equip jurídic no ho entén així i considera que la clàusula de sortida ha estat activada en temps i forma, ja que en aquesta anòmala temporada els contractes es van prorrogar fins a la finalització de les competicions, i el sentit previst de la data de comunicació de la sortida es projecta a un termini raonable posterior a la finalització de la temporada. En la interpretació dels contractes pot prevaler la intenció dels contractants sobre les paraules escrites, analitzant per a això els actes de les parts, coetanis i posteriors al contracte (art. 1.282 de el Codi Civil, que té la seva aplicació a l'àmbit contractual laboral).\nSeria interessant disposar d'una informació més concreta sobre el signat a l'ERTO que va afectar el Barcelona i, en concret, sobre la rebaixa de sous dels jugadors, ja que aquesta modificació o novació en el contracte laboral, amb pròrroga al seu torn dels seus efectes fins a la finalització de les competicions, pot tenir un aspecte transcendent per determinar si la clàusula de sortida està correctament esgrimida, i si el jugador queda lliure, a cost zero.\nSi Messi decideix anar-se'n sense acord, les institucions federatives internacionals no restringiran el transfer al jugador, ja que en els precedents de FIFA i del TAS dels últims anys es prima el dret del jugador a desenvolupar el seu treball, sense perjudici que es dirimeixin les qüestions indemnitzatòries en clau judicial o arbitral. La resolució contractual i les seves conseqüències indemnitzatòries corresponen als jutjats socials de Barcelona.\nLa possibilitat alternativa de dirimir aquesta qüestió en seu FIFA i posteriorment en via arbitral de TAS (Tribunal d'Arbitratge Esportiu de Lausana) estaria oberta via Reglament sobre l'Estatut i la Transferència de Jugadors. La Cambra de Resolució de Disputes seria competent pel que fa a controvèrsies entre clubs i jugadors en relació amb el manteniment de l'estabilitat contractual.\nLa competència del TAS ve determinada per una clàusula de submissió a aquest procediment en el contracte, a un acord posterior, o a una disposició expressa dels estatuts de les Associacions esportives a què pertanyen. Les vies de resolució de les controvèrsies són alternatives i excloents, podent dirigir-se als tribunals ordinaris en lloc de sotmetre als òrgans esportius o TAS, però un cop iniciat el procediment en una via la controvèrsia ha de resoldre en la mateixa.\nSi les parts exploressin la via federativa i arbitral internacional probablement obtindrien un pronunciament més ràpid que en la justícia ordinària. No obstant això, el TAS no funciona amb un sistema de Jurisprudència, pel que pot donar-se una resolució totalment diferent en casos similars. Que li ho diguin al Saragossa, que va ser condemnat pel TAS a pagar 12 milions d'euros per incorporar el brasiler Matuzalem, que havia rescindit el contracte amb el Xakhtar Donetsk sense causa legal justificada en 2008. Tot just un any abans un cas similar únicament va condemnar a pagar el Wigan Athletic 150.000 lliures per contractar el jugador Webster, que va rescindir pel mateix motiu el seu contracte amb el Heart of Midlothian escocès.\nEn el cas de Messi tot apunta que, sense acord, la procedència o no de la indemnització i la seva quantificació es dirimirà en els tribunals ordinaris, tenint en compte a més que el contracte té prevista una clàusula de rescissió de 700 milions, tret que fos correctament plantejada la clàusula unilateral de sortida, quantitat que podrà ser objecte de moderació judicial tenint en compte que es va establir el 2017 i que la rescissió es produiria en l'últim any de contracte.\nAquestes arestes jurídiques representen una incertesa i un risc per al nou club, que podria incorporar Messi sense saber si hauria d'assumir un preu de traspàs o la clàusula. Per això, les tres parts estan obligades a entendre, a cedir en els seus màxims i a tancar un acord clar i definitiu: el jugador començarà un nou camí professional, amb una projecció contractual fins gairebé el final de la seva carrera; el Barcelona disposarà d'una important quantitat per reestructurar l'equip amb un preu de traspàs i l'estalvi de la fitxa d'el jugador; i el nou club incorporarà un extraordinari jugador que no només suposarà un salt de qualitat en l'equip sinó, sobretot, donarà al club una projecció mediàtica impagable.


Hospitals en Darmstadt distrito - Directori - Llistat - Guia - Hospital - Hesse - Alemanya - Hospitalsworldguide\nPàgina d'inici › Per país › Alemanya › Hesse › Hospitals en darmstadt distrito\nHospitals en darmstadt distrito Hesse > Alemanya\nHospitals en Darmstadt distrito recomanades:\nEls 3792941 habitants de Darmstadt distrito tenen diversos hospitals que poden proporcionar-los atenció mèdica. Si necessiteu trucar i demanar una cita, o fer qualsevol pregunta abans d'anar, o fer qualsevol consulta, trobeu aquí els telèfons de contacte i adreça de tots Hospitals en Darmstadt distrito.\nVolem continuar proporcionant informació útil i precisa a totes les persones que necessiten saber com trobar o contactar Hospitals en Darmstadt distrito. Per tant, instem a tots els nostres usuaris que, en cas de trobar errors, informeu-nos-nos perquè puguem corregir-los immediatament. Pots ajudar-nos?.\nSi té símptomes rars com la pèrdua de pes i el cansament extrem, cal tenir cura! Pot ser l'anunci d'una malaltia greu. Si necessiteu anar a l'hospital més proper, consulteu aquesta guia de l'hospital Alemanya. Aquí us mostrarem tots Hospitals en Darmstadt distrito perquè pugueu contactar o saber com arribar-hi.\nHospitals en Darmstadt distrito per categoria\nMoltes persones no ho saben, però abans d'anar a un hospital públic Darmstadt distrito (Alemanya), han de passar pel seu metge general per a la seva derivació a un especialista, si aquest és el cas. Si el vostre metge ja l'ha referit i necessiteu saber on està i com contactar amb l'hospital al qual haureu d'anar, aquí trobareu tot\nUn hospital privat, per créixer i assolir un gran prestigi, ha de proporcionar serveis de qualitat i oferir la millor assistència als seus pacients. Si voleu trobar un hospital d'aquest nivell Darmstadt distrito (Alemanya), consulteu-lo aquí\nMostrant 29 Hospitals en Darmstadt distrito\nHospitals en Darmstadt distrito per ciutat\nVeure tot: Hospitals en Darmstadt distrito per ciutat\nMés destacats Hospitals en Darmstadt distrito


Persones treballadores de centres de protecció de menors de titularitat pública amb gestió privada tornen, de nou, a no cobrar\nFECCOOPV exigeix al govern valencià el pagament immediat a les entitats gestores per a que puguen cobrar i que les despeses per a l’atenció a xiquets i xiquetes no siguen coberts només per les entitats.\nAssemblea del sector a CCOOPV\nReconeixent que la Conselleria d’Igualtat i Polítiques Inclusives ha aconseguit millorar el cobrament i l’accés al finançament a través de l’IVF a les entitats privades que estan dintre de l’Acció Social, a CCOOPV i les treballadores afectades, els resulta com a mínim, paradoxal, que els mateixos centres de titularitat de la CIPIno puguen cobrar perquè estan en situació d’enriquiment injust en haver caducat els períodes de licitació anteriors.\nAquesta situació redundant afecta als treballadors i treballadores, així com a les dotacions complementàries de les xiquetes, xiquets i adolescents, que encara que mai han deixat d’estar ateses i atesos, la qualitat d’aquestes dotacions sí que està sent afectada per aquest impagament.\nExigim solucions immediates i de futur. La licitació publicada d’aquests 13 centres d’atenció ha sigut retirada aquesta setmana sense saber-ne les causes, la qual cosa suposa continuar mantenint la situació d’enriquiment injust i agreujar en el temps, futurs nous retards en els pagaments, deixant a les entitats en una situació insostenible.\nLes treballadores i treballadors i CCOO inicien en el dia de hui una campanya de denúncia dels impagaments que s’estan mantenint des de el mes de febrer. Aquesta campanya es va a mantindre durant el període nadalenc, i mentre la Conselleria d’Igualtat i Polítiques Inclusives no es pose al dia amb els pagaments, de fet, es mantindria en el temps fins que la situació d’enriquiment injust finalitze.\nPer tot açò, sol·licitem a Mónica Oltra, Vicepresidenta i Consellera de Polítiques Inclusives, i a Vicent Soler, Conseller d’Hisenda, que donen una solució immediata a aquesta situació.


Joan Reig amb Pemi Rovirosa i Jimmy Piñol, en concert a l’Auditori\n09/11/2019 - 14:00h\nEl Pau Casals acull dissabte un dels plats forts de la programació del Temporada de tardor\nJoan Reig presenta el seu primer disc en solitari després de més de 35 anys pujant als escenaris. L’aturada que han fet Els Pets aquests últims dos anys ha permès al bateria dedicar-se a presentar, en recitals de petit format, un repertori més personal i íntim. Ara recull en un disc sis cançons que són un resum d’allò que interpreta als seus concerts: peces pròpies noves, d’altres dels Pets readaptades i també versions d’artistes que l’han marcat com a músic i persona.\nEl concert, però, té un caràcter especial, ja que actua acompanyat de dos músics vendrellencs molt coneguts: Pemi Rovirosa i Jimmy Piñol. Les entrades estan numerades i es poden adquirir a www.temporada.cat, així com a la Regidoria de Cultura, de 9 a 14h.


Condemnar Blair, absoldre Saddam? (Joan B. Culla)\nJOAN B. CULLA 23/07/2016 18:23\nNo em considero sospitós d’haver simpatitzat mai amb els neocons nord-americans ni amb George W. Bush, a qui sempre vaig considerar un talòs reaccionari. Encara ha estat més petita la meva afinitat amb José María Aznar, a qui he dedicat centenars de pàgines no precisament elogioses. Pel que fa a Tony Blair, el més a prop que he estat de la tercera via va ser en un dinar d’opinadors amb l’ideòleg d’aquella fórmula, el professor Anthony Giddens, en un restaurant del Port Vell de Barcelona. No crec que me n’encomanés gran cosa.\nPer tant, la publicació fa un parell de setmanes, a Londres, de l’informe Chilcot sobre les responsabilitats de Blair -i, per extensió, dels altres dos integrants del Trio de les Açores- en la invasió de l’Iraq del 2003 no em va provocar cap sorpresa, ni cap incomoditat. En tot cas, una potser cínica reflexió d’historiador: si, d’aquell conflicte, l’informe afirma que “l’acció militar no era l’últim recurs” i que les hostilitats van començar “abans d’esgotar totes les accions pacífiques”, exactament el mateix es podria dir de quasi totes les guerres que el món ha conegut al llarg dels últims segles.\nL’informe Chilcot, en definitiva, em sembla un exemple més de la qualitat i la solidesa d’aquella democràcia britànica ara injustament vilipendiada arran del referèndum del Brexit. Del que ja discrepo és d’algunes lectures i glosses d’aquell informe, fetes per un columnisme que, de tan progre, es passa de frenada. Desitjar que Bush, Blair i Aznar siguin jutjats un dia per crims de guerra o contra la humanitat és un anhel legítim i comprensible, tot i que difícil de veure realitzat. Ara, que per emfasitzar la culpabilitat dels tres mandataris occidentals es presenti Saddam Hussein com un factor de pau i d’estabilitat al Pròxim Orient, això ja resulta aberrant.\nAquella guerra -hem tornat a llegir aquests darrers dies- va començar amb una gran mentida: que el règim iraquià posseïa armes químiques i biològiques. A posteriori vam saber que el 2003 no en tenia, és cert; però això no ens pot fer oblidar que n’havia tingut, que les havia utilitzat -els 5.000 civils kurds gasejats a la ciutat de Halabja el març del 1988 en són una tràgica i irrefutable prova-, que més endavant va seguir desenvolupant-ne i que va amenaçar repetidament de fer-les servir. Aquestes dades també formen part de la veritat del cas.\nSobretot, no és acceptable que, per subratllar les desastroses conseqüències de la invasió angloamericana (milers de morts i ferits, guerra civil entre xiïtes i sunnites, aparició de l’Estat Islàmic...), es doni a entendre als lectors de bona fe que fins aleshores, fins a la irrupció en escena de Bush, Blair i Aznar, l’Iraq era una bassa d’oli, un model de convivència intercomunitària i un element d’equilibri regional.\nDe fet, la violència va ser el ciment polític de l’artificial estat iraquià des que els colonialistes britànics el van inventar, el 1920-1921. El nou poder va ser rebut amb una primera revolta que va costar 6.500 morts en quatre mesos. Des d’aleshores les rebel·lions tribals, els xocs armats entre el poder central i certes comunitats religioses (nestorians, yazidites...) i, sobretot, la tensió estructural de kurds i xiïtes contra la minoria sunnita dominant van provocar desenes de milers de morts durant les dècades de 1920 i 1930. Si a això hi afegim el caràcter sagnant dels cops d’estat de 1941, 1958 i 1963, així com la cronificació de la guerrilla nacionalista al Kurdistan, tindrem una idea general de sobre quins fonaments es va aixecar, a partir del 1979, la dictadura de Saddam Hussein.\nSaddam, en tot cas, va portar el menyspreu per la vida humana fins al paroxisme. Els que avui comptabilitzen amb afany els morts atribuïbles a Bush i Blair potser no recorden que només la guerra lliurada per Saddam contra l’Iran el 1980-1988 -tal vegada animat per Occident, però no pas obligat per cap poder forà- va deixar un milió de cadàvers. O que l’operació Anfal contra els kurds iraquians va causar, el 1988, 180.000 morts, bàsicament civils. O que la Guerra del Golf del 1990-1991, arran de la invasió iraquiana de Kuwait, va costar a l’exèrcit del dictador potser 30.000 morts. O que la repressió dels diversos aixecaments xiïtes i kurds entre el 1991 i el 2003 es va saldar amb no menys de 100.000 morts addicionals.\nL’Iraq post-Saddam no és Suïssa, certament; no ho ha estat ni ho serà mai. I la guerra del 2003, no autoritzada per l’ONU, va ser jurídicament il·legal. I s’hi van dir mentides. I es van cometre errors garrafals en la gestió de l’endemà. I hi ha motius per sostenir que el Trio de les Açores hauria de retre comptes davant d’un tribunal internacional. I José María Aznar ens cau pitjor que fatal. Dit tot això, recordar què va fer Saddam Hussein no és cercar cap coartada ni agitar cap espantall; és, senzillament, omplir els dos platets de la balança.


sobre nosaltres - valor-llimos arquitectura\nValor-Llimós arquitectura és una societat fundada pels arquitectes Jaume Valor i Laura Llimós, dedicada als projectes tan públics com privats. L’activitat de l’estudi s’orienta als aspectes culturals, ambientals i d’industrialització de l’arquitectura, amb obres publicades i premiades en diverses ocasions.\nJaume Valor es titula com arquitecte a Barcelona l’any 1991, on també obté el títol de doctor l’any 1998. Actualment és professor agregat del Departament de Projectes Arquitectònics a la Universitat Politècnica de Catalunya, on desenvolupa la seva activitat de docència i la recerca. És autor d’articles i conferències en publicacions especialitzades i institucions de diversos països, i ha estat jurat en concursos professionals i acadèmics. La seva afició per l’escriptura també l’ha portat a publicar narrativa.\nLaura Llimós es titula com a arquitecta a Barcelona l’any 2002. Des d’aleshores ha estat directora de projectes, així com coordinadora de producció i de certificació ambiental. Paral·lelament, ha cursat estudis de comunicació audiovisual i de modelització i fabricació 3D. També ha desenvolupat projectes de narrativa augmentada, com ara llibres multimèdia interactius.\nprojectes sobre nosaltres docència difusió


BLOG DE L'ASSUMPTA: Cabells blancs...\nAls vint-i-pocs anys van començar a sortir-me cabells blancs. De fet, molts cosins meus per part de pare han tingut el cabell blanc força joves. Al principi em feia “metxes” però poc a poc em vaig acostumar a fer-me tot el color. Normalment em feia un to castany fosc, però també he portat castany més clar, metxes rosses quan fa anys estaven de moda, l’he dut vermell, una vegada gairebé tirant a grana... en fi, que m’ho he passat pipa canviant d’imatge.\nFa sis o set anys em va donar per dir que me’l deixava “gris”... Era l’estiu, me’l vaig tallar curtíssim i amb un parell de tallades ja tenia tot el cabell meu natural (em creix molt ràpid). No em desagradava. Aviat m’hi vaig acostumar i em feia gràcia com em quedava. Però va arribar un dia que, estant amb un grup, algú feia fotos i, en una d’aquestes fotos sortia jo d’esquena i... oh!, quan em vaig veure!... em va semblar que veia una velleta! Així que vaig decidir tornar a tenyir-lo. Vaig estar més o menys mig any portant-lo gris.\nPerò fa unes setmanes m’ha tornat a agafar el rampell... però aquesta vegada la cosa és més greu doncs, no tan sols me’l vull deixar “blanc” sinó que, a més, el vull portar llarg... així, ben bé com si fos una mena d’artista bohèmia... Veurem què dura l’atac. De moment, jo em miro aquestes fotos:\nEscrit per Assumpta a 0:37:00\nEtiquetes: Coses meves, Inqualificable\nXeXu 5 de març de 2012, a les 1:10\nNo hi estem especialment acostumats, però no deixen de ser prejudicis com uns altres. Porta'l com et vingui de gust, però després ens hauràs d'ensenyar fotos de la teva cabellera blanca, no?\nYáiza 5 de març de 2012, a les 1:12\nDoncs aniràs com la meva antiga professora de francès! El tenia molt llarg, sovint lligat en un monyo, i al natural, gris amb metxes blanques...\nSí, sí, ens has d'ensenyar com et queda!\nAssumpta 5 de març de 2012, a les 1:18\nXEXU i YÁIZA.- Hehehe per poder-vos ensenyar com queda hauran de passar, com a mínim, dos anys... I llavors ja hauré decidit portar-lo lila, o verd ;-))\nDe fet, si fos capaç d'aguantar m'agradaria provar-ho... Ara el porto llarguíssim (en comparació a com el duia darrerament). Em creix molt ràpid. I fa més de dos mesos que no me'l tenyeixo... imagineu la "ratlla" blanca... però com el color que duia no era massa fosc, queda com barrejat i es pot aguantar (i estalvio en perruqueria). La idea seria aguantar una mica més i començar a tallar... i després deixar-lo créixer. Un parell d'anys...\nQuedem aquí mateix? :-)\nUnknown 5 de març de 2012, a les 8:09\nLo bueno de esto es que es fácilmente remediable, y por probar que no quede.\njpmerch 5 de març de 2012, a les 8:52\nSeguiré el teu exemple i em deixaré els cabells al natural, és a dir, despentinats.\nQuadern de mots 5 de març de 2012, a les 8:53\nSuposo que això és com tot, de les fotos que portes n’hi ha que queden molt bé perquè tenen els cabells arreglats, el mateix passaria amb color marró, negre o pèl roig.\nNo me tenyit mai el cabell, només vaig a la pelu per tallar-me’l curt, curt i, sempre he dit que no me’ls tenyiria. De moment, els quatre cabells blancs que tinc no es veuen i si els meus fills em diuen iaia els dic que si mai me’ls tenyeixo serà de color verd o lila.\nJa t’ho diré si resisteixo, de moment ho tinc molt clar (no els cabells eh) no em penso tenyir.\nMcAbeu 5 de març de 2012, a les 8:55\nPrimer que tot dir-te que el cabell és teu, per tant has de fer el que més t'agradi a tu. Però tal com et dic això també et dic que, pel meu gust, és molt millor que te'l deixis blanc que no que te'l tenyeixis de verd o de lila. M'agraden les coses “al natural”. :-))\nPS: “Al natural” no vol dir deixat, es pot portar el cabell llarg, sense tenyir i, alhora, ben pentinat. :-)\nCarme Rosanas 5 de març de 2012, a les 9:59\nJo sóc dels del Mc, a mi m'agrada portar-lo natural. I també m'agrada que cadascú el porti com vulgui. Jo ara tinc un parell de metxes blanques... que cada dia es fan mes grans... de moment no penso tocar-les. A mi ja em van bé.\nLes fotos que has posat fan molt de goig... vaja, jo trobo que sí!\nGarbí24 5 de març de 2012, a les 10:19\nquan em varen començar a sortir cabells blancs em deien que feia interessant....a hores d'ara haig de ser interresantiiiiiiiiiiiiiiisim!!!!!\nProva-ho segur que et queda bé...i si no t'agrada la solució és fàcil.\nCarles Casanovas 5 de març de 2012, a les 11:21\nAssumpta, de qual se vol manera tu seràs l'Assumpta. No et preocupis pes teus cabells, la bellesa està en l'anima i tots sabem de la teva bondat. Refot!...quina floreta m'ha sortit...\njomateixa 5 de març de 2012, a les 11:52\nTan és com es porti, l'important és sentir-s'hi a gust.\nSi tu hi estàs bé, endavant!\na mi també m'agraden els cabells llargs.\nLluïsa 5 de març de 2012, a les 12:59\nQuè t'haig de dir jo ara si ja ho vas poder veure :-))\nCom tu, també he portat metxes rosses i m'he fet banys de color, però ja fa una anys que vaig decidir deixar-los tranquils i penso seguir així; i a qui no li agradi, que no miri, que a mi sí que m'agrada lluir cabells blancs.\nAssumpta 5 de març de 2012, a les 13:29\nSUSANA.- En esto tienes toda la razón! ;-)) Supongo que es por ese motivo que nunca me ha dado demasiado miedo hacer experimentos “capilares”. Además, como me crece rápido, puedo correr riesgos ;-)\nJPMERCH.- Ens posaràs una foto, Jotapé? Si us plaaaau!! ;-))\nQUADERN DE MOTS.- Sí, això és cert, si es porta ben arregladet ja es té molt de guanyat. De fet, jo només tinc una mania amb el cabell i és que l’he de portar sempre súper net, me’l rento cada dia. Clar, quan el porto curt i és l’estiu va genial, perquè ni me l’asseco ni res, però si el porto una mica llarg i és l’hivern, hi he de passar una mica d’assecador... però sí, sí, cada dia la seva passadeta de xampú ;-)\nEn quant a la mida, jo també l’he portat curtíssim (però molt), llarg, mitja melena igualada, escalada... en fi hehehe faig molts canvis.\nJa ens explicaràs si t’acabes passant al verd o lila!! :-DDD\nMcABEU.- Caram!! Ara que a la QUADERN li agradava això del verd o el lila, resulta que sembla que tu no n’ets partidari! :-P\nFa poc vaig veure un noi pel carrer amb el cabell verd, però verd-verd i duia unes bambes del mateix color. Immediatament cridava l’atenció veure que tenia verd al cap i als peus hehehe\nSí, sí, clar, “al natural” però net i polit ;-) El problema és el temps que hauria d’esperar perquè suposo que, mentre creix, em vindran temptacions de fer-lo vermell o així (vermell sí que li he portat, ho confesso) :-DD\nCARME.- A mi també em sembla que estan força maques les de les fotos ;-))\nAh!! Però tu tens el cabell d’un color molt bonic, castany, i jo tinc moltííííííííííssimes més canes que tu, tu en tens poquetes. A més, el meu cabell “original” és bastant fosc i es veu molta diferència entre el blanc i el negre. Però bé, em fa gràcia provar-ho :-))\nJOAN GASULL.- Hahahaha quina gràcia el teu comentari!! :-DD\nSí, segur que sí! ;-) Un home amb un somriure agradable i una mirada sincera està interessant amb cabell blanc o sense cabell :-)\nCARLES CASANOVAS.- Eeeeeeei!! Quin comentari, CARLES!! ;-)) Si algun dia estic desanimada tornaré a llegir-lo!! Gràcies!! (Ai, m’has fet posar vermella, eh?) ;-))\nJOMATEIXA.- Sí, això és veritat :-) De moment em fa gràcia... però em conec i sé que tinc poca paciència en matèria de cabell. Tot i així (i espero que això no ho llegeixi la perruquera) seria un estalvi genial que, en aquests temps, tot s’ha de tenir en compte :-DD\nLLUÏSA.- Ah! però tu, com la CARME, o com la meva germana, teniu un avantatge sobre mi i és que el vostre color natural és més claret. Tu tens un color de cabell molt maco, i algunes canes semblen com metxes... Et queda molt bé! ;-) Jo el tinc bastant fosc el que em queda de natural, així que la diferència és molt patent... Però s’han de córrer riscs en aquesta vida ;-)))\nMarta 5 de març de 2012, a les 14:08\nM'has fet pensar que quan era petita (6-7 anys) la meva mare em va preguntar que volia ser quan sigues gran i sense cap dubte li vaig dir que volia ser una bruixa, volar i tenir el cabell llarg blanc. Personalment m'agrada molt el cabell blanc/gris curtet, tu mateixa ja ho saps sempre es pot canviar! Feliç setmana\nTu, jo i l'Otis 5 de març de 2012, a les 14:11\nUi... quin tema has tocat :)\nJo tinc 33 anys, tinc cabells blancs des dels 15 i ara en deu fer ben bé 6 que no em poso cap producte per al color als cabells. Mentre van ser curts no es veien gaire, però ara que són llargs i moltes s'acumulen al serrell...\nHi ha dies que penso que em deuen envellir... però com que les arrugues tot just ara comencen a fer acte de presència, potser no deu ser tan greu.\nTinc una certa aversió a les perruqueries, i tenyir-se a casa és massa merder per al meu gust.\nEl porquet 5 de març de 2012, a les 20:09\nAixò dels cabells és una cosa molt personal! A més, ara ja pràcticament és possible portar-ho tot sense que ja ningú et miri com un "bitxo raro".\nPer tant, Assumpta, porta'ls com més et plagui, llargs, curts, de colors, blancs... però que t'hi sentis ben guapa i ben a gust!\nGalionar 5 de març de 2012, a les 20:23\nAssumpta, mentre el tall de cabell sigui perfecte, els cabells blancs et poden donar un aire molt interessant. Algú em va dir que en aclarir-se suavitzen les faccions de manera natural, com si la mateixa naturalesa regulés el pas del temps. A mi m'agradaria tenir-ne, però contràriament, tot i els 50, gairebé no me n'han sortit.\nI sí, quan canviïs d'opinió la solució és senzillíssima.\nMargarida 5 de març de 2012, a les 21:05\nDoncs jo crec que no hi ha res om el color natural! A mi m'hauria agradat tenir-lo ros (el tinc de color castany clar), però no me'l vaig tenyir mai. M'he aguantat tota la vida! També m'hauria agradat arribar al 170 i no va poder ser. I no per això vaig amb talons!\nQuan vaig fer els 25 anys em va donar per tallar-me'l i fer-me rínxols, però em va caure tant el cabell que no ho fet mai més!!!!!\nAra tinc algun cabell blanc, poquets (el que té l'edat: aviat en faré 52), però sempre dic que no me'l tenyiré perquè no vull posar-me productes que em puguin fer malbé el cabell. Els meus fills diuen que semblaré una iaia, però.... és que potser ja ho seré!!! La meva mare ha sigut molt rossa, i ara que té més de 80 anys té menys cabells blancs que jo! En canvi el meu pare als 30 ja en tenia un munt!!!\nLes "noies" que has posat són guapíssimes i els queda molt bé el cabell blanc. Potser si el portessin verd estarien igual de guapes, però no m'agradarien tant. Ara les veiem naturals, i això és un punt al seu favor!\nAixí que ja estic esperant veure la teva imatge al costat d'aquestes que has penjat!!!\n(Ah, moníssima la Júlia!!!!! Quines mans que tens!!!!) A mi les coses en miniatura em costen una mica. Serà perquè tinc unes bones manasses?????\nMBosch 5 de març de 2012, a les 21:38\nColor natural, molt bé. Però llarg... Mmm... No semblaràs el Lucius Malfoy de les pelis? Hahaha\nrits 5 de març de 2012, a les 22:29\nUna vegada vas explicar que t'agada molt canviar de pentinat. Ets molt valenta!! és clar que si, si ara et ve de gust canviar i mirar de deixar-te'ls llargs i blancs, doncs a provar-ho. I si després no et convenç, el canvi és fàcil, oi?\negaara 5 de març de 2012, a les 22:50\nJo sóc de l'opinió que el natural sempre és millor ;)\nTot i que el Marcel té raó, potser amb el cabell llarg podries semblar en Lucius Malfoy...\nfanal blau 5 de març de 2012, a les 22:53\nJo fa temps que li dono voltes a tirar pel dret...a tallar-me'l curtet curtet i deixar que "salga el sol por Antequera" i de color blanc.\nPerò com que em resisteixo encara a tallar-me'l vaig tirant amb tintures i reflexos...\nAi...que encara m'ho faràs tornar a rumiar!\nSegur que et queda fantàstic i, sinó, tot (menys una cosa) té solució!\nUna abraçada, Assumpta!\nAssumpta 6 de març de 2012, a les 0:53\nMARTA.- Hehehe també hi vaig pensar jo que, segons com, podria semblar una bruixeta... Això sí, una bruixa bona, eh? ;-))\nHe vist a vegades dones ben joves amb el cabell gris curtet així com tu dius i els hi queda força bé!\nFeliç setmana també per a tu, guapa!!\nTU, JO I L’OTIS.- Caram, des dels 15, llavors em guanyes... però segur que ara et guanyo jo de molt... Clar que també et porto molts anys :-)\nAls 33 jo em posava un tiny que era suau. Més fort que un bany de color però no tan fort com un tiny normal, crec que ni deien “Tono sobre tono” hehe però llavors ja en tenia moltes ;-)\nActualment el que em passa és que les tinc molt mal repartides, pel costat en tinc menys, però per dalt i pel serrell, en tinc més de blancs que de negres... En fi, que ara m’ha agafat aquesta dèria, a veure què faig.\nJo he intentat alguna vegada tenyir-me a casa i és un desastre, la veritat.\nCrec que tu fas bé, si no te’l tenyeixes ara, ja poc a poc t’hi vas acostumant, però en el meu cas serà un canvi radical... Però sí, crec que ho vull provar! ;-))\nEL PORQUET.- Tens tota la raó, avui en dia tothom va com vol i ja no ens estranya veure algú amb el cabell rosa, amb el cap rapat a trossos, rastes de colors ;-)\nFa uns dies vàrem veure un noi amb el cabell verd, però un verd ben verd, a joc amb les bambes, quedava ben original ;-)\nAra bé, si a més aconsegueixo veure’m guapa, això ja seria una passada!! ;-))\nGALIONAR.- Això dels cabells és molt divertit perquè tinc observat que mai ningú no està content ;-) La meva mare el té arrissat, no molt... potser seria més correcte dir ondulat. Preciós: i el volia llis. Jo el tinc bastant llis i m’hagués agradat ondulat... Ara bé, encara no havia conegut mai ningú que digués que voldria tenir canes!! ;-)) Donaaaaaaa jo en tinc perquè no em queda més remei hehe però si pogués triar, no en tindria ni una... ara, ja que en tinc, vull mirar a veure si m’agrado... Això sí, el cert és que si no m’agrada la solució és fàcil!! ;-)\nUna abraçada també per a tu, guapa! ;-)\nMARGARIDA.- De veritat t’hauria agradar fer 1,70? :-) Jo faig 1,60 i gràcies... sí que m’hauria agradat ser una mica més alta, però amb 1,65 ja hauria estat contenta... ;-)\nA una amiga meva també li va passar que, en fer-se una permanent, li va caure moltíssim el cabell... És que aquests líquids són molt agressius. Jo me’n vaig fer una als quinze anys hehe (la meva mare no volia ni sentir-ne parlar, però li vaig demanar a mon pare i em va dir que si!! quina gràcia!)... i un moldejat als 28, però me’n cansava ràpid.\nBé, és que aquestes “noies” que he posat són maques de per sí... no sé com quedaré jo, a veure si tindré prou paciència. Ara bé, si “aguanto”, de veritat que posaré foto!! ;-))\nGràcies per les paraules boniques a la Nina-Júlia! S’ha posat molt contenta... i m’ha dit que et digui que li agraden molt els teus pastissos!! ;-)\nAssumpta 6 de març de 2012, a les 0:55\nMBOSCH.- Home, vols dir que en Lucius Malfoy el tenia blanc? A mi sempre m’ha semblat que era un ros d’aquells tan rossos, molt clars, però... ai, espera, que ho vaig a buscar... Ja ho tinc aquí ;-)\nDoncs, veritablement, no sé pas definir si és ros o blanc... però als llibres diu que és ros, no? En tot cas, és un home molt atractiu... quan jo el tingui blanc i llarg semblarem germans (seré la “tieta bona” d’en Draco... a més, com semblaré una bruixa, doncs tot lligarà) :-DD\nRITS.- Si, jo sóc molt atrevida amb el meu cabell, no em fa res tallar-lo diminut o deixar-lo créixer, canviar-li el color... El problema és que tinc poca paciència per aquestes coses i no sé si aguantaré el temps necessari per portar-lo llarg. De fet, estic escrivint i rient, perquè ho veig difícil que l’arribi a portar així ;-))\nEGAARA.- Clar, tu ets súper jove i el deus tenir molt maco ;-))\nEn MARCEL m’ha fet riure amb això d’en Lucius Malfoy... jo creia que era ros molt clar, però ros... però ara ja em feu dubtar. Als llibres no diu que és ros? I a les fotos de les pel•lícules no ho acabo de veure clar ;-)\nFANAL BLAU.- De fet, a mi m’ha agafat el rampell no fa gaire. Fa cosa d’un mes, quan ja tocava anar a la perruqueria, vaig agafar un refredat fortísim i ho vaig anar aplaçant... i encara no hi he anat... Porto una ratlla impresentable, tot i que ara ja comença a quedar mig dissimulada a força d’anar-se destenyint el tiny... en fi, una llàstima de cabell... però com sóc molt maniàtica que sempre ha d’estar súper net i me’l rento cada dia i tal, encara vaig tirant.\nAra ja he pensat aguantar una mica més (ja no ve d’aquí) a més, que la meva economia mega-retallada m’ho agraeix moltíssim, i, llavors, anar a tallar-lo curtet curtet, com tu dius i anar a Antequera, a veure sortir el sol ;-)) Abraçades també per a tu, maca!! ;-)\nmontse 6 de març de 2012, a les 9:24\nJo ja fa molt de temps que vaig fer el pensament de deixar-me el cabells blancs i no saps com em sento de tranquil.la per no haver de pensar en el tint!!...Això sí, penso que és una decisió de la que has d'estar molt convençuda!!...Ara quan veig fotos meves amb el cabell tenyit, havent passat, com tu, per tots els estils (metxes i tint de diferents tonalitats)no m'agrado, em sento més jo tal com vaig.Això sí el cabell llarg blanc el veig molt extremat en d'altres dones, com a les imatges que ens mostres, però per a mi, penso que no em sabria veure.\nFacis el que facis, ja ens ensenyaràs una foto perquè et pugem veure.\nFerran Porta 6 de març de 2012, a les 13:28\nOstres ostres, mira que haurem de tornar a quedar; vull veure la nova Assumpta!\nUna amiga (no, perdó: dues amigues) van optar fa un temps per deixar-se el cabell blanc, tal qual raja. Ostres, tú, estaven la mar de guapes!\nAssumpta 6 de març de 2012, a les 17:37\nMONTSE.- De fet, haver d'estar sempre pendent del tiny és molt pesat i a tu et queda genial!! Ja voldria jo que em quedés així... però jo el tinc molt desigual: pel que seria el serrell i per dalt en tinc molts més de blancs que de negres, en canvi per darrera no en tinc tants... Espero que m'agradi, perquè, a més, serà un estalvi i, en aquests temps, tot s'ha de tenir en compte :-))\nAixí, entre nosaltres, i ara que això ja no ho llegirà ningú, que ja hi ha un altre post, no crec que aguanti per deixar-me'l llarg... però no es pot dir mai :-))\nFERRAN.- La nostra primera quedada anàvem tan justos de temps que ni deus recordar com tenia el cabell!! :-DD\nPerò bé, des de llavors (i era 1 de gener) no he tornat a passar per la perruqueria... ehem... t'ho pots imaginar ;-))\nA veure si em passa com a les teves amigues i també em queda bé ;-))\nYáiza 6 de març de 2012, a les 21:36\nAssumpta, això està fet! D'aquí dos anys et volem veure amb melena blanca. Pots programar un post al Petit Blog per fer-te memòria! ;)\ntia elsa 7 de març de 2012, a les 16:19\nYo creo que las canas envejecen mucho, además que crecen como más duras, en fin será cuestión que pruebes. Besos tía Elsa.\nBarcelona m'enamora 20 de març de 2012, a les 0:15\nOhh que valenta que ets amb el cabell...jo també penso com tothom, que si a tu et fa il·lusió i et ve de gust deixar-te'l així, endavant!!\nA mi la veritat és que m'encanta el cabell llarg. Quan vola amb el vent, pentinar-se, que te'l toquin...mmm...m'encanta!


Producte gourmet fet artesanalment a Barcelona. A base de fajol, fruits secs, coco laminat i baies de goji. Una combinació, que contribueix a que consumim més fibra, greixos bons i hidrats de carboni complexes. Pero sense prescindir d’un deliciós sabor en boca i d’una textura cruixent i saborosa. Sa Granola té dos grans objetius; aportar els aliments necessaris per al nostre equilibri alimentari i respectar el medi ambient. Es per això que utiltizem packaging derivat de les plantes, de forma que són totalment biodegradables.


Aquesta troballa podria indicar que hi va haver vida\nWashingtonLa NASA ha anunciat aquest dijous que el seu robot explorador Curiosity –una missió que va aterrar a Mart el 2012– ha trobat molècules orgàniques formades fa 3.000 milions d'anys en roques del planeta vermell. Per tant, aquesta troballa podria indicar que hi va haver vida al planeta roig. "Aquest és un descobriment molt emocionant, però no podem confirmar encara l'origen d'aquestes molècules. Podria ser una prova de vida anterior, però també podrien pertànyer a un meteorit o altres fonts", ha explicat el director de la divisió d'exploració del Sistema Solar de la NASA, Paul Mahaffy.\nTot i que encara no és clar el motiu de la creació de les molècules, la NASA ha destacat que en aquest tipus de partícules hi podria haver la font d'aliment d'una hipotètica vida microbiana a Mart. "Sabem que a la Terra els microorganismes mengen tot tipus de productes orgànics. És una font d'aliment valuosa per a ells", ha afegit una responsable del centre espacial Goddard de la NASA a Maryland, Jennifer Eigenbrode. Així, aquest descobriment "no certifica" que hi va haver vida en aquest planeta, segons Eigenbrode, però sí que demostra que els organismes podrien haver sobreviscut gràcies a l'existència de les molècules.\nLa científica ha explicat que tot i que la superfície de Mart és "inhòspita" actualment, els indicis apunten al fet que, en un passat remot, el clima va permetre que l'aigua líquida, un ingredient essencial per a la vida tal com la coneixem, s'agrupés a la superfície. D'aquesta manera, les dades recopilades pel Curiosity revelen que fa milers de milions d'anys un llac d'aigua dins del cràter Gale contenia tots els ingredients necessaris per a la vida, inclosoent-hi els components químics i les fonts d'energia.\n"Trobar molècules orgàniques antigues en els primers cinc centímetres de roca que es van dipositar quan Mart podia ser habitable és un bon auguri perquè aprenguem la història de les molècules orgàniques a Mart amb missions futures que aprofundiran més", ha afegit Eigenbrode. L'exploració del robot Curiosity, que ja va descobrir l'any 2013 els primers indicis d'aigua al planeta Mart, també va determinar que la concentració de metà en l'atmosfera d'aquest planeta canvia amb les estacions.\nEls mesuraments fets pel Curiosity al cràter Gale han descobert que els nivells atmosfèrics de metà al planeta vermell segueixen un cicle estacional i han confirmat que és més alta al voltant dels equinoccis –primavera i tardor– i menys en els solsticis. Encara que l'origen del gas continua sent desconegut, una de les principals teories sosté que seria procedent d'unes reserves al subsòl anomenades "clatrats", en les quals va poder quedar atrapat en el passat, segons els investigadors del Centre d'Astrobiologia espanyol que ha participat en l'estudi.


Canvi de temps: núvols, pluja, vent i temporal de mar | betevé\nEl sol serà car de veure el que queda de setmana\nMarcos Amores | dijous, 26 de novembre del 2020, a les 10.21\nEl canvi de temps dels propers dies està servit. Una descàrrega d’aire fred a l’Atlàntic acabarà formant una borrasca que, depenent del seu moviment final, acabarà deixant-nos més o menys pluja.\nDimecres: primers ruixats\nLa borrasca es va formar dimecres, tot i que es va mantenir lluny de casa nostra. A Barcelona va caure 1,3 l/m2 a Sant Andreu i menys de mig litre en altres punts de la ciutat.\nDijous: pluja més extensa\nDijous ja començarem a notar un canvi més important en el temps.\nLa borrasca haurà viatjat més a l’est i ens enviarà vents més de llevant i carregats d’humitat. Això farà que els núvols siguin molt abundants durant tot el dia i a bona part del territori, sobretot costa i prelitoral.\nLes pluges podran descarregar amb més extensió, però seran abundants només en alguns punts del nord-est tot i que en principi no s’esperen tampoc grans precipitacions. A Barcelona esperem més aviat pluja feble i intermitent i més probables durant la primera meitat del dia, mapes en mà.\nTemperatures amb pocs canvis, tot i que amb un probable descens lleu pel que fa a les màximes. Valors a Barcelona d’entre 12 i 17 ºC.\nEl vent de gregal bufarà moderat a partir de la tarda i començarà a remenar l’estat marítim.\nDivendres: temporal de mar\nLa borrasca es podria situar a l’estret de Gibraltar i podria enviar una llevantada més contundent a casa nostra, tant pel que fa a la pluja com pel que fa al vent i el temporal de mar mentre fa el trànsit camí de les Balears.\nLes pluges podrien ser abundants aquest divendres a les comarques de Girona i l’Ebre, on els vents incidirien més perpendicularment al relleu de la zona i podrien afavorir més pluja. També es preveuen pluges abundants arran de mar, però especialment mar endins.\nA Barcelona caldrà veure finalment la procedència de vents, ja que a hores d’ara sembla que el vent de gregal que bufarà a casa nostra frenarà la part més activa de pluja just abans de tocar terra. Tot i això, encara hi ha marge de maniobra.\nCap de setmana: més pluja i més mala mar?\nEls mapes indiquen que la borrasca se situaria dissabte a l’est de Menorca i ens podria enviar una nova línia de pluja abundant al nord-est de Catalunya, on podrien recollir una vegada més molta quantitat d’aigua (i neu al Pirineu Oriental).\nAquesta pluja podria avançar (més afeblida) fins a les comarques barcelonines, on la pluja podria ser també continuada i un pèl abundosa, sobretot al centre de la jornada i també a la tarda.\nPluja acumulada prevista pel model GFS fins diumenge 29 de novembre. Alguns punts podran superar els 50/70 litres, sobretot al nord-est i l’Ebre. Font: wetterzentrale\nEl més destacat del dia serà probablement un enfortiment clar del vent de gregal a tota la costa, cosa que accentuarà notablement el temporal marítim que arrossegarem ja del dia anterior.\nDiumenge es podria donar per finalitzat aquest primer temporal… en vistes de més borrasques que apuntarien cap a nosaltres més endavant.\nCal recordar que es tracta d’un canvi de temps amb una previsió complicada i que depèn de petites variacions que puguin fer els centres d’acció i que poden comportar grans canvis en el pronòstic. Us encoratgem a seguir dia a dia aquest pronòstic, així com estar permanentment informats al canal de Twitter de btveltemps.


Morella homenatjarà a les víctimes dels camps de concentració nazis de Mauthausen amb diferents activitats durant l'any. D'aquesta manera, l'ajuntament i l'IES Els Ports, amb la col·laboració de l'Associació Amical de Mauthausen continuen amb aquest projecte per a conéixer aquesta part de l'holocaust que van patir 21 veïns de la comarca.\nAixí, avui s'ha realitzat una xerrada a l'institut acompanyada d'un documental on es mostren imatges del camp quan va ser alliberat. A més, s'està organitzant un viatge a Mauthausen amb alumnes de diferents instituts i representants municipals de Pego, Turís, Bunyol, Benaguard, Xàtiva i Morella. També, cal recordar que l'IES Els Ports va guanyar el I Concurs Educatiu de Projectes Educatius sobre Holocaust i Valors l'any 2017.\nL'alcalde de Morella, Rhamsés Ripollés, ha destacat que "aquesta part de la història cal conéixer-la millor, ja que molts veïns de la zona en van formar part". L'edil ha afegit que "la memòria històrica és fonamental perquè les barbàries del passat no tornen a repetir-se". Rhamsés ha comentat que "estem preparant diferents activitats al voltant d'aquest tema com un viatge amb alumnes de l'IES a Mauthausen i posteriors xerrades i exposicions".\nLa xerrada d'aquest matí ha estat a càrrec d'Adrián Blas Mínguez Anaya, Delegat de l'Associació Amical a la Comunitat Valenciana, el qual ha explicat que "és la segona volta que es realitza aquest viatge i que l'ajuntament de Morella s'ha bolcat des del principi en aquest tema". A més, ha remarcat que "l'homenatge que es realitzarà a Mauthausen amb motiu de l'aniversari de l'alliberament comptarà amb la participació dels instituts, amb alumnes i professorat, així com de representants municipals de Pego, Turís, Bunyol, Benaguard, Xàtiva i Morella".\nL'any 2015 es van complir 70 anys de l'alliberament del camp de concentració de Mauthausen i es van realitzar diferents activitats per tal d'homenatjar a les víctimes i conéixer aquesta part de la història. Així, durant aquest any es van realitzar conferències, exposicions, un cicle de cinema i un acte institucional en el qual es va instal·lar una placa commemorativa. D'aquesta manera, les entitats involucrades en el projecte continuen col·laborant i una mostra d'aquesta col·laboració és tota l'activitat programada per al 2018.


Defensant les polítiques per als joves… altre cop | Variacions\nUna de les coses més esgotadores en temps de crisi és haver de rescatar de l’armari dels mals endreços els arguments que fa una pila d’anys van ser necessaris per posar en peu determinades polítiques i que pensàvem que ja estaven suficientment assumits. Crèiem que erem en un altre estadi, que havíem fet madurar suficientment la nostra consciència social i política i que hi havia mínims que havien passat a la categoria d’indiscutibles. Fa anys havíem assumit la necessitat d’esgargamellar-nos i d’obviar tot sentiment de dignitat professional si amb la nostra lluita i determinació aconseguíem fer entendre a la ciutadania i als seus representants polítics la necessitat d’incorporar a l’acció pública, de forma estructural, determinats espais de gestió. La condició a què sotmetíem el nostre esforç era que, si ho aconseguíem, per fi podríem treballar amb normalitat, sense haver de defensar cada dia, en cada gestió, en cada acció quotidiana, la necessitat de la nostra feina. I crèiem que ho havíem aconseguit.\nPerò la crisi fa estralls no només en l’economia, sinó també en la capacitat de raonar dels nostres responsables polítics. La manera més fàcil de combatre dèficits econòmis és retallar. I la manera més fàcil de retallar es fer-ho de manera acrítica. Aplicant la tisorada allí on sigui més fàcil, en aquell espai que tinguem més a l’abast de la mà. I la realitat demostra altre cop que les polítiques de joventut constitueixen un dels espais més fràgils de les polítiques públiques. Tots aquells arguments que havíem construït a còpia d’anys de treball i de brega, que havíem aconseguit introduir en l’agenda política i que gaudien ja d’un cert reconeixement social (no suficient, però finalment perceptible), cauen com un simple castell de cartes quan la tisorada passa per damunt d’arguments i criteris tècnics. De fet, no és que hi hagi discrepància en els arguments tècnics; és que els arguments tècnics, senzillament, no es tenen en compte.\nI altre cop cal rescatar les nostres construccions teòriques, el fonament de la nostra feina, les raons que ens emparen. Això he fet en l’article Joves? Ara més que mai! que he escrit per al número 119 de la revista Papers de Joventut, editada per l’Associació Diomira, incansable impulsora de les polítiques de joventut. Intento desplegar un parell d’arguments bàsics i a to amb els temps de crisi econòmica que vivim, per mirar de recordar, en la mesura que sigui possible, per quina raó no hauria de ser possible l’existència d’una adminsitració pública sense política, explícita i tangible, de joventut. Podeu llegir l’article en aquest mateix bloc, a la pàgina Textos, o directament a través d’aquest enllaç.\nEn el mateix número de la revista, comparteixo arguments amb els amics de l’Associació Catalana de Professionals de les Polítiques de Joventut (AcPpJ), amb la seva presidenta, Marta Bravo, al capdavant, amb Ximo Cádiz, de l’Associació de Professionals de Joventut de la Comunitat Valenciana, amb la gran Ajo Monzó, de l’Associació de Professionals de Joventut de les Illes Balears, i amb Pau Gonzàlez, president del Consell de la Joventut de Barcelona. Cal aplegar forces per evitar la marxa enrera.\nAcPpJ, Apjcv, Aprojib, Bravo, Cádiz, CJB, crisi, Diomira, González, joves, Monzó, Papers de Joventut, polítiques, societat civil


L’Ajuntament reclama a la companyia elèctirca mesures per acabar amb les apagades a la Zona Alta. – Compromís per Alcoi\nPublicat el 19 de Gener de 2012 en General\nLes contínues avaries arriben a posar en risc la vida de les persones amb respiració assistida\nL’Ajuntament d’Alcoi ha elaborat un escrit que remetrà a la companyia encarregada del subministrament d’energia elèctrica Iberdrola per exigir que porte a terme les mesures i actuacions necessàries per a posar fi a les freqüents apagades que pateix la Zona Alta. Els darrers mesos s’han produït noves avaries que han causat prolongades apagades, les quals fins i tot arriben a posar en risc la salut de les persones que necessiten respiració assistida.\nSegons el Regidor d’Espais Comuns i Qualitat Urbana de l’Ajuntament d’Alcoi, Paco Blay, el Govern municipal ha decidit reclamar per escrit a la companyia que habilite les mesures necessàries per posar fi a les contínues avaries: “És freqüent que a la zona alta, cada vegada que la xarxa es satura, es produïsquen apagades. I els veïns de la zona han de patir-ne moltes que són de llarga durada, cosa que no només fa malbé al gènere d’establiments hostalers i que cause incomoditats per a la vida domèstica, és que s’arriba a posar en risc la salut de les persones que necessiten respiració assistida, per exemple. Creiem que s’han de reclamar responsabilitats a la companyia, perquè els abonats paguen religiosament el servei i es troben amb seriosos problemes. De moment, des de l’Ajuntament reclamarem per escrit que es reparen les carències que puga tindre la infrastructura, i seguirem insistint fins que el problema se solucione”, ha indicat el Regidor.\nD’altra banda, el Regidor de Consum ha recordat que els veïns i veïnes afectats pels problemes de la xarxa elèctrica tenen a la seua disposició l’Oficina Municipal d’Informació al Consumidor (OMIC) per rebre l’assistència i l’assessorament necessari per tal de formalitzar les seues queixes: “És important formular les oportunes reclamacions per a que la companyia tinga constància de la importància del problema, per això volem recordar als afectats que es poden adreçar a l’OMIC per a què els tècnics de l’oficina els ajuden amb els tràmits”.\n← COMPROMIS reclama al Consell que cancel.le la formula 1 i no pague cap tipus de compensació a Ecclestone.\nCOMPROMÍS exigeix responsabilitats per la mala gestió del PP →


5 motius per fer el cim a Barcelona\nGlobal icon-chevron-right Espanya icon-chevron-right Barcelona icon-chevron-right 5 motius per fer el cim a Barcelona\nEl Parc d'Atraccions Tibidabo es renova amb propostes refrescants i amb una experiència virtual que cal descobrir!\nPer Time Out en col·laboració amb Parc d'Atraccions Tibidabo Data de publicació: dimecres 9 agost 2017\nSi pujar al Tibidabo sempre és una aventura, aquest estiu pot ser tota una experiència virtual. El centenari parc d'atraccions de la ciutat es renova constantment i ara, a més de les atraccions clàssiques imperdibles, proposa unes fonts refrescants per fer de la calor de l'estiu una anècdota, un nou espectacle de cloenda i la nova atracció 'Virtual Express' que us farà viure una aventura futurista. Afanyeu-vos a fer el cim!\n1. Nova atracció de realitat virtual\nEl Tibidabo es converteix en un parc d'atraccions capdavanter gràcies a 'Virtual Express', una nova aventura de realitat virtual que us farà viure increïbles sensacions d'adrenalina! Per primera vegada a Catalunya es combina l’experiència de pujar al tren ràpid de sempre amb la visualització d’una pel·lícula en 3 dimensions creada especialment pel Parc, amb la tecnologia més pionera. No deixarà a ningú indiferent!\n2. Nou espectacle de cloenda\nPer tal de viure les nits d'estiu amb més intensitat, a l'agost, el Tibidabo obre cada dia d'11 a 23 h. Per celebrar-ho, aquest estiu podreu gaudir d'un especial espectacle de mapping nocturn amb les Mascotes del Parc. Combinant tècniques de làser, mapping i efectes especials, la funció recorre les diferents corrents artístiques que han marcat la història de Barcelona. Tot això, amb les increïbles vistes panoràmiques de la ciutat il·luminada als vostres peus. Teniu un pla millor?\n3. Noves fonts d'aigua interactives\nQui ha dit que fa massa calor per anar al Tibidabo a l'estiu? Ara ja no teniu cap excusa! S'acaba d'instal·lar un espai de joc ple de fonts d'aigua interactives amb efectes de llum, so i colors per a tota la família. Situades a l'àrea panoràmica del Parc, aquesta nova àrea té aproximadament 50 brolladors repartits en 300 m2 de pavimentació de pedra natural que permeten interactuar als visitants mitjançant diferents tipologies de sensors. I el millor? Són d'accés lliure i estan obertes cada dia!\n4. Tornada de l'emblemàtic Avió\nDesprés d'unes setmanes al taller, ha tornat l'Avió del Tibidabo! Inaugurat el 23 de setembre de 1928, just un dia abans de les festes de la Mercè, l’esdeveniment es va convertir en una primícia perquè és una rèplica gairebé exacta del primer avió que l'any 1927 feia el recorregut Barcelona - Madrid. Els elements existents s'han restaurat al màxim possible i només s'han incorporat els elements nous necessaris per ajudar a recrear millor l'època en què es va construir la històrica atracció del Parc.\n5. Redescobriment dels clàssics\nPerquè més enllà de les novetats, el Tididabo és un emblema històric de la ciutat, i tant és així que atraccions com la Talaia o la roda panoràmica Giradabo formen part de l'skyline de la ciutat. És sempre una bona idea redescobrir els clàssics del Parc, o bé fer-los conèixer per primer cop als més petits, els hi encantaran! Allà us esperen el Diavolo, el Carrousel, la sala dels miralls... fins i tot l'esgarrifós Hotel Krüeger pels més valents!


CastelldefelsTV.org – Els Menjars d’arreu del Món tanquen una nova edició de les Jornades de Pau i Solidaritat\narreu Candela López Castelldefels Menjars món okume Pau i Solidaritat\nL’àpat popular en què col·lectius i veïns a títol individual preparen i ofereixen plats propis de la seva cultura recaptava enguany fons per a un projecte de la fundació Okume AZ.\nFins el passat 24 d’octubre, el Consell Municipal de Pau i Solidaritat de l’Ajuntament de Castelldefels ha celebrat la 26a edició de les Jornades de Pau i Solidaritat, que enguany s’agrupaven sota el lema “Treballem per un món millor”. Poesia, contes, cinema i la 20ª edició de Menjars d’arreu del món han donat contingut i significat a una nova edició de les Jornades de Pau i Solidaritat de Castelldefels. Enguany, l’espai de reflexió que proporcionen les jornades es va fixar en el drama humanitari que es viu a Europa.\nLes Jornades van començar el passat 17 d’octubre amb un recital de poesia a càrrec del Grup Alga i el quartet musical Assai, a la Biblioteca Ramon Fernàndez Jurado. També a la biblioteca, dilluns 19 va tenir lloc l’Hora del Conte Solidari, amb la companyia Estenedor.\nEl dijous 22 d’octubre, Cinefòrum al Metropol amb la projecció de La doctrina del shock (21 h), amb entrada gartuïta. El programa es va completar amb l’edició número vint dels “Menjars d’Arreu del Món”, el dia 24.\nEls Menjars d’Arreu del Món 2015 col·laboren amb la posada en marxa d’una casa d’acollida de gent gran a Nepal\nLa pista esportiva de Can Roca va acollir el passat 24 d’octubre la vintena edició de Menjars d’Arreu del Món, una de les activitats amb més tradició de totes les que s’insereixen en el programa de les Jornades.\nAquest àpat popular en què col·lectius i veïns a títol individual preparen i ofereixen plats propis de la seva cultura va recaptar enguany fons que es destinaran a la posada en marxa d’una casa d’acollida de gent gran a Nepal, a càrrec de l’ONG local Okume-AZ.\nFotogaleria: XX Menjars d’Arreu del Món


Fem notícia: Un crack de l'anglès\nUn crack de l'anglès\nOriol Navarro Pons és un alumne de l’escola Jardí de Granollers que actualment fa 4t ESO. Durant el primer trimestre va dur a terme un curs d’anglès online de la Universitat de Meryland, Estats Units, a través de la pàgina web https://www.coursera.org/, que durava sis setmanes i tractava de desenvolupar idees innovadores, d’aprendre a crear empreses i conèixer els factors que s’hi han de tenir en compte. Hem parlat amb ell perquè ens expliqui en primera persona aquesta experiència:\nCom estava organitzat el curs?\nCada setmana es treballava un tema en relació al curs i et donaven uns vídeos d’una classe d’Universitat del qual havies de prendre apunts i al final de la setmana es feia un examen. Els vídeos tenien subtítols en anglès i els podies regular la velocitat; al principi jo els posava a 0,75, que era el mínim, i una vegada el curs ja va arribar al seu final, ja seguia la velocitat 1,5, que seria l’entremig.\nQuè passava si no feies l’examen en la data indicada?\nSi et passaves un dia de la data, et restaven 25 punts.\nCada setmana feies el mateix?\nNo, al final de tot el curs havia de fer un projecte. Ells em donaven uns quants informes de l’empresa que havies d’avaluar, quants treballadors hi hauria, quins eren els objectius, els diners amb els quals partien... Jo vaig haver d’avaluar un bar-cafeteria.\nHas trobat útil el curs?\nSí, molt útil, no només pel que t’ensenyen sinó perquè aprens molt d’anglès, frases, vocabulari... Però necessites temps, molt de temps.\nTornaries a fer el curs?\nSí, el tornaria a fer però en aquest moment no, perquè és necessita molt de temps. El faria durant una època en la qual no tingués exàmens ni treballs.\nRecomanaries a la gent que el fes?\nJo recomanaria a qui volgués fer que el faci, una recomanació molt gran és que el tema que triïs t’agradi ,perquè si no, serà molt pesat i segurament no l’acabaràs.\nQuina nota vas treure?\nJo vaig treure un 92% que seria un 9,2. Perquè et donessin un títol necessitaves treure com a mínim un 70% i si treies més d’un 90% el títol era amb distinció.\nEl títol es oficial però perquè el puguis presentar i que sigui corroborat has de pagar uns diners, per així poder demostrar que qui ha fet l’examen ets tu, però jo no ho vaig fer, això.\nCarla Rovira i Andrea López\nExcellent job, Oriol. Never stop trying hard!


A tota la costa catalana és tradició que el dia de Sant Pere els pescadors cremin una o varies barques - d'entre les que ja no fan servir- al mig del mar. La tradició explica que els pescadors guardaven les barques inservibles fins el dia d'avui, moment en què les destruïen calant-li foc. Aquest costum, antigament prou estès, deriva de la creença que les barques velles no es poden reciclar i que aquesta era l'única manera en què una barca podia morir: “Barca nova per pescar, vella per cremar!”, "La ventura de la barca: quan és jove, a treballar; i quan és vella, a cremar". Se'n té constància a Blanes, Calafell (per Sant Joan), Roses i Vilassar de Mar. És més que possible, però, que aquest ritu tingui les seves arrels en ancestrals cerimònies dels pescadors per tal d'afavorir la pesca i demanar protecció davant els perills de la mar.\nCrema del vaixell al Poble Nou de Barcelona (el Barcelonès) - cada any des del 2001 uns fusters del barri del Poble Nou de Barcelona construeixen una reproducció d'un vaixell, el porten fins a la platja de la Mar bella i, quan ja era una mica lluny, li boten foc, amb els desitjos dels assistents a dins. La cerimònia recorda els vaixells inservibles que antigament els pescadors cremaven durant la nit de Sant Pere. L'acte es va fer fins l'any 2007. Telèfon: 625.580.373


Illa Espiritu Santo1>\nAore Island Resort...Habitacions per nit per només Més zones a Illa Espiritu Santo\nAore Island és una base excelent per a explorar en profunditat les vistes de Espiritu Santo Island. Amb un gran nombre d'atraccions per descobrir, aquesta desitjable part de la ciutat no deixarà de meravellar-vos. Aore Island té molt a oferir: llocs famosos, bons restaurants i una gama d'entreteniment emocionant. Quan és hora de reservar l'hotel adequat a Aore Island o a qualsevol lloc a Espiritu Santo Island, Agoda.com ofereix els millors preus. Explori un llistat complet d'allotjaments i trobi el lloc perfecte per a vostè. Digui'ns les seves dates de viatge ideals a Aore Island i us direm els preus ideals disponibles.\nHotels destacats a Aore Island, Illa Espiritu Santo\nAl visitar Espiritu Santo Island, vosté es sentirà com a casa a Aore Island Resort, què li ofereix...\nTots els hotels de Illa Espiritu Santo\nHotels a Aore Island: Aore Island Resort


L'afectat ha sigut traslladat a l'Hospital General Universitari d'Alacant\nL'home ha patit cremades de segon grau en el 15% del cos | València Diari\nUn home, de 38 anys, ha resultat ferit este dilluns en produir-se una fugida d'amoníac en un establiment hostaler en Sant Vicent del Raspeig, en la comarca de l'Alacantí (Alacant), segons ha informat el Centre d'Informació i Coordinació d'Urgències (CICU) de la Generalitat Valenciana.\nCap a les 9.15 hores d'este matí, el CICU ha sigut alertat de la fugida d'amoníac en l'establiment, situat en el Passeig dels Salzes de la localitat. Una unitat del Servici d'Atenció Mèdica Urgent (SAMU) i una de Suport Vital Bàsic (SVB) s'han traslladat al lloc dels fets.\nEls servicis mèdics han assistit a un treballador, de 38 anys, per intoxicació i cremades de segon grau en el 15% de la superfície corporal. Més tard, l'afectat ha sigut traslladat en l'ambulància de suport vital bàsic a l'Hospital General Universitari d'Alacant.


04/06/17. Arbós, Xavier. De la llei al buit. La Vanguardia. - Gironès per la independència\n04/06/17. Arbós, Xavier. De la llei al buit. La Vanguardia.\nDe la llei al buit\nDe la llei a la llei”:\na vegades sentim que alguns líders independentistes fan servir aquesta expressió. Proven, sens dubte d’inspirar confiança, per convèncer els escèptics que en el trànsit de la Catalunya autonòmica a la Catalunya independent la seguretat jurídica serà preservada. Sense dubtar per un instant de la seva sinceritat, em sembla que suggereixen una cosa impossible. La llei de transitorietat jurídica, o com sigui que es digui en el moment en què la treguin del seu amagatall, equival a un salt al buit.\nLa seguretat jurídica és un element indispensable per a la vida civilitzada. És un valor fonamental que assegura la possibilitat de conèixer el que està permès i el que està prohibit, així com el marge de discrecionalitat de\nquè disposen els particulars i les institucions. D’aquesta manera, uns i altres poden orientar els seus comportaments. En altres paraules, no hi ha seguretat jurídica si no és possible conèixer el dret aplicable. Tampoc no n’hi ha si s’ignoren els procediments que regulen la reforma del dret vigent en un moment donat. En el primer cas, no sabem si serem sancionats per infringir una norma, l’existència de la qual desconeixem o és negada per una altra. En el segon, el futur resulta imprevisible, perquè qualsevol, competent o no per fer-ho, pot regular qualsevol cosa de qualsevol manera.\nEn la transició unilateral cap a la independència apareixen, segons el meu parer, els dos problemes. Està clar el segon: la Constitució impedeix la secessió, pactada o no, pel caràcter indivisible de la unitat d’ Espanya que imposa el seu article número 2. Si el que es pretén és dur a terme la secessió de manera legal, abans aquest precepte hauria de ser reformat prèviament seguint els procediments previstos a l’article 168. El Parlament de Catalunya no pot atorgar-se a si mateix un dret de secessió del que manca, ni fer-ho al marge de qualsevol procediment establert anteriorment i d’acord amb la Constitució. Quant a la incertesa que constitueix el primer dels problemes, es manifestaria pel conflicte entre normes emanades d’autoritats diferents i enfrontades després de la declaració unilateral d’independència.\nAmb freqüència en sentim parlar. Així, hi ha líders independentistes que recorden que, un cop proclamada la república catalana, serà obligatori obeir\nles seves lleis. Alhora, prometen empara als funcionaris, dient-los que els protegiran davant els\nqui vulguin obligar-los a complir amb les lleis catalanes i espanyoles incompatibles amb les del nou Estat. El dilema per als\nfuncionaris seria evident: dues autoritats diferents reclamen la seva obediència, i no poden complir les ordres d’una sense infringir les disposicions de l’altra. Naturalment, a totes dues\nels importarà un rave el criteri de legitimitat del funcionari a qui s’adrecin. Pretendran que\nsigui efectiva la seva legalitat, i voldran imposar la sanció corresponent als incompliments.\nI l’exemple dels funcionaris\npot estendre’s als ciutadans comuns i corrents, a qui podria ser que es reclamés el pagament d’impostos des de dues agències tributàries.\nMés enllà dels exemples, importa recordar un aspecte del dret al qual ens condueixen. La garantia última de qualsevol sistema jurídic és la capacitat de coerció de l’ Estat del qual emanen les normes. Considerem, de passada i per un moment, el desequilibri que en aquest punt hi hauria entre el Regne d’ Espanya i la nounada República catalana. Però abans d’arribar a aquest nivell de conflicte, anguniós i de resultat previsible, hi hauria altres situacions menys dramàtiques en les quals la falta de seguretat jurídica apareixeria com a efecte inevitable de la desconnexió unilateral. El Parlament pretendria poder legislar al marge\ni en contra de la Constitució del 1978, ja que consideraria que hi està desvinculat. Quins jutges l’aplicarien? La pregunta és pertinent, perquè és obvi que no tots els jutges i magistrats que avui exerceixen a Catalunya aplicarien lleis contràries a l’ordre constitucional del Regne d’ Espanya. Es produiria llavors una diferenciació entre els jutges que rebutgessin la secessió unilateral, d’una banda, i, per un altre, els jutges disposats a aplicar les lleis de la nova república. La seguretat jurídica en aquestes condicions brillaria per la seva absència.\nSi es planteja la secessió unilateral, no es pot anar “de la llei a la llei”. L’independentisme porta de la llei espanyola al buit, un buit que pretendrà omplir amb les seves pròpies lleis, sense que per això l’ Estat retiri les seves. Un panorama inquietant.


El 2007 la població en edat de treballar era de 274 persones, 202 eren actives i 72 eren inactives. De les 202 persones actives 189 estaven ocupades (101 homes i 88 dones) i 12 estaven aturades (6 homes i 6 dones). De les 72 persones inactives 33 estaven jubilades, 19 estaven estudiant i 20 estaven classificades com a «altres inactius».\nEl 2009 a Saint-Christophe hi havia 194 unitats fiscals que integraven 481,5 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 15.006 €.\nDels 17 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de fabricació d'altres productes industrials, 5 d'empreses de construcció, 2 d'empreses de comerç i reparació d'automòbils, 1 d'una empresa de transport, 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració, 1 d'una empresa immobiliària, 4 d'empreses de serveis i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Sant_Cristòfa&oldid=29647729»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 11 març 2022 a les 11:23.


El Govern dilueix el debat electoral i posa el focus en els pressupostos - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEl Govern dilueix el debat electoral i posa el focus en els pressupostos\nL'executiu català aprova el pla relacionat amb el cos d'Agents Rurals que els permetrà portar armes\nagències 16.07.2019 | 23:37\nLa portaveu del Govern, Meritxell Budó, ahir en roda de premsa efe\nLa portaveu del Govern, Meritxell Budó, ahir en roda de premsa\nEl Govern va asseverar ahir que no està sobre la taula el debat sobre un eventual avançament electoral i va assegurar que està concentrat a confeccionar i aprovar els Pressupostos de la Generalitat del 2020, per no repetir la pròrroga pressupostària actual.\nEl Govern es va reunir ahir després de la picabaralla entre JxCat i ERC sobre com s'hauria de decidir un hipotètic avançament electoral en la tardor i a menys d'una setmana vista del debat d'investidura del líder del PSOE, Pedro Sánchez, sobre el qual el sobiranisme no té una posició tancada encara.\n«Interlocutar» amb la Moncloa\nEn la roda de premsa posterior a la reunió del Govern, la consellera de Presidència i portaveu, Meritxell Budó, va remarcar que l'executiu vol un nou Govern a Moncloa «com més aviat millor» per poder «interlocutar». Això no obstant, va remarcar que el Govern és «neutral» sobre el sentit de vot en la investidura de Sánchez, perquè això els correspon decidir-ho als partits, JxCat i ERC, que segueixen a l'expectativa de si es certifica o es recondueix la ruptura de negociacions entre el PSOE i Podem. Després de la crisi per la Diputació de Barcelona, JxCat i ERC han protagonitzat els últims dies una nova picabaralla sobre si el president, Quim Torra, ha o no de consultar amb Esquerra si medita o descarta un avançament electoral, pugna que ahir el Govern va intentar rebaixar.\nParal·lelament, el Govern va aprovar ahir el Pla Estratègic del Cos d'Agents Rurals (Pecar) que preveu tirar endavant un reglament d'armes, que en regularà l'ús per part dels agents i les mesures de seguretat necessàries, i la creació de 300 places noves d'efectius fins al 2024 i de 50 de personal tècnic i administratiu. Teresa Jordà, va explicar que el pla vol potenciar el cos i adaptar-lo a les necessitats i reptes actuals


Boris Johnson descarta un nou referèndum a Escòcia\nREGNE UNIT BREXIT\nActualitzada 31/07/2019 a les 10:05\nSturgeon demana que no es porti el país al caos d’un Brexit sense pacte || Edimburg rep el primer ministre amb esbroncades\n© Boris Johnson amb Nicola Sturgeon.\nEl primer ministre britànic, Boris Johnson, ha tancat la porta a la celebració d’un segon referèndum sobre la independència a Escòcia. Durant una visita realitzada dilluns a Edimburg, el premier va assegurar que una consulta així “només es fa una vegada a la vida. Una en una generació, i tot el món ho sabia. Aquest era l’acord quan es va votar i seria un error absolut trencar aquesta promesa als escocesos i als britànics i fer un altre referèndum”. A Johnson el van rebre amb esbroncades en una mostra del rebuig entre els presents als seus plans per tirar endavant un Brexit dur.\nLa ministra principal d’Escòcia, Nicola Sturgeon, va assegurar que el primer ministre britànic realment vol, “en secret”, un Brexit sense acord i va assenyalar que per la seua part va deixar clar al premier britànic la seua oposició a una sortida de la UE per força i li va exigir deixar els escocesos “triar el seu propi futur”. La líder nacionalista va informar la setmana passada de la seua intenció d’accelerar els plans per celebrar un segon referèndum i va afirmar que “Escòcia ha de tenir l’oportunitat de triar ser una nació europea independent, en lloc de tenir un futur amb el Brexit imposat.”\nEl nou primer ministre britànic, Boris Johnson, va triar la fórmula de negociació més agressiva a fi de rebaixar els termes de l’acord de Brexit que la seua antecessora Theresa May havia negociat amb la Unió Europea durant el seu mandat.\nL’amenaça d’un Brexit dur provoca la caiguda de la lliura\nLa lliura esterlina va seguir ahir el camí descendent iniciat aquesta setmana a l’assolir la cota més baixa en dos anys a causa de l’amenaça que el Regne Unit abandoni la Unió Europea sense haver assolit abans del 31 d’octubre un acord bilateral. La lliura esterlina s’ha desplomat al caure a un mínim intradia d’1,2120 dòlars nord-americà, i és aquest el seu nivell més baix des del mes de març del 2017. Respecte a l’euro, la lliura esterlina va caure en la jornada d’ahir als 1,0910 euros.


Silla curva en Córdoba model SOCIUS - VALIDA\nSilla corba a Còrdova model SOCIUS instal·lada en una casa particular. En aquesta instal·lació la cadira salvaescaleras rep un ús domèstic, podent ser utilitzada pels propietaris per pujar i baixar les escales.\nSOCIUS és una solució salvaescales pensada per a escales corbes. El seu ús és senzill i la seva mecànica segura i fiable. Per això, és una de les solucions en accessibilitat més instal·lades.\nPer activar el seu mecanisme n'hi ha prou amb utilitzar el comandament a distància per portar la cadira fins al nivell desitjat. Seguidament, l'usuari es puja en la cadira i la pot controlar manualment a través del comando manual. En cas de detectar un un obstacle durant el trajecte, els sensors detindrien la cadira.


Quatre estacions per a Cavanilles - Revista Mètode\nL’Any Cavanilles, que commemora els dos-cents anys de la desaparició de l’eminent botànic valencià, continua ampliant l’agenda cultural de la nostra comunitat. En la seua inauguració, al maig d’enguany, el Jardí Botànic de València, la Conselleria de Territori i Habitatge i la Reial Societat Econòmica d’Amics del País, adquiriren un compromís comú: homenatjar l’important científic valencià. Des d’aleshores molts han estat els esforços en aquest sentit per portar a terme activitats i esdeveniments que donen a conèixer tant la seua vida a l’interior de l’Espanya del segle XVIII i del París de la il·lustració com la seua obra d’investigació botànica. Al Jardí Botànic ja s’han desenvolupat dues destacades iniciatives per encetar aquest any commemoratiu. D’una banda trobem el cicle d’excursions “A la recerca de les passes de Cavanilles” una activitat centrada en recorreguts botànics caminant pels llocs que al seu dia també trepitjà el científic. Cavanilles, de qui és ben sabut que destacà per les seues exhaustives obres d’estudi, algunes d’elles basades en els nombrosos treballs d’observació i classificació de les plantes de la nostra terra que va fer, quedà meravellat de la nostra riquesa botànica. La proposta, doncs, ens ofereix la possibilitat de gaudir, dos segles després, de la vegetació que l’encisà i el portà a realitzar un dels seus estudis més intensius.\nTot i això, per aprofundir encara més en el personatge que ens ocupa, es creà el cicle de conferències “L’herència de Cavanilles”. Durant l’abril i maig es donaren cita experts i estudiosos del botànic per tal que ens ajudaren a acostar-nos-hi des de diferents punts de vista. Es tractà l’Europa en què visqué, la ciència que desenvolupà, la il·lustració que l’envoltà i fins i tot el jardí botànic que dirigí. Tot i que en origen el cicle pretenia assolir un to divulgatiu, tal i com anaren succeint les ponències anà adquirint un interessant tarannà de debat i discussió. La personalitat del científic, així com les seues actuacions i objectius, foren analitzades i contrastades des de diferents perspectives i van deixar lloc a la participació activa i a la interpretació lliure.\nUna bona mostra del caire heterogeni de les conferències la trobem en dues interessants participacions del cicle. D’una banda, el biògraf de Cavanilles, Antonio González Bueno, defensà en tot moment la participació del científic en la il·lustració francesa i la seua tasca divulgativa en la ponència “Cavanilles passió per la ciència”. D’una altra, en la xarrada “Cavanilles precursor dels estudis geobotànics a Europa”, Manuel Costa, vicerector de política científica de la Universitat de València, considerà el naturalista més investigador que no divulgador i el va descriure com un home “pròxim al poder”. Si més no, la pacífica polèmica estava servida.\nL’any Cavanilles va permetre debatre diferents vessants de l’obra del naturalista valencià, amb atractives conferències que van suscitar debats entre el públic.\nEn les fotografies, de dalt a baix, els conferenciants: Vernon H. Heywood, Manuel Costa, Antonio González Bueno, Mª Teresa Tellería, Martí Domínguez i Josep Lluís Barona.


L'Street Football conquereix els carrers de Barcelona!\nNikeGabriel, Football X BCN\nParlem de la comunitat Football X BCN amb Gabriel Valarezo, el seu fundador, i us expliquem de què va aquest esport urbà que és tota una tendència, a quines pistes públiques es donen cita i com afegir-s’hi\nTime Out en col·laboració amb Nike dimarts 8 de setembre 2020\nEls carrers de Barcelona són l’escenari d’un munt d’esports que conflueixen en parcs i pistes públiques i privades. I un dels que més força està agafant és l'Street Football, una modalitat que recupera el futbol de carrer de tota la vida i el porta més enllà, que conviu a més a més amb altres disciplines artístiques que també es fan al carrer, com el grafiti, la música, el disseny i l’art urbà, i que s’ha convertit en una tendència que s’associa fins i tot a un estil de vestir definit fora de la pista. “¿Per mi es el costat ‘cool’ del futbol”, afirma Gabriel Valarezo, fundador de la comunitat Football X BCN i impulsor de l’Street Football a la nostra ciutat.\nEl Gabriel és equatorià, va arribar el 2016 a Barcelona i el que més li va cridar l’atenció és que a Espanya, sent el referent cultural de futbol a Europa, el Street Football no s’havia establert i, més enllà d’alguns ‘freestylers’, ningú l’estava practicant. Inspirat per l’esperit de barri del Raval, va decidir posar-se la missió de generar ell mateix aquesta cultura a la ciutat. Va llançar una crida a les xarxes socials i l’èxit de la convocatòria va ser ràpid i en augment. “A partir d’allà el procés ha sigut molt boig”, explica. I és que, amb només trenta anys, ja han participat en tornejos internacionals i han llençat una línia de continguts per donar a conèixer a tothom la cultura de l’Street Football. Us expliquem quatre coses que heu de saber per conèixer-los més.\nLa convocatòria de Gabriel era per gent que volgués jugar. I a la seva crida van acudir jugadors de diferents països, amb els quals ha acabat formant una comunitat d’Street Football molt internacional. Primer van jugar uns quinze, ara són centenars. "Estic molt content de tenir gent de tot arreu, homes, dones, adolescents, en realitat no hi ha cap mena de filtre en aquest sentit", afirma. La seva intenció és utilitzar el futbol com un llenguatge universal. I, tot i que hi ha molts jugadors fixes, cada setmana s'apunten nous fitxatges. "Ha vingut gent d'altres províncies i fins i tot van venir uns nois de Marsella a jugar un torneig aquí. Som els únics al país que estem promovent la cultura de l'Street Football, hi ha organitzadors de partits, però nosaltres som d'una altra carnassa".\nUn joc amb filosofia\nLa majoria de jugadors que s’apunten han jugat tota la vida al carrer. Amb ells formen tres equips que juguen sense parar al llarg de tot l’any, els dimecres i els diumenges amb els quals realitzen tornejos habituals. I, des que van començar, han organitzat tornejos i han participat en trobades internacionals. El més curiós és que en els seus partits la figura de l’àrbitre no existeix. “Una de les coses que vull impulsar a través de l’Street Football és promoure el pensament just”, ens explica Gabriel. “Si algú ha fet una falta o el que sigui, ho sap i ha d’assumir-ho. Per mi l’esport ha de promoure també aquesta salut mental, aquesta necessitat de fer el correcte sense que ningú t’ho digui és el valuós dels carrers, que l’esport promogui l’honor personal”.\nLes primeres trobades de Football X BCN van ser al Raval, a la Pista Drassanes, a ple centre del barri. Juguen sovint a la Barceloneta, a la pista de futbol de Ciutadella, a Terra Negra CE i pensen que l’Street Football es pot instal·lar a qualsevol lloc de Barcelona. Fa uns mesos es van mudar al Poble-Sec, just al costat de les Tres Xemeneies. “És un camp súper ‘cool’, és la nostra base i espero que es consolidi amb el temps, que arribi a ser un hub de l’Street Futbol’, explica Gabriel. “M’agradaria activar a les parets alguna col·laboració amb artistes de grafiti, pintar tot el camp súper artístic, tenir un sistema de so, fer un ‘stage’ per l’Street Football”. De fet, conviden als tornejos a Dj's perquè posin música en directe i ja són tot un referent entre els artistes urbans de Barcelona.\nUn futur interdisciplinari\nEl Gabriel pensa que Barcelona té el potencial de convertir-se en el hub de Street Sports d’Europa. “De fet, ja ho és, encara que està tot per separat i s’ha d’ajuntar”, afirma. “Barcelona és la capital de l’skate, és una icona del futbol, hi ha molta música, molts festivals, Street art, arts marcials... I la meva idea és fer un festival d’Street Sports on barrejar totes aquestes disciplines que a més a més convergeixen en temes culturals, a través de la música i l’estètica. Tant de bo s’aconsegueixin els recursos i el suport, perquè sens dubte es podria fer alguna cosa genial”.


L'Ajuntament continua discriminant. - Podem Riba-roja de Túria\nL’Ajuntament continua discriminant.\n2 Setembre, 2016 Podemos\tDeixa un comentari\nL’any passat denunciàrem la discriminació de xiquets pel seu origen ètnic i cultural i se’ns va prometre que no s’anava a repetir. Una altra mentida, com totes les promeses de Robert Raga.\nL’any passat ja es va discriminar als xiquets pel seu origen ètnic i social.\nUna escola d’estiu per a pobres i altra per a la resta.\nDurant l’estiu en el Col·legi Cervantes han conviscut 2 escoles d’estiu. Ho han fet així per a intentar ocultar el fet que hagen 2 escoles d’estiu, una per a pobres i altra per a la resta.\nLa segona, l’escola d’estiu per a la resta, l’ha dut a terme una empresa privada, amb professionals especialitzats en cada tipus d’activitat i promovent uns valors ètics i morals. Una Escola divertida, idònia per a les activitats d’estiu. En la imatge següent pots veure la resolució d’alcaldia del contracte.\nResolució d’Alcaldia per a la contractació de l’Escola d’Estiu per a la resta.\nEn canvi, els xiquets/as de pares sense recursos no poden assistir a aquesta escola d’estiu, perquè no poden pagar-la.\nCom no pots pagar, has d’anar a escola d’Estiu de pobres.\nL’Ajuntament organitza una segona Escola d’Estiu, que depèn de Serveis Socials, en la qual els xiquets no paguen i l’organització de la mateixa depèn d’una Associació sense ànim de Lucre.\nResolució d’Alcaldia per a la contractació de l’Escola d’Estiu per a pobres.\nAquesta és “l’inclusió social” que persegueix l’Equip de Govern del nostre poble. En comptes de pagar l’Escola d’Estiu als xiquets que no poden pagar-la, els discrimina.\nPodem Riba-roja reclama una Escola d’Estiu per a tots.\nEn Podem Riba-roja sí tenim clar el significat d’Integració, d’Igualtat i de Solidaritat, per açò, reclamem una única Escola d’Estiu per a tots els xiquets/as.\nCol·legi CervantesEducacióEscola d'EstiuJoventutResolució d'AlcaldiaServeis Socials\nEntrada anteriorEl Govern retira del pressupost 100.000 € per a compra d’habitatge social.Següent entradaPle Ordinari celebrat el 26 de Setembre de 2016


Els voluntaris esdevenen un dels pilars en l'acollida dels refugiats a Berga - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEls voluntaris esdevenen un dels pilars en l'acollida dels refugiats a Berga\nCreu Roja, que s'encarrega a la ciutat de l'assistència als qui demanen asil, ha rebut un centenar de sol·licituds per col·laborar en el procés d'adaptació\nRefugiats dinant al menjador de l´ Alberg de Berga. Abel Gallardo\nNens ucraïnesos, sirians i kurds jugant junts. És una escena que es pot veure a l'exterior de l'Alberg de Berga, que des de fa un mes i mig acull 43 refugiats procedents de diferents països en conflicte o règims repressors. L'anhel d'un futur millor ha estat capaç d'unir persones de comunitats molt distants culturalment i de zones geogràfiques, com l'Orient Mitjà, en què les diferències ètniques i religioses poden motivar les pitjors atrocitats. Entitats i ciutadans de la capital berguedana també han volgut contribuir en la recerca d'una vida més pròspera per als refugiats fins al punt que els responsables de Creu Roja, que s'encarreguen de l'acollida a la ciutat, asseguren que fan una tasca clau perquè s'adaptin a la nova realitat.\n«Les persones que treballem en aquesta primera fase del procés d'acollida no podem estar les 24 hores del dia atenent-los i per aquest motiu la contribució dels voluntaris és fonamental», explica la treballadora social que atén els refugiats que ara resideixen a Berga, Mireia Esquerra. Creu Roja de Berga ha rebut un centenar de sol·licituds d'entitats i persones que a títol individual han mostrat la seva predisposició de donar un cop de mà durant els mesos que visquin a Berga i una quarantena ja han fet tasques de suport, com traduir, sortir a passejar i organitzar sortides.\nEls responsables de Creu Roja avisen a totes les persones que vulguin col·laborar que omplin un full d'inscripció i la lliurin a la seu que tenen a Berga per gestionar, així, millor els voluntariats. «Els primers dies a l'alberg entrava molta gent que, amb bona intenció i amb ganes de donar un ajut, ocupaven els passadissos. Amb el pas de les setmanes s'ha anat calmant i s'han posat les coses al seu lloc, però tothom ha d'entendre que l'alberg és l'espai on viuen. Poden venir persones, és clar, sempre hi quan els refugiats vulguin rebre visites», explica la coordinadora del programa d'acollida, Violant Silles.\nEntitats com el Casal Panxo, s'encarreguen d'organitzar activitats per als refugiats. «Els tractem com si fossin amics nostres. Organitzem jocs de taula, excursions o simplement anem a xerrar amb ells. Intentem anar-hi els dimarts, dijous i caps de setmana. El nostre objectiu és que se sentin còmodes i la seva situació es normalitzi a aquí. Al principi venien amb nosaltres els joves, però ara ja s'hi apunten famílies senceres», explica Roser Valverde, membre del Casal Panxo. Per altra banda, els dimecres l'Ateneu Llibertari cedeix la cuina del local perquè els mateixos refugiats elaborin els seus plats, ja que una de les coses que més troben a faltar és la cuina tradicional del país d'origen.\nEn les primeres setmanes, se´ls ha ofert atenció mèdica i psicològica. També han escolaritzat els 12 menors refugiats que hi ha a Berga a centres educatius de la ciutat. Tots estan seguint el procediment de protecció internacional i han sol·licitat l'asil a l'estat espanyol. Encara no han rebut resposta del ministeri de l'Interior i no se sap encara si finalment l´estat els hi ho concedirà. De fet, ni saben quan se'ls notificarà la resolució del ministeri ni quan es pot allargar aquest procés per aconseguir l´asil.\n«No em quedo de braços creuats davant de tanta injustícia». Berguedà\nEl colpidor testimoni dels refugiats arribats a Berga. Berguedà


20 ANIVERSARI DEL CADE | Cercle Artístic d'Esplugues\nPROGRAMA ACTIVITATS XX ANIVERSARI DEL CERCLE ARTÍSTIC D’ESPLUGUES 1999 – 2019\nDimarts 19 de març a les 18:30h. “La Sagrada Familia”. (Mega estructures) a càrrec d’Antonio Ruiz Reina. En el Robert Brillas.\nDimarts 18 de juny a les 18:30h. “Frida Kahlo” (Coyoacán,1907-Ciutat de Mèxic, 1954) a càrrec de Yolanda Martínez Orega. En la Biblioteca la Bòbila.\nDimarts 17 de setembre a les 18h. “La Dona amb l’art” a càrrec de Montse Curucelaegui Barbera.\nDimarts 17 de desembre “la psicosis en l’art” (2007) a càrrec d’Eduardo Kronfly Rubiano. En la Biblioteca Pare Miquel d’Esplugues. Pendent de Confirmació.\nDimarts 15 d’octubre a les 18h. “ el moviment “Bauhaus” 1919 a Alemania. A càrrec de Mercè Vidal. A la masoveria del Museu Can Tinturé. Pendent de Confirmació.\nCaixa Fòrum – dimarts 2 d’abril a les 18h, “Max Beckmann” Leipzig, 1884-New York, 1950. Visita comentada. Màxim les primeres 30 places. *\nMnac – dimarts 15 d’octubre (per confirmar), “col·lecció d’art català, del romànic fins l’actualitat”\nSortides per pintar: Convent de Montsió/Can Casanovas – dimarts matí, per concretar amb les Dominiques.\nEl primer acte per commemorar el vintè aniversari de Cercle Artístics d’Esplugues va tindre lloc al Casal de Cultura Robert Brillas de la nostra ciutat i que va consistir-hi en un cine fòrum. L’autor d’aquesta presentació va ser el nostre company i amic el senyor D. Antonio Ruiz Reina; el qual va escollir dos documentals; el primer sobre la vida i obra de Gaudi i el segon fent referència a la seva obra més coneguda “La Sagrada Família”;\nEl senyor Reina va fer-nos coneixedors d’una anècdota referent a la seva etapa d’empresari; alhora de trobar el nom per la seva empresa GAUDI, doncs aquest nom no el pots utilitzar si no el tens com a cognom; i molt amablement la família hereva de D. Antoni Gaudi li van donar els permisos per poder així usar el nom de GAUDI. M’han agradat els dos documentals, el primer ens presentava qui va ser Gaudi des de els seus començaments i com va arribar a tenir l’encàrrec per fer La Sagrada Família i d’altra banda un segon documental molt actual de com i quan es té previst la finalització de l’obra.\nFinalitzades les projeccions va haver-hi un torn de preguntes que molt amablement ens va respondre el senyor Reina; com a comiat de l’acte se li va fer entrega a D. Antonio Ruiz Reina d’un obsequi en agraïment per la seva tasca, seguidament van poder gaudir d’una copa i pastes com a cloenda de la presentació Com sempre l’assistència a l’acte va comptar amb la presencia d’un gran número de persones entre membres i simpatitzants del Cercle Artístic d’Esplugues; donar les gracies a totes les persones que van assistir-hi a l’acte i desitjar retrobar-nos el proper acte d’aquest any d’aniversari.\nEnric S. Fuentes\nVISITA GUIADA EXPOSICIÓ CAIXA FÒRUM “BECKMANN FIGURES DE L’EXILI”\nEl passat 2 d’abril es va fer el segon acte per commemorar el vintè aniversari del Cercle Artístics d’Esplugues; que tingués lloc al Centre d’exposicions CaixaForum, davant la font màgica de Montjuic i que va consistir en una visita guiada per gaudir de l’exposició anomenada “Beckmann figures de l’exili” de Max Beckmann. Pintor alemany.\nLa guia, una dona jove, amb una gran professionalitat i coneixement d’allò de que ens parlava; va emportar-nos passejant per les diferents estances, i ens va fer coneixedors de tots i cadascun dels quadres exposats. L’autor, contrari al nazisme, s’hi va veure obligat a exiliar-se de la seva Alemanya natal fins als Estats Units de Nord-Amèrica.\nL’assistència a l’acte va comptar amb la presencia d’un gran número de persones; membres i simpatitzants del Cercle Artístic d’Esplugues; donar les gracies a totes les persones que van assistir-hi a l’acte i desitjar retrobar-nos el proper acte d’aquest any d’aniversari.\nCOL·LOQUI SOBRE L’ART DE LA PINTURA I LA PINTURA APLICADA A LA CERÀMICA\n20è aniversari del Cercle. 28 de maig\nA càrrec d’Ariadna Benavides i en Xavier Ribó\nEl passat 28 de maig a la masoveria de Can Tinturé, la professora de l’escola Municipal de Ceràmica d’Esplugues na Ariadna Benavides, ens va anar introduint a través de la historia de la ceràmica pels diferents estils de decoració envers els diversos objectes, tot fent un recorregut començant a la prehistòria, arribant-hi a l’època actual.\nTot seguit en Xavier Ribo, president de l’associació, ens va presentar a través de quadres de diversos pintors els matisos que diferents pintors emprant alhora de donar volum als seus quadres “ la llum i la foscor” etc.\nL’assistència a l’acte va comptar amb la presencia d’un gran número de persones; membres i simpatitzants del Cercle Artístic d’Esplugues, així com també gent de l’AMPEL i l’associació de amics de la música de Santa Magdalena. Donar les gracies a totes les persones que van assistir-hi a l’acte i desitjar retrobar-nos el proper acte d’aquest any d’aniversari.\nEls Amics del Museus i del Patrimoni d’Esplugues i el Cercle Artístic van posar el cava i la coca i, tothom va fer festa.\nEn Xavier Ribó president del Cercle Artístic d’Esplugues entrevistat per la televisió local.\nLA VIDA DES DE L’ANIMA DE LA FRIDA KAHLO


picasa Archives - Pàgina 2 de 2 - Idees Magistrals\nTinc un munt de mails acumulats i des de que he començat el curs quasi no tinc temps de revisar i publicar tot allò que m’envieu! Per fi, he trobat una estoneta per dir-vos que Carmen Ferrer, una gran col·laboradora d’aquest bloc, té una galeria …\nQuè tal l’inici de curs? Per fi he tornat i ja puc gestionar el bloc de nou. La veritat és que he rebut molts mails demanant ajuda o oferint recursos. Poc a poc aniré posant-ho tot al dia. De moment, contestaré a la petició d’Eugènia. …\nAquesta és una altra galeria picasa que he trobat interessant, sobretot per a utilitzar-la a l’inici de curs. La Mariana Navarro és la seua autora i podreu trobar recursos com dossiers de dites, contes, cançons, diplomes, protagonista de la setmana, imatges pels encarregats, racons, Sant …


Cinema – Pàgina 2 – vicentitats\nCinefòrum amb la pel·lícula “Carol”, a Vic\n. Sinopsi: És la història de dues dones molt diferents a la dècada dels anys 50 a Nova York. Teresa, una noia de 20 anys treballa en una botiga, allà es troba amb Carol, una dona de classe alta. La\nProjecció del documental “Dins l’armari” a l’Ateneu Manlleu\nDins la programació del Documental del Mes a l’Ateneu de Manlleu, projectaran dos passes del documental “Dins l’armari” de la directora Sophia Luvarà. Les projeccions es faran el dijous 9 de febrer a les 21h i el diumenge 12\nLaurence Anyways al Cineclub Vic\n. El Cineclub Vic emetra la pel·lícula de Xavier Dolan, Laurence Anyways. Laurence (Melvil Poupaud) és un professor que, en el seu 30è aniversari, anuncia la seva intenció de convertir-se en dona. La decisió agafa a tothom per sorpresa, especialment\n1er Festival de temàtica LGTBI a la Garriga\nProjecció dels curtmetratges del 1er Festival de temàtica LGTBI a la Garriga. El curts formen part de la programació del Festival Fire! de Cinema Gai i Lesbià de Barcelona. . Curtmetratges que es projectaran a la Garriga: www.lambda.cat/cinema/38_cat.html Hora: 19.30h\n“Stories of Our Lives” al Cineclub OIot – Festival FIRE!!\nEl que havia començat com un arxiu de testimonis de la comunitat LGBT de Kenya reunit per un col·lectiu local d’artistes visuals, es va convertir en un projecte tan seductor que es va portar a la gran pantalla. Amb un\n“Girls lost” al Cineclub OIot – Festival FIRE!!\nFa pocs anys la directora Alexandra-Therese Keining ja es va donar a conèixer amb la fantàstica Kyss mig (2011). La nova pel·lícula de la directora sueca que es projecta al Fire té ressons llunyans de Lewis Carroll i H. C.\nCinefòrum TALCOMSOM: “Pride” a Vic\n. Sinopsi: Any 1984, el govern del Regne Unit és en mans de Margaret Thatcher. El sector de la mineria esclata en una revolta sense precedents contra un sistema laboral que asfixia els treballadors. Al mateix temps, gais i\nCinefòrum TALCOMSOM: “A primera vista”\nSinopsi: Finals d’estiu a Sao Paula, en Leonardo té 15 anys i és cec. Ell vol ser més independent, estudiar a l’estranger i enamorar-se. Un dia un nou estudiant, en Gabriel, arriba a la classe. L’amistat entre els dos nois\nCinefòrum TALCOMSOM: “Loving Annabelle”\nSinopsi: Annabelle, una estudiant intel·ligent però una mica problemàtica, arriba en un exclusiva escola catòlica desprès d’haver estat expulsada de dues escoles. A la nova escola coneixerà la Simone Braley, professora de l’escola. Entre elles hi haurà alguna cosa especial,\nNit de cinema – “La chica Danesa” a les 20.10h al Vigata\n. … . Aquesta setmana estrenen la pel·lícula “La Chica Danesa” als cinemes i aquest divendres anirem a veure-la. Si us hi voleu apuntar ja ho sabeu. Quan tinguem la informació dels horaris us els farem saber. Sinopsi: Dinamarca anys\nCinefòrum TALCOMSOM: “A escondidas” a les 21:30 al Centre Cívic Can Pau Raba\n.. . Sinopsi: Ibrahim, un noi marroquí de 16 anys, camina sol i desorientat per una carretera de les afores d’una gran ciutat. Sap que d’aquí a dos dies l’espolsaran del país per això és fuga del centre on esta