A ‘Fer-se totes les il·lusions possibles i altres notes disperses’ Destino recull textos esparsos de l’autor empordanès\nPublicat per\tLlegir en cas d’incendi\t21/11/2017\nJosep Pla torna a les llibreries. L’editorial Destino publica en català i castellà el volum Fer-se totes les il·lusions possibles i altres notes disperses, que recull diversos textos de Pla escrits amb voluntat literària i pensats per ser publicats, però que van romandre en el calaix fins ara. Es tracta d’un Pla memorable, observador de les malalties del país i reportador d’incisives anècdotes. Segons l’editor Jordi Cornudella, “són textos pensats per ser divulgats en una forma molt semblant al del volum 12 de la seva Obra Completa, Notes disperses, que es va publicar l’any 1969. De fet, el projecte inicial de Destino era publicar dos volums de Notes disperses, dels qual només va tirar endavant un. El 1974 es va publicar Notes per a Sílvia, que Pla va considerar que era aquest segon volum, però, segons Xavier Pla, això resulta “molt estrany”.\nAquest nou volum aplega anotacions escrites majoritàriament a les dècades de 1950 i 1960. Són quartilles i diversos manuscrits que estaven en arxius custodiats per la Fundació Josep Pla a Palafrugell i a l’Archivo General de la Administración d’Alcalá de Henares. “Vam haver de comprovar què estava publicat i què era inèdit”, explica Xavier Pla, qui afegeix que “volíem ser respectuosos amb la voluntat de l’autor, però com que Josep Pla parlava de dos volums de notes disperses i que en el material hi havia textos ja mecanografiats, entenem que publicar aquest volum és coherent amb la seva voluntat”. Francesc Montero, membre de la Càtedra Josep Pla, ha estat l’encarregat de curar aquesta edició dels textos: “Hi ha reflexions de la naturalitat catalana, una defensa d’un catalanisme irreductible i en alguns moments fins i tot es dirigeix a Espanya amb actitud crítica”. Concretament, “hi ha converses polítiques, de tertúlies, que era conscient que no podia publicar, però també hi trobem reflexions sobre les relacions entre els dos sexes, erotisme, records de joventut, i aquesta mirada desencisada a una realitat intranscendent, perquè Pla era un observador crític de la realitat”.\nXavier Pla assegura que “aquest és un Pla radicalment catalanista, encara que no nacionalista, molt influït per Vicens Vives. Té una visió extremadament crítica del règim franquista, el considera un règim abjecte”. És per aquesta raó que “cal diferenciar el que ell publicava, d’acord amb el que la censura el permetia, i el que ell pensava realment i escrivia en la intimitat, sense treure que al mateix temps ell es mostrés col·laborador amb alguns punts del franquisme”, diu Xavier Pla, qui considera l’escriptor empordanès “un sismògraf de la identitat catalana”, però també un “vencedor vençut, perquè va col·laborar amb el franquisme i en aquest sentit va guanyar la guerra, però com a escriptor català, la va perdre.” Montero recorda que aquests textos no van veure la llum perquè en l’època en què van ser escrits la censura no ho hagués permès i li hagués comportat problemes a ell i a l’editor de Destino, Josep Vergés.\nEn aquestes notes, Pla parla de la “malaltia nacional catalana”, de l’economia del país als anys 50-60, de la sociologia del franquisme, de consideracions literàries, de trobades i tertúlies, fa apunts sobre la pròpia trajectòria personal i la seva personalitat, anota records, impressions, exercicis literaris i segueix la història de la revista Destino, entre altres. Un dels textos rellevants és una carta de Carles Sentís on s’explicarien les circumstàncies en les que Pla va acabar a la presó a Madrid per una suposada delació de Sentís.\nCornudella diu que en la imatge que els lectors tindran de Josep Pla amb els anys, aquest llibre hi tindrà un forat. Aquí un petit exemple del que el lector pot trobar en aquests textos esparsos: “Res em fa il·lusió. Quan em parlen de la felicitat, la cursileria de la paraula em fa rebentar de riure. L’ideal consisteix en fer-se totes les il·lusions possibles i no creure en cap. Decepcionant, depriment, però ¿què hi voleu fer?.” Xavier Pla ha aprofitat la presentació d’aquest volum per anunciar que el 2018 hi haurà un nou volum de Pla, que serà un epistolari amb Gaziel i que es treballa amb tres epistolaris més de l’autor, amb Jaume Vicens Vivens, Joan Estelrich i Francesc de Borja Moll.\nEdiciones DestinoJosep Plaliteratura catalanaManel Haro


vernís de mobles casolans i altres consells de neteja natural - Neteja | Setembre 2020\nAquesta recepta de polits casolans per a mobles us allibera del poliment a base de productes químics que es ven a la majoria de botigues. Gaudeix-lo juntament amb una gran quantitat de consells de neteja natural.\nQuan ha arribat el moment de posar l'arbre de Nadal o de deixar fora l'arbre artificial i treure'n les decoracions, ha arribat el moment de netejar la casa. L’hivern és un moment tan bo com la primavera per netejar i fer que la vostra casa se senti fresca i nova. Faig uns passos addicionals quan netejo perquè m’agrada mantenir-lo el més natural possible. Aquests són alguns dels meus consells de neteja natural.\nConsells de neteja natural\nComença per la part superior\nComenço per polsar (vegeu la recepta de polits de mobles casolans a continuació) i netejant primer el sostre i les cantonades. Utilitzo un duster estàtic sense esprais. Gireu-lo unes quantes vegades per carregar l'estàtica i gireu-lo a les cantonades i al llarg del sostre. Quan sembli que hi ha molta pols, traieu-lo fora i torneu-lo de nou. D’aquesta manera, es destaparà la pols i us permetrà començar de nou.\nQuan feia uns anys que estava al meu pare i a la meva madrastra, em van mostrar un producte bastant nou al mercat per a la neteja. Era un drap de microfibra. Només calia aigua calenta i greixada de colze per netejar les finestres amb una brillantor brillant. No hi ha productes químics durs. Si bé els podeu rentar a la rentadora, no utilitzeu suavitzant. Les ceres que es troben en els suavitzants de teixit faran caure finestres i miralls. Utilitzeu les boles d’assecador de llana de feltre (llegiu aquí les boles d’assecador de feltre de llana com a suavitzant de tela), vinagre blanc al cicle d’esbandit de la rentadora per suavitzar, o res de res. Trobeu draps de microfibra aquí. Els draps de microfibra també funcionen molt bé amb la nostra recepta de polits casolans de mobles a continuació.\nAcabava de buidar el final de la neteja, però ara ho faig més d’una vegada. D’aquesta manera no trobo a faltar res.\ncollet de puça casolà\nUtilitzeu sobres de buit\nHi ha productes al mercat que fan que l’habitació faci una bona olor mentre buideu, però qui sap què hi ha realment? Faig els meus propis sobres de manera fàcil i econòmica. Agafeu trossos de tela de cotó que es poden tallar en trossos petits. Això ajuda a utilitzar alguns rascades de la vostra tela. Cal que es tallin prou petits com per ser aspirats pel buit, aproximadament una polzada o dos de llarg. A continuació, goteu unes gotes d’un oli essencial antibacterià, com l’espígol o eucaliptus, i poseu-les en una gerra. Hi guardo alguns pots de menjar per a nadons. A continuació, quan buideu, tireu-ne unes quantes a terra i batu-les. Us olfaran la vostra habitació, mataran els gèrmens a la cambra o la bossa i es biodegradaran amb el pas del temps.\nUtilitzeu la terra diatomàcia\nSi utilitzeu terra diatomàcia a la catifa, ara és el moment de fer-ho. Si no l'heu utilitzat mai, és fàcil. Preneu una mica de pols de DE de qualitat alimentària i empolseu-la uniformement sobre la catifa. Camineu-hi, treballant-lo a la catifa durant uns dies. Pot ser que sigui una mica desagradable durant uns dies, però els resultats valen la pena. Passats uns dies, buideu l’excés. La DE que queda a la catifa matarà insectes i puces durant els propers 6 mesos. Al cap d’uns sis mesos, els cristalls es descomponen i s’han de tornar a aplicar.\nNota: és important utilitzar-lo només de qualitat alimentària terra diatomàcia de casa vostra (trobeu-la aquí); no utilitzeu DE que es fa per a piscines.\nEn comptes de ruixar el netejador directament sobre l'electrònica i danyar-los potencialment, utilitzeu la fixació del raspall petita de la mànega de buit. Ells treuen pols i brutícia dels reproductors de DVD, ordinadors i molt més.\nPer empolsejar i netejar llenya, a continuació, faig servir la nostra recepta de polits per a mobles casolans, però el meu netejador de sòl preferit és el vapor. Netejarà, afluixarà la brutícia enganxada i desinfectarà els sòls. Per fer un buit de vapor barat, agafeu una roba de cotó una mica desgastada i mulleu-la bé. Poseu-lo en una vaporera de verdures o d’arròs i espereu uns minuts. Jo faig servir un bastidor metàl·lic situat molt per sobre de l’aigua. Quan faci calor, utilitzeu un parell de pinces per treure-ho i bufar-lo al terra. Tingueu precaució ja que farà molta calor. A continuació, agafeu el final de la vostra fregona o dispositiu de neteja Swiffer i gireu-lo al terra. Vaig ser realment maldestre amb això, però ara que he obtingut una altra cosa, no utilitzaré res més.\nNetejadors de mobles naturals\nEl vinagre blanc netejarà els mobles sense destruir l’acabat. Fregiu la pasta de dents comprada a la botiga suaument sobre els anells d’aigua de la fusta per eliminar-los. Utilitzeu el te negre per netejar i omplir petites ratllades. Utilitzeu un llapis marró per a ratllades més grans.\nEsmalt natural de mobles\nEl meu poliment de mobles casolans preferit es remunta als temps antics. És una barreja de cera d'abella, oli d'ametlla i oli essencial de llimona. Podeu fer-ne la vostra utilitzant la recepta següent.\nRecepta polonesa de mobles casolans\n½ tassa d’oli d’ametlla dolça (ho trobeu aquí)\n⅛ tassa de pastilles de cera d’abella o cera d’abella ratllada (trobeu-les aquí)\n10-15 gotes d’oli essencial de llimona (trobeu EO 100% de llimona pura aquí)\nComenceu a polir els mobles casolans en una caldera doble escalfant l’oli d’ametlla i la cera d’abella fins que la cera d’abella es fongui completament. La cera varia en duresa, així que proveu-la abans d’afegir l’oli de llimona. Per fer-ho, preneu una culleradeta i submergiu-la a la barreja d’oli / cera. Col·loqueu la cullera sobre un paper net i deixeu-ho refredar fins que estigui ferm. Un cop refredat, prova la consistència. Si és massa suau, afegir una mica més de cera a la barreja i fondre’t completament. Si és massa dur, afegiu-hi una mica més d’oli. Ha de ser prou ferm com per enfonsar un drap dins i fregar per la part superior, però prou suau per donar i fondre una mica al contacte.\nUn cop aconseguida la consistència desitjada, afegiu-hi un oli essencial de llimona i remeneu-ho bé. (També podríeu utilitzar altres olis com l’espígol o els meus preferits, la rosa i el palissandre.)\nAboqueu-lo en un pot de vidre amb boca ampla i deixeu-ho endurir i refredar abans d’utilitzar-lo.\nFregueu un drap net sobre el poliment i fregueu-lo a la part superior de la taula o qualsevol altre moble de fusta que necessiti polir. Feu-lo un bon paper net i sec amb un drap sec. Els olis mantindran la fusta hidratada i la cera d'abella evitarà més rascades i protegirà la fusta. L’oli essencial de llimona dissol les empremtes dactilars i altres brutícies.\nQuè va pensar del nostre poliment de mobles casolans? Fes-nos-ho saber!


Societat Catalana de Geografia : miscel·lània : Reports de la recerca : geografia i demografia 1996-2002 : 3\n<<< retrocedir Es continuen detectant problemes d’identitat corporativa i visibilitat social per a la geografia també dins l’acadèmia. De vegades, la geografia és catalogada dins les ciències socials i, en altres casos, dins les humanitats, sense tenir present que la geografia física també manté notables punts de contacte amb algunes de les anomenades «ciències pures». La creació d’una àrea de coneixement universitari per a la demografia contribuiria no només a construir una identitat pròpia més gran, sinó també a traçar la possibilitat d’una carrera professional dins l’acadèmia per a molts demògrafs, que acaben sent atrets per altres disciplines.\nEl reduït impacte social de la recerca que es fa en geografia té molt a veure també amb el seu reduït ressò mediàtic. Alhora, aquesta escassa projecció mediàtica influeix també negativament en la investigació científica. De fet, els complexos, però cada vegada més intensos i evidents, lligams i mecanismes de retroalimentació entre ciència, mitjans de comunicació i societat són, en el cas de la geografia, molt dèbils, quasi inexistents. Així la tasca del geògraf pràcticament no és coneguda per la societat i, al seu torn, només en comptades ocasions la societat recorre al geògraf com a expert per tractar els seus problemes. Tal com avui succeeix amb els estudis demogràfics, l’existència d’una institució investigadora que inclogués l’adjectiu geogràfic en el seu nom contribuiria decisivament tant a la divulgació de la recerca com a la positiva reconsideració del paper dels geògrafs i de la geografia en la societat actual.\nA diferència del que ha succeït en els darrers anys en moltes comunitats autònomes, on un bon grapat de geògrafs han aconseguit situar-se en posicions destacades de l’Administració pública (en càrrecs tècnics o polítics), a Catalunya la magnitud econòmica, social i universitària general del país no ha permès que la reduïda comunitat de geògrafs tingués un paper destacat i suficientment visible i identificable. Malgrat això, els geògrafs catalans i la mateixa geografia catalana són valorats molt positivament i apreciats des de la resta d’Espanya i del món.\nLa història recent de la geografia acadèmica és marcada per l’existència de dos grans blocs de relacions universitàries originats en les dependències administratives dels antics col.legis universitaris: aquesta tendència bipolaritzant semblaria que comença a trencar-se en els darrers temps mercès a alguns contactes i recerques de tipus creuat. Seria bo dissenyar un projecte científic conjunt i un panorama acadèmic coordinat que possibilités una estructura més racional i més dimensionada amb les necessitats i expectatives socials.\nTot i que coherent amb la seva tradicional interdisciplinarietat, en algunes universitats la geografia comparteix estructures organitzatives amb la història, la història de l’art, les filologies, la sociologia, la filosofia, etc. Aquesta realitat a vegades esdevé problemàtica quan es constata el lloc de la geografia física: gaudint d’una perfecta vigència i amb una posició equidistant en relació amb les ciències de la Terra i les ciències ambientals, molt sovint es caracteritza per la preterició dels seus laboratoris i infraestructures (de vegades, patint els constrenyiments imposats des dels àmbits o les facultats «de lletres»), que dificulta la introducció i l’aplicació de les tècniques modernes en l’anàlisi pedològica, climatològica, hidrològica, biogeogràfica, etc. Per mantenir el propi desenvolupament i per garantir la competitivitat internacional, la recerca geogràfica actual resulta impossible sense una estructura logística adient, que, a més de biblioteques, mediateques i cartoteques actualitzades, inclogui equipament tecnològic sofisticat.\nEl report inclou referències bibliogràfiques i documentals relacionades amb la recerca geogràfica i demogràfica a Catalunya, així com un extens apèndix d’informació que complementa les taules integrades en el text. El Report de la recerca a Catalunya: geografia i demografia (1996-2002), completat el juny del 2004, ha estat coordinat per Enric Lluch i Martín (membre emèrit de l'IEC; professor emèrit a la UAB) i per Abel Albet i Mas (de la Societat Catalana de Geografia i de la Societat Catalana d'Ordenació del territori, professor a la UAB) i han col·laborat en la seva elaboració Jordi Martí i Henneberg (de la Societat Catalana de Geografia i de la Societat Catalana d'Història de la Ciència; professor a la Universitat de Lleida), Hermínia Pujol i Estragués (de la Societat Catalana de Geografia; gerent del Centre d'Estudis Demogràfics) i Anna Ribas i Palom (de la Societat Catalana de Geografia; professora a la Universitat de Girona). seguir >>>


La pandèmia dispara la producció de solucions per evitar el contagi del virus en les activitats diàries\nMolts empresaris han aprofitat el seu domini tecnològic per transformar-se i adaptar-se al nou entorn\nBarcelona - Divendres, 31/07/2020 - 19:31\nLa pandèmia de la Covid ha portat molts empresaris a replantejar el seu negoci. Alguns han obert línies noves de facturació trobant solució a necessitats plantejades per la crisi sanitària. D’altres ja van néixer per inventar. Són negocis camaleònics capaços de pal·liar sempre qualsevol nou menester. És el cas de Francesc Sentias de Sant Martí de Centelles (Osona). Procedent del sector de la sonorització en esdeveniments i festes, en un moment donat, va adquirir una màquina de confeti per completar la seva oferta. I el 2008 va crear la seva pròpia empresa de confeti –Confettishots– dissenyant ell mateix les màquines que, a través de les seves comercialitzadores pròpies, Oh!fx estatal i internacional, ven a uns 60 països de tot el món. Fabriquen també màquines d’efectes escènics, com ara fum, escuma, aromes o neu artificial. El negoci en el seu conjunt estava facturant uns 3,5 milions d’euros, fins que va arribar el virus de la Covid-19 i els concerts, les discoteques i les grans celebracions que reclamaven les seves màquines es van suspendre. «De la nit al dia, tot anul·lat i ja pensem només en l’any vinent», explica el fundador i administrador de les empreses, Francesc Sentias.\nPerò en la foscor més gran del moment empresarial, Sentias, ‘alma mater’ de l’R+D de la firma, ha adaptat una d’una de les seves màquines nebulitzadores de fragàncies (transforma olis essencials en vapor) com a dispersor de substàncies viricides, incorporant una pistola per aplicar el desinfectant als panys de les portes, les baranes, la roba o tota mena de superfícies. «El primer prototip el vam tenir en 24 hores. En tres setmanes vam investigar l’adaptació i vam desenvolupar el producte que, en deu dies, ja vam posar al mercat», explica Sentias. Temps rècord per tombar la truita i treure bon partit de l’experiència i una tecnologia de la qual ja són líders del sector, per crear ara Sanifyer, el polvoritzador de mà, per un preu a partir de 215 euros (la pistola, a partir de 560 amb compressor). «Tots els components de la màquina –portàtil, de fàcil aplicació, que no requereix que s’esbandeixi ni s’assequi– es fabriquen a Catalunya i els acoblem nosaltres. A través de distribuïdors ja ha arribat als seus clients, molts establiments comercials», explica el director comercial de Confettishots, Dani Ubinyana. «En les primeres set setmanes ja va facturar uns 215.000 euros i ara inicia la seva expansió als mercats exteriors, mentre que el ritme de creixement de comandes nacionals és molt bo», afegeix.\nLluís Díaz, provant la màquina nebulitzadora portàtil en una botiga de Girona. / Acn\nUn altre cas és el de Lluís Díaz, empresari de Girona i fundador d’Aniartsun Protect, especialista en maquillatge aplicable amb aerògraf, amb cremes pròpies de protecció solar, que el 2014 va idear una dutxa que aplica el protector solar, instal·lable a les platges, piscines o resorts. Però la pandèmia va aturar l’obertura al mercat exterior, on ja hi havia municipis i parcs aquàtics interessats, i ha afectat també els encàrrecs a les platges de la costa mediterrània i altres instal·lacions vacacionals nacionals. Així que, aprofitant la seva pròpia tecnologia, Lluís Díaz ha creat també el seu model de pistola nebulitzadora, Nebulizerair. No deixa cap residu a les superfícies ni requereix desallotjar els espais ni ventilar-los després de la seva aplicació. «Fem de tallafocs», diu el creador de la màquina, Lluís Díaz, al capdavant d’una empresa on treballen sis persones. L’aparell es pot adquirir a partir de 1.000 euros, es comercialitza a tot Espanya i ja se n’han enviat alguns a Xile. Díaz calcula que a final d’any podran haver facturat entre 200.000 i 300.000 euros, i la seva ment ja cavil·la noves versions del sistema que pugui incloure més aplicacions.\nPer a l’empresa Tot Nuvis de l’Hospitalet de Llobregat, dedicada a la moda nupcial, el virus també va suposar una aturada radical. Però, tal com explica la seva responsable, Yolanda Pérez, «teníem mans, màquines i coneixement de patrons, i ens vam posar a fer bates, jaquetes i tota mena d’adaptacions tèxtils de protecció davant les noves necessitats. Davant un problema, ens reinventem». Van passar de facturar 3,5 milions d’euros a haver d’aplicar un erto al 70% d’una plantilla de 40 persons que, gràcies a la seva reconversió, confien a poder anar recuperant.\nFins a 2.000 peticions van arribar al Marketplace creat per Acció, un portal de trobada d’empreses que requeria proveïdors per desenvolupar productes o s’oferia a fer-los. «Durant la crisi s’han ofert moltes empreses per cobrir les necessitats del sistema sanitari: epis, respiradors, mètodes de desinfecció», explica Àurea Rodríguez, directora d’innovació d’Acció. «D’altra banda, hem viscut la digitalització accelerada de les empreses. Hi ha hagut una conscienciació general que la tecnologia és important», afirma. Des d’Acció estan acompanyant, en aquest moment, més de 150 projectes de nous productes o serveis d’empreses.


ERC comença la campanya amb el suport de Juanjo Puigcorbé, Peyu i Carme Teixidó - El Gerió Digital\nEl jutge Santiago Vidal no ha pogut assistir\nDijous, 8 de maig de 2014 22:16h\nEls membres de la coalició d'Esquerra Republicana, NECat i Catalunya Sí © ACN\nERC ha presentat aquest dijous en un acte de precampanya davant del Macba a Juanjo Puigcorbé, Peyu i Carme Teixidor com nous membres de la plataforma amb què es presenten a les europees. Toni Albà, que ha conduit l'acte, ha llegit una nota del jutge Santiago Vidal on s'ha excusat per la seva absència a l'acte, degut a la citació per part del Consell General del Poder Judicial (CGPJ) per estar redactat un esborrany d'una constitució catalana.\nLa coalició Esquerra Republicana-NECat-Catalunya Sí ha exposat les propostes en matèria de cultura com l'IVA cultural superreduït al 4% pel conjunt de la UE i augmentar el pressupost europeu de cultura junt amb la creació d'un Consell Europeu de la Cultura.\nUna altra de les propostes d'ERC és promoure l'excepció cultural europea per "incentivar la creació, producció i distribució cultural europea" ja que, segons el candidat dels republicans a les eleccions europees, Josep-Maria Terricabras, "les retallades han estat brutals contra la cultura i contra les coses que fan la vida més agradable". En aquest sentit, Terricabras ha lamentat que "el pastís a Europa són els assumptes econòmics" i ha afegit que "sembla que la cultura sigui la cirereta". A més, ha destacat que "la cultura també produeix riquesa" i ha criticat el 21% d'IVA cultural a l'estat espanyol en comparació al 7% en països com França i Alemanya.\nEl diputat d'ERC al Congrés Alfred Bosch ha explicat que "a Europa volem treballar perquè som europeus i volem que ens ajudin perquè la nostra gent tingui una feina digna". En aquest sentit, ha destacat la necessitat de treballar a Europa per a assolir "una societat més pròspera, més propera, més rica i més neta". La diputada d'ERC Gemma Calvet ha reiterat el compromís de Catalunya Sí "amb la política activa i d'obertura a la societat civil del nostre país" i ha afegit que "són temps per obrir-nos, per substituir la real politic per la democràcia real".


Després de la intervenció del president del govern espanyol, José Luis Rodríguez Zapatero, al Congrés dels Diputats, ha estat el torn dels diferents partits que conformen l'arc parlamentari. La tònica general de les intervencions ha estat crítica amb l'executiu davant els percentatges dels principals indicadors econòmics. El president del PP, Mariano Rajoy, ha criticat que Zapatero hagi demanat comparèixer per no aportar res, només per "cobrir les aparences" i l'ha acusat d'amagar "deliberadament" els problemes econòmics per la proximitat de les eleccions, per després treure importància a les dificultats econòmiques i dir que eren "transitòries". Els grups parlamentaris catalans han reclamat al cap de l'executiu que la crisi econòmica no serveixi d'excusa per pactar a la baixa el nou sistema de finançament.\n10/09/2008 - 10.55 Actualitzat 10/09/2008 - 17.00\nEls portaveus de CiU, ERC i ICV al Congrés han demanat al president del govern espanyol que el nou model de finançament autonòmic "no pagui els plats trencats" de la crisi i han destacat que són les autonomies les que ofereixen serveis d'educació, sanitat i dependència. També li han exigit que "compleixi amb l'Estatut" i han carregat contra la solidaritat que l'actual model exigeix a Catalunya.\nL'increment de l'atur, de la inflació o la reducció del superàvit són alguns dels arguments que més s'han repetit al Congrés dels Diputats. Podeu consultar el seguiment minut a minut que ha fet el 3cat24 de les diferents intervencions al Congrés.\nPP: Zapatero va ocultar la crisi abans de les eleccions\nEl líder del PP, Mariano Rajoy, ha acusat el president del govern espanyol d'haver ocultat la crisi abans de les eleccions i de minimitzar-ne els efectes assegurant que l'economia espanyola estava preparada per afrontar-la. El cap de l'oposició també ha retret a Zapatero que hagi fet servir la compareixença al Congrés per quedar bé i li ha criticat que presumeixi de mantenir les polítiques socials quan s'estan destruint 600.000 llocs de treball a l'any.\nRajoy ha dit que Zapatero hauria de "callar i treballar" per resoldre l'actual situació enlloc de presumir de "sensibilitat social" i "insultar l'oposició". En opinió del cap de l'oposició, el president del govern hauria d'aprendre de les fites del PP durant les seves legislatures, que van derivar en els "deu millors anys de l'economia espanyola".\nCiU: Catalunya no pot ser competitiva amb el dèficit fiscal actual\nEl portaveu de CiU, Josep Antoni Duran i Lleida, ha exigit a Zapatero celeritat en la negociació del model de finançament i ha titllat de "prepotent" com l'executiu afronta la revisió del finançament autonòmic. El diputat convergent considera incompatible ser "supersolidari, competitiu a Europa" i, a més, "millorar el propi estat del benestar". Duran i Lleida ha agraït la publicació de les balances fiscals, tot i que amb retard, i ha demanat que es tinguin en compte en les negociacions.\nEn el torn de rèplica, Duran ha incidit en què la rebaixa del dèficit fiscal no és una petició dels partits sinó de la societat catalana. El portaveu català ha dit zapatero que quan es creu que respon als interessos dels partits, és que no es coneix la situació. "Les forces polítiques catalanes anem juntes de la mà de la Generalitat per defensar un sistema de finançament al més just possible per a Catalunya".\nCiU ha destacat que l'economia espanyola està "en situació de risc" i ha instat el govern espanyol a posar en marxa un pla anticrisi amb l'ocupació com a eix principal. A criteri de Duran i Lleida, per sortir de la situació econòmica actual, cal lideratge, qualitat que el govern no ha demostrat.\nA banda de polítiques centrades en la lluita contra l'atur, cal augmentar la inversió pública i frenar la despesa corrent de l'administració en els àmbits no socials. Fora de l'àmbit fiscal, també cal millorar la productivitat, buscar nous mercats i estimular el teixit de les petites i mitjanes empreses. Josep Antoni Duran i Lleida també ha proposat reduir l'IVA per a la llum i el gas, com es fa a altres països, així com reduir la dependència energètica d'Espanya.\nERC: les Comunitats Autònomes no han de "pagar els plats trencats"\nEl portaveu d'ERC al Congrés, Joan Ridao, ha reclamat, igual que la resta de formacions, reformes estructurals per sortir del context econòmic actual. Ha instat Zapatero a explicar amb més detall quines són les pensions de jubilació que pujaran un 6% i com pensa el govern assumir aquesta despesa.\nSobre el finançament, Ridao ha exigit que no siguin les comunitats autònomes les que "paguin els plats trencats" de la crisi. Sobre Catalunya, el diputat d'ERC ha demanat que es compleixi l'Estatut, una llei, i que no s'aprofiti la negociació per "laminar" els interessos catalans. Per últim, ha exigit a l'estat que ajudi els territoris que més diners aporten a sortir de la crisi, entre ells Catalunya.\nEn el seu torn de rèplica, Ridao ha acabat dirigint a Zapatero aquestes paraules: "Preferim un no acord a un mal acord. Li exigeixo que compleixi la llei i l'Estatut de Catalunya".\nICV: "Hem crescut però ho hem fet malament"\nEl portaveu d'Iniciativa per Catalunya Verds (ICV), Joan Herrera, ha començat la intervenció culpant Zapatero de no haver fet els deures. El govern no ha donat explicacions durant la crisi quan tocava i tampoc no ha assumit les causes que l'han originat. El govern "no va aprofitar la bonança per canviar" el model. "Hem crescut i hem creat treball com ningú, però ho hem fet malament". Ha proposat a l'executiu que augmenti els recursos de les comunitats autònomes perquè puguin satisfer les seves necessitats. Aquesta és "la millor manera de respondre a la crisi".\nJoan Herrera ha acusat el govern de populista en responsabilitzar els immigrants de la crisi. A més, segons del diputat ecosocialista, Zapatero ha "improvisat moltíssim" i ha "dilapidat el marge de maniobra", és a dir, la capacitat d'endeutament que té Espanya, amb xecs i promeses que no han servit de res. ICV vol que el govern reconegui que les coses no han anat bé perquè el país surt molt mal parat si s'equipara amb Europa.\nEl PNB: Impossible mantenir el nivell de despesa\nEl portaveu del Partit Nacionalista Basc (PNB), Josu Erkoreka, ha subratllat la inutilitat de les propostes de l'executiu, que ha qualificat "de gestos improvisats, fragmentats i inconnexos" que no solucionen la "complicada situació en què ens trobem". Ha qualificat d'"escàndol" i de "desastre laboral" la pèrdua de llocs de treball durant l'últim any.\nDavant l'increment de la despesa social per fer front a la crisi econòmica, Erkoreka ha assegurat que és "impossible" matenir el nivell de despeses i, a la vegada, "millorar el finançament de totes les comunitats autònomes". El PNB proposa com a solucions per sortit de la crisi "jerarquitzar les despeses, fixar prioritats i invertir en allò que millori les bases de l'economia per fer-la més forta i menys vulnerable a les fluctuacions cícliques".\nGrup Mixt: Ocupació estable i enfortir la lluita contra el frau fiscal\nEl portaveu del BNG, Francisco Xesús Jorquera, ha obert el torn del Grup Mixt. Jorquera ha reclamat una política fiscal centrada en obtenir més recursos i que doni especial importància a la lluita contra el frau fiscal. També creu que s'ha d'apostar per la creació d'ocupació estable i reclama a Zapatero que posi damunt la taula un calendari per aplicar el pla d'ocupació que ha anunciat a la compareixença.\nDes d'Unión, Progreso y Democracia, Rosa Díez ha criticat molt durament les polítiques econòmiques del govern i que l'executiu hagi permès la precarietat salarial i que el totxo fos el motor econòmic. Díez ha recriminat a Zapatero que anunciï noves mesures econòmiques de caire populista, quan calen propostes meditades i canvis estructurals en el model econòmic que està, segons Díez, obsolet.\nLa portaveu de Nafarroa Bai, Uxue Barkos, ha posat damunt la taula les dades que aquest mateix dimecres ha fet públiques la Comissió Europea i que asseguren que Espanya entrarà en recessió en el segon semestre de l'any. Per la diputada, la solució a la conjuntura actual és crear ocupació de qualitat i tenir un compromís polític clar en els comptes de l'any que ve. Barkos ha titllat de frívola la forma en què l'exeuctiu ha afrontat la crisi.


Últims dies per inscriure’s a #100tífiques | Servei Educatiu del Vallès Oriental I\nÚltims dies per inscriure’s a #100tífiques\nSE CRP del Vallès Oriental I12/01/21\nUs recordem que teniu fins al 14 de gener per fer la inscripció com a escola a l’activitat 100tífiques.\nEl pròxim 11 de febrer organitzem la tercera edició de l’esdeveniment #100tífiques, una iniciativa de la Fundació Catalana per a la Recerca i la Innovació (FCRI) i el Barcelona Institute of Science and Technology (BIST), amb la col·laboració del Departament d’Educació de la Generalitat de Catalunya.\n#100tífiques significa que un centenar de dones científiques (màsters, estudiants de doctorat, investigadors postdoctorals i líders de grups, personal científic, directives) tant del sector públic com del privat presentaran xerrades a escoles de tot Catalunya l’11 de febrer de 2020, Dia de les dones i les nenes a la ciència. Aquestes xerrades estaran dirigides a un públic d’entre 11 i 12 anys (6è de primària i 1r de secundària).\nA causa de la situació actual de pandèmia, farem les visites mitjançant plataformes en línia. Volem aprofitar aquest format per augmentar la capacitat d’arribar a un nombre més elevat de centres ubicats a totes les àrees i oferir un repositori de sessions enregistrades perquè els estudiants puguin explorar més tard altres disciplines científiques i experiències professionals. La majoria de les visites es realitzaran en català o castellà i algunes científiques poden oferir les xerrades en anglès. En el formulari hem demanat quines àrees docents tenen interès els centres per tal de tenir més clar el mapa d’interessos dels centres participants i la identificació d’un responsable de l’activitat que serà la persona que estableixi el contacte amb la científica, li proveeixi un espai per fer la xerrada virtual i vetlli perquè el centre segueixi les activitats proposades en el projecte.\nEl període d’inscripció es va obrir el dijous 17 de desembre i es tanca el 14 de gener. L’assignació de les científiques a les escoles es comunicarà el 29 de gener i la primera setmana de febrer el centre podrà establir contacte amb la científica per preparar millor la seva visita. Cada centre educatiu pot demanar només una xerrada amb una científica.\n. L’activitat va adreçada a 6è de primària i a primer d’ESO\n. Poden participar escoles i instituts\n. Els centres interessats cal que ho facin mitjançant el web: http://100tifiques.cat\n. Primer s’ha de fer la inscripció al web i omplir el formulari adjuntant en pdf la carta de compromís\n. Es farà el possible per atendre totes les demandes\n. No es pot garantir que la temàtica triada pel centre sigui l’especialitat de la científica.\n. Es faran les assignacions prioritzant l’ordre d’inscripció.\n. El centre ha d’afegir al formulari un enllaç de VC on es pugui fer el contacte amb la científica assignada a partir del 29 de gener.


4 Agost 2015 – No cal que en facis gaire cas\nVotar per decidir.\nJa tenim convocades les eleccions del 27 de setembre. Després de mesos de debats a voltes fructífers i de tant en tant absolutament evitables, arriba el moment de votar si volem ser independents o no. I no perdem de vista que, de fet, el que fem és una doble votació: la primera, per escollir la composició del nou Parlament, i la segona -i aquesta sí que és ben bé allò d’una persona un vot- per deixar clar si hi ha una majoria de votants, o no, a favor de la independència.\nEn el primer cas, ja sabem com va la llei electoral, i el repartiment d’escons i tot legat. En el segon, i com sempre passa amb els referèndums, el triomf o la derrota es mesuren en nombre total de vots. Qui en treu un més que l’altra opció, guanya. I això ho entén i ho accepta tothom que viu en un sistema democràtic.\nA partir d’ara, que tothom faci allò que consideri que ha de fer, que es manifesti, que faci campanya, que expliqui coses, o que guardi silenci i escolti. Però sobretot, per damunt de tot, que el dia 27 no falli. Perquè aquest cop sí que el resultat només depèn de la majoria de nosaltres i de la suma de cadascun dels nostres vots individuals, siguem d’on siguem i vivim on vivim.


Cursos de Ioga al Casal – Casal Català de Brussel·les\nCursos de Ioga al Casal\nA partir del dijous 16 de gener, comencem una nova activitat al nostre local: cursos de Ioga. La nostra companya Ester Muñoz, instructora de ioga, ens ajudarà a incrementar el nostre benestar, harmonia i relaxació. Una hora d’exercici tots els dijous a les 12h30 i els dissabtes a les 9h30. Per inscripcions, envieu un e-mail a activitats@casal-catala.be indicant quin dia voleu assistir. Animeu-vos, el vostre cos us ho agrairà!


Notícies - El Centre d'emprenedoria de Ca n'Ametller es reconverteix en un espai 100% públic\nel 11/jul/18 Alba Triadó Economia PDF\nEl Centre d'emprenedoria de Ca n'Ametller s'ha presentat en societat aquest dimecres com un espai 100% municipal. L'Ajuntament, que passa a ser l'únic gestor del centre, ha aprofitat aquesta nova etapa per posar en marxa el portal web Bebusiness.cat, una nova eina que ha nascut amb la voluntat de donar a conèixer aquest espai i fomentar les sinergies entre l'ecosistema d'emprenedoria de Sant Cugat.\nTot i que la transició de la gestió público-privada a pública 'no ha estat fàcil', segons ha apuntat l'encara tinenta d'alcalde de Promoció Econòmica i Innovació, Joana Barbany, l'Ajuntament s'ha mostrat satisfet de com ha acabat tot plegat.\nTeniem dues opcions o agafar-ho amb alegria i il·lusió i acabar on hem acabat, amb un centre públic, espectacular i amb uns residents amb uns projectes molt interessants o l'opció d'enfadar-nos i que fos molt complicat. Van escollir l'opció de tirar-ho endavant i de mirar de solucionar-ho. Així ha anat i estem molt contents que hagi sigut així.\nL'alcaldessa, Carmela Fortuny, ha posat en valor el paper que el centre d'emprenedoria té en el foment de l'economia i innovació a la ciutat.\nEl desenvolupament econòmic el podem entendre des de moltes mirades; des de la lluita contra l'atur, l'ocupabilitat, la necessitat que es continuïn implantant empreses importants a la nostra ciutat però també a donar oportunitat. Això des de l'Ajuntament ho podem fer amb altres sectors amb els que creem xarxa per tirar endavant l'emprenedoria.\nActualment una vintena d'empreses i start-ups resideixen al centre d'emprenedoria. Del total de 88 places que ofereix el centre, 40 ja estan ocupades per emprenedors.\nAdministració, agents econòmics i residents han donat el tret de sortida a la nova etapa del centre / Foto: Localpres


ECOMAGINA .reciclatge creatiu: El JOC forma part de la nostra vida\nEl JOC forma part de la nostra vida\nAl nèixer comencem a respirar, a menjar, a moure`ns .... i sense que ningú ens ensenyi també a JUGAR.\nEl JOC forma part de l´aprenentatge i del desenvolupament dels nostes fills i alumnes. El JOC permet reproduir situacions i crear-ne de noves, això facilita que els nens a mida que van creixent tinguin més habilitats i recursos a l´hora de relacionar-se amb altres persones i amb diverses situacions.\nMai deixem de JUGAR (o no ho hauríem de fer) perquè jugar ens fa sentir bé, quan juguem amb altres persones estem afavorint les relacions socials, i no és necessari que el joc sigui COMPETITIU perquè gaudim d´ell.\nQuan juguem sols inventem paisatges i situacions imaginaries, no sempre reals . Nosaltres triem els personatges, els objectes, la durada, l´espai i fins i tot la història. Però també podem triar si volem que el nostre joc tingui objectes o potser no ens cal res per jugar... només la nostra imaginació.... SIMPLEMENT... JUGA ¡¡¡


Ciència | Talking Brains\nEl ritme del pensament\nAquesta instal·lació ofereix la possibilitat de visualitzar l’activitat del cervell en temps real amb electroencefalografia mentre es realitzen tres tasques lingüístiques i es participa en un experiment real. Per fer-ho, només cal posar-se un casc de neoprè amb els elèctrodes subjectats i seure còmodament i tranquil·la a l’espai reservat. La duració total dels tres experiments és d’uns deu minuts i es poden fer en castellà, català, anglès o llengua de signes catalana.\nEn mig segon\nUna taula amb vuit experiments de psicolingüística permet explorar cadascuna de les subrutines que el cervell duu a terme per a completar l’anàlisi lingüística de cada proferència que rep. Des de l’anàlisi fonològica fins a la integració sintàctica i semàntica de les oracions, el visitant pot experimentar efectes clàssics que revelen alguns processos del cervell lingüístic.\nCicle de conferències: El cicle del llenguatge\nTalking Brains és més que una exposició. També acull un seguit d’esdeveniments i tallers associats. Durant la tardor de 2017 se celebraran diverses conferències de caire divulgatiu de la mà d’investigadors de primera línia a nivell internacional. Ben aviat se'n podrà consultar el programa: esteu-hi atents!


Micròfon emergent amb Marta Shanti - El Foment\nMicròfon emergent amb Marta Shanti\nConcert de presentació 'Acústics amb ànima'\nDivendres 8 de juliol a 2/4 de 8 del vespre, la Marta Shanti estrenarà la proposta del micròfon emergent que hem engegat.\nHi haurà servei de barra a la Fonda d’El Foment a partir de les 7 del vespre!\nMarta Shanti és la cantautora de la República catalana. La seva Música en català i per la Independència ha viatjat de punta a punta del nostre país petit, reivindicant la necessitat –i sobretot– la capacitat de ser qui som. Marta Shanti és la cantautora de la Terra, filla de la Natura. Les seves lletres incorporen sempre elements naturals; la paraula com a pont entre la terra que ens arrela i l’esperit que ens dóna ales. En actiu des del 2015, Marta Shanti ha publicat dos EPs Arrels (2020) i Ànima (2022); en una mescla d’autoproducció i treball en equip amb el productor Jordi Díez (La Salseta), amb qui ara es troba enregistrant el nou LP d’estudi: On comença el camí.\nCantautora, creadora escènica, periodista i educadora emocional, Marta Shanti s’ha format com a violinista, actriu i en expressió contemporània; i ha participat en projectes de circ com la cia. DesinfAcció, ConL(O)Puesto i Amalgama. També forma part dels col·lectius artístic-socials de La Soterrània i Dona Cançó, i vincula la seva Música al territori i a les persones que el conformen. Amb un estil que beu de la nova cançó catalana, el pop-rock clàssic i el folk-soul americà, Marta Shanti destaca per un ampli ventall d’universos que crea amb cada una de les seves cançons, amb la mesura justa entre protesta, abraçada i impuls per crear el món que volem. Música d’autora, prosa poètica i un diàleg incessant de tu a tu, en un Acústics amb Ànima que despulla la faceta més intimista de la cantautora catalana, acompanyada del també compositor i guitarrista Dídac Santisteban.\nSi esteu interessats en actuar en el micròfon emergent de la Fonda, no dubteu en fer-nos-ho saber.\nDivendres 8 de juliol de 2022 19:30h\nLa Fonda d'El Foment. Carrer dels Mercaders, 6. Girona


Les completes - festesReus.cat\nLes completesAnada a completes\nA les terres catalanes, com en molts altres països mediterranis, segons l'historiador i folklorista mallorquí Gabriel Llompart, des de molt antic la festa s'ha estructurat al voltant de tres disposicions: la celebració religiosa, la dansa i les curses o competicions (que ara nomenem esports). En el curs dels segles l'esquema no ha canviat gaire i en tot cas només s'ha mogut el punt d'equilibri entre aquests components vers un o altre cantó segons l'època i circumstància, tot depenent del pensament, el corrent dominant i les relacions entre poders i la seva influència i ressò social.\nÉs notori que respecte de les pràctiques en els temps de l'antic règim i encara més de les de l'època medieval, la festa s'ha dessacralitzat i tanmateix, del vell i fràgil equilibri entre el sagrat i el profà, entre la dimensió transcendental i la dimensió lúdica, en depèn la noció i la perdurabilitat d'una festa que, no en va, anomenem major.\nLa festa major, en el sentit de festa patronal lligada a una determinada comunitat supraparroquial, que en el nostre cas és un municipi, és un concepte relativament modern, del temps en què els municipis es van consolidar com a model administratiu i de poder lligats a una gent i un territori. La civilitat s'havia anat creant al redós de les parròquies i els campanars. El so de les campanes assenyalava i regulava les categories del temps individual i col·lectiu, contribuint així a la formació del cos social. En aquest sentit, atenent les arrels cristianes d'allò que anomenem Catalunya, els sants patrons de cada lloc, a més de ser un referent moral, determinen una part important de l'univers simbòlic conegut i acceptat pel grup de convivència que sent i fa seva la festa. El sant patró fixa un mite en l'imaginari col·lectiu, que assenyala, a més de l'espai i el temps de la celebració, els límits del reconeixement de la comunitat.\nEn el cas de Reus, que des de fora s'intueix com una societat definida, consolidada i ben estructurada, és ben segur que les seculars adscripcions religioses de diverses generacions, incloent-hi naturalment també l'acció dels sectors a la contra, hi tenen molt a veure.\nLes completes constitueixen la darrera part de l'ofici diví amb què finalitzen les hores canòniques del dia. L'ofici diví és una acció litúrgica de caràcter públic i oficial, basat en la lectura de textos de la Sagrada Escriptura i dels pares de l'Església Catòlica i també el rés dels Salms. Es practica ordenadament repartit durant la jornada en les conegudes com a hores canòniques.\nLa de completes és la que es resa al final del dia. Pel seu origen monàstic, la pregària litúrgica de l'hora de completes tenia una peculiar estructura amb caràcter penitencial, encomanant-se a Déu abans del repòs quotidià i implorant protecció en els temors de la nit. S'acabava amb les paraules de comiat del Nunc dimittis o Càntic de Simeó, i finalment també s'invocava la Mare de Déu.\nLa seva incardinació en la festa major, com antigament en altres festes importants de ressò popular, s'explica pel sentit litúrgic que molt bé expressava l'eminent liturgista i biblista català Frederic Clascar en el seu Eucologi de difunts (1916) «Segons consuetud, ja de l'Antic Testament, el dia litúrgic és de posta a posta de sol. La imminència d'un sant adveniment és ja part del goig, i la vigília d'una festa ha tingut sempre un esclat de joia més remorós, a voltes, que la mateixa diada.».\nEn aquest sentit, les normes universals sobre l'any litúrgic i calendari romà general indiquen que el dia litúrgic abasta de la mitjanit a la següent mitjanit, amb excepció de diumenges i solemnitats, que el dia litúrgic comença al captard de la vigília. La festa del 29 de juny, dels sants Pere i Pau, ja té la categoria de solemne en el calendari romà general, però en el cas d'una festa major, com a sant propi de la comunitat, igualment l'adquiriria.\nEn aquest cas, doncs, les completes tenen la categoria de solemnes, i per això es practiquen a la vigília i en un format extraordinari en l'acompanyament musical, la il·luminació, l'engalanament floral o enramat i la indumentària d'oficiants i feligresos.\nLa celebració de les completes a Reus va precedida pel cerimonial de l'exposició de la imatge del sant patró, el qual hostatja una relíquia de Sant Pere. Aquesta figura d'argent repussat, cisellat i puntat, constitueix l'element central i més emblemàtic de la festa major, però a més del significat espiritual que té per a molts reusencs, és alhora una preciosa peça monumental de l'orfebreria catalana del barroc. Cada any queda exposada des de les Completes solemnes de la vetlla de Sant Pere fins a l'endemà, quan retorna la processó amb el sol ja post. Durant aquest període, la relíquia és a bastament visitada i venerada, tant a la pròpia església, en el presbiteri, com pels carrers de la ciutat durant la processó. La resta de l'any es guarda tapada amb un domàs i tancada en el voluminós sagrari que es troba sota del retaule principal de l'altar major, al centre del presbiteri, en una situació elevada i custodiat per una porta amb tres panys que els obren tres claus diferents. La porta és ornamentada per un baix relleu que mostra la tiara pontifical i les claus de Sant Pere.\nL'assistència a les Completes dels representants de la ciutat, presidits per l'alcalde, és practicada en una determinada disposició protocol·lària. El Ple de l'Ajuntament i els seus convidats van a les Completes acompanyats pel seguici festiu de la ciutat. Per això, gegants, figures, entremesos, balls i castellers s'apleguen ja molt abans a la plaça del Mercadal per organitzar ordenadament la desfilada. La part central de la plaça es troba acordonada mentre s'hi prepara la Tronada i els focs d'artifici que s'encendran en el retorn de l'església, i això fa que els actuants del seguici i les figures, en l'espai lateral a tocar dels edificis circumdants, es barregin amb el públic assistent, el qual és obsequiat pels balladors amb esporàdiques exhibicions.\nL'ambient que s'hi respira és una barreja de goig i de frisança per la gran festa que està a punt de manifestar-se ja de forma plena i irreversible. Aquesta il·lusió, que es corrobora per les salutacions i felicitacions entre els que allà es retroben, s'ha anat congriant durant el dia des del Campanar de la Prioral i pels carrers de la ciutat. Els vols i repics de les campanes, distribuïts en tres convocatòries, a les nou del matí, al migdia i a les cinc de la tarda, omplen l'aire de tocs de festa. Els del matí i la tarda anuncien la sortida dels gegants, nanos i l'Àliga, que recorren la ciutat. Per això, la campana dels quarts, la de Sant Bernat, que històricament ha repicat en aquesta comesa, és coneguda popularment com la campana dels gegants, mentre que el toc general del migdia, a l'hora de l'àngelus, que combina vols i repics de les quatre campanes que actualment disposa el Campanar, és el que assenyala la solemnitat en l'instant àlgid del jorn de vigília. Antoni de Bofarull i Brocà expressa amb versos precisos els sentiments que desferma aquesta vigília, en la composició poètica «Lo Campanar de Reus» (1863):\n«Mes fora penas; no ploreu, nó,\nque tothom té alegria\nperquè demà és lo dia,\nlo dia de San Pere, de la festa major.»\nL'anada a Completes dels representants i dignataris de la ciutat resol l'expectativa dels anuncis i marca l'inici oficial de la festa major. La sostinguda restauració de balls i entremesos que s'ha produït en el darrer quart de segle equipara i fins supera segurament el de les festes majors vuitcentistes, i això fa que pel seu volum, l'inici de la desfilada del seguici comenci ja una hora abans de la cerimònia religiosa, tot i la curta extensió del trajecte entre la seu municipal i el temple. El seguici festiu de la ciutat l'obre el Ball de Diables i el tanca l'Àliga, símbol del poder municipal, i per això, just abans de la sortida, aquesta figura dispensa a la porta de l'Ajuntament una curta ballada de salutació a les autoritats que es troben allà congregades.\nFinalment, la corporació municipal surt de l'Ajuntament precedida per l'Àliga just darrere els castellers. La comitiva d'autoritats i convidats l'obren els dos macers situats a banda i banda, cadascun amb una maça sobre l'espatlla, unes precioses peces de l'orfebreria barroca obrades el 1712 per l'argenter barceloní Francesc Via, el mateix que uns anys abans (1697) havia cisellat la imatge-reliquiari de Sant Pere. Cada maça du encastats als quatre vents quatre esmalts idèntics que representen una àliga coronada, símbol del poder municipal, mentre que en el pit hi llueix la rosa de Reus, emblema de la vila i ciutat. Aquestes històriques joies la resta de l'any es guarden exposades, penjades i engrillonades en una paret del despatx de l'alcalde.\nEls macers, fins entrat el tercer mil·lenni, vestien uniforme a l'estil de l'antic règim, amb jaqué i pantaló sota genoll de tela negre, com la mitgeta, camisa i guants blancs i corbatí negre, tocats amb barret de cresta també negre i sabates amb sivella grossa. En els darrers anys fan de macers dos municipals amb el vestit de gala comú dissenyat recentment, amb jaqueta llisa embotonada en daurat, pantaló blau amb ratlla lateral i coberts amb gorra de plat. Els segueix la bandera de la ciutat portada per un banderer i dos cordonistes, vestits d'etiqueta.\nDesprés vénen els regidors, també mudats i lluint l'escut i la medalla municipal, tots distribuïts ordenadament en amples files i rengleres. Els de la majoria governamental ostenten vares de comandament. També s'hi apleguen alcaldes de la comarca. Finalment ve l'alcalde de la ciutat amb el bastó, flanquejat pel primer tinent d'alcalde i el tinent de Cultura, també amb vara, acompanyats pels convidats d'honor, de rangs diferents segons els anys.\nQuan la corporació arriba a la placeta de Sant Pere, els castellers basteixen uns pilars d'homenatge a banda i banda de la porta de la Prioral alhora que tots els elements festius els obsequien amb una ballada conjunta. Des de fa una vintena d'anys, ritualment també s'encén l'antiga teiera situada enlaire al peu del Campanar, tot rememorant aquest antic sistema d'il·luminació.\nDins de l'església, mitja hora abans ja s'han anat ocupant els primers bancs, majorment de gent gran i de mitjana edat, reusencs de tota la vida que esperen l'esdeveniment amb confiança i expectació alhora. Com a recent signe dels temps, molts porten petites màquines de retratar, que fan servir repetidament, al marge dels fotògrafs oficials de la festa, que també prendran instantànies del cerimonial.\nSe sent una lleu remor de fons de les gralles al carrer entonant la versió reusenca del «Toc de processó», que es barreja amb la xerrameca de l'església, que es va omplint poc a poc. A ulls d'un foraster dóna la impressió que tots aquells congregats a la tradicional pregària ocupen, almenys als primers rengles darrere dels reservats a autoritats, uns llocs preestablerts per la consuetud. En veu baixa els presents conversen animadament. L'habitacle del sagrat convida a la reflexió i és on es manifesta més clarament la funció de la festa major com a fita referencial comunitària de l'implacable pas del temps.Un xicot de mitjana edat comenta a un matrimoni més gran qüestions polítiques i d'actualitat; amb la càmera pren una instantània del presbiteri i comenta «Abans de venir he estat mirant fotografies de deu anys enrere i m'he fet un tip de plorar». Llavors la conversa deriva cap a temes de salut i intervencions quirúrgiques d'algun familiar absent. Una dona gran que camina feixuga és a punt d'entrar en una renglera i recula contrariada en veure el seu lloc habitual ocupat per intrusos, situant-se finalment a la fila de darrere, on desplega el seu ventall, com la resta de senyores allà presents. També s'hi veuen confrares de la veïna parròquia de la Sang; també festers poc habituals de les celebracions ordinàries i fins i tot algun baliga-balaga amb calça curta.\nA mesura que s'acosta l'hora, als laterals del presbiteri hi comença a regnar una certa agitació. El prior, de paisà, entra i surt de la sagristia tot donant instruccions als seglars que aconduiran la cerimònia. El veterà organista, Sr. Josep M. Mas Bonet, també hi és present, posant-se d'acord amb el director de cant, situat prop de l'ambó de l'evangeli. Uns feligresos notables arriben més tard i en trobar-se els primers bancs ocupats, primer es col·loquen més enrere, però finalment opten per ocupar seient a la primera capella lateral, en situació preferent, després de saludar i fer comentaris a uns i altres. El director del cant encén els micròfons i fa callar la gent per assajar breument els temes de la celebració.\nA les nou del vespre l'església ja és plena del tot, mentre les campanes no deixen de repicar quan ja porten més d'un quart fent-ho. Quan l'Àliga arriba a la plaça de Sant Pere s'obren de bat a bat les portes del cancell i el prior hi acudeix amb rapidesa, travessant l'església revestit amb alba i estola, i tanmateix encara aprofita per saludar alguns feligresos tot passant. La gent es va aixecant i mira cap a la porta, que emmarca la majestuosa figura de l'Àliga. Se senten les gralles que inicien el «Toc de castells» per als dos pilars d'homenatge que s'eleven a banda i banda de la porta, però el seu so arriba barrejat amb el de totes les altres músiques dels balls, gegants i figures que es posen alhora en moviment, tots embolcallats pels compassos de la Banda Simfònica de Reus, situada darrere de la corporació, que tanca definitivament la comitiva.\nLes autoritats corresponen amb aplaudiment i finalment travessen el llindar de la Prioral i són saludades pel prior, que al costat de l'alcalde els acompanya vers els primers bancs, que tenen reservats a banda i banda. El temple ja és ple de gom a gom i tothom es gira cap al passadís central mentre desfila la comitiva, escortada per sis guàrdies municipals, als sons d'una tocata a ple orgue que reforça la magnificència del moment.\nLa cerimònia de les claus\nUna agradable olor d'encens indica que el prior i els demés preveres ja s'han revestit a la sagristia del Santíssim i inicien la processó interior de la capella del Santíssim al presbiteri, precedits de creu alçada i encenser portats pels acòlits, obrint la comitiva de diaques, preveres i finalment el prior acompanyat per dos celebrants. El prior llueix una antiga capa pluvial granatosa que fou regalada pel fill del pintor Marià Fortuny a meitat del segle xix, peça que, malgrat ser pesant i calorosa, es reserva per a aquest acte. Els acompanyants que el flanquegen vesteixen dalmàtiques del mateix color que la pluvial. La resta de preveres van vestits amb alba, estola i cingle (comprovar). Quan l'arquebisbe assisteix a la cerimònia, n'ocupa la presidència i al ritual s'hi afegeixen les disposicions pontificals pròpies de la seva dignitat.\nQuan la clerecia ja està situada al presbiteri es procedeix a la singular cerimònia de les tres claus. Aquest cerimonial va iniciar-se com un estricte tràmit funcional de seguretat i amb els segles ha esdevingut un ritual amb connotació simbòlica. Com ja s'ha dit, el sagrari que conté la imatge de Sant Pere el custodien tres panys de diferents claus i per poder fer l'extracció cal obrir-los tots tres. Just abans de Completes és l'única ocasió de l'any on s'apleguen les tres claus, fins a l'endemà, quan s'acaba la festa. La resta de l'any les claus són guardades per tres persones diferents. L'una la té el prior, l'altra l'alcalde i la darrera el síndic de la comunitat de preveres, un antic càrrec desaparegut que actualment recau en el prevere de més edat. En el pla simbòlic, la possibilitat de reunir les claus i obrir el sagrari implica una entesa formal entre l'estament eclesiàstic i el polític. En definitiva, la pau social i la bona disposició dels implicats com a requisit indispensable per a la celebració de la festa grossa.\nUn prevere jove recull les tres claus de cada un dels servants i s'enfila en una banqueta fins a la porta dels tres panys. Hi posa les tres claus i els fa córrer. Tot seguit obre la porta i treu el sant, el descobreix, el baixa i el col·loca sobre una peanya situada a la grada, tocant a l'altar, per la banda de l'evangeli. És un moment de gran solemnitat que es festeja amb el cant dels goigs a Sant Pere, acompanyats per l'orgue, càntic que és conegut i entonat per la majoria dels presents. Després comencen les Completes pròpiament dites.\nAquesta seqüència ritual que marca l'inici del periple sagrat i la centralitat de la festa, possiblement és la causa que a Reus sigui un dels pocs llocs del Principat on s'ha mantingut vigent la celebració de les Completes de festa major, més ençà de les reformes del Concili Vaticà II.\nActualment es segueix el format litúrgic d'una celebració de la Paraula, sense trencar però amb l'antiga estructura de l'oració de les Completes. Comença amb el cant de l'«Himne a Sant Pere i Sant Pau». Segueix el cant de tres salms en esquema responsorial de cor (l'assemblea de fidels) i solista. Continua amb una lectura del Nou Testament relacionada amb Sant Pere, comentada després en una homilia. La segueix la pregària dels fidels. Es canta després el parenostre (anys enrere s'havia cantat també de forma responsorial, fent el rés entonat el celebrant i responent tot el poble «amen» després de cada un dels paràgrafs que componen la significativa oració). Finalment es fa una oració conclusiva i la benedicció.\nAcabades les Completes, la corporació municipal retorna cap a la casa del consistori, precedida pel seguici com és preceptiu. La magnitud de la desfilada encabida en un trajecte tan curt actualment obliga als responsables a iniciar-la molt abans d'acabar-se la cerimònia de les Completes, i malgrat tot es fa difícil ajustar el moviment de comparses i autoritats. En aquest sentit s'ha pervertit en part el concepte de l'acompanyament de gegants, figures i balls a dignataris municipals. A l'observador pragmàtic li podria semblar que són més aviat les autoritats els qui acompanyen els balls. De fet hi podria assistir la corporació en solitari exclusivament a l'església, com fa en altres ocasions, però la presència del seguici és precisament, des de molt antic, la que dóna rang de festa major a la manifestació.\nNo s'ha de perdre de vista però que l'anada i la tornada de Completes no es tracta d'una processó i qui marca o hauria de marcar la pauta de la desfilada és la presidència, és a dir, l'alcalde i els seus acompanyants. Tot plegat és conseqüència d'un canvi de mentalitat, perquè mentre antany els portants i balladors eren gent assalariada o sotmesa a una estricte disciplina gremial, actualment l'organització i estructura del seguici es recolza en l'associacionisme, i uns anhels de participació i de gaudi en una disposició molt més relaxada però altrament respectable. Tanmateix hi ha un tempo que s'ha de mantenir, deixant de banda exhibicions senceres i innecessàries, sobretot si es considera que el que aplega la gent al Mercadal és allò que vindrà després, l'apoteosi de la vigília que s'inicia quan l'alcalde surt al balcó del seu despatx.\nEl retorn del seguici festiu a l'Ajuntament després de Completes presenta algunes singularitats. D'una banda a la corporació municipal s'hi afegeix el prior, el qual és convidat per l'alcalde a retornar amb ell i la resta d'autoritats fins a la casa del municipi per presenciar la Tronada. D'altra banda els balls desfilen ordenadament fins a la porta de l'edifici municipal. Al cantó de la plaça del Mercadal que va de dret a l'entrada se situen a banda i banda els gegants tot esperant les autoritats, i quan passen pel davant seu, les altes figures fan uns lleus moviments a dreta i esquerra en reconeixement dels il·lustres representants que arriben finalment al seu destí.\nUna altra manifestació que s'ha consolidat en els darrers anys i és esperada en aquest retorn nocturn és la proesa protagonitzada pels Xiquets de Reus de muntar un pilar de quatre a la porta de l'església i fer-lo caminar sense parar en el centenar llarg de metres que els separa de la porta de l'Ajuntament. És extraordinària i sorprenent la velocitat amb què fan córrer la construcció en aquest periple i el tremp de la canalla a la part alta de l'espadat, amb un capteniment envejable que és profusament reconegut i ovacionat per la gent que omple la plaça. La conclusió d'aquesta singladura i la posterior entrada de les autoritats a la seu municipal marca ja la imminència del remat igni de la jornada, que comença amb la Tronada i acaba amb un petit castell de focs que es clou amb apoteosi i tres morterets.\nCal esmentar també com a signe dels temps recents en el retorn de les Completes, la presència a la plaça del Mercadal de maquinària per a la realització televisiva, a voltes ostentosa i fins molesta, però malgrat tot, necessària. Si considerem que l'escenificació de la festa és pensada i realitzada en un marc i un format medievals, mentre que la població reusenca de llavors ençà s'ha multiplicat per vint o per trenta, això, sense tenir en compte ni la rodalia ni els forasters; és imprescindible habilitar mitjans que facin assequible l'ancestral festa patronal al ple de la comunitat actual que s'identifica com a pertanyent al municipi de Reus.\nPer projectar vers el futur les manifestacions tradicionals en una societat populosa i complexa com la nostra, es fa imprescindible recórrer als recursos tecnològics de la difusió de masses i alhora vehicular-ho en un llenguatge apropiat. D'ací la necessitat que la retransmissió audiovisual dels actes de la festa major es materialitzi en una realització prou acurada i rellevant, però també sense entorpir ni distreure la natural evolució de la celebració. Cal repensar l'escenari festiu en els paràmetres d'un plató televisiu sense que es noti la intervenció. En aquest sentit, darrerament s'ha habilitat el terrat de l'edifici de l'Ajuntament com a estudi provisional de la televisió de Reus en la retransmissió festiva, mentre que les càmeres fixes i movibles es situen en el lloc més adient en cada moment de la festa. S'ha superat així l'obstacle i la nosa que representava en els darrers anys habilitar el plató provisional dins de la ja prou atapeïda plaça del Mercadal.\nD'aquesta manera el privilegi de l'assistència presencial a determinats actes emblemàtics de la festa major, forçosament limitada per un marc físic real i inamovible, es fa extensiu a tota la ciutadania i molt especialment a tots aquells a qui les circumstàncies personals, sigui l'edat, la malaltia o les ocupacions, no els ho permeten. Així tothom pot veure l'instant solemne en què l'alcalde ja en el balcó treu el mocador blanc que autoritza l'ambaixada de Mantenidors de la Tronada i convidats d'honor, que són a peu de plaça, a calar foc al reguer de pólvora que fa esclatar els trons de joia del súmmum de la festa popular.


PAAM - Born Comerç\nGaleria d'art contemporani\nL'Associació Plataforma de Arte Actual y Multimedia (PAAM), neix després de la vertiginosa sensació d'impotència en veure que l'art i la cultura han sigut desestimats durant l'estat d'alarma provocat per la COVID19. La galeria té la missió de recordar que l'art i la cultura contemporània ha de prevaler en la societat com una experiència necessària, com un mitjà d'enteniment i reconeixement entre humans; i que per a això és important que tots els agents que intervenen en la creació i promoció de l'art estiguin units. Fan exposicions temporals, tallers i esdeveniments relacionats amb l'art contemporani.\nPAAM és una plataforma de promoció i creació d'art contemporani que busca connectar artistes, curadors, promotors, associacions i galeries de diferents parts de món.\nEns enfoquem en crear oportunitats per al talent local, sent conscients de la importància de crear sinergies a nivell internacional.\nA més celebrem la multiculturalitat de Barcelona obrint el nostre espai a artistes d'altres parts de món.\nDe dimecres a diumenge de 11h a 14h i de 16h a 20h


Detenen un camioner que multiplicava per cinc la taxa d’alcoholèmia, a davant del pavelló municipal - InfoJonquera\nDetenen un camioner que multiplicava per cinc la taxa d’alcoholèmia, a davant del pavelló municipal\nDissabte al vespre va accedir a gran velocitat al camí de la piscina i s’hi va quedar encallat entre un senyal de trànsit i un cotxe que va aixafar\nDimarts, 8 d'octubre de 2019 a les 08:53h\nDiversos testimonis van presenciar els fets | Infojonquera\nEls Mossos d’Esquadra i la Policia Local de la Jonquera van detenir dissabte al vespre un camioner polonès que superava més de cinc vegades la taxa d’alcoholèmia permesa per llei per poder conduir.\nPassaven uns minuts de les nou del vespre quan el xofer, que circulava per l’N-II en sentit sud, va accedir al camí de la piscina a gran velocitat. Quan va arribar a la rotonda que hi ha just abans del pavelló, on el carrer queda tallat, va xocar lateralment amb un vehicle que hi havia aparcat a la zona i li va arrencar el para-xoc i part del capó.\nDiversos testimonis dels fets (en aquell moment a la zona hi havia força gent) van intentar aturar l’home, però durant uns minuts va fer cas omís dels advertiments i va continuar fent maniobres per intentar fer la volta a la rotonda. Durant aquestes maniobres, va tornar a impactar amb el vehicle, i també amb el senyal vertical de la rotonda.\nFinalment, just quan arribava la Policia Local, va baixar del camió amb símptomes d’embriaguesa evidents. Els agents municipals li van fer la prova d’alcoholèmia i va donar un resultat de 0,86 mil·ligrams per litre d’aire expirat, quan el límit legal per als conductors professionals és de 0,15 mil·ligrams (i per a la resta de la població, de 0,25 mg). Per aquest motiu van avisar la divisió de Trànsit dels Mossos d’Esquadra, que se’l van emportar detingut.


Espai Terres | INICI\nBENVINGUTS A L'ESPAI TERRES\nUn espai a Esparreguera per gaudir de tota l'essència de la cuina mediterrània i els sabors de la cuina internacional.\nEl Mediterrani és la nostra inspiració, la seva cuina amb receptes de tota la vida i amb productes d'una gran qualitat.\nDe la fusió dels productes peruans i els sabors japonesos neix la cuina nikkei, una delicada combinació sorprenent.\nA on poder-se relaxar i gaudir del temps per menjar sense presses i en un ambient molt especial als peus de Montserrat.\nLA TERRA ÉS ORIGEN\nA l'Espai Terres ens preocupa treballar amb productes de qualitat i locals, per això busquem estem arrelats a la terra.\nLA TERRA ÉS FUSIÓ DE SABORS\nEn un moment on el món es cada cop més global a l'Espai Terres volem reflectir les cuines del món amb una fusió de sabors.\nESPAI DE FUSIO DE CUINA NIKKEI I MEDITERRÀNIA\nBENVINGUTS A L’ESPAI TERRES\nLa terra és origen, és llar d’una gran varietat de gent, és bareja de cultures i tradicions, és fusió de sabors. A l’ESPAI TERRES ens aprofitem de la nostra experiència arreu del món per oferir-vos una cuina amb tocs internacionals, sobretot amb les nostres especialitas de cuina nikkei, però sense oblidar l’essència de la cuina mediterrània. Una elaboració de plats amb productes de proximitat i de teporada que es barregen amb altres que vénen dels indrets més recòndits del món, i que ens proporcionen sabors que ens traslladens a TERRES LLUNYANES.\nUna cuina propera, casolana i amb l'essència del Mediterrani.\nA l’Espai Terres donem importància als productes, a la matèria prima amb la qual treballem. Per aquest motiu, des dels nostres inicis, ens vam decantar per una cuina de proximitat, i quin millor indret per aconseguir-ho que la horta del Baix Llobregat. D’allà aconseguim vegetals de temporada de molt qualitat i que ens permeten elaborar una cuina basada en la dieta mediterrània, sana i plena de matissos.\nUNIÓ DE CUINES\nLa comunió perfecte entre dos gastronomies tan distants.\nLa fusió de les tècniques del Japó amb el Perú\nLa cuina nikkei neix de la fusió de la cuina peruana i japonesa. El seu origen es déu a l’arribada d’immigrans japonesos al Perú a la fi del S. XIX.\nEn un pirmer moment sorgeix en les llars peruanes i es basa en la unió de tècniques i ingredients peruans i japonesos.\nEt portem a taula els sabors del món.\nEn un món a on les distàncies semblen cada vegada més curtes, la cuina també ha sofert els efectes de la globalització, acostant-nos sabors de terres llunyanes. A l’Espai Terres hem seleccionat alguns plats per a què avui sentis el món molt més a prop. I es que us proposem un viatge a través dels sentits, dels aromes, dels sabors i les textures de les cuines de diferents països.\nUn viatge a través dels sentits.\nDescobreix tot el què oferim a la nostra carta\nLa terra és origen, és llar d’una gran varietat de gent, és bareja de cultures i tradicions, és fusió de sabors. A l’ESPAI TERRES ens aprofitem de la nostra experiència arreu del món per oferir-vos una cuina amb tocs internacionals, sobretot amb les nostres especialitas de cuina nikkei, però sense oblidar l’essència de la cuina mediterrània. Una elaboració de plats amb productes de proximitat i de temporada que es barregen amb altres que vénen dels indrets més recòndits del món, i que ens proporcionen sabors que ens traslladens a TERRES LLUNYANES.\nAmb productes de l'horta del Baix Llobregat\nPlats amb denominació i productes selectes\nUn món plè de sabors i textures\nLa fusió de la cuina nikkei i peruana\nUna selecció de productes del mar\nVedella Bruna del Pireneu, Ànec de ponent o Xai Imperial\nMolt més que un restaurant, molt més que una agència.\nL’Espai Terres va sorgir del cap de dos professionals, amants dels viatges, que en el seu afany per acostar el món a tothom, van crear l’agència de viatges TERRES LLUNYANES, ja fa gairbé 20 anys, des d’on ofereixen viatges per vieure el món de forma intensa i propera. Aquest mateix ideal és el que, anys més tard, els va portar a obrir l’ESPAI TERRES, i crear així un indret a on es pogués viatjar a través de tots els sentits, complementant un mateix ideal en un sol espai.\nELS ESPAIS TERRES\nTres ambients, tres espais\nEl nostre pati interior\nVolem saber què opines\nDilluns: 13:00 – 17:00\nDimecres: 13:00 – 17:00 / 20:30 – 24:00\nDijous: 13:00 – 17:00 / 20:30 – 24:00\nDivendres: 13:00 – 17:00 / 19:30 – 01:30\nDissabte: 12:00 – 01:30\nDiumenge: 12:00 – 17:00


La cúpula del Coliseum acollia... - Endrets - Geografia Literària dels Països Catalans\nObra:Viure l’estiu (p. 5)\nLa cúpula del Coliseum acollia la seu del FAD, el Foment de les Arts Decoratives, que al seu torn allotjava l'Escola d'Art Dramàtic Adrià Gual. Allà, la gent que teníem vint anys, trobàvem un home que creia en si mateix, Ricard Salvat, i que per reflex ens feia creure en nosaltres mateixos; una dona, maria Aurèlia Capmany, que ens feia treballar de valent i ser agosarament descreguts. Salvat comptava amb l'ajuda inestimable de Josep-Anton Codina i el tarannà ordenat de Jordi Umbert.\nI després hi havia la benèvola severitat de Carme Serrallonga i de Ricard Albert per redreçar la nostra llengua i millorar la nostra escassa cultura. Allà topaves amb Ràfols Casamada, amb Guinovart, amb Cardona Torrandell... i amb Boadella, Joan Tena, Feliu Formosa, Manuel de Pedrolo, Joan Brossa, Terenci Moix, Ventura Pons, Maria Tubau, Fabià Puigserver, Benet i Jornet, Montserrat Roig...\nHi havia tertúlies amb Fernando Fernán-Gómez o Passolini, sessions de crítica amb tota l'escola en pes, amb convidats com Joan de Sagarra, lectures originals amb gent tan original com Agustín Gómez-Arcos... I recitaven León Felipe i Salvat-Papasseit i Gil de Biedma i Espriu.\nEspriu era el referent poètic, teatral i civil de l'Escola. Ens llegia els seus textos i els comentava amb fruïció, i amb fruïció els apreníem. I, esclar, sobretot, fèiem teatre. Teatre d'una nit i gràcies, en moltes ocasions. Però teníem una missió i ens alegrava portar-la a terme. I a sobre emprenyàvem els censors, benpensants i diversos prebosts feixistes del moment. No es podia demanar res més. O potser sí. Perquè també hi havia reals mosses, nois alegres i una companyonia sanament competitiva. I molts amors en flor. I tot transcorria de manera convenient.


Dietari de la Biblioteca Popular de Sallent : anys 1936-1938\nLa Xarxa de Biblioteques Populars va ser creada per la Mancomunitat de Catalunya el 1918 dins d'un projecte més ampli que també contemplava la Biblioteca de Catalunya i l'Escola Superior de bibliotecàries. Formava part de tot una sèrie d'Institucions i de serveis públics que tenien com a objectiu convertir Catalunya en una "nació culta, europea, civilitzada".\nEl sistema bibliotecari català des de la seva implantació ha constituït un pilar fonamental en la construcció cultural del segles XX i XXI. En el context actual de recuperació històrica recent en destaquen, per les seves característiques testimonials i subjectives, els dietaris que les directores de les biblioteques de la Xarxa de Biblioteques Populars van escriure des del dia de la inauguració de la biblioteca. Els testimoniatges escrits de les bibliotecàries són observacions directes i ininterrompudes durant gairebé setanta anys i són una font inestimable per a l'estudi sociològic que ens permet fer una radiografia d'aquests anys d'història del nostre país.\nEls materials continguts en aquesta col·lecció obren unes possibilitats de recerca molt desconegudes pels historiadors. Es tracta d'un projecte impulsat des del Servei de biblioteques del Departament de Cultura, en el qual també hi participen i col·laboren les següents biblioteques del Consorci de Biblioteques de Barcelona: Ignasi Iglésias-Can Fabra, Pere Vila, Sant Pau-Santa Creu i Francesca Bonnemaison, a més de la Biblioteca Carles Cardó de Valls, la Biblioteca Terra Baixa del Vendrell, la Biblioteca Popular d'Ulldecona i la Biblioteca Comarcal Josep Finestres de Cervera.


El consistori reclama a la Generalitat que comuniqui de forma immediata els nous informes de la fàbrica\nL'Ajuntament de Vilanova i la Geltrú s'ha compromès a fer dos estudis sobre l'impacte a la ciutat de les emissions de CIE Grup Componentes Vilanova. Per una banda, analitzarà la repercussió que les partícules contaminants tenen a la salut dels veïns, mentre també estudiarà com afecten les emissions a l'agricultura, la ramaderia i la pesca. Al mateix temps, el consistori reclamarà a la Generalitat que comuniqui de forma "immediata" els últims informes sobre les emissions d'aquesta planta de foneria d'alumini. Són els acords aprovats al ple d'aquest dilluns arran d'una moció promoguda per l'Agrupació per a la Protecció del Medi Ambient (APMA) amb el suport de nombroses entitats ecologistes i veïnals.\nEl text el van elevar al ple els grups del govern (ERC, Capgirem Vilanova-CUP i JxCat), que hi van donar suport en solitari. Aquest dimarts en roda de premsa, l'alcaldessa Olga Arnau ha assegurat tenir constància que el Departament de Territori i Sostenibilitat disposa de nous informes sobre l'activitat de Componentes Vilanova, i ha exigit poder consultar-los per verificar si ha remès la contaminació detectada al setembre, quan es multiplicaven per 39 els límits permesos. "Sabem que hi ha més dades que no se'ns han traslladat", ha lamentat.\nPel que fa als estudis sobre l'impacte de les emissions, Arnau ha ressaltat que "cal saber l'afectació exacta" que tenen les dioxines i furans als conreus, granges i a l'activitat pesquera, i ha garantit que serà l'Ajuntament qui assumirà l'encàrrec d'aquest informe. També s'ocuparà de demanar una anàlisi de la repercussió a la salut dels veïns, després que l'APMA advertís que l'atles de la mortalitat a l'estat espanyol situa el càncer de bufeta com un dels riscos més estesos a Vilanova.\nEn relació al trasllat de la fàbrica per situar-la lluny de zones residencials, Arnau ha assegurat que continuen valorant diverses opcions. Segons va avançar la mateixa alcaldessa aquest estiu, damunt la taula hi ha fins a tres alternatives per canviar de lloc la planta. El govern municipal va assegurar que CIE Componentes Vilanova "té la predisposició i necessitat" de canviar d'ubicació i ara s'està estudiant quina opció satisfà la firma i l'Ajuntament "per evitar que aquesta indústria marxi de la ciutat".


Els sindicats acorden un nou calendari de mobilitzacions per al març i l’abril | Intersindical Valenciana\nEls sindicats acorden un nou calendari de mobilitzacions per al març i l’abril\nLes organitzacions sindicals membres de la Mesa General de Negociació de la Generalitat valenciana van acordar ahir un nou calendari de mobilitzacions que proposaran realitzar a tota la ciutadanía, en general, i al personal empleat públic, en particular.\nAquestes mobilitzacions es realitzen contra les retallades en matèria de serveis públics en general i contra el Decret llei 1/2012, en particular. Com es recordarà, en la Mesa General d’1 de març, el conseller d’Hisenda, José Manuel Vela, va rebutjar l’oferta conjunta de totes les organitzacions sindicals de suspendre les mobilitzacions si el govern suspenia l’aplicació del DL 1/2012 mentre duraren les negociacions obertes. Per tant, l’últim responsable d’aquest calendari és el Govern valencià, per la seua falta de voluntat a acordar amb la legítima representació del personal públic.\nDIJOUS, 8 Concentracions a les portes dels centres de treball. Manifestació. Pancarta en la manifestació amb motiu del Dia Internacional de la Dona.\nDIVENDRES, 9 i DIMECRES, 14 Repartiment de fulls volants a la ciutadania. Mercat Central, estació de metro de Colom i estació del Nord.\nDel 10 al 19 Pancarta penjada en la seu d’Intersindical a la plaça de l’Ajuntament. Pilotes inflables a la plaça de l’Ajuntament abans de les mascletades.\nDIMARTS, 20 Juí de faltes a companys/es que van participar en les tancades. Concentració de delegats i delegades a la Ciutat de la Justícia de València\nDIJOUS, 22 Cadenes humanes a les 19 hores a les tres capitals.\nDISSABTE, 31 ACTE CENTRAL a la plaça de Bous de València\nDIMARTS, 3 Donació de sang a les tres capitals\nDIJOUS, 19 Concentracions davant les conselleries de Sanitat i Educació.\nA mitjan abril: Manifestacions a les tres capitals\nAquestes mobilitzacions s’afigen a les ja convocades en el sector educatiu. Podeu consultar totes les mobilitzacions convocades ací: Mobilitzacions unitàries contra les retallades i depuració de responsabilitats en el Consell.


La setmana pròxima es realitzaran els treballs en el clavegueram de diferents carrers i, a més, un control de legionel·losi en distintes instal·lacions municipals\nEls treballs de tractament contra les plagues que el departament de Sanitat està realitzant continuarà, una setmana més, en diferents carrers del nucli del Port de Sagunt durant la setmana pròxima. Estos treballs que es realitzen en la xarxa de clavegueram tracten d’acabar amb panderoles i rates i, esta setmana, també amb mosquits després de les pluges dels últims dies.\nLes zones on es realitzarà el tractament seran les compreses entre els carrers Ametller, Magranar, Churruca, Pomer i voltants i Almagro, Magallanes, Germans Pinzón i voltants. A més, esta setmana es realitzarà un control de legionel·losi en distintes instal·lacions municipals.\nEl mètode de control de rosegadors i panderoles que està realitzant l’empresa C.T.L (Compañía de Tratamientos Levante) per encàrrec de l’Ajuntament de Sagunt durant els mesos de juliol i agost, consistix a la col·locació de raticides i, en el cas de les panderoles, a l’aplicació d’insecticides en pols. Des del departament de Sanitat destaquen que, gràcies als treballs que s'estan realitzant en el clavegueram, el nivell d'avisos rebuts ha descendit notablement.\nQuant al control de mosquits, els professionals que fan els treballs de neteja recomanen a la ciutadania que per a contribuir al seu control eviten l’acumulació d’aigua, revisen les aixetes, i els aparells d’aire condicionat, reparen les pèrdues d’aigua i cloren les piscines periòdicament. Respecte de les picadures, recomanen vestir pantalons llargs i mànega llarga durant l’alba i en fosquejar no abusar de cosmètics amb aromes afruitats, utilitzar mosquiteres i aplicar repel·lents de mosquits quan se sue.


Ull als incendis • Ràdio Capital de l'Empordà\nUll als incendis\nAra que patim aquestes onades de calor inusitades (temperatures de juliol a mitjans mes de maig), ens porta a pensar que aquest estiu serà el més calorós del segle, com de fet opten a ser-ho els estius dels darrers quinze o vint anys. Si no ho serà, poc n’hi faltarà. Ara, dèiem, doncs, és l’hora de pensar en les estones d’exposició al sol allargassats damunt una tovallola, que hauran d’anar acompanyades de banys sovintejats i màxim protector solar per no patir insolacions i les seves conseqüències, com ara cremades a la pell o deshidratació. I tampoc no perdem de vista els focs, que a cada vegada ens volen fer creure que són fortuïts, mentre que les investigacions posteriors ens aporten una estadística alarmant d’incendis provocats. Després es donarà la culpa a algun piròman eixelebrat… i tothom tranquil.\nNo obstant, entre les causes encara els superen unes tràgiques deduccions: les badades (tècnicament: negligències), acompanyades d’una total i absoluta manca de responsabilitat cívica. Una burilla al pàrquing del Pertús va provocar el dramàtic incendi de la Jonquera del 2012, que va assolar 14.000 hectàrees fins a tocar de Figueres. Una altra fatídica burilla a la carretera va ser la causa del foc de Vilopriu i Colomers del 2013, amb mil hectàrees cremades arran de l’espai d’interès natural de les Gavarres. Un foc mal apagat d’una estassada de matolls va provocar l’any 2014 el darrer gran incendi a la comarca, que va afectar 360 hectàrees de Vall-llobrega, Palamós, Calonge i Forallac, en aquesta ocasió, sí, enmig les Gavarres.\nJa sabem que queden molt espectaculars les giragonses dels hidroavions just abans d’aterrar al mar per tal de carregar els dipòsits d’aigua a la bocana del port palamosí, o la precisió dels helicòpters damunt de piscines o als enormes dipòsits dispersos per les zones boscanes; o bé les anècdotes heroiques dels nostres estimats agents rurals i bombers. Però si ens podem estalviar la parafernàlia, millor que millor. Fóra més sensat que anem en compte i no caiguem en la temptació de les bretolades sense cap ni peus.


Un figurant acaba a la presó després d'una roda de reconeixement - Empordà\nL'Audiència ordena posar-lo en llibertat i afirma que «no existeixen indicis racionals de criminalitat»\nUn veí de Girona ha estat un mes a la presó després que dos testimonis l'identifiquessin en una roda de reconeixement en què feia de figurant. Els fets es remunten a la matinada del 19 d'agost, quan els Mossos d'Esquadra van detenir tres joves per, suposadament, fer tocaments a una noia a l'interior d'una discoteca del centre de la ciutat i barallar-se amb un jove que s'hi va interposar per defensar-la. L'endemà de les detencions, quan els sospitosos passaven a disposició judicial, el seu germà va anar fins als Jutjats per interessar-se per la seva situació. Allà, els Mossos li van demanar si podia participar com a figurant a una roda de reconeixement. El problema va arribar quan la víctima i el seu germà el van identificar «sense cap mena de dubte» com un dels autors.\nAquell 19 d'agost, els Mossos van interceptar i arrestar tres sospitosos, tots ells germans. Segons fonts policials, els detinguts haurien fet tocaments a una noia i, després, haurien colpejat un jove que s'hi va interposar per defensar-la. Les mateixes fonts indiquen que l'agredit va resultar ferit i el van haver de traslladar a l'hospital Trueta. Els Mossos atribueixen als arrestats delictes de lesions i agressió sexual.\nEls detinguts van passar l'endemà a disposició del jutjat d'instrucció 2 en funcions de guàrdia. Un altre germà dels detinguts va anar fins als Jutjats per interessar-se per la situació dels sospitosos. Allà, segons la interlocutòria, els Mossos li van proposar que participés com a figurant en una roda de reconeixement.\nEl problema va arribar quan tant la noia com el seu germà el van reconèixer «sense cap mena de dubte» com un dels agressors. Aleshores, els Mossos el van detenir. Tot i que en seu judicial el detingut va assegurar que aquella nit no havia sortit de festa amb els seus germans i que havia estat a casa amb la dona, la titular del Jutjat el va enviar a presó.\nLa defensa, exercida pel lletrat Carles Monguilod, va interposar un recurs, i ara l'Audiència ha ordenat deixar-lo en llibertat. La interlocutòria de la secció tercera afirma que, en aquest moment processal, «no existeixen indicis racionals de criminalitat de la participació del recurrent en els fets que se li atribueixen». A més, l'Audiència subratlla que una roda de reconeixement d'un sospitós s'ha de fer en presència d'advocat, un fet que no es va produir.


Els detinguts a Benissa per tràfic de drogues l’assecaven amb arròs per a evitar la humitat « Infobenissa\nLa Guàrdia Civil d’Alacant va detectar el passat mes de febrer un augment de la venda de droga a la localitat de Benissa, especialment en locals d’oci i pels voltants de locals comercials.\nVa començar llavors una exhaustiva investigació, i es van establir diversos dispositius de control i de vigilància per a localitzar els diferents punts de venda i els domicilis des dels quals es distribuïa la droga.\nTots els indicis van apuntar a un grup organitzat de quatre espanyols en el qual cadascun tenia un paper perfectament designat. Un era el majorista, l’altre el proveïdor a xicoteta escala, un tercer feia de relacions públiques posant en contacte al venedor amb els clients i l’últim, que actuava per lliure, sol·licitava “provisions” quan es quedava sense material per a vendre.\nEn el moment en què van aconseguir les proves suficients, agents de la Guàrdia Civil de Benissa, amb suport del Servei Cinològic, van procedir a l’entrada i registre dels domicilis dels dos capitosts.\nDurant el primer registre, es va sorprendre al titular de la casa eixint del seu domicili amb la intenció de realitzar una venda. Els agents el van interceptar a la porta de sa casa amb dos bossetes de cocaïna amagades als pantalons. Cadascuna tenia un pes diferent: 1 gram i 0,5 grams, per la qual cosa tot apuntava al fet que anava a contactar amb a dos clients.\nQuan van procedir al registre de l’habitatge, van trobar en el traster una nevera tipus càmping amb la droga amagada a l’interior. El que més va cridar l’atenció de la Guàrdia Civil va ser que la nevera estava plena d’arròs. L’arròs, utilitzat popularment com a substància assecant, estava allí per a evitar que la droga es desbaratara per la humitat.\nLa droga es dissimulava perfectament entre el gra. Quan es va trobar, es van comptabilitzar un total de 2 roques compactes de cocaïna pura, de 56,2 i 35,2 grams, 38 dosis de cocaïna repartides en 15 bossetes d’1 gram i 23 bossetes de 0,5 grams, i 4 grams d’haixix.\nA més, hi havia material per a la distribució de la cocaïna en dosis individuals (bàscula, bosses retallades en cercles tipus paracaigudes i precintes de filferro tallats a mesura per a les bossetes) i 1.717 euros en efectiu.\nEn el registre de la cases del segon capitost del grup, van trobar al saló: 1 roca de 30,1 grams de cocaïna pura, 2 bosses amb un total de 59 grams de marihuana, 3 plantes de marihuana, elements per a la seua distribució, diversos telèfons mòbils i material informàtic. L’amo de la casa també tenia a la seua butxaca un gram de cocaïna llest per a la seua venda.\nLa Guàrdia Civil va detindre als dos propietaris de les cases registrades, i als altres dos que els ajudaven a distribuir la droga, com a autors d’un presumpte delicte de tràfic de drogues.\nDesprés del seu pas a disposició judicial, es va decretar l’ingrés a la presó per als dos amos de les cases i llibertat amb càrrec per als altres dos detinguts.\nDos detinguts per vendre droga al detall a Torrevella (28/2/2012)\nDetenen a Benissa set persones per la seua presumpta implicació en tràfic de droga al detall (12/1/2010)\nÚltima actualització: 19:08


Ballant sobre els 10.700 punts\nL'Ibex ha mantingut la ratxa alcista amb què ha iniciat el matí davant de la normalització del preu del petroli, que s'ha convertit en un guia del mercat. El Brent cotitza per sobre del 45 dòlars.\nPerò Europa no s'ha quedat allà. A més de l'ajustament bancari a Itàlia, l'important indicador IFO de la confiança empresarial alemanya ha saltat el juny a 115,1 punts. "El clima empresarial és exultant", ha indicat l'economista en cap, Clement Frest. El Bundesbank ha confirmat el diagnòstic optimista estimant un creixement del PIB germànic de l'1,9% per a aquest any. L'euro cotitza a 1,120 dòlars.\nEn l'Ibex han pujat els bancs i els grans valors, destacant l'alça de Tècniques Reunides en tancar un contracte per obres de 446 milions d'euros a Mèxic.\nAls EUA, les comandes de béns duradors van baixar l'1,1% al maig, mostrant un alentiment de l'impuls econòmic. Goldman Sachs ha rebaixat el 0,2% la seva previsió de creixement per al segon trimestre, fins al 2,3%. A mitja sessió el Dow Jones subia el 0,27%. El descens del 0,83% de l'or, fins a 1.245,25 dòlars, és un senyal de mercat relaxat.


fotografia | FET a TARRAGONA | Pàgines 3\nCastells Destacat Periodisme\nVisita dominical a l’exposició Atrapar la vida al Tinglado 1 del Port de Tarragona. Una altra magnífica exposició en un espai fantàstic, únic i singular a la vora del mar. La mostra\nÚltims dies de l’exposició dels dos anys del ‘Fet’\n1 d'Octubre, 2015\n“Passar força desapercebut en una entrevista i buscar els detalls en un reportatge”. Així afronta David Oliete la seva feina com a responsable de fotografia al FET a TARRAGONA. Ell és l’autor de la\nAposta doble per celebrar el segon aniversari del FET a TARRAGONA. Aquest dimarts 8 de setembre presentem el número 13 de la revista amb el dossier ‘Espurnes de festa’ i\n“Passar força desapercebut en una entrevista i buscar els detalls en un reportatge”. Així afronta David Oliete la seva feina com a responsable de fotografia al FET a TARRAGONA. Ell\nSabeu que tenim aquests dies a Tarragona un crac mundial de la fotografia? Sabeu que Greg Gorman, fotòrgraf nord-americà de gran prestigi, exposa per primera vegada a Espanya i ho\nLes fotografies s’afegeixen aquestes setmanes a les taronges i les mandarines com a productes estrella del mercat de fruita i verdura instal·lat cada dissabte al matí a la plaça del\n“Marenkalma? Quins noms tan estranys que es posen!”, exclamava, estranyada, una dona des del fons del Cafè Metropol. Probablement era l’única que no coneixia tots els protagonistes de l’acte. Perquè,\nLes bodes ‘indies’ de Pixelmoreno\nSón amics des que feien quart d’EGB al col·legi Cèsar August. Amics inseparables, estudis de batxillerat artístic al Martí i Franqués i la llicenciatura de Belles Arts a la Universitat


recomana.cat - Crítica de l'obra: Els ocells | Quins pàjarus els de La Calòrica! per Iolanda G. Madariaga\nAquests de La Calòrica són un pàjarus ben estrambòtics: joves com són, els dona per anar a buscar textos antics i polsegosos per parlar de les coses que els fan ballar el cap. Ja ho van fer amb La Nau dels bojos, l’obra satírica de Sebastian Brant que va servir d’inspiració a El Bosco pel seu famós oli (1504). No sé si la companyia coneixia aleshores el cartell de propaganda antifeixista Los Nacionales, de la Guerra Civil, amb el mateix tema. Aquella societat embarcada en un vaixell a la deriva torna a l’escenari, i les caricatures del cartell són encara més clares: Exèrcit, oligarquia financera, Església... Ara pren la forma de l’al·legoria política que Aristòfanes va donar al seu text Les aus (414 a.C.). D’entrada, el títol ja és per ell mateix una ironia. En lloc d’usar el genèric comú de la taxonomia “aus”, fan servir el popular “ocells” que aplicat a les gallines -per baix- o als voltors i àguiles -per dalt- ja és, si més no, xocant. Aristòfanes retratava, a finals del segle V a.C., els “vicis” d’aquella forma política nascuda a Atenes que anomenem democràcia -un naixement i evolució, per cert, estretament lligat a la del seu teatre. Els de La Calòrica es replantegen el tema al segle XXI, després d’haver-nos fet riure (molt) i pensar (també) amb els seus anteriors muntatges sobre el món laboral (Sobre el fenomen de les feines de merda, 2015) i l’empreneduria -doble barbarisme que ens han col·lat fins als programes escolars- (Fairfly, 2017).\nPisthetaerus, un jove emprenedor, i la seva parella Evèlpides, una pseudoaristòcrata del club del rifle, es refugien al bosc. Allí entren en contacte amb els ocells que viuen en la seva immutable Arcàdia al marge de les coses dels humans. Pisthetaerus, amb retòrica de gran demagog, els convenç de construir una ciutat als núvols, on viuran, per sobre dels humans, una mena d’utopia propera a l’orweliana Animal Farm (1945). Una nova societat fonamentada en els principis bàsics de l’Individu, la Propietat i la Competència. Si Orwell carregava dur contra el règim soviètic de Stalin, aquí tampoc el neo-liberalisme democràtic queda gens ben parat. L’humor àcid i càustic dels de La Calòrica apunta a tort i a dret contra la feblesa democràtica del Règim del 78 amb paròdies de personatges prou coneguts. L’espectacle, d’escenografia molt senzilla, aposta per un vestuari i una caracterització força estrafolaris però molt ben trobats, obra d’Albert Pascual. Això produeix, no obstant, una mena de distançament que costa de lligar amb les escenes de tall més costumista com la de l’àpat familiar. És en aquestes escenes on la dramatúrgia de Joan Yago obté els efectes més brillants. Sota la precisa batuta d’Israel Solà, Xavi Francés, Aitor Galisteo-Rocher, Ester López i Marc Rius es desdoblen en una multitud de personatges de plomatges molt diferents per servir-nos una comèdia que es mou entre l’absurd més surrealista i la sàtira política d’actualitat. Els de La Calòrica han convertit l’obra d’Aristòfanes en una divertida faula contemporània que ens adverteix sobre els mecanismes emocionals que posa en marxa el populisme neo-liberal.