Les tortugues marines nascudes a Eivissa augmenten a 31 i el Cofib confia que en neixin 7 més\nLa intenció és distribuir els animals entre tres centres especialitzats: l'Oceanogràfic de València el Laboratori de Recerques Marines i Aqüicultura d'Andratx i el Palma Aquarium\nUna tortuga marina posa ous en la platja eivissenca d'en Bossa AJUNTAMENT D'EIVISSA\nPalmaLa Conselleria de Medi Ambient i Territori ha informat aquest dijous que ja han nascut 31 tortugues marines a la incubadora del Consorci per a la Recuperació de la Fauna de les Illes Balears (Cofib) d'Eivissa, procedents dels dos freses registrats a platges de l'illa durant aquest juliol.\nSegons ha informat la Conselleria, aquest dijous han nascut 17 tortugues, que se sumen a les 14 de dies anteriors. A hores d'ara, les 31 cries de tortuga marina continuen a la incubadora, on els tècnics estan pendents de la seva evolució, com també de la resta d'ous que encara no han fet eclosió. La Conselleria ha indicat que tant els ous com les cries requereixen tranquil·litat i una temperatura alta i estable.\nCal recordar que les primeres cinc tortugues, dels 38 ous de tortuga viables, van néixer dimarts.\nFins dissabte passat aquests ous estaven vigilats 24 hores al dia a la platja del Cavallet, al Parc Natural de ses Salines. No obstant això, aquest dia es va optar per traslladar-los a la incubadora amb la finalitat de tenir controlada tant la temperatura com la humitat i assegurar-ne el naixement en unes condicions adequades.\nL'equip del Parc Natural, treballadores del Palma Aquarium i del Centre de Recuperació d'Espècies Marines (CREM) assessorats del personal tècnic de Catalunya, que té experiència en aquest tipus de processos, van traslladar els ous, amb el suport d'agents de Medi Ambient. La intenció és distribuir les tortugues entre tres centres especialitzats: l'Oceanogràfic de València, el Laboratori de Recerques Marines i Aqüicultura (Limia) d'Andratx i el Palma Aquarium.


20% de descompte a Can Mun�, turisme rural i eq�estre al cor de l'Empord� - OFERTES, DESCOMPTES I AVANTATGES\n20% de descompte a Can Mun�, turisme rural i eq�estre al cor de l'Empord�\n20% de descompte a l'allotjament a Can Muní\nOferta vàlida fins al 31/1/13, per a dues persones presentant la targeta de Subscriptor de La Vanguardia a l'arribada a l'hotel. No vàlida del 15 de juny a 15 de setembre, Pasqua i Cap d'any. RESERVES: trucar a Can Muní al Tel. 972 795 026 / 629 374 974\nCan Muní està situat a la vila de Pins al cor de l'Empordá, (Costa Brava), en el centre de la seva finca agrícola i a pocs quilòmetres de les platges de L'Escala\nEn aquest petit poble de només 10 cases, disposen de tres habitatges totalment independents tot just rehabilitades. Han estat restaurades conservant les estructures antigues i l'encant de les cases de pedra de segles passats\nEls habitatges de Can Muní estan equipats amb el màxim confort, amb dutxes de hidromassatge, xemeneies, cuines totalment equipades i jardí amb barbacoa. Tenen capacitat per a 4, 6 i 8 places. Dos d'elles, El Corral i Cal Menut tenen les habitacions amb bany propi, i estan categoritzades amb 3 espigues. L'altra, Cal Deu, té tres habitacions amb dos banys i una gran terrassa moblada com saló exterior. Totes elles disposen de cuines totalment equipades, grans salons equipats i accés WI-FI\nEls entorns i espais comuns de les cases són molt amplis, i disposen d'una gran piscina exclusivament per a les tres cases, i una zona de jocs per als nens amb llit elàstica i una altra zona de jocs per als més petits. La finca té més de 200 hectàrees de boscos i camps, amb quadres pròpies des d'on organitzen marxes a cavall per la finca i voltants o activitats eqüestres\n17466 Vilopriu (Girona)\nTel. 972 795 026 / 629 374 974\nTurisme Rural Girona associa sota la seva marca més de 300 allotjaments rurals i agroturismes repartits pels racons més singulars de les comarques de Girona. Allotjaments rurals de qualitat que preserven la tradició sense renunciar a les comoditats de la vida actual: des d' explotacions agràries tradicionals a masies històriques restaurades amb delicadesa i elegància. Un ampli ventall de possibilitats per divertir-se en família o amb amics i desconnectar en plena naturalesa\nTURISME RURAL GIRONA: costums, tradicions, bona cuina i hospitalitat. Un toc de naturalesa en les vostres vacances\nC/ Riu Güell, 58 - Edifici CINC


Teatre de Haifa - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nTeatre de Haifa\n(he) תיאטרון חיפה\n32° 48′ 23″ N, 34° 59′ 57″ E / 32.806388888889°N,34.999166666667°E / 32.806388888889; 34.999166666667Coord.: 32° 48′ 23″ N, 34° 59′ 57″ E / 32.806388888889°N,34.999166666667°E / 32.806388888889; 34.999166666667\nEl Teatre de Haifa (hebreu: תיאטרון חיפה; Teatron Haifa) és la companyia de teatre del municipi de Haifa, Israel.\nAquesta companyia de teatre va ser la primera a crear-se a nivell municipal a Israel. Va ser establerta pel llavors alcalde de Haifa Abba Hushi. Fundat en l'any 1961, el Teatre de Haifa, contracta tant a actors àrabs com a jueus, i té reputació internacional per la realització d'obres provocatives. El seu primer director va ser Yosef Milo.\nLa companyia realitza entre vuit a deu obres a l'any, amb una participació de més de 30.000 persones. Les obres es duen a terme en ciutats, kibutzim i pobles al llarg d'Israel, i regularment presenta obres de teatre modern en hebreu i en àrab.\nLa base de la companyia és el Teatre de Haifa Joseph i Rebecca Meyerhoff en el barri Hadar HaCarmel.\nTeatron Haifa (hebreu)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Teatre_de_Haifa&oldid=19813143»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 7 abr 2018 a les 16:38.


Legalitat - Ges-Salut\nEl titular d'aquesta website és: NÚRIA ESCALÉ COMA amb domicili a Av. Montserrat 19, 08570 Torelló, i amb NIF 78022682N. Núria Escalè Coma pertany al Col·legi de Fisioterapeutes de Catalunya amb número de col·legiada 1477, el qual es regeix pel seu propi codi deontològic.\nL'USUARI es compromet a fer un ús adequat dels continguts i serveis que ofereix a través d'aquesta web i amb caràcter enunciatiu però no limitador, a no fer-los servir per a:\nProvocar danys en els sistemes físics i lògics de , dels seus proveïdors o de terceres persones, introduir o difondre a la xarxa virus informàtics o qualssevol altres sistemes físics o lògics que siguin susceptibles de provocar els danys anteriorment esmentats.\nNúria Escalè Coma es reserva el dret de retirar tots aquells comentaris i aportacions que vulnerin el respecte a la dignitat de la persona, que siguin discriminatoris, xenòfobs, racistes, pornogràfics, que atemptin contra la joventut o la infància, l'ordre o la seguretat pública o que, al seu judici, no fossin adequats per a la seva publicació.\nNúria Escalè Coma és titular de tots els drets de propietat intel·lectual i industrial de les seves pàgines web, com també ho és de tot el seu contingut, per la qual cosa tota reproducció, distribució i comunicació pública total o parcial del seu contingut queda expressament prohibida sense l'autorització expressa del titular.\nSegons el que disposa l'article 5 de la Llei Orgànica 15/1.999 de 13 de desembre, de Protecció de Dades de Caràcter Personal (en endavant LOPD) l'informem que les dades que vostè ens faciliti en els formularis que trobarà a la web i els que ens enviï a la nostra adreça de correu electrònic, seran incorporades, tal com vostè ens les cedeixi, a una base de dades anomenada BDGANEC per tal d'atendre la seva sol·licitud, donar compliment a les obligacions legals derivades d'aquesta relació, i per mantenir-lo informat de les nostres activitats per correu postal o electrònic.\nEl responsable de la Base de Dades és Núria Escalè Coma Per exercir els drets esmentats i per a qualsevol aclariment, pot dirigir-se a l'adreça Av. Montserrat 19,baixos, o mitjançant l'adreça de correu electrònic info@ges-salut.com\nNúria Escalè Coma l'informa que la navegació d'un usuari per aquesta web deixa com a rastre l'adreça IP que li ha estat assignada pel seu proveïdor d'accés a Internet. Només es fa servir aquesta adreça per a fins exclusivament interns, com són les estadístiques d'accés al Portal.\nAquesta política de privacitat només és d'aplicació a aquest web. Núria Escalè Coma no garanteix el compliment d'aquesta política en altres webs, ni es fa responsable dels accessos mitjançant enllaços des d’aquest lloc.\nNúria Escalè Coma pot modificar les presents condicions en qualsevol moment, sense previ avís, publicant les seves modificacions tal com aquí apareixen. Un cop modificades, les presents condicions deixaran de ser vigents i seran substituïdes per la seva modificació.\nLa relació entre Núria Escalè Coma i l'usuari es regirà per la normativa espanyola vigent i qualsevol controvèrsia se sotmetrà als Jutjats i tribunals de la ciutat de Vic.


Viena City Marathon | oson@corre\nViena City Marathon amb Xavier Ferrer\n“Diumenge, 14 d’abril, vaig córrer la Viena City Marathon i la vaig acabar amb un temps de 3h 47’50”. Estic content i satisfet de com va anar la cursa. La intenció era anar amb ritme regular tota la cursa i així va ser. Pràcticament vaig igualar la primera mitja i la segona (50 seg. de diferència).\nLa primera part, fins el km25 o 30, mirant de ser prudent, i la part final augmentant l’esforç per mantenir el ritme, que cada cop costava més, i ho vaig aconseguir. Estic content pel nivell de confiança i concentració que vaig tenir durant tota la cursa i per no trobar el mur. Respecte els avituallaments, donaven aigua i beguda isotònica cada 2,5 km i plàtan cada 5. Vaig ser molt disciplinat, vaig beure i menjar a cada parada i no em van caldre gels. Respecte els problemes físics que he tingut aquest últim mig any, Aquil·les i dolor als metatarsos, els vaig anar controlant i suportant i espero deixar-los enrere aviat.\nFinalment vaig arribar a meta per una catifa groga de 150 metres, en una plaça molt maca, envoltada de palaus, i amb música d’Strauss a la megafonia, recollint amb molta satisfacció la medalla.\nEls companys de cursa eren en Miquel Checa (Olímpic Manlleu) que finalment va fer 4h 18’18” i en Pedro García (Madrid) que no va acabar per lesió.\nEtiquetes: Viena City Marathon, Xavier Ferrer


5titius | Sofregits Antoni Izquierdo\n02 juny Sofregits Antoni Izquierdo\nPosted at 13:23h in Notícies destacades, Productes\tby\tAnna\nEl projecte Antoni Izquierdo Gourmet, sorgeix amb el propòsit d’apropar la tradició gastronòmica de la Costa Brava a la vostra cuina; perquè pugueu gaudir de tota la seva essència sense moure-us de casa.\nConverteixen els eterns sofregits de les receptes més emblemàtiques com l’arròs caldós, l’arròs negre, la fideuà o els estofats de mar i muntanya; en un procés rapidíssim que us permetrà incorporar aquestes delícies de la nostra tradició al vostre receptari amb èxit assegurat.\nAntoni Izquierdo és el Xef actual de l’històric Restaurant Mas dels Arcs, A Palamós. Conegut a tot el territori per reinventar la gastronomia típica de la Costa Brava amb ingredients de qualitat i les tècniques més avançades. La seva especialitat sempre han estat els arrossos, fideuàs, peixos i la Gamba de Palamós en totes les seves aplicacions.\nDesprés de molts anys d’ofici i d’experiència acumulada, Antoni Izquierdo decideix compartir el seu secret creant una línia de sofregits per facilitar la cuina a les noves generacions de manera que puguin recuperar les receptes de sempre en el mínim de temps possible . Temps que moltes vegades no tenim.\nA la botiga 5 titius podreu trobar els seguents productes d’Antoni Izquierdo:\nSofregit tradicional empordanès\nSofregit empordanès amb tinta de sèpia\nSofregit amb gamba de Palamós


La reinvenció del 'peix al cove', per Josep Martí Blanch\nLa reinvenció del 'peix al cove'\nL'estratègia del sobiranisme\nPoden ja comptar-se amb els dits els que creuen que la independència és als seus últims cent metres\n05 de d’abril del 2019. 22:02\nEl sobiranisme no passa la prova del cotó fluix de la coherència des de fa temps. Suspèn cada nou examen de realitat. Incapaç, com alguns adolescents, d’acceptar el seu propi cos. No els agrada el que veuen al mirall i l’amaguen fins que s’hi acostumen.\nPoden comptar-se ja amb els dits els que creuen fermament en la unilateralitat o que la independència és als seus últims cent metres. Que siguin pocs no vol dir que no siguin vistosos. N’hi ha de molta fatxenderia, com el president de la Generalitat, Quim Torra, o el vicepresident del Parlament, Josep Costa. Afegeixin alguns diputats més i activistes i 'influencers'. Però aquí s’acaba. A la majoria dels que segueixen defensant aquesta posició els agrada dir que no són polítics. Efectivament, no ho són; allà hi ha els exigus resultats que els acompanyen per demostrar-ho. Un apunt, Carles Puigdemont no està en aquesta facció ni en cap altra. Està en la seva pròpia, el que no vol dir que no li siguin útils els que continuen dient, com ell els dies parells, que la república ja està proclamada.\nEsquerra, el PDECat, JxCat, la Crida, la CUP; triï l’actor que prefereixi del repòquer que conformen. Observarà que tots accepten majoritàriament la realitat a través dels fets. Amb matisos propis de cada família, és clar. Però s’assumeix el marc legal existent. La independència és ara una ambició i un desig que s’allunya afortunadament del camí triat el 2017. A porta tancada la independència ja és com acabar amb la gana al món. Una cosa bona que es desitja, però que no s’entreveu en l’horitzó.\nI tot i així, tots ells es resisteixen a ajustar l’estratègia política a allò que ara ja accepten, uns de forma natural i d’altres de mala gana. Que la paret de l’Estat no era de cartró pedra, que envestir-la de cap era una temeritat i que Catalunya, en el seu conjunt, és tan matisada que no permet confondre el tot amb una part. Diguem que només ERC parla perquè se l’entengui i, tot i així, sovint, continua cedint a l’impuls de l’escapisme verbal.\nEl 1993, la campanya de CiU per a les eleccions generals es va desenvolupar amb el lema 'Ara, decidirem'. Volia convèncer els votants que la formació convergent era útil i que els seus diputats serien imprescindibles per a la formació d’un Govern a Madrid. El PSOE de Felipe González va poder allargar la seva agonia fins a 1996 gràcies a CiU. La influència es va mantenir quan el PP de José María Aznar va substituir els socialistes. En el primer mandat de la dreta –recordaran el Majestic que ningú té el coratge de reivindicar– també els vots convergents van ser els que van apuntalar el Govern popular des del centrisme.\nERC ve a dir el mateix que CiU el 1993, però sense corbata i JxCat tampoc aspira a més\nLa regla i altres temes sagnants\nERC, amb Rufián al capdavant, ve a dir el mateix que CiU el 1993, però sense corbata, menys vocabulari i menys coherència. JxCat, amb Laura Borràs liderant el seu cartell, sap que tampoc aspira a res més, per molt que el seu gest sigui més aparatós i amenacin amb el bloqueig. Si s’il·luminés l’escenari i quedessin a la vista els tramoistes, ‘Ara, decidirem’ podria ser l’eslògan de campanya d’uns i amb menys entusiasme també dels altres. Els canvis estructurals que ha provocat el procés no han servit per alterar la lògica principal de la política en democràcia. Compten vots i compten majories. I en aquesta tessitura, ‘Ara, decidirem’ és un exercici de realisme.\nAtrapats en la mateixa incapacitat d’acceptar explícitament que aquesta sigui l’oferta real de l’independentisme (deixant de banda la marginalitat electoral de Front Republicà) viurem setmanes d’inflamació emocional pròpia d’una campanya electoral. I hi ha motius per a aquesta inflamació. D’una banda, els tres genets de l’apocalipsi –real– (Vox, el PP i Cs) cavalcant el vell corser de l’anticatalanisme més desacomplexat. Per una altra, l’evolució del judici al Suprem que ja ha despullat el desvergonyiment amb què han actuat els poders de l’Estat per privar de llibertat de manera preventiva als jutjats. Afegeixin la Junta Electoral, amb un zel desmesurat que la porta a l’extrem de posar morrió als periodistes. Així, l’emprenyament continua sent fàcilment explicable. Però que la boca del volcà faci olor de sofre no significa que hagi d’entrar en ebullició. S’està, a poc a poc i amb mala lletra, reinventant el nou 'peix al cove' del sobiranisme. No pot ser el de l’autonomisme en els seus plantejaments i objectius, però utilitzarà arts similars. Cèrcol, arrossegament, tremall, palangre i almadrava. Va sent hora.\nPDECat Carles Puigdemont Convergència ERC Independència de Catalunya Quim Torra


Gent Normal: L'AMOR PLASTIDECOR\nFa dos anys, Joan Miquel Oliver va decidir seure i escriure. Aquest cop no escriuria una cançó sobre extraterrestres ni nissagues de taurons. Aquest cop va decidir escriure sobre l’amor. Com que no és un tema menor, va decidir fer-ho en forma de novel·la. I ja que hi era, per ser una mica originals, parlaria de l’amor a través de tot menys l’amor. Així que es va arremangar i va compondre una delirant història de gintònics, artistes, pokemons, scalestrix, festes, artistes, bars, piscines, sexe, ritme, parelles, metafísica, plàstic, divorcis, infidelitats, nens, vulves, música... i un munt de reflexions filosòfiques nihilistes d’alcohòlic amb ressaca. Però... i l’amor?\n'L'editor vol fer constar que algunes de les solucions ortogràfiques adoptades en l'edició de 'El misteri de l'amor' s'escapen de les normes d'estil de la col·lecció 'Narrativa' d'Empúries. L'editorial ha respectat el criteri lliure amb què l'autor ha preferit transcriure certs estats onírics, monòlegs interiors, diàlegs i certes incorreccions lèxiques, sempre deliberades i controlades.'\nAquesta és la graciosa nota que precedeix la novel·la en la seva primera edició a Empúries. Sí, Joan Miquel Oliver es passa les normes d’ortografia i sintaxi pel forro. Però el resultat és un llenguatge més lúcid, més rítmic i molt més proper al parlar del carrer. És una novel·la pop construïda via escriptura automàtica. Per tant, no té cap sentit corregir-la després.\nL’alter ego d’en Joanmi en aquesta història, en Toni Amengual, és un escriptor mallorquí que condueix l’argument d’aquesta crua història de desamors i erotisme. El misteri de l’amor es teixeix a través d’una xarxa de diàlegs, monòlegs i al·lucinacions fantàstiques sobre la relació entre quatre persones. Vulves gegants, planetes futurs i quotidianitat urbana van de la mà. Es tracta d’un nou estil literari al que podríem anomenar ciència ficció poètica.\nJoan Miquel Oliver, lletrista d’Antònia Font, tocarà demà per concloure el festival Barcelona Poesia. I és que en Joanmi és un poeta. Aquesta novel·la és, per sobre de tot, l’explicació contradictòria del misteri de la desaparició de l’amor entre els humans moderns. No, no hi ha amor. Però, per què? No us deixeu enganyar per la forma dura i irònica del llenguatge del mallorquí, El misteri de l’amor amaga una resposta tendre i sincera a la infinita complexitat de la naturalesa humana. Poesia pura.\nPublicado por Albert Lloreta a les 14:49\nEtiquetes: antònia font, empúries, Joan Miquel Oliver, llibres


Rosa Mary: Grècia demana formalment a la UE el tercer rescat\nDimecres 08.07.2015 12:16\nTsipras demana 50.000 milions a canvi d'acceptar una reforma de les pensions de manera immediata.\nFoto: Laura Pous (ACN)\nEl govern grec ja ha sol·licitat formalment el tercer rescat. El mecanisme europeu d'estabilitat ha rebut la petició avui mateix, i aquesta tarda els ministres de finances de l'eurozona es reuniran en teleconferència per a discutir sobre aquesta petició de l'executiu grec. Grècia demana 50.000 milions d'euros en tres anys a canvi d'acceptar una reforma de les pensions de forma immediata i una reforma fiscal. Avui mateix, el primer ministre grec, Alexis Tsipras, ha defensat a l'Eurocambra que vol un 'acord equilibrat' amb les institucions per evitar 'una ruptura històrica' d'Europa. En un discurs a Estrasburg, Tsipras ha dit que proposa 'reformes de veritat' i que té un 'mandat clar i rotund del poble grec' per no acceptar les receptes de l'austeritat.\n'El meu país es va fer servir per experimentar amb l'austeritat, i l'experiment ha fracassat', ha dit el líder de Syriza.\nSegons Tsipras, els grecs no volen ser una 'càrrega addicional pel contribuent europeu' però els diners del rescat van servir 'per salvar els bancs grecs i europeus, mai van arribar als ciutadans'.\n'Assumeixo tota la responsabilitat pel que ha passat en els últims cinc mesos i mig', ha dit Tsipras als eurodiputats, avisant, però, que cal 'reconèixer que la responsabilitat inicial per la situació de l'economia grega no és cosa dels últims cinc mesos i mig, sinó dels últims cinc anys i mig'.\nSegons Tsipras, el seu govern vol 'reformes de veritat' que canviïn 'el funcionament del país, que trenquin amb l'antic sistema polític'. 'Hem de fer front de manera eficaç a les estructures d'oligopoli dels càrtels de l'economia grega', ha dit Tsipras, proposant també una forta lluita contra 'l'evasió fiscal'. El primer ministre grec ha assegurat que els anteriors governs grecs van crear un 'estat clientelista, van fomentar la corrupció i van reforçar els vincles amb les elits econòmiques'.\nEl primer ministre grec ha dit que el mandat 'clar i rotund' que li va donar el poble grec en el referèndum va ser per 'canviar les mentalitats i les propostes que han portat a la ruïna el país' i no pas per 'entrar en col·lisió amb Europa'. 'Estem en un moment crucial, i la crisi grega en el fons representa la impotència col·lectiva d'Europa per trobar una solució a la crisi del deute, que es retroalimenta', ha advertit Tsipras.\nSegons el primer ministre grec, la història europea té 'conflictes, però al final s'aconsegueix sempre arribar a terrenys d'entesa'. 'Demanem un acord equilibrat per evitar un moment de ruptura històrica', ha dit Tsipras, demanat als seus col·legues europeus que s'adonin 'del moment crític' actual i responguin, com ell ha dit que farà, 'assumint la responsabilitat històrica' que tenen.\nPublicado por Rosa Mary Etiquetas: ACCEPTACIÓ , Alexis Tsipras , demana , ECONOMIA , GRECIA , POLITICA , Reforma pensions , Rescat , UE en 18:51:00


Sí, s'estimaven | Catorze.cat\nMíriam Cano | 08/10/2016 a les 15:29h\nArxivat a: El piano, John Lennon\nL’altre dia em vaig comprar el Double Fantasy (1980) en vinil, el darrer treball que John Lennon va publicar en vida i que pretenia ser un disc a mitges amb la seva dona, Yoko Ono, en què cadascú cantés cançons per a l’altre. Ara l’escolto asseguda al sofà, amb la coberta del disc arrepenjada a l’altaveu, mirant de front com en John i la Yoko es fan un petó. Me’ls miro mentre sona la cançó que obre el disc: (Just Like) Starting Over. “Our life, together/is so precious/together/we have grown...”.\nPerò ara sento com en John canta a la Yoko que cada cop que la mira és com si es tornessin a enamorar de nou i que serà com tornar a començar i, potser perquè em faig gran, ho omplo tot de sentit fins arribar a la rèplica de la Yoko al final del disc: Hard Times are Over. "Els temps difícils s’han acabat", li diu ella. A la tardor de 1980, doncs, en John i la Yoko havien decidit començar de zero i salvar la seva relació.\n"La vida és allò que et passa mentre tu fas altres plans", diu Lennon al seu fill a Beautiful Boy, també en aquest disc. I així, el 8 de desembre d’aquell mateix any, molt a prop del lloc on es va prendre la foto de la coberta, Mark Chapman va demanar a Lennon que li signés el disc. El mateix Chapman va disparar-li al cap de poca estona els cinc trets que el van matar quan es disposava a entrar a casa seva, a l’edifici Dakota. Tenia 40 anys i havia decidit començar de nou. S’havia reconciliat amb en Julian, havia fet de pare d’en Sean i tot indicava que, efectivament, els temps difícils s’havien acabat. Però la darrera cosa que va fer va ser estampar la seva signatura en aquell petó a Central Park.\nEscolto com Lennon diu a la seva dona que "és temps de desplegar les ales, que no deixi passar un altre dia" i, per primera vegada, empatitzo molt fort amb la Yoko. I amb la llosa de sentir una cançó que et diu a tu, personalment, que tot just comença una nova vida quan saps del cert que això ja és impossible. Tots els plans de futur i la voluntat del teu company enllaunats per sempre en una cançó d’amor que ressalta més encara, si això és possible, la injustícia que t’ha tocat viure.\nI mentre penso que (Just Like) Starting Over és una cançó d’amor preciosa sobre l’amor real i quotidià, sobre l’amor que escapa ja de certes fal·leres juvenils i que, precisament, s’encomana a la tendresa per alimentar el fer-se costat que n’assegura la supervivència, em cau una llàgrima pensant en Grow Old With Me. "El millor encara està per venir", deia en John a la seva dona a l’àlbum pòstum Milk and Honey (1984).\n@Mílio_de_virgen, 14/01/2015 a les 22:48\nPep Vilà, 15/01/2015 a les 03:06\nMíriam Cano, 15/01/2015 a les 10:06\nMiwuel, 15/01/2015 a les 11:44\nWallace, 16/01/2015 a les 11:22\nGemma B, 21/02/2017 a les 22:36


Eivissa rep més del que recapta amb l’Impost Turístic | FSE-PSOE\nEivissa rep més del que recapta amb l’Impost Turístic\nL’illa d’Eivissa ha rebut un total de 20,1 milions d’euros de la convocatòria 2018 de l’Impost del Turisme Sostenible (ITS), sobre un total de 111 milions d’euros que es va assignar a projectes de totes les illes corresponent a la recaptació de l’exercici 2017-2018. Aquesta quantitat suposa el 18% del total, és a dir, més del que recapta la nostra illa, que no arriba al 16%.\nLa recaptació de 2018 confirma que els recursos de l’ITS que reben Eivissa, Menorca i Formentera són superiors a les respectives recaptacions, i que Mallorca és l’única illa que rep menys del que ingressa per aquest impost.\nÉs absolutament fals que Eivissa rebi només 8,8 milions d’euros en 2018, ja que el PP només cita els nous projectes directes, i oblida la inversió d’11,3 milions d’euros dels projectes plurianuals, que també van a càrrec de l’Impost. A més, l’assignació de 20,1 milions a Eivissa sobre un total de 111 milions d’euros correspon a l’exercici 2017-2018 de l’ITS (l’assignació de projectes es va fer en octubre), i no a l’anualitat 2018 de la recaptació, que deixa un balanç de 122 milions d’euros al conjunt de les illes.\nEls que sí han “espoliat Eivissa”, com diu el PP en la seua crítica a l’ITS, ja sabem qui són en aquestes illes. Avui mateix s’ha conegut que Pablo Casado, des de la seu central del PP, ha hagut de tornar al Govern Balear un total de 212.000 euros del finançament il·legal del PP en l’època Matas. I el PP d’Eivissa, encara ni s’ha disculpat per aquestos fets que sí que varen ser un veritable espoli al conjunt de la ciutadania.\nLa Federació Socialista d’Eivissa exigeix al PP d’Eivissa que deixi d’intentar enganyar a la ciutadania falsejant les xifres respecte a les inversions assignades i els percentatges rebuts, que són públics i estan a disposició del conjunt de la ciutadania al web http://www.illessostenibles.travel (us adjuntam el document de detall de totes les inversions a Eivissa, aprovades per la Comissió d’Impuls del Turisme Sostenible en octubre de 2018).\nEivissa, 7 de febrer de 2019


Fira Mercat Gandia arranca el 24 d’octubre amb propostes variades -\nEs tracta d’un espai polivalent de promoció comercial on el comerç, les empreses, els professionals, els autònoms, fins i tot, els artistes, puguen promocionar i vendre els seus productes i/o serveis\nTags: Comarques centrals valencianes, Fira Gastronòmica, Gandia, Gastronomia\nEl regidor delegat de Polítiques Econòmiques, Comerç, Indústria i Innovació, Ferran Martínez, va presentar al mes de setembre tota la línia d’imatge i publicitària de Fira Mercat Gandia. Un espai polivalent de promoció comercial on el comerç, les empreses, els professionals, els autònoms, fins i tot, els artistes, puguen promocionar i vendre els seus productes i/o serveis.\n“Fira Mercat podem dir que té un caràcter estratègic. Amb quatre objectius fonamentals: Perquè volem potenciar la capitalitat comercial de Gandia; Perquè volem impulsar el comerç; Perquè volem crear un espai públic de participació comercial obert a totes i a tots; Perquè volem oferir a la ciutadania un nou marc de consum i d’oci, capaç de combinar la tradició amb la innovació, la globalitat i la proximitat, la competitivitat amb la sostenibilitat“, explicava a la roda de premsa.\nEs tracta d’un espai de més de 400 m2, situat a la plaça del Prado, el cor de la ciutat. Tindrà capacitat per a entre 15 i 30 expositors, adaptant-se a les característiques de cada fira o Mercat. Les dimensions dels blocs oscil·len entre 3×2 i 3×4 m2. Les instal·lacions estan equipades de forma bàsica (s’aniran ampliant amb el temps, després de la fase experimental), amb banys propis, connexions a les xarxes d’aigua i llum, wifi, mampares separadores i mostradors.\nEls participants podran vestir i decorar el seu espai amb absoluta llibertat, respectant els elements identificadors comuns (mampares, mostradors i senyalització). S’habilitaran tiquets bonificats, de dues hores gratuïtes, al pàrquing del Prado per als participants que ho desitgen. Cada lloc costarà 9 euros per dia, la taxa municipal mínima per a aquestes activitats.\nTothom pot accedir, de forma individual o col·lectiva, mitjançat la web creada a l’efecte: www.firamercat.gandia.org. El període d’inscripció serà de 15 dies i s’obrirà 30 dies abans de cada esdeveniment.\nAixí, la programació arrancarà el 24 d’octubre, dia en que s’inaugurarà l’espai amb la fira “Som el que mengem”, fira d’alimentació ecològica i nutrició.\n24/10 – 26/10: Som el que Mengem\n29/10 – 01/11: Mercat de les Flors\n07/11 – 09/11: Espai Moda\n14/11 – 16/11: Salut i Consells. Organitzat per l’Associació de Farmacèutics de Gandia, amb la col·laboració del Col·legi de Farmacèutics de València.\n21/11 – 23/11: Xicotets Esdeveniments. Transversal, a tot tipus de productes relacionats amb les celebracions.\n05/12 – 07/12: Mercat d’Artesania\n12/12 – 14/12: Fira del Regal\n19/12 – 23/12: Dolç Nadal. Està organitzat pel Gremi de Forners i Pastissers de Gandia i hi oferirà dolç tradicional i rebosteria creativa.\n26/12 – 04/01: Mercat d’Art. Pintura, Escultura i Ceràmica.\nEls mercats es complementaran amb activitats lúdiques, educatives i divulgatives relacionades amb la temàtica: tallers, xarrades, demostracions, etc. Paral·lelament, des de Comerç es posaran en marxa mercats estables utilitzant els dies vacants. A hores d’ara estan prospectant dos: Fruita de proximitat i Mercat d’antiguitats.\nNovembre Jazz al Campus de Gandia


Seguiment desigual de la vaga a Catalunya, amb més impacte en educació i comerç - À Punt\nSeguiment desigual de la vaga a Catalunya, amb més impacte en educació i comerç\nEn la funció pública i la sanitat l'impacte no ha arribat al 50%, amb un 35% i un 20%, respectivament.\nLa Marxa per la Llibertat, camí de Barcelona\n18 d'octubre 2019 - 20:12\nEl seguiment de la vaga general a Catalunya aquest divendres està sent desigual. Els sectors amb més impacte són les universitats, amb el 90%, i el comerç, entre el 60% i el 80%. Pel que fa a la funció pública i la sanitat, ha sigut menor, amb un 35% i un 20%, respectivament.\nSegons ha informat el govern de Catalunya, fins a les 16:00 hores, un 83,3% dels treballadors de la indústria no han anat als centres de treball, siga per adhesió a la vaga o per haver tancat pactes amb les empreses. La patronal Pimec ha informat que el 40% d'aquestes han decidit tancar, mentre que la Cecot, l'organització més representativa de l'àrea del Vallès, assegura que ha tancat el 54,9% de les empreses de la zona.\nFonts oficials també han informat que durant la jornada hi ha hagut problemes de mobilitat pels talls de carreteres i els serveis mínims en el transport públic. Una de les principals imatges de la jornada ha sigut la dels milers de participants de les cinc Marxes per la Llibertat arribant a Barcelona per l'avinguda Diagonal, la Meridiana i la Gran Via després de recórrer uns 100 quilòmetres des de dimecres passat per diferents carreteres i autopistes de Catalunya.\nLa vaga general, que té de lema "Pels drets i les llibertats" l'han convocada Intersindical-CSC i Intersindical Alternativa de Catalunya en protesta per la sentència del 'procés', amb el suport de la Generalitat de Catalunya.


LA FURA. Casal Popular de SOLSONA: Xerrada SOM-CEL-Fura: Cercant alternatives al capitalisme\nXerrada SOM-CEL-Fura: Cercant alternatives al capitalisme\nDijous 13 de desembre a les 20:00 al Casal Popular la Fura de Solsona\nEn la segona xerrada d'aquest cicle SOM-CEL-Fura hem convidat a en Josep Manel Busqueta, membre del col·lectiu Taifa, que abordarà les contradiccions d’un sistema que vol créixer il·limitadament dins d’un món finit i es debatran alternatives, línies de pensament i d’acció per canviar de model.\nLa crisi representa el col·lapse d’una forma concreta d’obtenció d’excedent i inversió. En el nostre cas, la crisi ha representat la fi d’un model basat en el dinamisme proporcionat per la simbiosi entre el sector financer i un sector productiu que ha tingut en la construcció, i el negoci immobiliari, la punta de llança del creixement. Aquesta dinàmica, conjugada amb un mercat de treball extremadament precari, va\npossibilitar la consolidació d’aquesta suposada època daurada on uns (pocs) acumulaven riquesa mentre la majoria de la població vivia en l’holograma de la felicitat a crèdit. Ara la il·lusió s’ha esvaït i l’esfondrament del model planteja un escenari econòmic marcat pels ingents deutes del sector financer i el de la construcció i un escenari social amb una població endeutada que veu com l’atur i la\nincertesa es converteixen en la norma.\nVeient les mesures que s’estan aprovant per reconduir l’economia, sembla clar que la crisi està representant una magnifica oportunitat, l’excusa perfecta, per tal que el sectors dominants de la societat continuïn construint una societat a la mida dels seus interessos. Els poderosos no només aconsegueixen evadir les seves responsabilitats en\nel fracàs del model econòmic sinó que, gràcies al consens mediàtic i acadèmic, aconsegueixen aplicar de manera conjunta totes aquelles polítiques que feia temps que anhelaven. Tal i com s’està plantejant, la sortida de la crisi no és cap bona notícia. El resultat que es deriva de l’aplicació de les mesures que suposadament serveixen per\nsuperar la crítica situació actual: la reforma del mercat de treball, la reforma fiscal, les retallades pressupostàries, la reforma de les pensions, etcètera, representa l’estocada final al somni impossible d’una societat capitalista amb drets socials.\nPublicat per Casal Popular la Fura a 16:12


Omar de Font s'imposa en el Pere Cabrer\nEl cavall de Toni Frontera superà en una ajustada arribada Oh Deco SB i Shakir Star. Magistral tornà a demostrar la classe dominant en el premi Roi des Landes\nJaume Gomila | 11 gener 2010\nEl gèlid horabaixa de corregudes a l'hipòdrom de Son Pardo va estar marcat per la victòria d'Omar de Font en el Memorial Pere Cabrer Centauro. Es tracta d'un èxit que es resistia a l'exemplar de Toni Frontera des del 30 de maig de l'any passat, tot i haver puntuat a totes les proves destinades a productes de la seva generació.\nSultan BS va encapçalar el grup des de la sortida, acompanyat sempre per Omar de Font i, més endavant, per Oh Deco SB. D'aquesta manera, quatre cavalls varen enfilar la darrera recta en paral·lel: Sultan BS per la corda, Oh Deco SB a la seva dreta, Omar de Font en tercera línia i Shakir Star per l'exterior.\nOmar de Font va ser el millor en els metres finals i es va imposar a 1.18,6 en els 2.150 metres. Oh Deco SB va entrar segon a 1.18,7 amb Mateu Riera i Shakir Star va completar el podi a 1.19,0 amb Miquel Àngel Binimelis.\nMagistral va dominar de principi a fi l'handicap del premi Roi des Landes rodant a 1.17,0 en els 2.150 metres amb Toni Valls a les regnes, seguit per Majestic d'Arianne, Nayos du Goutier i Kola Tonic.\nPer la seva banda, Titina Pocoví va guanyar amb Morat de Kor la concertada per aprenents a 1.19,9 en els 2.150 metres i Guillem Busquets va dominar l'especial per a amateurs a les regnes d'Orly de Horse en 1.18,8. Morat de Kor va finalitzar per davant Neu de Kor, Odin Black GS i Obedesco MJ, mentre que Orly de Horse superà Soy Jagersro HM, Natali Twist i Nét Benvengut.\nTrazy Horse va vèncer la prova reservada per a poltres amb una ajustada arribada amb Tout un Reve. Ambdues poltres varen marcar un registre d'1.20,1 en els 1.600 metres.\nCompletaren el quartet d'aquesta prova Taliua Mixó i Trapasser HF, però a certa distància de les dues primeres classificades.


Observatori UMAT | Notícies | Un de cada dos gironins que no t� m�tua sanit�ria voldria contractar-ne una\nUn de cada dos gironins que no t� m�tua sanit�ria voldria contractar-ne una\n23/11/12 - El Punt Avui Un 57% dels ciutadans que no tenen contractada cap m�tua d'assist�ncia sanit�ria privada creu que seria convenient tenir-ne una. Entre els motius per donar-se d'alta d'una m�tua, destaca, en un 58% dels casos, la rapidesa en l'atenci�; en un 24%, les defici�ncies detectades en la sanitat p�blica i en un 15%, l'acc�s a especialistes. Aquestes s�n algunes de les dades que la Cl�nica Bofill ha recollit en una enquesta que ha fet a 300 ve�ns de Girona, situats a la franja d'edat d'entre els 30 i els 60 anys. La meitat de les persones enquestades s�n mutualistes, i l'altre meitat s�n nom�s usuaris de la sanitat p�blica. Amb tot, un 70% dels enquestats es mostra satisfets amb l'oferta sanit�ria que hi ha a les comarques gironines. Pel que fa al 30% restant, un 29% hi troba a faltar rapidesa en l'atenci�, i un 21% dels usuaris es queixa que cal despla�ar-se fins a Barcelona per a determinades especialitats.\nPel que fa a la sanitat p�blica, els usuaris demanen una major rapidesa (24%), la millora de les llistes d'espera (22%) i una humanitzaci� de la medicina amb una atenci� m�s personalitzada (16%). I quant als centres privats, la primera petici� �s que tinguessin uns costos m�s raonables (36%), m�s humanitat en la praxi m�dica (11%) i la millora de la tecnologia (6%). La directora de comunicaci� de la Cl�nica Bofill, Noem� Yepes, que va presentar els resultats de l'enquesta, va destacar que un 22% dels enquestats no va respondre la pregunta sobre qu� caldria millorar d'aquest sector, i un 11% va expressar que no tenia cap queixa.\nEn concret, i preguntats sobre el grau d'excel�l�ncia que atorgarien a hospitals gironins, el Trueta se situa, amb un 32%, en primer lloc; seguit de la Cl�nica Girona (22%), el Santa Caterina i la Bofill, que empaten en la tercera posici�, amb un 20%, i la Cl�nica Onyar, que se situa a la cua amb un 6%\nPel que fa al r�nquing de m�tues, d'acord amb l'enquesta, els resultats coincideixen amb la quota de mercat que tenen. De major a menor reconeixement hi ha : Adeslas (18%), Montepio Girona (13%), Agrupaci� M�tua (12%) Medifiatc (12%), Sanitas (11%) i Asisa (9%). Els resultats de l'enquesta es van donar a con�ixer ahir durant la I Jornada de l'Associaci� Catalana d'Entitats de Salut (ACES) que es va celebrar a Girona, organitzada per la Cl�nica Bofill.\nUna de les respostes que m�s criden l'atenci� de l'enquesta �s que un 97% dels preguntats han resp�s que els semblaria b� o molt b� poder triar ser at�s, indistintament, a qualsevol d'aquests centres: Josep Trueta de Girona, Santa Caterina de Salt, Cl�nica Girona, Cl�nica Bofill i Cl�nica Onyar. La directora de comunicaci� de la Cl�nica Bofill, Noem� Yepes, que va presentar els resultats de l'enquesta, va raonar que aquesta situaci�, que socialment t� un ampli suport, ni tan sols es t� en compte per part de la classe pol�tica. En la jornada, inaugurada pel director territorial de Salut, Josep Trias, un altre dels temes que es van tractar va ser el del Smart Salut. Es va presentar una aplicaci� que va lligada a un sistema de la hist�ria cl�nica electr�nica.


III.2 – HUB Tecnológico con Espacios para la Innovación - Diagnóstico Territorial de la Marina Alta\nIII.2 - HUB Tecnològic amb Espais per a la Innovació\nDinamitzar la zona interior\nReconvertir sectors productius no competitius amb projectes innovadors\nMinimitzar les deficiències de transport i comunicació\nCreació d'un espai tecnològic que comprenga l'interior de la comarca, territori que compta amb recursos naturals d'alt valor paisatgístic i ecològic, i que permeta crear una comunitat que atraga a nòmades digitals i treballadors en remot, possibilitant el desenvolupament d'idees empresarials que permeten la dinamització del territori.\nNecessitat detectada en el Diagnòstic\nEs planteja a més el repte d'utilitzar la dita comunitat tecnològica per a facilitar el trànsit cap a una agricultura competitiva i innovadora per mitjà de l'intercanvi entre emprenedors i agricultors que permeta incorporar estratègies productives i de comercialització més eficients.\nEntre els resultats del diagnòstic realitzat es detecta, d'una banda, un clar dèficit d'infraestructures de comunicació (transport públic i carreteres) externes i, també, internes que dificulten els desplaçaments de la població resident a l'hora de treballar, formar-se... i d'una altra, la situació per la qual travessa el sector agrícola, en constant declivi i abandonament amb una manifesta necessitat de reformular-se per a ser més competitiu i atraure nous emprenedors."\nAixí mateix, ens trobem amb un important risc de despoblació en certes zones de l'interior, resultant imprescindible dinamitzar-les amb projectes innovadors - vinculació amb l'agricultura o altres sectors relacionats amb el medi ambient i les energies renovables- que fomenten l'assentament de famílies.\nDe tot això, es desprén que el Hub Tecnològic podria dinamitzar el territori connectant projectes innovadors amb sectors no competitius, explorant noves formes de treball, i minimitzant, al ser una comunitat digital, les deficiències de transport i comunicació.\nEste projecte es basa en la creació i gestió d'una xarxa virtual (HUB TECNOLÒGIC) on es compartisquen projectes i idees relacionades amb la innovació i espais de creativitat que donaran lloc a un nou àmbit econòmic en la comarca, amb més potencial futur.\nEl projecte estaria obert a qualsevol sector productiu, centrant-se en aquells que es troben en declivi o estancats, com l'agrícola, però no per això descuidant un sector turístic consolidat sinó més aïna recolzant-ho amb idees i iniciatives realment orientades a aconseguir un turisme més intel·ligent i sostenible.\nLa metodologia d'este projecte constarà de 3 fases:\no Fase de difusió i captació de nous emprenedors que vullguen desarrolar el seu Projecte.\no Fase de selecció de projectes atenent a criteris d'innovació, creativitat, viabilitat de la idea, així com, de col·laboradors del territori on es puguen implantar els dits projectes amb l'objectiu de posar en marxa el programa. Esta acció serà contínua i es fomentarà amb la formació, activitats i esdeveniments que es desenvolupen en estos espais.\no Fase d'acompanyament: Una vegada seleccionades les startups, li'ls oferirà, d'una banda, un itinerari formatiu molt específic centrat en les seues carències o necessitats i, d'altra banda, un acompanyament per part d'un tutor o mentor amb experiència empresarial durant un període de temps.\nAmb este projecte és pretén aconseguir:\no Creació i dinamització del Hub.\no Consolidació d'una base estratègica empresarial i creativa gràcies a la comunitat tecnològica.\no Disseny i implementació de noves estratègies productives i de comercialització en el sector agrícola.\nLink a la web de la Xarxa Agrícola de la Marina Alta


El Blog d´en P. G. » Blog Archive » L’ESPERIT EMPENYÉ JESÚS…\nActualitzat el 21-2-2012\n« AIXECAREN EL TERRAT…\nELLS RETINGUEREN … »\nL’ESPERIT EMPENYÉ JESÚS…\nL ‘empenta de l’Esperit no és més que aquell zèfir que el profeta va sentir a la muntanya on ell pressentí la presència de Déu. L’Esperit no empeny, ni crida, ni tant sols fa el mínim soroll.\nNi condueix cap a la temptació, si no sap que la resistirem i en traurem força, experiència i decisió. Jesús ja havia rebut la missió després del baptisme de Joan. Necessitava, calma, meditació i reflexió.\nI això sí que, potser, l’Esperit li va suggerir en el silenci de la cova on va anar tot seguit. Aquella en la qual Joan i Andreu van conviure unes hores amb ell, O ell mateix en va sentit la necessitat.\nEstem amb unes expressions de la Bíblia, absurdes en el nostre llenguatge, Déu no cega perquè no hi vegi a ningú, ni fa sord perquè no hi senti, ni ximple perquè no entengui.\nL’acció de l’Esperit és prou subtil perquè la nostra llibertat no se senti forçada ni el nostre criteri subjugat. Sovint no entenem aquest respecte de Déu per a la llibertat humana. Per això tampoc molts no l’entenen en la pregària.\nComencem la Quaresma, pensem bé i reflexionem. És l’essencial la passió de Jesús, o la seva Resurrecció?. Jesús va sofrir perquè el Pare se trobés compensat pel sacrifici cruent del Fill innocent?\nJesús, va patir les conseqüències de les seves ensenyances i de la seva conducta, en la normalitat de la seva època. I morí per la injustícia dels poders civils i religiosos. La seva missió era d’alliberament i no de passió reparadora.\nFarem un camí que, sortint de la rutina i la ignorància, passant pel coneixement i la reflexió, ens dugui a la renovació i a la lluminositat de la Resurrecció? Farem una quaresma nova o la farem vella i rutinària?\non Dimarts, Febrer 21st, 2012 at 17:56\tand is filed under General.


Twitter prova una funció per a "desfer" tweets publicats | Androidsis\nTwitter prova una funció per «desfer» tweets publicats\nUn dels primers coneixements que s'aprenen en la informàtica són les ordres copiar, enganxar i desfer. Aquesta funció és especialment útil per a desfer, mai millor dit, els canvis que hem realitzat en una imatge o document que no sabem com revertir o volem eliminar per complet.\nEn les últimes setmanes, moltes són les funcions que estan arribant a Twitter com Espais. A aquestes funcions hem d'afegir una nova que actualment s'està provant en un reduït nombre d'usuaris, es tracta de la funció desfer, Una funció que vol suplir la funció d'editar tweets ja publicats.\n- Jane Manchun Wong (@ wongmjane) Març 5, 2021\nEdita tweets és una de les funcions més desitjades pels usuaris de Twitter, però, Jack Dorsey, CEO i fundador de la companyia, afirma que de moment no està previst implementar.\nAquesta nova funció, ha estat descoberta per enginyera de software Jane Manchun Wong, que ha descobert una funció batejada com Undo (Desfer) funció que es mostrarà durant uns segons just després de publicar un tweet.\nJane no ha donat més dades sobre el seu funcionament, tan sols ha penjat un GIF amb el botó que es mostra per cancel·lar la publicació d'un tweet. No sabem, si a l'cancel·lar la publicació d'tweet, Es tornarà a mostrar el tweet per editar o directament haurem de tornar a redactar un de nou.\nQualsevol que utilitzi Twitter, Facebook o qualsevol altra xarxa social, sap perfectament com esborrar una publicació, De manera que aquesta funció manca totalment de sentit més enllà de fer pensar als usuaris dues vegades que és el que vol publicar.\nde moment no sabem si aquesta funció arribarà en futures actualitzacions o si per contra, es queda en una funció (de les tantes) que es proven en un reduït nombre d'usuaris i que finalment no arriben a veure la llum.\nRuta completa cap a l'article: Androidsis » aplicacions Android » Twitter prova una funció per «desfer» tweets publicats


Bon Dia Bona Hora - 21 Octubre 2021 | Nova Ràdio Lloret\nAvui parlem del programa Magnet, al qual s’ha adherit l’institut Rocagrossa, en un conveni amb el Centre d’Estudis Avançats de Blanes, el CEAB. Despertar l’interès dels alumnes del Rocagrossa per la ciència i sobretot aprendre a tenir un esperit crític. Aquest és un dels objectius del programa Magnet.\nAquest dimecres s’ha signat el conveni de col·laboració entre l’institut i el Centre d’Estudis Avançats de Blanes. Els científics del CEAB no només aporten coneixement, sinó passió per la recerca. En un seguit de projectes que faran amb més de 500 alumnes del Rocagrossa. Donem veu a diferents representants per ampliar aquesta informació.\nExpliquem que aquest divendres serà l’últim dia que funcionarà l’Àrea Sanitària Mòbil situada al davant de la caserna de la Policia Local de Lloret. A partir del dilluns 25 d’octubre, totes les PCR es tornaran a fer al CAP de Lloret. Entrevistem la doctora Cristina Castellà, directora de l’Àrea Bàsica Lloret-Tossa, i Jennifer Pérez, regidora de Salut Pública.\nA continuació, anunciem que es recupera la normalitat en el plenari de l’Ajuntament de Lloret. A partir del proper dilluns, es permetrà la presència de públic a la sala de plens. Feia més d’un any i mig que això no passava a la vila. Escoltem les declaracions de Xavi Flores, regidor de Serveis Centrals.\nParlem de la companyia T-Gracia, que torna a Lloret aquest diumenge amb l’espectacle familiar “El gran llibre màgic. Un virus ataca els contes!”. Ens ho explica el director i actor Albert Gràcia.\nEns fem ressò dels actes que prepara l’Ajuntament per Halloween i Tots Sants, pel cap de setmana del 30 d’octubre a l’1 de novembre. Entrevistem el regidor Cristian Fernández.\nAcabem explicant com es presenta la Nova projecció del Cineclub Adler per aquesta nit i les visites que organitza el Banc del Temps pel pròxim cap de setmana.


Sanitat confirma sis nous positius de grip porcina, la qual cosa eleva a deu el total | Consumer\nSanitat confirma sis nous positius de grip porcina, la qual cosa eleva a deu el total\nUn dels nous afectats no va viatjar a Mèxic, però sí la seva parella\nLa ministra de Sanitat i Política Social, Trinidad Jiménez, ha assenyalat en la Comissió de Sanitat del Congrés dels Diputats que ja són deu els casos de “nova grip” a Espanya, després de confirmés sis nous positius, tots ells a Catalunya. Un dels nous casos ha estat per “contagi indirecte”.\nD’aquests deu positius, quatre d’ells han estat ja donats d’alta, si bé romanen en observació, segons ha afirmat Jiménez. Hi ha a més altres 53 persones “en estudi” en 13 comunitats autònomes, ha precisat la ministra, qui ha insistit una vegada més que cap dels malalts revesteix gravetat.\nJiménez ha destacat que un dels nous infectats és una noia que no havia viatjat a Mèxic, però sí la seva parella. Es tracta per tant del primer contagi indirecte que es produeix al nostre país.\nL’Executiu comunitari creu més apropiat usar el terme “nova grip” per evitar perjudicis a la indústria porcina\nD’altra banda, en relació a la definició del virus A/H1N1, la Comissió Europea considera que la malaltia no hauria de cridar-se grip porcina “perquè el virus no s’ha detectat en animals, la qual cosa podria estar causant danys innecessaris al sector porcí”, assenyala Sanitat.\nL’Executiu comunitari creu més apropiat usar el terme “nova grip”, per evitar “conseqüències desastroses i injustificades en la indústria porcina, sobretot en el període de crisi actual”.\nPrimera defunció a Estats Units\nMentrestant, Estats Units ha confirmat la defunció d’un bebè de 23 mesos a causa del virus A/H1N1. Es tracta de la primera víctima mortal anés de Mèxic, segons ha declarat el Centre de Control i Prevenció de Malalties(CDC).\nEl bebè mort era mexicà i havia viatjat a Estats Units per rebre tractament mèdic\nEl petit era mexicà i havia viatjat a Estats Units per rebre tractament mèdic, segons van assenyalar facultatius d’Houston que ho van atendre.\nDesprés de conèixer aquesta defunció, el president Barack Obama va destacar la necessitat que les escoles facin plans per a la suspensió temporal de les classes si es registren més casos en nens. “Si algú està malalt ha de quedar-se a casa, en lloc d’anar a treballar o a l’escola”, va dir Obama.\nPer la seva banda, el director del CDC, Richard Besser, va aclarir que la mort del bebè “encara no indica canvi algun en el cep del virus de la grip”.\ngripe-ca nueva gripe porcina-ca nuevos positivos de gripe-ca positivos-ca sanitat


El País Valencià davant la crisi constitucional espanyola\n16 de octubre de 2017 12:53h\nLa crisi constitucional que en aquests moments vivim a Espanya pel que fa a la possible independència de Catalunya té efectes evidents, socials, econòmics i polítics, per a la comunitat autònoma que més intenses relacions de tota mena hi manté i que no és una altra que la valenciana. En una primera derivada, aquesta crisi tenia a veure amb el reconeixement o no de la legitimitat de la pretensió de poder exercir un pretés “dret a decidir” de la població catalana, encara que l’evolució que ha seguit ha acabat incloent en l’equació molts altres elements, en la mesura que la possibilitat que s’òbriga un període de reforma constitucional fa que hi haja molts interessos valencians que poden acabar sent afectats de manera directa i immediata per com s’acabe donant curs d’eixida a un conflicte que, en origen, també ens afecta, però de manera molt més mediata.\n- Els valencians i la independència de Catalunya\nEn una primera fase, la lligada més directament a la pretensió de cada vegada més catalans de fer un referèndum sobre la seua possible independència, la resposta dels actors polítics i institucionals valencians, cal entendre que en allò substancial són representatius de les diferents sensibilitats que hi ha sobre això al nostre país, ha estat més aïna dual: pràctica unanimitat en el rebuig de la desitjabilitat de la independència de Catalunya, però diferències a l’hora d’acceptar o no com de legítim puga ser que siguen els ciutadans catalans els que tinguen a les seues mans aqueixa decisió.\nPel que fa a la primera de les qüestions, tant la dreta com l’esquerra valencianes, i també les sensibilitats més centralistes i les que ho són menys, sembla que hi estan substancialment d’acord: la independència de Catalunya no és particularment desitjable per als valencians i si hi ha qui pot donar-hi suport és per raons alienes al càlcul interessat i pragmàtic, això és abans per motius que tenen més a veure amb posicions ètiques o polítiques de fons que per la convicció que siga bona per als seus interessos. Perquè, si parlem d’interessos, els intensos llaços econòmics i socials del País Valencià amb Catalunya podrien veure’s alterats o afectats en cas d’independència, especialment si no és pactada i Catalunya acabara quedant fora de la Unió Europea (fet que esdevindria particularment indesitjable). Al cap i a la fi, els nostres veïns del nord són la nostra porta a Europa, i moltes infraestructures claus per a l’economia valenciana, com el Corredor Mediterrani, són al capdavall actius compartits amb Catalunya. Raons d’una altra índole, com l’existència d’una cultura i una llengua comunes en molts aspectes, abunden en aquesta idea: una marxa de Catalunya d’Espanya deixaria els valencians molt més sols a l’hora d’aconseguir comprensió en la resta de l’Estat per a poder desplegar mesures de protecció i potenciació d’aquestes. Sens dubte, també els defensors de models més federals o d’un repartiment del poder i dels diners públics menys centralitzat veurien amb una certa por que la marxa de Catalunya deixaria aquestes posicions francament debilitades. Per tot això, defensors de la unitat de la pàtria des d’una perspectiva més conservadora i que hi done més valor com a finalitat en si mateixa i visions conservadores associades a aquesta no estan en realitat massa sols al País Valencià quan es tracta de defensar la conveniència de la permanència de Catalunya. També els que pensem aquest país d’una altra manera som molt conscients, generalment, dels seus inconvenients i els primers interessats que Catalunya poguera preferir quedar-se en una Espanya diferent i organitzada de manera més atractiva. Ara, bé, això no predetermina la posició d’aquestes diferents sensibilitats, més enllà del pur interés propi, davant de l’exercici i el reconeixement del “dret a decidir”, perquè ací entren en joc altres consideracions (per exemple, hi ha qui simplement hem pensat sempre que era millor resoldre el tema donant curs democràtic al conflicte mitjançant una consulta perquè és la millor manera d’evitar que aquest tipus de situacions degeneren i s’agreugen, que és el que ocorre quan la resposta és una lectura rígida de les opcions d’eixida, com anem comprovant).\n- Els valencians i el dret a decidir\nCom ja s’ha comentat, una qüestió diferent, tanmateix, és la posició en el debat sobre el dret a decidir i la conveniència o no que la desitjabilitat de la independència de Catalunya, al marge del que la resta dels espanyols (o els valencians, en aquest cas) podem pensar i pensem, puga i haja de ser decidida pels mateixos catalans. Com bé sabem, aquest és el nucli inicial d’una reivindicació que, a poc a poc, davant la negativa estatal a dur a terme un referèndum equivalent al d’Escòcia del 2014, ha acabat degenerant en una crisi majúscula institucional, política i també constitucional. I respecte d’aquesta segona qüestió, la divisió és més perceptible en la societat valenciana. Encara que no tenim dades més precises sobre això, sí que sabem gràcies al CIS i enquestes equivalents que, a Catalunya, entre un 70% i un 80% dels ciutadans estan a favor de la convocatòria d’un referèndum d’aqueixes característiques, mentre que a tot Espanya l’opció que més suport rep, amb, aproximadament, un 55-65% de la població en aqueixa línia, segons diferents enquestes, és la que s’oposa que es convoque. Sabem, a més, que els suports a un referèndum com aqueix són més grans en certs territoris (Catalunya i el País Basc, sobretot) i que en la resta del país les xifres abaixen al 25-20% de la població, amb suports lleugerament superiors a la mitjana de la resta d’Espanya en nuclis més urbans com Madrid o en regions amb una certa identitat pròpia com Galícia o el País Valencià. Més o menys aqueix quadre general es tradueix bastant bé a la situació política que tenim a la Comunitat Valenciana, on partits com el PP o Cs, igual que fan a escala estatal, es manifesten radicalment contraris a acceptar el “dret a decidir” dels catalans, mentre que Compromís o Podem solen defensar aquest dret a l’autodeterminació. Més complicada és la posició del PSPV, que defensa la posició del PSOE, tendent a exigir que es done curs constitucional a la reivindicació, però ho fa posant l’èmfasi en la necessitat que per aqueixes vies es puga aconseguir donar curs democràtic a la voluntat dels catalans.\nEn tot cas, no és complicat detectar que davant la comoditat amb què es manifesten PP i Cs sobre la qüestió, els tres partits que donen suport al pacte del Botànic prefereixen evitar-la. Els pronunciaments del Govern valencià o de les Corts valencianes sobre la qüestió han estat inexistents, més enllà d’apel·lacions genèriques al diàleg. La prioritat del pacte d’esquerres que governa des del 2015 és que el “problema català” no contamine la seua acció de govern ni la percepció que se’n té per part de la ciutadania. Aquest perfil baix pot ser criticat (i ho ha estat per molts) com a covard o hipòcrita (depenent d’on vinguen les crítiques), però és evident que busca preservar l’agenda del Govern valencià d’uns efectes expansius potencialment tòxics i que són molt temuts per l’esquerra valenciana des de la “batalla de València” dels primers anys de la Transició que, com bé recordava sempre Josep Vicent Marqués, més que batalla va ser una verdadera massacre. Aquesta prudència estratègica, més enllà que potser no puga ser sostenible en el temps si la situació a Catalunya empitjora, no ha estat, almenys de moment, repudiada per un nombre considerable d’electors o de càrrecs dels partits que componen la coalició de govern. Fa la sensació que la voluntat de preservar a tota costa l’alternativa d’esquerres i no sotmetre-la a riscos electorals que es jutgen gratuïts perquè no tenen a veure directament amb la situació política valenciana és compartida pels mateixos ciutadans que van donar suport a aqueixes opcions. Almenys, de manera molt majoritària. Per aquesta raó la tònica no sols ha estat el silenci governamental, sinó una certa col·laboració amb aquest per una gran part de l’esquerra política i social valenciana.\n- Tota política que es faça amb la nostra participació comporta el risc que acabe fent-se contra nosaltres\nAquesta prudència, intel·ligible pels motius comentats, és, no obstant això, molt criticable almenys per una raó: la recerca de solucions dialogades i d’un possible “encaix” de Catalunya en una Espanya constitucional més descentralitzada que l’actual passa necessàriament per l’emergència de veus que puguen articular efectivament aqueixes alternatives i fer de frontissa entre les visions més centralistes i les dels independentistes. Són imprescindibles interlocutors vàlids que puguen ajudar a acostar les majories polítiques dominants actualment a, respectivament, Catalunya i la resta d’Espanya. No és desgavellat pensar que la posició del Consell i de la Comunitat Valenciana és idònia per a aqueix paper, per raons de sociologia política (ja comentàvem que som una de les regions amb més suport al dret a decidir fora de Catalunya i País Basc) o derivades de la mateixa proximitat lingüística i cultural. Fins i tot la mateixa composició del Consell valencià ajudaria, amb forces partidàries de l’enteniment en unes tesis més pròximes del que és habitual a la dels nacionalistes catalans representades i un pes important del PSOE, però amb tocs valencians que poden aportar vetes de comprensió addicionals: i és que de la mateixa manera que és molt probablement el PSOE la clau de volta que permetria articular a hores d’ara a Espanya qualsevol consens alternatiu, el paper del PSPV podria ser determinant en el procés de decantació d’aquest, per exemple amb el PSC, per a forçar l’aparició d’alternatives imaginatives i valentes.\nSi combinem aquest factor, que atorga a l’actual majoria política que governa la Comunitat Valenciana una posició que li permetria ser palanca de la transformació possible, amb la reflexió que féiem a l’inici sobre els perjudicis notables que es podrien derivar de la independència de Catalunya per als valencians (com també es deduirien d’una tallada en sec recentralitzadora, fins i tot amb Catalunya encara com a part d’Espanya), això és, amb el temor cert que els valencians podem acabar molt perjudicats per l’actual crisi territorial, la prudència del Consell i de les majories progressistes, encara que plurals, que hi donen suport passa a ser molt més qüestionable. Recordem en això la tan esmentada frase de Joan Fuster que tota política feta sense el concurs d’un acaba sent, inevitablement, feta contra qui no ha tingut l’opció de participar en el seu desenvolupament o, com en aquest cas, ha optat per posar-se de perfil. Es tracta d’un risc que hauríem de tenir present els valencians en un context com l’actual, encara que siga perquè als nostres responsables polítics no se’ls passe per alt que a més de poder ajudar molt a la resolució del conflicte i a tot Espanya amb el seu concurs, a la fi poden també amb això evitar grans perjudicis per a l’economia i la societat valencianes. I això a pesar dels riscos assenyalats. Adoptant aqueix paper més actiu, avançant propostes i tractant de fer el paper de frontissa imprescindible que per qüestions estructurals pocs més poden desenvolupar hui en aquest país, l’esquerra valenciana, si ho fera amb intel·ligència, no sols faria un gran favor a Espanya i als espanyols, sinó, també, als interessos dels valencians… i potser fins i tot a si mateixa. És una cosa que fins ara ha costat veure a molts, però que, per a bé o per a mal, és la mateixa evolució de la crisi, convertida ja en una crisi constitucional completa, la que ha acabat de posar-ho en evidència sense que hi haja ara dubtes possibles sobre això.\n- Davant d’una possible reforma constitucional i les seues conseqüències en clau valenciana\nLa mateixa evolució del conflicte català, que en la fase actual ja ha acabat encetant, no sabem encara si definitivament o en fals, un procés de reforma constitucional, és la que acabarà obligant les institucions valencianes a eixir d’aquesta letargia tan prudent. Si davant de l’estricta qüestió de la independència catalana o del dret a decidir es pot defensar la no participació de les institucions valencianes en el debat i la no aportació de solucions, des del moment que les qüestions en discussió passen a ser una reforma constitucional i el model de repartiment del poder territorial, que per definició ens afectaran a tots, i també els valencians, cal passar a exigir una participació activa als nostres representants. Hi ha nombrosos fronts que, prompte o tard, s’obriran i en què les posicions dels valencians han de ser defensades amb intel·ligència i un cert grau de gosadia, de tal manera que poden contribuir a la recerca de solucions i, alhora, a garantir que els resultats finals de les polítiques que s’acaben posant en marxa no siguen “contra nosaltres”. Però això només s’aconseguirà participant i assumint els riscos que tota exposició a un debat i aportacions a aquest comporten. Heus-ne ací només algunes:\n1. La Comunitat Valenciana ha de tercerejar en el debat sobre la simetria o l’asimetria del desplegament autonòmic i la descentralització, defensant un federalisme simètric. Davant de les temptacions dels que des de Madrid o Barcelona puguen proposar una solució asimètrica per a ancorar Catalunya a Espanya, la Comunitat Valenciana hauria de defensar amb fermesa que incrementar les asimetries ja existents (el País Basc i Navarra) no és una bona solució i que és preferible un model federal que permeta a totes les comunitats autònomes assumir el màxim grau d’autonomia possible dins de la Constitució i un desplegament competencial tan profund com vulguen. Una qüestió diferent és que això haja d’instrumentar-se assumint sempre que els costos que això supose quan parlem de competències que requerisquen un cert desplegament en capital i infraestructures que només a partir d’una certa escala té sentit han de ser internitzats (el que, per exemple, pot ser un incentiu important per a promoure algunes fusions de comunitats autònomes de dimensions reduïdes que, per a optar a certes competències de manera eficient i aprofitant les economies d’escala, haurien d’anar a aqueixa agregació voluntària). Aquest model simètric, però amb asimetries segons la vocació de cada territori, té l’avantatge addicional de permetre expressar les diferents preferències que els ciutadans de les distintes parts d’Espanya hi tenen. És una bona cosa que puguen conviure models més avançats i altres que ho siguen menys, si així ho prefereixen les poblacions respectives. Entre altres coses, perquè també és una manera de comprovar quins, al capdavall, funcionen millor i permetre que siguen seguits pels altres. Però això no ha de suposar en cap cas que uns, si volen assumir el risc i els costos de més autogovern, puguen fer-ho mentre que altres, per no se sap molt bé quines raons, ho tinguen vedat. Tot el nou Títol VII de la futura Constitució hauria de ser elaborat tenint aquesta directriu al pensament.\n2. Pel que fa a aquesta qüestió, tant Catalunya com la Comunitat Valenciana arrosseguen un contenciós important amb el model de finançament autonòmic existent. Encara que l’art. 158 CE ja conté una referència a aquesta qüestió, és obvi que ha estat innecessària i el seu valor jurídic no s’ha considerat prou per a garantir una igualació justa, així que una futura reforma constitucional hauria de blindar la idea que tot repartiment de fons ha de garantir almenys que el finançament per capita per a la prestació de serveis bàsics de ciutadania siga igual en tot el territori de l’Estat, sempre, això sí, que ho computem a partir d’una càrrega fiscal equivalent. Juntament amb la constitucionalització d’aquest postulat, hauria de quedar clar que les ineficiències en el desplegament autonòmic (per exemple, assumint competències per a les quals les economies d’escala existents no farien aconsellable certs desplegaments en territoris amb una grandària o població determinades) no han de comportar més finançament per a “compensar-les”, perquè això suposa un incentiu evidentment pervers. Han d’establir-se mecanismes per a descoratjar la microparcel·lació del mapa autonòmic ja produïda i tractar de revertir-la en els casos en què és ineficient. A més, les diferències en la càrrega fiscal que suporten els ciutadans de cada CA com a transsumpte legítim de les seues prioritats polítiques expressades pels seus ciutadans sobre això sí que han de tenir, en canvi, conseqüències quan redueixen la recaptació, no com ocorre fins ara. La major llibertat de totes les CA per a establir els seus règims fiscals han d’anar, doncs, de la mà d’una major coresponsabilitat i d’una definició exacta de quins àmbits són salvaguardats constitucionalment pels mecanismes de perequació social i territorial propis d’un estat social i democràtic de dret i quins, en canvi, són terreny on poder expressar diferències de model i de nivells de protecció social o d’ambició en la prestació dels serveis públics.\n3. La Comunitat Valenciana té ja alguns contenciosos amb l’Estat, com el que s’ha produït a propòsit del dret civil valencià, que hauran d’aparéixer en el debat. La reivindicació del dret civil valencià ha aglutinat totes les forces polítiques valencianes amb l’excepció de Cs en la crítica a l’Estat, que ha anul·lat lleis civils sobre dret de família o successions aprovades per les Corts a l’empara de l’Estatut del 2006 perquè el Tribunal Constitucional entén que l’Estatut no permet a la Comunitat Valenciana legislar sobre aquestes matèries, a diferència del que és el cas d’altres CA. Aquesta asimetria és justificada pel mateix Tribunal Constitucional invocant fins i tot els Decrets de Nova Planta i la codificació franquista dels drets civils forals, la qual cosa resulta evident que és un suport democràtic més aïna magre per a discriminar de manera tan flagrant a unes regions enfront d’altres, màximament quan els valencians han expressat de manera reiterada i molt majoritària la voluntat de regular aquestes qüestions, fins i tot en el mateix Estatut del 2006. Si és bo que hi haja regions d’Espanya amb dret civil propi, no s’entén que només siga així en alguns casos; de la mateixa manera que si es considera que seria millor que el dret civil fora únic per a tot l’Estat no hi ha cap lògica en el fet que raons històriques derivades d’accions autoritàries emparen els uns, però no els altres. De nou, en aquest cas, donar solució als interessos valencians podria conformar un punt de trobada interessant per a una reforma constitucional que generaria beneficis de caràcter general.\nUna solució possible a aquest problema concret, que ja s’ha proposat, podria passar per la incorporació d’una nova Disposició Addicional a la Constitució espanyola, a la manera de la que ja tenen alguns territoris espanyols, declarant formalment desautoritzats els Decrets de Nova Planta i qualsevol conseqüència jurídica que se’n poguera derivar, I també entenent preservades les institucions forals de garantia de l’autogovern d’aquells territoris que en van tenir en les formes que els donen en l’actualitat els seus estatuts d’autonomia. Una previsió d’aquesta índole tindria l’avantatge de fer menys rígida tota la qüestió, a més, no sols en relació a València sinó també respecte de tots els territoris de l’antiga Corona d’Aragó, inclosa Catalunya. A partir d’aquesta acceptació constitucional del que alguns autors han anomenat el “model pactista de la Corona d’Aragó” donaria marge de maniobra constitucional renovat als pactes polítics periòdics per a actualitzar els models de repartiment del poder territorial que el nostre sistema ha demostrat que requereix per a poder funcionar.\n4. Cal recordar, a més, que la Comunitat Valenciana té pendent una reforma del seu Estatut des del 2011, referent a inversions estatals, paralitzada. I això ja des de fa tres legislatures en el Congrés dels Diputats, perquè l’agenda de les Corts Generals no té a bé atendre al tràmit degut respecte d’una reforma estatutària ja aprovada en l’àmbit autonòmic. Es tracta d’una reforma sobre proporcionalitat de la inversió estatal, la qual cosa indica que potser aquest element hauria de ser objecte també d’algun tipus de referència en la futura reforma constitucional. Però, sobretot, ens alerta de la poca importància que ha merescut i mereix històricament l’autogovern valencià, fins al punt que és possible deixar en el limbe constitucional una decisió de les Corts valencianes sense que passe res. Una participació valenciana activa en el procés de reforma, així com l’aprofundiment en els mecanismes democràtics i participatius que han de portar-hi des de totes les institucions valencianes, convertint la ciutadania en actor principal de tota participació en el procés que es puga articular des del País Valencià, potser ajudaria a canviar aquesta percepció capitidisminuïda de l’autonomia valenciana. Totes les reivindicacions més o menys compartides per una majoria d’actors polítics valencians (per exemple, la desaparició de les diputacions provincials) podrien i haurien de ser portades al procés de reforma des d’una perspectiva integradora (així, proposant que la Constitució incrementara la dimensió federal de l’Estat permetent expressament que, sobre l’organització interna de les administracions dins d’una autonomia, fóra aquesta qui tinguera l’última paraula) i donant amb això solucions que poden servir de model que s’ha de seguir per a un pacte integrador en benefici de tot Espanya i d’altres actors implicats. Com més “valenciana” siga la futura reforma, en definitiva, millor. Millor per a nosaltres, per descomptat. Però millor també per a Espanya, que per a aconseguir una eixida a aquesta crisi necessita solucions a mitjan camí. I a mitjan camí és, més o menys, just on estem nosaltres.\nEn definitiva, i per acabar, és evident que la situació a Catalunya ha donat ja lloc a una completa crisi constitucional respecte de la qual ni els valencians ni les nostres institucions ens podem desentendre, ja en aquest punt, perquè, si ho continuem fent, les conseqüències seran molt nocives per a l’autogovern valencià. De fet, ja ho són, si ho pensem mínimament: la paràlisi política d’aquests anys ja ha retardat qualsevol pacte sobre finançament autonòmic, tan essencial per a la Comunitat Valenciana, i sembla que així continuarà la cosa (pròrroga pressupostària per al 2018), allargant i agreujant un problema, ja veurem fins quan. És només un exemple, però significatiu, que mostra que la inacció no pot ser la resposta. Convé que partits i agents polítics, així com Consell i Corts valencianes, es posen a treballar ja des d’aquesta perspectiva, perquè més tard o més prompte aquest treball preparatori no pot sinó rendir els seus fruits… així com també tindria conseqüències molt pernicioses que la prudència mal entesa o la deixadesa ens feren arribar al punt de solució d’aquest conflicte, siga quin siga, sense els deures fets. Recorde’s, una vegada més, el que ha passat inevitablement en aquest país quan la política es fa sense el nostre concurs actiu i sense que siguem capaços de participar-hi i aportar-hi. I, en aquest punt, és ja impossible negar que per a donar la solució a la crisi constitucional generada es farà política, i que serà política que afectarà no sols Catalunya sinó tot Espanya de manera directa. També, i fins i tot amb més intensitat que altres, el País Valencià. Així que, per una vegada, hem de garantir que la pròxima reforma constitucional es faça també des de València com a millor mecanisme per a evitar que no acabe sent una reforma, al capdavall, molt nociva per als interessos valencians.\n*Andrés Boix Palop és professor de dret administratiu en la Universitat de València-Estudi General\n16 de octubre de 2017 - 12:53 h


La confraria de VNG, objecte d'un estudi pilot sobre l'estat del sector pesquer\nLa Generalitat escull el port vilanoví per la seva representativitat en totes les arts de pesca\nEl Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació de la Generalitat està elaborant un estudi socioeconòmic sobre l'estat del sector pesquer a Catalunya. I per això ha escollit la Confraria de Pescadors de Vilanova i la Geltrú per fer una prova pilot.\nEl regidor de Producció de 1r Sector i Mercats municipals, Jaume Carnicer, ha valorat positivament que la prova pilot es porti a terme a la nostra ciutat: “cal agrair a la Generalitat que hagi tingut en compte el nostre port, que és el segon port pesquer de Catalunya, però sobretot perquè aquí tenim una representativitat molt alta en totes les tipologies de pesca. No és habitual trobar totes les arts de pesca en un port, com sí que passa a Vilanova, de manera que el nostre port resulta interessant a l'hora d'elaborar l'estudi”.\nAquesta setmana s'ha fet un estudi de camp, un mostreig dels aspectes socioeconòmics de la flota comercial del port de Vilanova, a base d'enquestes i entrevistes a les embarcacions pesqueres. Així, s'ha fet enquestes a la tripulació, els patrons i els armadors de les embarcacions, a més d'entrevistes personals amb els armadors.\nLes enquestes, anònimes, serveixen per obtenir dades com l'edat de la població activa, si la gent jove hi entra a treballar, si necessiten tenir una altra feina a banda de la de pescador, els ajuts que tenen les empreses, els problemes administratius amb els que es troben o si estan sanejades econòmicament. Unes dades que han de servir per veure quines mancances hi ha a cadascuna de les modalitats de pesca i fer-se una idea de la realitat del sector.\nL'objectiu és obtenir informació del màxim nombre possible d'armadors i mariners de la flota del port, representant totes les arts de pesca. Després d'aquesta prova pilot, les enquestes es traslladaran a la resta de confraries de Catalunya. El que es pretén és identificar des de la perspectiva dels pescadors les principals debilitats i fortaleses de la flota pesquera comercial a Catalunya. Un cop es conegui la situació socioeconòmica actual del sector pesquer català, es podrà orientar la presa de decisions i optimitzar la gestió dels recursos públics allà on siguin més necessaris, d'acord amb els eixos prioritaris de l'Estratègia Marítima de Catalunya.\nLes enquestes s`han fet dimarts i dimecres\nComerç, Empresa, Treball


L’Estiu Riu consolida l’oferta per als joves – elgarrotxi.cat – Olot, Garrotxa, Girona\nAugmenten els joves que participen d’activitats i els que fan de monitors\nAltres propostes de l’Estiu Riu és el taller de faràndula que imparteix l’Escola Municipal d’Expressió i que aquest any té 15 participants. Una altra opció són els tallers de robòtica (Lego Mindstorm, de Lego Wedo, creació de robots i videojocs) que ja sumen més d’un centenar d’inscrits.\nLes activitats esportives de l’Estiu Riu també es consoliden en relació als últims anys. El campus de patinatge (85 participants), el de hoquei (amb 24 inscrits), el de voleibol (44 participants) i el de bàsquet (63 esportistes) omplen d’activitat cada dia el pavelló d’esports mentre que les activitats de la piscina (el casal de les petxines, el de natació i el casal de joves) s’apropen als 300 participants.\nLa regidora d’Esports d’Olot, Mar Roca, ha explicat que “en aquests moments tenim 1.293 inscrits, més que l’any passat (que van ser 1.129) i cada dia es van fent noves inscripcions”. Roca també ha subratllat “la bona resposta de les activitats de lleure i esport per a joves, una franja d’edat a la que ens costava d’arribar. I al fet que a l’Estiu Riu, s’hi hagin pogut incorporar 83 joves fent de monitors, altres que en pràctiques o estades d’empresa”.\n“L’Estiu Riu no són només activitats que fem des de l’Ajuntament sinó que tots els monitors i les entitats que s’hi veuen implicades se’l fan seu i l’ajuden a fer créixer any a any” ha explicat el tècnic de l’Institut Municipal d’Educació i Joventut d’Olot, Joan Gelabert. Gelabert ha afegit que “volem destacar la valoració que fan els monitors i les famílies de les diferents activitats. I el fet de voler educar en el lleure per ajudar a créixer als infants i joves que hi participen”. De la seva banda, Santi Guillamon, tècnic de l’Institut Municipal d’Esports i Lleure d’Olot, ha afegit que “hem mantingut l’oferta de l’any passat, adaptant-nos a les novetats que introdueix la nova llei que regula les activitats esportives”. Guillamon també ha “agraït la confiança de les famílies que repeteixen les activitats i als monitors que treballen a l’estiu per la gran feina fan i als clubs i entitats que col·laboren per dur a terme els casals, cursets i la resta d’activitats esportives”.\nLa presentació de l’Estiu Riu s’ha fet aquest matí al pavelló d’esports d’Olot on aquests dies es porten a terme els entrenament del campus de bàsquet del Joventut de Badalona, el casal de hoquei, el de patinatge i voleibol.


Dos anys seguits veient els quarts de final per televisió (Àlex Gozalbo)\nEl Barça Lassa tanca la participació europea amb un triomf contra el Khimki (86-82)\n2 min. Barcelona 05/04/2018 23:43\n651x366 Sergey Monia, jugador del Khimki, intentant taponar una acció del Barça Lassa. / ALEJANDRO GARCÍA / EFE Sergey Monia, jugador del Khimki, intentant taponar una acció del Barça Lassa. / ALEJANDRO GARCÍA / EFE\nEntre el 2006 i el 2014 el Barça Lassa va acumular sis presències a la final four i tres participacions en els quarts de final de l’Eurolliga. Aquest exitós període, a més, va incloure un títol de la màxima competició europea (2010). Ara, en canvi, l’equip blaugrana passa per un tram molt més precari i s’ha acostumat a veure la lluita pel trofeu per televisió. Uns quants anys mastegant sorra. Des del canvi de format, el conjunt no ha aconseguit accedir als quarts de final.\nLa temporada passada el Barça Lassa va acabar en onzena posició amb 12 victòries i 18 derrotes. Aquesta campanya les coses han anat pitjor: 11 triomfs i 19 ensopegades. L’equip ha tingut quatre entrenadors en menys d’un any. L’arribada de Svetislav Pesic, amb un balanç de 4-4 a l’Eurolliga, va millorar els registres, però ja no hi havia res a fer. “Estem contents per acabar la nostra trajectòria amb una victòria”, va dir el tècnic serbi, que va tenir la baixa d’última hora de Víctor Claver.\n540x306 La trajectòria del Barça Lassa La trajectòria del Barça Lassa\n“La temporada passada va ser molt difícil per a nosaltres. Si ho preguntes a Nacho Rodríguez, el problema vaig ser jo. La resta tenim una altra opinió. L’any passat vam tenir moltes lesions i molts veterans que no s’adaptaven al nou format de l’Eurolliga. Però l’equip ha fet pitjor temporada que l’any passat, i això ho han d’intentar resoldre. Estic segur que un club com el Barça trobarà la manera d’enfortir-se, millorar i resistir la pressió, que és intensa”, va opinar Georgios Bartzokas. El tècnic del Khimki va ser aplaudit en la tornada al Palau Blaugrana. “He viscut moltes emocions, perquè vaig deixar molts amics aquí”, va reconèixer.\nEl Barça Lassa va tancar la participació europea amb una victòria contra el Khimki (86-82), un dels vuit equips que disputaran els quarts de final de la competició. Joan Carles Navarro va anotar 17 punts. Animat pel seu encert exterior -l’equip va transformar 8 dels 11 primers triples que va intentar-, el Barça Lassa es va construir una diferència de 20 punts durant el segon període (45-25). La reacció del rival rus mai es va completar i el conjunt blaugrana va poder assegurar la victòria.


DECRET 349/2006, de 5 de setembre, pel qual es regulen les activitats de les empreses prestadores de serveis i representació de les persones consumidores i usuàries davant l'Administració pública en la tramitació i execució de procediments sancionadors. - DOGC. Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya - Legislació - VLEX 23557685\nDECRET 349/2006, de 5 de setembre, pel qual es regulen les activitats de les empreses prestadores de serveis i representació de les persones consumidores i usuàries davant l'Administració pública en la tramitació i execució de procediments sancionadors.\nL'article 51 de la Constitució espanyola imposa als poders públics l'obligació de protegir amb procediments eficaços els legítims interessos econòmics dels consumidors.\nLa secció segona del capítol II de la Llei 3/1993, de 5 de març, de l'estatut del consumidor, dóna compliment al manament constitucional imposant al Govern de la Generalitat l'obligació de vetllar per l'aplicació de la legislació vigent amb la finalitat que els consumidors estiguin protegits contra les pràctiques abusives en la contractació.\nEn els darrers anys han proliferat les empreses que ofereixen a les persones consumidores i usuàries els seus assessorament i representació davant les administracions públiques quan aquestes incoen procediments sancionadors en matèria de circulació de vehicles i quan executen les sancions imposades. Algunes d'aquestes empreses han fet servir pràctiques abusives en els serveis prestats als seus clients, circumstància que ha provocat una quantitat ingent de reclamacions davant les autoritats de consum.\nAquestes circumstàncies i d'altres similars fan convenient regular amb més detall les activitats de les empreses esmentades per tal d'evitar que unes poques empreses portin a terme actuacions fraudulentes davant de les administracions, generant despeses innecessàries a aquestes i malbaratant el dret de defensa de les persones expedientades.\nPer això, fent ús de les facultats que tinc conferides, d'acord amb el dictamen de la Comissió Jurídica Assessora, a proposta del conseller de Treball i Indústria i d'acord amb el Govern,\nAls efectes d'aquest Decret es consideren:\n.1 Empreses de representació i defensa: totes aquelles persones físiques o jurídiques que, de forma directa o indirecta, ofereixen o presten serveis a les persones consumidores i usuàries a l'àmbit territorial de Catalunya, consistents en representar-los davant qualsevol Administració Pública en la tramitació i execució de procediments sancionadors, redactant escrits per a sortir efectes en aquests organismes públics o assessorar-los en llurs tràmits respecte a entitats o organismes oficials.\n.2 Establiments de gestió i representació: lloc on les empreses esmentades al punt anterior tenen el seu domicili principal o desenvolupen la seva activitat i on són ateses les persones consumidores i usuàries interessades en els serveis citats en el paràgraf anterior.\n.3 Persones consumidores i usuàries: als efectes d'aquest Decret es consideren persones consumidores o usuàries aquelles persones físiques o jurídiques que compleixin els requisits fixats a l'article 1.2 de la Llei 3/1993, de 5 de març, de l'Estatut del Consumidor de Catalunya.\n2.1 Aquest Decret s'aplicarà a totes aquelles empreses i establiments esmentats a l'article 1 radicats a Catalunya o que desenvolupin la seva activitat en territori català.\n2.2 Queden exclosos de l'aplicació d'aquest Decret totes aquelles activitats sotmeses a col·legiació obligatòria, sempre i quan les normes deontològiques del col·legi respectiu ofereixin una protecció dels interessos de les persones consumidores i usuàries similar a l'establerta en aquesta normativa.\n2.3 En cas que les empreses i establiments sotmesos a la present normativa desenvolupin activitats mixtes, és a dir, en part sotmeses a col·legiació i en part no, quedaran sotmeses a aquesta normativa pel que fa a les activitats no sotmeses a col·legiació obligatòria.\n2.4 Queden exclosos de l'aplicació d'aquest Decret les fundacions i associacions sense ànim de lucre, i altres entitats de la mateixa naturalesa que, estant degudament inscrites en els registres oficials de la Generalitat de Catalunya, ofereixin aquest tipus de serveis als seus membres o beneficiaris.\nObligacions d'informació de les empreses\n3.1 Totes les empreses que ofereixin dins de l'àmbit territorial de Catalunya els serveis descrits a l'apartat 1.1 estaran obligades a indicar el domicili d'un establiment dels definits en l'article 1.2 i el seu telèfon de contacte en qualsevol tipus d'oferta o publicitat que es faci dels serveis regulats en aquest decret.\n3.2 En el cas que l'empresa prestadora del servei tingui una adreça electrònica, en aquesta haurà de constar també l'adreça i telèfon de contacte. L'adreça electrònica estarà residenciada en un proveïdor/servidor de correu que ofereixi les adequades garanties de fiabilitat, seguretat i comprovació.\n3.3 En tots els casos, en funció del procediment, s'haurà d'acreditar la representació d'acord amb la llei aplicable en cada cas.\nCondicions dels establiments\n4.1 L'establiment o establiments estaran habilitats per tal que les persones consumidores i usuàries que així ho desitgin puguin ser ateses pels representants de les empreses que ofereixin o prestin els serveis relacionats a l'article 1.1.\n4.2 Hauran de disposar de fulls oficials de reclamació/denúncia, així com del cartell anunciador de la seva disponibilitat, d'acord amb el que preveu el Decret 70/2003 de 4 de març, pel qual es regulen els fulls de reclamació/denúncia dels establiments comercials i en l'activitat de prestació de serveis.\n4.3 Hauran de disposar d'un cartell...\nDECRET 70/2003, de 4 de març, pel qual es regulen els fulls de reclamació/denúncia als establiments comercials i en l'activitat de prestació de serveis...\nORDEN FORAL 35E/2016, de 5 de abril, de la Consejera de Departamento de Desarrollo Rural, Medio Ambiente y Administración Local, por la que se aprueba definitivamente el expediente de modificación del Plan General de Ordenación Urbana de Tudela, relativo al artículo 3.1.C de las Normas Particulares del Suelo no Urbanizable, que tiene por objeto regular el concepto y la actividad de ganadería intensiva, promovido por Diego Madurga Calahorra y Alberto Madurga Chivite.\nReal Decreto por el que se regula la Caducidad y Devoluciones de las Especialidades Farmacéuticas a los Laboratorios Farmacéuticos (Real Decreto 726/1982, de 17 de Marzo)


Televisió immersiva i la sensació de "ser-hi allà mateix" | i2CAT\nTelevisió immersiva i la sensació de "ser-hi allà mateix"\nEsteu aquí: Inici » Televisió immersiva i la sensació de "ser-hi allà mateix"\nEl passat 20 i 21 de gener a i2CAT es va endegar el projecte Immersia TV amb un pressupost de 3.8M i finançat per la Comissió Europea.\ni2CAT coordina un projecte innovador que oferirà als usuaris finals una única experiència audiovisual integrada gràcies a un dispositiu colocat al cap, segones pantalles i el televisor tradicional que els evitarà haver de tenir la seva atenció dividida a entre els diversos dispositius.\nUn consorci compost per 8 entitats com: i2CAT, iMinds, Cinegy, PSNC, Lichtbox, VideoStitch, Escola Politècnica Federal de Lausana i VRT desenvoluparà una nova forma de producció i d'emissió de contingut de vídeo omnidireccional.\nEl projecte ImmersiaTV presenta una nova forma de producció i distribució continguts audiovisuals amb vídeo omnidireccional.\nAquest nou tipus de contingut estarà perfectament integrat i potenciarà encara més la televisió tradicional i els hàbits de consum de les segones pantalles. ImmersiaTV reunirà un conjunt d'eines end-to-end que cobrirà tota la cadena de valor audiovisual: Les eines de producció immersiva, el suport per a les càmeres omnidireccionals, incloent imatges d'alt rang dinàmic i d’ultra definició, i la codificació i entrega de contingut d’adaptació, i el mostrarà a través de 3 pilots tant de difusió de contingut en directe com sota demanda.\nEl projecte ImmersiaTV crearà noves formes de narrativa digital i difondrà produccions que, posant el vídeo omnidireccional al centre de la creació, producció i distribució de contingut de audiovisual, ofereix una experiència global que integra les característiques especifiques dels dispositius immersius, i la sensació de "ser-hi", tot de manera contemporània a la saleta d’estar.\nPer què ImmersiaTV?\nLa majoria dels consumidors europeus de televisió ara miren programes de televisió en un entorn multi-pantalla. Segones pantalles -majoritàriament smartphones, tablets o Laptops- s'utilitzen generalment per a comprovar la informació no directament relacionada amb els esdeveniments que està observant ala televisió. Com a resultat, l'atenció del públic es divideix generalment entre aquests diferents fluxos d'informació. Els organismes de radiodifusió han tractat d'organitzar totes aquestes plataformes diferents de representació per tal que es puguin complementar entre si constantment. No obstant això, el seu èxit és limitat, i aquest èxit limitat es deu, almenys en part, als diferents formats en què es lliura la informació (textos basats en la web, aplicacions mòbils, la televisió oberta tradicional ...).\nEn aquest context, l'arribada dispositius immersius aplicats al cap al mercat de consum introdueix noves possibilitats, però també planteja nous desafiaments. Els dispositius immersius imposen requisits radicalment diiferents a l’audiència en comparació amb els de la televisió oberta tradicional i les xarxes socials.\nEl projecte coordinat per i2CAT té altres 7 socis:


Vaga a la basca -@RevistaTreball\nVaga a la basca Revisat per Revista Treball a març 03 . Així com la vaga a la japonesa -aquesta en la qual els treballadors fan moltes hores extres per pressionar l’empresari enfonsant els preus per un excés d’oferta Així com la vaga a la japonesa -aquesta en la qual els treballadors fan moltes hores extres per pressionar l’empresari enfonsant els preus per un excés d’oferta Rating: 0\nEsteu aquí: Home » Actualitat » Vaga a la basca\nAixí com la vaga a la japonesa -aquesta en la qual els treballadors fan moltes hores extres per pressionar l’empresari enfonsant els preus per un excés d’oferta- és una llegenda urbana; la vaga a la francesa és ben certa. Una certesa de les que transformen realitats. A França una vaga general és una cosa seriosa. Es tracta d’una mobilització massiva, fonamentalment en l’àmbit de la feina, que busca paralitzar l’economia d’un sector o de país com a mesura de pressió. I que ho fa perseguint clarament un objectiu laboral o social. O el que és el mateix: amb un objectiu polític.\nNo obstant això, a Euskadi una vaga general s’inscriu en una estranya tensió entre somni i realitat. Realitat perquè en l’última dècada s’han convocat nou aturades generals. Somni perquè, excepte una d’aquestes convocatòries, totes les restants se sabia per endavant que no tindrien èxit. Justament al contrari del que representa el model francès.\nI és que a Euskadi, la dinàmica sindical està perversament imbuïda d’una lògica excloent en la que semblen primar els objectius nacionals sobre els socials o laborals, fent que les convocatòries siguin un permanent pols dels sindicats de tall nacionalista enfront dels d’àmbit estatal.\nDe les nou convocatòries de vaga citades només una, la del 29 de març de 2013, va ser unitària. I no per casualitat, només aquesta va ser reeixida, ja que veritablement va paralitzar de forma general i notable l’activitat econòmica. Lamentablement va quedar en una excepció, en un miratge a l’oasi basc. Ni tenia precedents propers en el temps, ni el seu èxit va convèncer els sindicats majoritaris que aquesta unitat d’acció era la clau de l’èxit.\nAl contrari. Després d’aquesta convocatòria, s’han succeït altres quatre aturades generals amb la divisió com a nota dominant. Quatre aturades generals abocades al fracàs per endavant. Perquè si alguna cosa representa el fet diferencial de la ‘vaga a la basca’ és que el món de la feina es mobilitza dividit -i m’atreviria a dir que frustrat- no per la manipulació de la patronal, sinó per la pròpia estretor de mires de les centrals sindicals. Estretor de mires que respon no al desconeixement que la unitat d’acció és imprescindible per ser capaços de paralitzar l’economia del nostre país i, per tant, de tenir èxit. Sinó perquè sabent-ho, prioritzen altres estratègies. El 31 de gener passat vam repetir el mateix error.\nUna altra vegada més es va forçar als i les treballadores, als comitès d’empresa, a haver d’escollir i significar-se amb qui es mobilitzaven, amb el que això encara representa. Una vegada més, la vaga general no va ser tal cosa; no va paralitzar l’activitat econòmica, no va aconseguir l’objectiu que l’animava i la jornada va quedar reduïda a manifestacions més o menys nombroses.No obstant això, no seria just fer aquest diagnòstic sense assenyalar dos altres elements d’importància. El primer és que la responsabilitat no es reparteix en el mateix grau entre totes les centrals sindicals. I el segon té a veure amb la forta intensitat d’altres mobilitzacions laborals de caràcter sectorial a Euskadi.\nEn relació amb la responsabilitat, si repassem els convocants de les vagues de l’última dècada, només dos sindicats han trencat les lògiques de la divisió nacional en diverses ocasions: CCOO i ESK. I això és un fet veritablement meritori. N’hi ha prou per il·lustrar la força amb la qual opera la perversa lògica excloent sabent que ESK va ser ‘castigat’ per aquest motiu el 2010 per les centrals nacionalistes (ELA i LAB) amb l’expulsió del seu espai de coordinació (l’autodenominada majoria sindical).\nPerò la foto de la mobilització laboral a Euskadi no estaria completa sinó ampliéssim el focus al que succeeix més enllà de les vagues generals. Segons les dades del Consell de Relacions Laborals, el 2019 es va recuperar el nivell de conflictivitat laboral de fa 20 anys. Una foto esperançadora: 78.500 treballadors i treballadores han invertit gairebé 400.000 jornades de treball en la defensa dels llocs de treball decents i dignes durant 264 vagues laborals. I això, que és mèrit del conjunt de centrals sindicals, sí és just reconèixer que ha estat liderat, moltes vegades amb la incomprensió de la resta, per ELA.\nEl sector de l’educació, del metall a Bizkaia, el significatiu empoderament i activació dels sectors feminitzats (residències, neteja) han liderat aquest increment de la conflictivitat laboral servint, a més a més, d’exemples de lluites massives, contundents, sostingudes en el temps i, tot sovint, reeixides. Reeixides perquè en molts d’aquests casos -és especialment significatiu el sector del metall i el de l’educació- han estat novament convocatòries unitàries o, almenys, convocatòries de caràcter transversal des del punt de vista nacional.\nA l’enrarit i confrontat debat que ha generat la vaga del 30 de gener entre les esquerres basques, aquest petit article pretén ser una crida a la unitat d’acció sindical al nostre país, que posi allò social i allò laboral per sobre d’altres legítimes aspiracions polítiques, donant així una oportunitat real per a l’èxit de les reivindicacions dels treballadors i treballadores al costat d’altres sectors socials. Afrancesem-nos.


Cultura Biblioteca Divendres 19 de juliol del 2019\nArriba la xerrada mediambiental sobre fons marí i la creació de biòtops\nDins el marc de les activitats de la biblioplatja arriba la xerrada mediambiental per parlar de què trobem al fons marí. Tindrà lloc avui a les 7 de la tarda a la plaça de les Palmeres i es titula: Bioquè? Es tracta d’una activitat adreçada al públic familiar i gratuïta.\nCultura Biblioteca Dimecres 17 de juliol del 2019\nUn any més arriba a la biblioplatja l’Arenys de Contes, el 16è Festival d’estiu de contes per a adults. Enguany es presenta amb una proposta literària diferent cada dimecres d’estiu a la platja de la Picòrdia. La cita serà cada dimecres a la biblioplatja a un preu de 10 euros.