Edu Bedia: “El bon ambient ha estat una de les claus de l’èxit” - FC Barcelona\nHomeFutbolBarça BNotíciesEdu Bedia: “El bon ambient ha estat una de les claus de l’èxit”\nEdu Bedia: “El bon ambient ha estat una de les claus de l’èxit”\nDenis Suárez i Edu Bedia han visitat el plató de l’‘ADN Barça’ aquest dimecres per fer un balanç de la temporada Tots dos destaquen l’excel·lent ambient entre els membres de l’equip i creuen que ha estat una de les claus dels bons resultats\nBedia i Denis al plató de l''ADN Barça' / FOTO: VICTOR SALGADO - FCB\nEl Barça B està completant una de les millors temporades a Segona A. Ara mateix l’equip és cinquè, empatat a punts amb el tercer (Las Palmas) i el quart (Sporting de Gijón), amb 60 punts quan falten tan sols dues jornades de Lliga. Dos dels protagonistes d’aquesta bona dinàmica són Edu Bedia i Denis Suárez, que aquest dimecres han estat els convidats de l’‘ADN Barça’ de Barça TV abans del partit de dissabte (19.00 h) contra l’Alcorcón al Mini.\nEl bon ambient, clau\nTots dos jugadors estan d’acord que un dels factors més importants per ser tan amunt a la taula classificatòria és la bona sintonia entre els membres de l’equip. “El Barça B és un grup de jugadors molt joves i durant tota la temporada hi ha hagut molt bon ambient”, assegura Denis Suárez. Edu Bedia hi afegeix que tenen “molt bona relació entre tots els jugadors de l’equip”. “Aquesta crec que és una de les claus de l’èxit d’aquesta temporada”, afirma Bedia.\nSatisfets amb la temporada\nPer a tots dos aquest ha estat el primer any al filial blaugrana. En el cas de Denis, creu que justament fa una volta, contra l’Alcorcón, es va sentir protagonista: “El partit davant l’Alcorcón de la primera volta va ser clau per a mi, ja que vaig aconseguir el primer gol i a partir d’aquell moment vaig agafar confiança”.\nEdu Bedia, per la seva banda, creu que ha complert els objectius que es va marcar: “Vaig venir al Barça per poder jugar molts partits i ajudar l’equip en tot i crec que ho he aconseguit. He jugat molts minuts i he ajudat els meus companys tant dins com fora del camp”.\nTant l’un com l’altre van elogiar-se mútuament. “Bedia és un dels jugadors més veterans de la plantilla, al qual tinc molt de respecte juntament amb Ilie i Masip. Ha estat un jugador imprescindible aquesta temporada”, creu Denis. “Té un toc de pilota espectacular –afegeix– i ens ha aportat molt tant ofensivament com defensivament”.\nEdu Bedia tampoc va escatimar bones paraules cap al seu company: “En Denis ha fet un salt de qualitat a l’equip. Ha fet una gran temporada aportant assistències i gols. Li veig molt de futur en aquest club”, va assegurar.


BarcelonaSportiva: d’octubre 2015\nHenry Birnbaum (1921-2004), pioner del judo a Barcelona i Catalunya\nTothom coincideix que el francès d’origen polonès Henri Birnbaum és l’introductor del judo al nostre país a través de la seva Acadèmia de Judo, ubicada al carrer Casanova, 57. No obstant això, cal precisar que abans d’obrir aquesta Acadèmia, el Jiujitsu-Jiudo, método de combate individual japonés, sin armas, contra un adversario más fuerte, ja s’havia donat a conèixer pel professor titulat O.E. Wilhem Stiller al Gimnàs Solarium de García Alsina (La Vanguardia, 2 d’octubre de 1949 i 4 de juny de 1950).\nBirnbaum es va iniciar al judo de la mà del mestre japonès Kawaishi establert a França, i aconseguí el cinturó negre, primer dan, el 12 de juny de 1940. L’esclat de la II Guerra Mundial el portà al nostre país, i fugí, com milers de jueus, dels nazis. Tal com detalla Josep Calvet a Huyendo del Holocausto (Editorial Milenio, 2015), Birbaun “era miembro de una família que había sufrido de manera directa el antisemitismo durante la Europa entre guerras, que les había llevado a emigrar desde su Polonia natal hasta Alemania y de allí a Francia (...) el propio Henri había combatido contra los nazis en el ejército francés y, tiempo después, se evadió hacia España siendo detenido e ingresado en el campo de concentración de Miranda de Ebro, el único campo de internamiento que permanecía activo en 1942 (...). Birnbaum, que vivía en París cuando estalló la Segunda Guerra Mundial, fue testigo de la llegada de los alemanes a la ciudad en junio de 1940 y de la fuga desesperada de muchas familias judías hacia el sur ante los temores de que se iniciara una persecución masiva contra ellos. Como tantas y tantas familias, su devenir en los siguientes años fue ir un paso por delante de los nazis”. En un altre estudi, del qual són autors Pedro Oliver i Jesús Carlos Urda, La prisión y las Instituciones punitives en la investigación històrica, editat per la Universitat de Castilla La Mancha, se’ns informa que Birbaum arribà a la presó de Sort el 1942, “recuerda que formaba parte de un grupo de cien personas que tuvo que pasar la noche de pie por falta de espacio en el calabozo y con la única comida que les ofrecieron desinteresadamente algunos vecinos de la población”.\nQuan es va acabar la II Guerra Mundial va tornar a França, i hi ha constància que el mes d’abril de 1946 treballava a l’Escola Militar d’esgrima i d’esports de combat d’Antibes. En una entrevista concedida al diari Regió 7 quan tenia 65 anys, confessava que decidí establir-se a Barcelona el 1950: “venia a passar l’estiu a casa de la meva germana, resident a Barcelona. I aquí em vaig quedar. Uns amics em van engrescar per començar de zero l’ensenyament del judo a Catalunya”. Diverses fons parlen que el Gimnàs, Dojo del carrer Casanova va obrí oficialment el 15 de gener de 1951, però el cert és que els seus tatamis s’utilitzaren dies abans amb la presència de tres destacats judokes francesos –Jacques Laglaine, Guy Verrier i Serge Oudart–, que hi acudiren per fer unes exhibicions a la ciutat comtal. El judo era, com escriu el polifacètic periodista Carlos Pardo, “un deporte absolutamente inédito en nuestro país” (El Mundo Deportivo, 5 de gener de 1951). El país veí era capdavanter a Europa d’aquesta disciplina esportiva, i la federació francesa, fundada el 1946, comptava amb milers de practicants. L’exhibició se celebrà al Gran Price, comptà amb el patrocini d’El Mundo Deportivo i va estar dedicada a la Policia Armada. Després d’aquesta exhibició en van realitzar d’altres al Club Natació Barcelona, al gimnàs del Club Hispà Francès i al gimnàs de Birbaun (El Mundo Deportivo, 6 de gener de 1951). Cal ressenyar que el primer campionat d’Europa de judo es va fer aquell mateix any, del 5 al 6 de desembre. Espanya no participaria fins l’edició de 1954, i en aquesta, un alumne de Birnbaum, Enrique Aparicio, es penjaria una medalla de bronze en la prova per a primer dan. Un any abans (1953) se celebrà el I campionat de Catalunya al teatre Capsa de Barcelona (16 de maig); i el 18 de desembre es va fer el I Campionat d’Espanya, que va veure precisament el triomf d’Enrique Aparicio. Cinc anys després, i gràcies també als esforços de Birnbaum, s’organitzaria a Barcelona, el 10 i 11 de maig, el campionat d’Europa de Judo al Palau d’Esports del carrer Lleida.\nEl 1973, la Federació Espanyola, que estava presidida per Antonio García de la Fuente, li va atorgar la medalla d’or de la federació (La Vanguardia, 31 de gener de 1973). El 1988 se li va fer un homenatge on el president de la Federació Internacional, Sarkis Kaloghian, li va lliurar el diploma que l’acreditava com a 8è Dan. En l’acte hi havia presents Joan Antoni Samaranch com a president del CIO o el director d’esports de la Generalitat de Catalunya, Josep Lluís Vilaseca; però també els presidents de la Federació Espanyola, José Luis Baguena, i de la Federació Catalana, Emilio Serna (El Mundo Deportivo, 10 de març de 1988). Henri Birnbaum morí el 8 de desembre de 2004. En una carta al director publicada a La Vanguardia el 15 de gener de 2005, Enrique Aparicio recordava que a la paret del dojo hi havia una màxima que denotava la manera d’actuar de Birnbaum i dels seus deixebles: “la cortesia és la principal regla del judo”.\nPublicat per Juli Pernas a 16:13 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Baguena, Birnbaum, Club Hispà Francès, Club Natació Barcelona, Curiositats, Emilio Serna, Enrique Aparicio, García de la Fuente, Gran Price, Judo, Kawaishi, Samaranch, Vilaseca\nEl I Campionat d’Espanya de Marató (1928) i el I Campionat de Catalunya de Marató (1934)\nDedicat a Miquel Pucurull\nLa marató és una prova emblemàtica que veu de les fonts de la cursa que l’hoplita (soldat) Felípides va fer l’any 490 aC de Marató a Atenes, per informar del triomf de les tropes atenenques i els seus aliats sobre els perses, i que tot seguit va morir per l’esforç. Aquesta història ens ha arribat gràcies a dos escriptors que van viure a l’època romana: Plutarc i Llucià de Samòsata. En qualsevol cas, essent rigorós, és una llegenda inventada segles després. No seria fins a finals del segle XIX, amb motiu de la celebració dels primers Jocs Olímpics a Atenes el 1896, que un historiador francès, Michele Breal, suggerí a Pierre de Coubertin la idea de rememorar aquella gesta de Felípides, i per aquest motiu es va organitzar una cursa de llarga distància. El nom de la prova es deu al fet que es van recórrer els 40 kilòmetres que separaven la vila perifèrica de Marató i l’Estadi Panatenaic, al centre d’Atenes. Aquesta primera marató la guanyaria el pastor grec Spiridon Louis. La distància oficial de 42,195 km s’instaurà en els Jocs Olímpics de Londres el 1908, en agafar com a inici el castell de Windsor perquè la família reial en pogués veure la sortida, fins l’arribada al White City Stadium. A Espanya, com ja assenyalava en un article del blog publicat el 25 de juny de 2013, Els velòdroms de Las Arenas, Parc dels Esports i els del barri de Sants, la primera marató es va celebrar durant la inauguració del velòdrom del Parc dels Esports el 30 de gener de 1910. En aquella ocasió van participar quatre corredors –Robert Boix, Francesc Túnica, Conrad Miquel i Joan Santos–, que van fer 163 voltes a la pista. El triomf fou per a Boix, amb un temps de 3 hores 52 minuts i 4 segons.\nPer veure com s’organitzava un campionat oficial es trigarien quasi dues dècades. El reglament íntegre del I Campionat d’Espanya de marató o de Gran Fondo, que constava de 20 articles, es publicà a El Mundo Deportivo el 25 de gener de 1928. La prova va ser organitzada per la Unió Esportiva de Sants, i amb motiu de la cursa es programà un festival atlètic, obert a tots els clubs adherits de la Federació, que constava de les següents proves: 100 metres llisos, salt de perxa, 5.000 metres llisos i relleus olímpics (800, 400, 200 i 100 metres llisos). Per a l’estadística històrica val la pena fer constar que el primer atleta inscrit, com a independent, fou Pedro del Molino, que havia militat al RCD Espanyol. La marató sortia del camp de la Unió Esportiva de Sants del carrer Galileu, i seguia per la Travessera de les Corts, Anglesola, Diagonal, Pedralbes, Esplugues, Cornellà, Viladecans, Gavà, Castelldefels (¡donde habrá control de timbre!), i es tornava cap a Barcelona passant de nou per Gavà, Viladecans, Cornellà i Esplugues, per entrar per Collblanc, Carretera de Sants, fins a entrar de nou al camp del Sanyts.\nSegons el reglament esmentat abans: “los concursantes vienen obligados a presentar (...) un certificado medico que acredite el normal funcionamiento orgánico del concursante” (Art. 8); i també s’assenyalava “que el orden de los corredores para tomar la salida se efectuará por el mismo orden en que se inscribieron, en el bien entendido que en las primeres líneas se colocarán los atletas que representen a los clubs federados y de izquierda a derecha” (Art. 11). Per al control mèdic es va demanar a la Creu Roja un automóvil de auxilio; i en el control de la cursa col·laborà la Unió Ciclista Bordeta, l’Sport Ciclista Català, el Club Ciclista Torsasa, i “los campeones ciclistas hermanos Cebrián, Ferrer, Zenón; así com el popular speaker Doménech, que actuarà en el campo del Sans ofreciendo al público los incidentes de la carrera, que seran comunicados desde los largo del recorrido, por medio de un Servicio telefónico especial que se ha instalado” . “Además ha sido montado un servicio motorista que irá a cargo de los expertos conductores Jaime Janer, Cantijoch y Soler, los cuales tiene como misión principal la de evitar posibles embotellamientos y garantizar el orden entre los coches seguidores” (El Mundo Deportivo, 8 i 12 de febrer de 1928). Entre els inscrits també figurava Dionisio Carreras El Campana, de 38 anys, que portava la samarreta del Real Zaragoza, i havia participat en la marató dels Jocs Olímpics de París el 1924, on quedà en novena posició amb un temps de 2 h 57minuts i 18 segons.\nLa sortida per als 16 atletes inscrits fou donada pel president de l’entitat organitzadora Josep Roig Chovar. El més destacable de la prova no fou el resultat, sinó que no es recorregué la distància oficial, atès que “los organizadores sufrieron un error en la medición de las distancias y lo que debían ser 42 kilómetros 192 metros, quedó reducido a unos 38 kilómetros y medio (...) Pasemos con que los organitzadores se hubieran equivocado, pero lo que no podemos admitir es cómo el error no fue advertido por la Federación (...) un error de tal calibre en la organización de un Campeonato de España es totalmente inadmisible” (El Mundo Deportivo, 13 de febrer). Qui escrivia en aquests termes era Lluís Meléndez, un històric atleta, especialista en marxa, que va competir als Jocs Olímpics d’Anvers el 1920, i esdevindria un periodista esportiu de primera línia. El guanyador absolut fou Dionisio Carrera, amb un temps de 2 hores, 25 minuts i 38 segons; seguit de l’atleta del FC Barcelona Emili Ferrer, que entrà a 6 minuts; i del representant de la Federació Valenciana José Hernández.\nLa controvèrsia que es generà a la premsa sobre la conveniència d’aquest tipus de proves va trobar resposta en un article publicat per Meléndez pocs dies després: “La Marathon debe, pues, figurar en el programa de nuestras pruebas clásicas, reservada desde luego a los elementos bien dotados y preparados, hecha excepción de los elementos menores de 25 años, porque sus efectos antes de ser debatidos por nosotros en la Prensa, han sido antes, muchos años antes, discutidos bajo un plano totalment científico en el seno de las Academias Médicas del extranjero, al ser consultados sobre este punto con anterioridad a los Juegos Olímpicos que debían celebrarse en Berlín en 1916, y ampliados luego por el doctor Thooris después de los Juegos celebrados en Amberes, sirviéndose para ello del finlandés Kolhemainen y del estonio Laosman. Y si estas autoridades han considerado que la prueba de la marathon está al alcance de las posibilidades humanas, no nos oreemos nosotros autorizados para discutirles, ni aducir argumento alguno a su favor, que desde luego estarían faltos del valor necesario” (El Mundo Deportivo, 15 de febrer de 1928).\nEl I Campionat de Catalunya de marató es va celebrar el 4 de febrer de 1934. La comunicació oficial de la Federació als mitjans de comunicació es va dur a terme a principis de gener, i això va provocar que la premsa critiqués el fet abans d’hora, ja que no deixava marge als atletes per preparar-se; i també perquè es feia en plena programació de curses de cros, la qual cosa restaria participació. D’altra banda, la responsabilitat organitzativa era responsabilitat del Centre d’Esports Aire Lliure (El Mundo Deportivo, 10 i 11 de gener de 1934). Aquesta entitat havia nascut el 1930 com a Penya Esportiva Aire Lliure (El Mundo Deportivo, 24 d’abril de 1930), i tenia la seu al carrer Rosal 33, baixos, del Poble Sec. El 1932 passaria a denominar-se Centre d’Esports, i traslladà la seu social a l’Avinguda Francesc Layret, 91 (Café Condal) on es tramitaren les inscripcions de la marató. Cal dir que durant la República, a l’Avinguda del Paral·lel, es va posar el nom d’aquest històric advocat assassinat el 1920. La carrera sortiria de l’antiga Avinguda de Pi i Margall de la Exposició, lloc conegut perquè s’hi havia col·locat el monument de les quatre columnes de Puig i Cadafalch; es baixava cap a la Plaça d’Espanya, per continuar pels carrer de Creu Coberta, carretera de Sants, Hospitalet, Cornellà, Viladecans, Gavà (on es feia la volta per la Rambla), per tornar de nou per Gavà, Viladecans, Hospitalet, La Bordeta, Plaça Espanya, carrer de les Corts Catalanes, Passeig Agrícola, carretera de Casa Antúnez, carretera del Port, Avinguda de Francesc i arribada davant del local del Centre d’Esports (El Mundo Deportivo, 1 de febrer de 1934). Fins a l’últim moment no es va saber si es disputava la prova a causa de la poca inscripció. El control mèdic a la sortida va anar a càrrec del prestigiós doctor Joan Soler i Damians, que més tard seria president de l’Acadèmia d’Educació Física de Catalunya. Al final sortiren set corredors, però només quatre arribaren a la meta. Tal com assenyala Meléndez en la seva crònica, a excepció del vencedor, Joan Font, els altres tres, “desfilaron por las calles de la ciudad en un estado de agotamiento lamentable”. Com ja va ocórrer en el I Campionat d’Espanya, i per falta de rigor dels jutges, la marató no va tenir la distància reglamentaria (40 kilòmetres). L’honor de ser el primer campió de Catalunya de marató és per a Joan Font, del club AC Nurmi, que va acabar la carrera amb un temps de 2 h 51 minuts i 44 segons; seguit de Josep Rodríguez (FC Barcelona) i Josep Martí (Centre d’Esports Aire Lliure), que arribaren a meta més de vint minuts després (El Mundo Deportivo, 5 de febrer de 1934).\nEtiquetes de comentaris: Curiositats, Esdeveniments, Josep Martí, marató, Miquel Pucurull, Velòdroms de Las Arenas\nSetmana de l’Esport – 1935\nLa Unió Catalana de Federacions Esportives va constituir-se el 3 de juliol de 1933 (per a més informació, vegeu BarcelonaSportiva: Confederació Esportiva de Catalunya II), i un any després proposà organitzar una Setmana de l’Esport, que estaria oberta a les federacions que formaven part de l’entitat. En principi es programà per fer-la del 7 al 14 d’octubre de 1934, però els fet dels 6 d’octubre –quan el president de la Generalitat de Catalunya, Lluís Companys, proclamà l’Estat Català dins la República Espanyola– van comportar la suspensió de l’esdeveniment.\nFinalment la Setmana de l’Esport es va celebrar del 25 de maig al 2 de juny de 1935. El programa íntegre va sortir publicat a La Vanguardia el 24 de maig:\nDia 25 de maig, a les 13'30. Aperitiu-apertura, en el Saló de Cent de l’Ajuntament de Barcelona. A les 16'30, primera jornada del match Catalunya-Portugal, d’atletisme a l’Estadi de Montjuïc.\nDia 26 de maig, a las 10 i 15'30, final del Campionat de Catalunya de tercera categoria, per equips (Grupo Barcelona) de tenis. A las 16, Concurs hípic i Concurs d’elegància d’automòbils en els terrenys del Polo Jockey Club. A las 16'30. Segona Jornada del match Catalunya-Portugal, d’atletisme. A las 17'10. Partit de futbol Barcelona-Sporting, en el camp de Les Corts. A las 17'30. Partit d’hockey: Selecció de Barcelona contra una Selecció Comarcal en l’Estadi. A las 22. Sessió de cinema esportiu en el Cine Urquinaona, amb la col·laboració de la Federació de Cine Amateur, amb pel·lícules amateurs i de la Metro Goldwyn Mayer.\nDia 27 de maig, a les 22.00, tres combats de lluita greco-romana, un combat de jiu-jitsu i exhibicions gimnàstiques a càrrec del Club Femení d'Esports i dels Falcons de la F.J.C. al Gran Price.\nDia 28 de maig, a las 8'30 i 14'30, Campionat d’Espanya i Preselecció Olímpica de Tir, en el Polígon de Montjuïc. A las 22. Encontre Catalunya-Sud de França de Boxa amateur al Gran Price.\nDia 29 de maig, a las 8'30 i 14'30. Campionat d’Espanya i Preselecció Olímpica de Tir, en el Polígon de Montjuïc. A las 22.00 Basquetbol femení. Esgrima, dos assalts de floret (dones), dos assalts de floret, dos assalts de sable i dos d’espasa.\nDia 30 de maig, a las 8'30 i 14'30, Campionat d’Espanya i Preselecció Olímpica de Tir, en el Polígon de Montjuïc. A les 10’30 , dos partits de pilota a mà. A les 10 i 15.30 , final del Campionat de Catalunya per a equips de tercera categoria (intergrups), entre els guanyadors del grup Barcelona i Tarragona-Girona. A les 12’00, aproximadament, arribada i una volta a Montjuïc del Campionat de Catalunya ciclista interclubs. A les 16’30 partit de rugbi entre la Unió Esportiva Santboiana (campió de Catalunya) i una Selecció Catalana en l’Estadi de Montjuïc. A las 22’00, Campionat d’Espanya i Preselecció Olímpica de lluita greco-romana amateur en el Gran Price.\nDia 31 de maig a las 8'30 i 14'30, Campionat d’Espanya i Preselecció olímpica de Tir, en el Polígon de Montjuïc. A las 22’00, match infantil. Match Barcelona-Berna. Match interclubs de basquetbol, en el Gran Price.\nDia 1 de juny, a las 10’00, primera jornada del Campionat d’Espanya de tennis. A las 22’00, Primera jornada del match Barcelona-Basilea de natació en la piscina del C.N.Barcelona. Sortida de la Volta Ciclista a Catalunya.\nDia 2 de juny, a las 10’00, segona jomada del Campionat d’Espanya de tennis. A las 10’30, partits de pilota a pala i cesta punta en el Frontó Novedades. A las 10’30, partit de beisbol entre el combinat Canadiense-F.A.E.E.T. contra Méjico-Catalonia en l’Estadi de Montjuïc. A les 16'30, regates de primavera, en el port de Barcelona. A las 16’00, carrera de obstacles per a automòbils i motos l’Estadi de la Fuxarda de Montjuïc. A las 17'30, segona jornada del match Barcelona-Basilea de natació, i partit Espanya-Suïssa de water-polo en la piscina de Montjuïc. A las 22'15, vi d’honor de clausura en el saló de sessions de la Generalitat de Catalunya.\nL‘ inauguració de la Setmana de l’Esport es va celebrar en el Saló de Cent, i va estar presidida pel conseller de Cultura de la Generalitat de Catalunya Lluís Durán i Ventosa, que va estar acompanyat del regidor de cultura de l’Ajuntament de Barcelona, Manuel Rodríguez i Codolà. En l’acte també van intervenir el secretari de la U.C.F.E., Roca Alcañiz, i el president del Sindicat de Periodistes Esportius, Enric Nadal i Blanch.\nDe la programació podem destacar:\nEn l’encontre d’atletisme, Catalunya es va imposar a Portugal per 73-53; i com resultats destacats es van batre dos rècords d’Espanya. L’equip format per Vives, Roca, Colomer i Arévalo, el de 4x400; i el quartet format per Montoto, Aracil, Arévalo i Sereix, el de 4x100. El partit de futbol que es disputava a Les Corts pertanyia a la Copa d’Espanya, i el Barça s’imposà fàcilment a l’Sporting de Gijón per 5-2 i passava a quarts de final. La intensa pluja que va caure a Barcelona va fer suspendre el Concurs hípic i el d’elegància per a automòbils al Polo, i va fer que pugessin pocs espectadors a l’estadi per veure com la selecció comarcal d’hoquei s’imposava a la de Barcelona per 2-1.\nLa selecció catalana de boxa es va imposar clarament a Catalunya-Sud de França en els 8 combats celebrats al Gran Price, on només van concedir un combat nul. El partit de basquet femení, que enfrontà el FC Barcelona i el CE Femení, i se celebrà també al Price, finalitzà amb el triomf de les blaugranes per 23-12. Els campionats d’Espanya de tir, que servien per configurar la selecció que havia d’assistir a Berlin el 1936, van fer-se del 28 al 31 de maig al polígon de tir de Montjuïc. En carabina de precisió, calibre 22, a 50 metres, el guanyador fou Miquel Piñol de Barcelona; en pistola de precisió, sobre la mateixa distància i mateix calibre, el guanyador fou el val·lisoletà Cipriano Romero; i en tir olímpic amb arma curta sobre sis siluetes, també va veure el triomf d’un altre val·lisoletà, José de Linos. En ciclisme I Campionat de Catalunya interclubs, i sobre una distància de 150 kilòmetres, s’imposà en categoria individual José González de la UC Barceloneta, i en categoria de clubs l’Associació Ciclista Montjuïc, una entitat fundada el 1917 i que aquest any compleix 98 anys. Al final es van incloure, en el programa de la Setmana, els campionats d’Espanya de Tennis, que també en formaven part (La Vanguardia, 2 de juny). Els guanyadors absoluts dels campionats foren: Enrique Maier en la categoria individual masculina; Josefa Chavarri en individual femení; Blanc-Maier en dobles masculins, i Chavarri-Chailly en dobles femenins. L’efervescència esportiva a la ciutat no es limitava només a la Setmana de l’Esport, dos dies després, el 2 de juny, arrencava des de la Plaça Espanya la XVII Volta Ciclista a Catalunya.\nDins de la programació destacava el partit de bàsquet que disputaven les seleccions de Ginebra i Barcelona, ja que era la primera vegada que es feia un partit interciutats. Els suïssos finalitzarien en imposar-se per un ajustat 29-25. La selecció de Barcelona estava formada pels jugadors Maunier, Font i Arnaud del Patrie; Muscat del Laietà; Carbonell del FC Barcelona; Martínez del Intendència i Coll del RCE Espanyol. En el partit de rugbi a l’estadi, la UE Santoboiana, campió de Catalunya, va derrotar còmodament, 20-3 una selecció integrada per jugadors de l’Agrupació Esportiva Joventut, Rugby Club Cornellà i FC Barcelona. En lluita greco-romana les seleccions de Castella i Catalunya s’enfrontaven en els campionats d’Espanya, i els lluitadors catalans s’imposaren en les cinc categories programades. En natació i waterpolo es programà el II Festival Espanya-Suïssa. En waterpolo la selecció espanyola es va imposar a la de Suïssa per 12-2 i la catalana per 9-2.\nL’últim dia, el II Concurs d’Elegància dels Automòbils al Polo resultà molt brillant i hi acudí nombrós públic. El premi per marques el guanyaria la marca alemanya Mercedes-Benz i el de carrosseries nacionals Capella (El Mundo Deportivo, 3 de juny). El Club Vasaconia programà un Festival de pilota en el Frontó Novedades, on també es van fer unes exhibicions d’esgrima amb la presència de campions d’Espanya i Catalunya. Les proves de rem al port foren organitzades pel CR Barcelona; i més de 3.000 persones acudiren a les tribunes instal·lades en l’Estació Marítima. El gran triomfador fou el Club Marítim de Barcelona, seguit exaequo pel Club Rem de Barcelona i Nàutic de Tarragona. Cal destacar que per primera vegada a Espanya va haver-hi una competició de dones, la regata de ioles per a quatre remers i timoner. El triomf fou per al Club de Rem Barcelona, tripulat per Elena i Elsi Longoni, Ana Maria Martínez Sagi i Montserrat Guasch.\nLa Clausura de la Setmana de l’Esport es va fer al Saló de Sessions del Palau de la Generalitat. Tothom desitjava repetir l’experiència, però l’esclat de la Guerra Civil va impossibilitar que els desitjos es fessin realitat.\nPublicat per Juli Pernas a 17:21 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Club Marítim de Barcelona, Curiositats, Esdeveniments, La setmana catalana, Saló de Sessions del Palau de la Generalitat, Setmana de l’Esport, UFEC\nHenry Birnbaum (1921-2004), pioner del judo a Barc...\nEl I Campionat d’Espanya de Marató (1928) i el I C...


AEG Reina Constança de Mallorca: Porgramació 2n trimestre LL/D\nMolt bones a tots! Ja s'han acabat les festes i tornam a fer trui, esperem que el Nadal hagi estat profitós i que els torrons no us hagin portat gaires maldecaps. És per això que amb motiu de la represa del curs escolta us volem anticipar la planificació d'aquest 2n trimestre, que ja us avancem que tot i ser una mica efímer ve carregada de noves aventures i nous reptes per a què els llobatons i les daines s'ho passin beníssim i de pas aprenguin un caramull de coses noves!\nL'inici del nou any tindrà lloc dia aquest dissabte, 9 de gener amb la primera reunió de l'any, però no ens enrotllem més i aquí us deixem la planificació amb tots els detalls que ens ha estat possible especificar.\n16 de gener: reunió (per tal de dur a terme aquesta reunió cal que tots els llobatons i totes les daines portin les seves motxilles d'acampada amb tot allò que tant ells, com volsaltres creieu que sigui útil per a una acampada de dos dies i un vespre, Amb aquesta activitat pretenem que els nins adquireixin un major grau d'autonomia sobre ells, ja que preparar ells tots sols les motxilles els introdueix de ple dins les aventures vinents. També esperem que poc a poc aprenguin a fer-ho pel seu compte a fi d'evitar els típics problemes de "sa mamà o es papà ho ha posat... No ho sé", per tant això els faria adonar-se'n de la importància que té el grau de la seva implicació).\n23 i 34 de gener: acampada a S'Alova\n20 de febrer: excursió al Castell d'Alaró+missa\nTambé volem aprofitar per informar-vos que el proper dijous, 21 de gener a les 20'00h es durà a terme la reunió de pares que es repeteix periòdicament un cop per trimestre, en aquesta tractarem més a fons aquesta planificació, farem una valoració del funcionament del trimespre passat i us introduirem el tema del campament d'estiu entre altres.\nFinalment us tornem a deixar els nostres telèfons per tal de que contacteu amb nosaltres a l'hora de confirmar assistències o per qualsevol dubte que us sorgixi. Recordeu que també ens ho podeu fer arribar mitjançant el correu de la unitat.


Weinbar Rutz Restaurant Hotels - BEST HOTEL RATES Near Berlín Restaurants i cafeteries Area - Alemanya\nCerca hotels a prop de Weinbar Rutz Restaurant\nPopular ara mateix a Berlín Més venut Wyndham Berlin Excelsior Hardenbergstrasse 14 Oferta de Doble reservada fa 30 segons\nHotel Ku'Damm 101 Kurfuerstendamm 101 Doble reservada fa 30 minuts, 10 segons\nLeonardo Royal Hotel Berlin Alexanderplatz Otto-Braun-Strasse 90 Clàssica gran oferta reservada fa 41 minuts, 13 segons\nThree Little Pigs Hostel Berlin Stresemannstr. 66 Llit Individual en Dormitori Compartit Mixt de 8 Llits amb Bany Compartit reservada fa 1 hora, 10 minuts, 32 segons\nEurostars Berlin Friedrichstr. 99 Executive doble reservada fa 1 hora, 14 minuts, 44 segons\nLlocs com Weinbar Rutz Restaurant atreuen viatgers a Berlín. Trobi baixíssimes tarifes només a Agoda.com quan reservi hotels a prop de Restaurants i cafeteries. Trobar l'hotel perfecte per a veure Weinbar Rutz Restaurant és fàcil amb Agoda.com, amb opcions com Steps-Hotel i Hotel de Rome. Reserves d'hotels a prop de Weinbar Rutz Restaurant es fan fàcilment a través de les reserves online d'Agoda.com Eines de recerca apropiades i pàgines informatives d'hotels fan que trobar hotels a Berlín sigui fàcil. Més viatgers estan triant Agoda.com per reservar allotjament a prop de Weinbar Rutz Restaurant, amb uns 150,000 hotels per tot el món.\nHotels a prop de Weinbar Rutz Restaurant el més proper\nEls millors hotels prop de Weinbar Rutz Restaurant


Joan Roma: DEBATS ESTÈRILS - art. Regió 7\nDEBATS ESTÈRILS - art. Regió 7\nEn un país i un estat, potes enlaire, ningú s’estranya que molts ajuntaments vulguin debatre tota mena de qüestions, encara que res tinguin a veure amb les competències ni recursos que els hi son propis. Ho acabem de veure en el darrer ple ordinari a Manresa, a proposta de la CUP, per parlar de menstruació, però ho hem vist en moltes altres ocasions per temes igual d’impropis d’un ple municipal.\nI és que hi ha un enorme desconeixement del funcionament d’un ajuntament, fins i tot per part de molts alcaldes, i regidors de govern o d’oposició. D’entrada qui elabora l’ordre del dia d’un ple municipal és l’alcalde, i no està obligat a posar-hi totes aquelles iniciatives, propostes o mocions que presentin els grups d’oposició. Es més, la llei estableix que a cada nivell d’administració li correspon tractar els temes dels quals té competència , i no tractar-ne d’altres que no li corresponen. Es el lògic i és el que pertoca fer, si volem ser efectius i dedicar-nos a resoldre els problemes directes dels nostres ciutadans.\nAlguns alcaldes consideren que tot el que entra a registre de l’ajuntament, procedent dels grups d’oposició, s’ha de posar a debat i votació del ple. Es una mena de portes obertes per no ser considerat “poc democràtic” o “poc sensible” a les peticions de la oposició...i així, entren en clara competència i controvèrsia en temes que son propis del Parlament de Catalunya, del Congrés de Diputats, o de qualsevol altre organisme com Universitats, Fòrums de Debats, o Tertúlies televisives o radiofòniques, fins el punt de que molts plens municipals es converteixen en un batibull de debats que deixen perplexos als pocs ciutadans que assisteixen, en viu i en directe als plens, o que els segueixen per mitjans audiovisuals.\nAquesta pràctica deixa en molt mal lloc als ajuntaments per quan es col·loquen tots en el mateix pot, i en surt una idea generalitzada de que els polítics parlen de tot, menys del que interessa realment. I és que en molts municipis hi ha regidors actuant com diputats frustrats que volen tractar temes, tant si son com no, competència municipal, en una mostra clara que no tenen propostes referides al municipi del qual son regidors. Es paradoxal, perquè sembla que han de parlar d’altres coses perquè res tenen a dir ni a proposar del seu poble o ciutat.\nAquesta manera d’actuar ja fa anys que dura, en alguns municipis més que en altres, amb honroses excepcions. I és que de res serveix presentar, discutir i aprovar en un ple municipal temes relacionats amb cultius transgènics, joguines no sexistes, moratòria contra la caça de balenes, iniciatives antitaurines, iniciatives pro corre bous, a favor d’una dieta vegetariana, en contra de les armes nuclears, a favor dels ocells fringíl·lids, contra l’ús de pesticides,i tants i tants altres temes que poden ser molt importants però res tenen a veure amb les competències i deures d’un ajuntament.\nCada nivell d’administració s’ha d’ocupar de resoldre els temes que li son propis i deixar per les altres els que no en son. I és que ningú ho explica, però de fet, aquestes mocions una vegada debatudes i votades, les aprovades, van a un arxiu d’una altra administració on s’envia, o directament a la paperera sin son desestimades. Feina en va, despesa vana, simplement per demostrar la suposada preocupació per temes que pertoquen a una altra administració o a d’altres organismes. Francament, si es vol, a cada poble , a cada ciutat, hi ha un munt de temes per tractar i resoldre, sense necessitat de buscar-ne d’altres que res tenen a veure amb la realitat diària del municipi. Qui vulgui tractar d’aquests altres temes, ho té ben fàcil, demanant al seu partit que els porti al lloc on li son propis. No deixa de ser penós veure com en molts plens es ventilen els temes municipals en pocs minuts, i s’allarguen els debats sobre temes aliens, durant hores. El món al revés. Flac servei als ciutadans que ens han elegit per uns deures determinats i no per altres que res podem fer-hi.


Formacions en la gestió dels arbres i de la vegetació a Escaldes-Engordany - FÒRUM.ad\nFormacions en la gestió dels arbres i de la vegetació a Escaldes-Engordany\nEl 23/09/19 13:41\nEl Departament de Medi Ambient del Comú d’Escaldes-Engordany organitza, durant tota aquesta setmana, una formació sobre criteris de sostenibilitat en la gestió dels arbres i de la vegetació en les zones urbanes i rurals.\nL’objectiu de la formació és sensibilitzar el col·lectiu de jardiners i dels operaris que treballen als boscos i als camins, tant els de l’àmbit públic com privat, sobre la importància de les bones pràctiques mediambientals i donar-los els mitjans per aplicar aquests criteris en el manteniment de camins, de boscos i d’espais verds públics.\nLa formació està sent impartida pel Sr. Alain Canet, Director d’ “Arbres et Paisatge 32” que ha estat condecorat pel Ministeri d’Agricultura amb el títol de “Cavaller de l’ordre nacional del mèrit agrícola”. És també membre de l’Associació Francesa Agroforestal i el seu delegat a la federació europea.\nNotícia Anterior: Música sobre les ‘Fronteres del terror i de la guerra’\nSegüent Notícia: Andorra participa en la Cimera per a l’Acció climàtica de les Nacions Unides


Barcelona en portada – Òscar Julià\nEconomia, El crac del segle XXI\nBarcelona en portada\nDate: 30 Març 2012Author: OscarJulia 2 Comentaris\nAquesta és la imatge internacional de Barcelona avui. Només falta que també ens carreguem el turisme.\nAnterior Previous post: Pedagogia sobre la crisi actual\nSegüent Next post: El poder excessiu dels entrenadors\n2 thoughts on “Barcelona en portada”\n30 Març 2012 a les 15:08\nCom cada dia, aquest matí he esmorzat veient BBC News i m’ha donat vergonya aliena veure la imatge que s’estava donant de la meva ciutat. Sé que no va ser tothom, sé que van hi haver parts de Barcelona que la vaga va ser pacífica, però tot això és lo que s’està exportant.\n30 Març 2012 a les 15:09\nsomos lo que queremos…y esta es la portada que nos merecemos…


Colacao: Comença el repte\nAquesta setmana ha començat oficialment per a mi la preparació del repte més difícil des que sóc runner. El 26 de febrer de 2012 correré la meva primera mitja marató a Barcelona. Serà una cursa espectacular que toca des de Pça Espanya a Selva de Mar i des de Gran Via al Passeig Marítim.\nQueden set mesos. Tinc temps. Abans faré altres curses de 10km i de 5km. Compto amb l'ajuda i supervisió del Per en tot moment.\nJa a Noruega he mantingut la forma durant tres setmanes. La primera setmana quan érem al fiord sortia cada matí a córrer 4'5km, una distància no molt llarga, però dura amb pujada i baixada. La següent setmana havia previst continuar a la muntanya fent entrenaments de desnivell però curts. El que va passar és que cada dia plovia i jo em deia, ja els faràs demà. A canvi anava a caminar 4 hores o feia treballs a la cabana. La tercera setmana la vaig passar tota caminant per Jotunheimen carregada amb motxilla.\nDilluns passat vaig inaugurar el que pròpiament serà el meu programa d'entrenaments. Tots els dilluns tinc previst anar al fitness. Primer vaig fer bici i esquí de fons d'escalfament. Després exercicis de cames i braços amb màquines i peses. Després abdominals. Fins aquí tot molt avorrit. Però per últim vaig fer sèries a la cinta. Em van agradar i el pulsòmetre es comportava força bé. Fent les recuperacions al número 8 ( a 7'5 minuts per km) i pujant les repeticions des de 9 fins a 12. Cada repetició durant un minut. Després baixar a la recuperació i pujar el següent estadi. Vaig arribar fins al 12 (5 minuts per km) i m'hi vaig estar dos minuts.\nEls dimarts faré estiraments i ioga per recuperar i relaxar els músculs. Ahir no en vaig fer perquè no ha començat encara. Però he de dir que no tenia ni tiretes ni cap múscul agarrotat.\nAvui em toca la tirada curta que normalment faré amb els runners de Can Mèlich. Per ara la faig pel meu compte. Serà de 8km per la Carretera de les aigües. Uns 50 minuts o una mica menys. Descansant a la mitja part (km 4).\nEls divendres o el cap de setmana dependrà de si vaig o no a Canadà. Si em quedo, tirada llarga augmentant fins a 18km. Ara però començaré per 11km. Si vaig a la muntanya faré 10km però 5km de pujada.\nAixò hem recorda que encara 'et dec' un apunt d'entrenament mental. PErò vaja, estic segur que ho aconseguiràs. Ara, per ara, constància i quilòmetres!\n25 d’agost de 2011 a les 13:48


Riberaonline: El president del Montsià (PSC) carrega contra ERC\nEl president del Montsià (PSC) carrega contra ERC\nDavant l'incompliment per part d'ERC de l'acord de governabilitat que es va subscriure amb el PSC, el govern del Consell Comarcal manifesta: 1.- Que ERC cedeix un cop més a les pressions i imposicions de la CUP. La CUP demanava la ruptura de l'acord progressista de Govern al Montsià i ERC en qüestió d'hores cedia. La CUP proposa i ERC disposa. Un mal auguri pel Montsià i pel conjunt del país. 2.- Censurem de manera rotunda la decisió del grup d'ERC de posar punt i final a l'acord de progrés al Consell Comarcal del Montsià.\nNo és solament una mala notícia per als socialistes, sinó una mala notícia per al conjunt de la ciutadania del Montsià, pensi el que pensi i cregui el que cregui sobre el tema nacional. 3.- Rebutgem per falses les acusacions de deslleialtat. No hi ha hagut cap deslleialtat per part dels socialistes, ni s'explica quina és aquesta suposada deslleialtat. De fet, vaig ser investit president el mes de juliol i som a principis d'octubre, amb l'estiu per mig. En un context en què els consellers d'ERC han estat més pel procés que pel dia a dia de les necessitats dels ciutadans als que ens devem. Hem estat sols durant tot aquest període. De fet la Vice-presidenta ha acudit en molt poques ocasions al seu lloc de treball. No hi ha explicació raonable que pugui justificar aquesta pèrdua de confiança en un període tant curt de temps.\nNo hi ha explicació perquè no existeix. Així mateix no té cap sentit el fet de que el gerent, que va ser proposat per ERC, continuï exercint les seves funcions amb un equip de govern en el que no hi té confiança. 4.- Per contra, els socialistes sempre hem estat lleials durant els dos anys de Govern en que ha presidit ERC tot i les diferències sorgides pròpies d'un govern de coalició, i ho som ara també. Tot i no compartir el seus anhels independentistes vam deixar clar des d'un primer moment que nosaltres no estaríem fora de la Constitució ni de l'Estatut de Catalunya.\nHem complit amb el contingut de l'acord al que vàrem arribar pensant en l'interès general dels veïns d'aquesta comarca des d'una vessant progressista i d'esquerres. Són altres, els consellers d'ERC, els que dinamiten ara aquest acord amb uns arguments sense fonaments sòlids. Ells sabran les seves autèntiques motivacions més enllà de les exigències de la CUP. 5.- No s'entén tampoc una ruptura unilateral d'un acord que el mateix grup d'ERC deia fa menys de tres mesos que era molt satisfactori. Perquè si aleshores era satisfactori ara es vol dinamitar?\nTampoc s'entén que no hagin volgut en cap moment parlar sobre les possibles diferències sorgides en el dia a dia. I tampoc comprenem que el canal de comunicació pel qual ens hem assabentat de la seva decisió hagi estat la premsa i no una conversa amb el grup comarcal. 6.- Finalment volem reiterar la nostra lleialtat als principis que van inspirar un acord que era en clau de territori: per cohesionar el Montsià i desenvolupar social i econòmicament la comarca. Són altres els que han decidit llençar-los per la borda, no nosaltres.\nEls socialistes no coneixem, ni conec, la rancúnia ni el ressentiment, ben al contrari, estarem treballant des del Consell Comarcal perquè una institució com la nostra no pot estar aturada al caprici d'un grup polític i quedar paralitzada.


Notícies - Alba i Sant Cugat ja són ciutats germanes\nAlba i Sant Cugat ja són ciutats germanes\nel 12/oct/07 S Gonzalez / Jm Fernandez Societat PDF\nAlba i Sant Cugat han segellat definitivament l'agermanament de les ciutats després de cinc anys de relació. Una delegació local, encapçalada per 200 castellers de la nostra localitat, ha viatjat aquest cap de setmana al municipi piemontès per marcar l'inici oficial d'intercanvis culturals, socials i econòmics.\nL'expedició local ha coincidit amb la celebració de la Fira de la Tòfona Blanca que enguany adquireix dimensió internacional. Un fet que, segons els dos consistoris, aplana més el camí per a la construcció europea. L'alcalde Lluís Recoder ha situat la unió Sant Cugat-Alba com un exemple de compromís de l'Europa dels vint-i-set.\nAlba i Sant Cugat han confirmat un compromís amb Europa, que és també un compromís amb la pau i la prosperitat comunes.\nAmb sis agermanaments a l'esquena, Alba es consolida com a exponent de ciutat oberta i emprenedora, establint lligams a nivell sociocultural i econòmic arreu. L'alcalde d'Alba, Giusseppe Rossetto, ha assegurat que aquest agermanament no quedarà en paper mullat.\nLes relacions entre les nostres ciutats estan destinades a perdurar en el temps. No es limita a involucrar les institucions, també a les persones.\nDesprés de l'acte de signatura, els banderers italians han lliurat la clau de la ciutat a Lluís Recoder, que agraït el gest amb un el regal d'un porró com a símbol de la cultura catalana.\nL'actuació d'aquest dissabte dels Castellers esdevé un dels actes centrals de la Fira de la Tòfona Blanca. Els camises verdes, que actuaran al plaça de la Catedral, aixecaran els castells de set que van oferir a la passada Festa Major.\nDurant aquest cap de setmana, la delegació local té previst visitar la seu central de Ferrero Rocher i la localitat de Serrallunga governada pel català Lluís Cabassés.


Actualizada 06/07/2021 a las 16:05\nparlava en aquesta columna de l’auge del podcasts, el servei de continguts exclusivament en format sonor, que s’ha popularitzat fins a nivells que recorden els que, al seu moment, van tenir els\n. És evident que, quan es toca una parcel·la inexplorada, el primers, els més ràpids a adaptar-se al medi i els que millor ho facin, es poden emportar un pastís econòmic important, que prové tant d’anunciants com de possibles subscriptors.\nEn tot cas, sembla que això de ser el més ràpid ja és part del passat, ja que avui hi ha tal quantitat de\nper tot arreu que els consumidors comencen a tenir problemes per seguir-los, arribar a tots, o a descobrir-ne de nous.\nPerò avui els vull parlar de xifres.\nFa uns dies un usuari de Reddit llençava una sèrie de dades referent al món del podcast, amb una pregunta inicial. Preguntava als creadors que es plantejaven crear el seu propi podcast si feien tard i ja no valia la pena.\nLa resposta d’aquest usuari, avalada per una recerca científica, deia que sí, que la gran majoria dels creadors de podcasts abandonava molt ràpid, i que aquest era el seu avantatge competitiu. Si tens un bon producte, deia, prova-ho, perquè no hi ha tanta competència vàlida.\nI quants n’hi ha, avui? A tot el món, es calcula que uns dos milions. A Catalunya, fa poc un usuari iniciava a Twitter un llistat per recollir tots els podcasts del panorama comunicatiu català amb certa rellevància.\nEn una primer llistat, poc exhaustiu, en van sortir una cinquantena. I això és el que frenarà els possibles candidats a crear el seu propi\nPerò la pregunta és, de tots aquests cinquanta, quins són els que sobreviuran?


Romest | | Pàgina 2\nArxiu de la categoria: Romest\nEs publiquen les recomanacions pel tractament de la comunitat gitana als mitjans de comunicació.\nEn el marc de la campanya “No prejuicios” impulsada per la Federació de Dones Gitanes Kamira han nascut les recomanacions pel tractament de la comunitat gitana als mitjans de comunicació.\nCelebrem la iniciativa i esperem que tots els mitjans de comunicació del país les facin seves. Els avenços que s’han realitzat en les últimes dècades en matèria de polítiques públiques d’inserció i de no discriminació envers la comunitat gitana, són indubtables, però encara queda molt per fer ja que estem molt lluny de fer desaparèixer els prejudicis.\nEls mitjans de comunicació, com, agents responsables de la construcció d’ idees, identitats i imaginaris, tenen la responsabilitat de deixar d’associar a la comunitat gitana, a fenomens de marginalitat, pobresa i delinqüència.\nA partir d’ara, la comunitat gitana té un altre aliat al seu costat. No ens oblidem que a part de la comunitat gitana espanyola, actualment existeix una comunitat important de gitanos procedents de l’est d’ Europa vivint al nostre pais. Està a les mans de la nostra societat acceptar o denunciar aquests missatges racistes i estereotipats que només empitjoren la convivència diària de les diverses comunitats existents al nostre territori.\nRecomendaciones medios de comunicación\nLES DONES OBLIDADES\nEl passat 4 de novembre la República Txeca va rebutjar la proposta del Consell d’Europa de compensar de forma extrajudicial a les dones gitanes estilitzades entre 1966 i 2012, que van ser mutilades sota amenaces de no rebre subsidis socials o per obtenir mitjans financers .\n“Una sentència judicial ha de ser el camí per a la indemnització per danys en els casos d’esterilització involuntària”, ha assenyalat avui el primer ministre, el socialdemòcrata Bohuslav Sobotka.\nEl màxim que Praga està disposada a fer és “oferir assistència legal gratuïta o a cost raonable a tots aquells que la necessitin”, ha precisat el polític esquerrà, el país ha intentat sense èxit cercar una via de compensació legal per a aquestes persones.\nPer aquest motiu, desenes de dones gitanes es van dirigir la dècada passada al Defensor del Poble, sobretot en constatar que corrien el risc que el suposat delicte prescrigui i no obtindrien justícia.\nEl comissari de Drets Humans del Consell d’Europa, Nils Muižnieks, va comunicar el dia 4 per carta a l’executiu txec la decisió adoptada pel Consell d’Europa, que torna a denunciar el que considera com a situació discriminatòria de la comunitat gitana.\nA més d’insistir en la qüestió de la indemnització a les dones esterilitzades, Muiznieks es refereix també a la necessitat de clausurar una granja de porcs a Lety, al sud del país, un lloc on hi va haver un camp de concentració nazi en què van morir molts gitanos on la II Guerra Mundial, i que té un senzill monument memorial.\nEl Govern txec va acordar aquest any la seva intenció de tancar aquesta granja i adquirir el solar per edificar un memorial més digne, i Sobotka va confirmar que “les negociacions de compra estan en marxa”.\nEl Comitè Europeu de Drets Socials del Consell d’Europa va reaccionar amb una nova carta a la denúncia realitzada pel “European Roma and Travellers Fòrum” (ERTF) contra la República Txeca.\nAquest comitè considera que els gitanos txecs pateixen més per “la falta d’accés a l’habitatge, segregació residencial, condicions de vida inadequades i execució de l’habitatge”.\n“BRÜDER DER NACHT” (Germans de la Nit), un documental sobre la prostitució masculina Romaní a Àustria\nAmb el títol “Brüder der Nacht” (Germans de la Nit) aquest documental es fica de ple a la història de la prostitució masculina romaní fent el seguiment d’ un grup de joves Romà que arriben a Viena amb la intenció de tenir llibertat i guanyar uns diners. Només disposen dels seus cossos i és allò que posen en venda.Tracten de calmar la seva situació lluny de casa fent grup amb els seus col.legues i atenuar la sensació de desampar, tot i així, les nits són llargues i plenes d’ imprevistos.\nSegons termina la nit, la seva segona vida comença amb la lluita per mantenir llurs famílies i fills.\nEl documental està previst estrenar-se pel mes de febrer del 2017. El seu director és Patric Chiha i té una durada de 88 minuts.\nPRIMER FONS DOCUMENTAL DEL POBLE GITANO A CATALUNYA\nAquest dimecres 16 de novembre de 2016, s’ha inaugurat a la Biblioteca del Nord de Sabadell el primer Fons Documental del Poble Gitano a Catalunya, obert a tota la ciutadania.\nEl fons ofereix més de 200 volums entre revistes, llibres i audiovisuals.\nLa Fundación Secretariado Gitano ha fet pública la seva nova campanya de sensibiltzació, contra l’ estigma i la discriminació vers el poble gitano.\nEl 16 de novembre de 2016, Diada Internacional per a la Tolerància, Amanda, una jove gitana va a tatuar-se un prejudici com a protesta pel rebuig social cotidià vers la població gitana. Ajudeu-nos a parar aquest tatuatge i convertim-lo en positiu, usant el hashtag #ElTatuajeQueMásDuele.\nel tatuaje que mas duele\nFatal error: Uncaught Error: Call to undefined function mysql_query() in /usr/home/romest.cat/web/wp-content/plugins/wp-bannerize/Classes/wpBannerizeFrontend.php:153 Stack trace: #0 /usr/home/romest.cat/web/wp-content/plugins/wp-bannerize/Classes/wpBannerizeWidget.php(64): WPBannerizeFrontend->bannerize(Array) #1 /usr/home/romest.cat/web/wp-includes/class-wp-widget.php(395): WPBannerizeWidget->widget(Array, Array) #2 /usr/home/romest.cat/web/wp-includes/widgets.php(738): WP_Widget->display_callback(Array, Array) #3 /usr/home/romest.cat/web/wp-content/themes/twentytwelve/sidebar.php(15): dynamic_sidebar('sidebar-1') #4 /usr/home/romest.cat/web/wp-includes/template.php(688): require_once('/usr/home/romes...') #5 /usr/home/romest.cat/web/wp-includes/template.php(647): load_template('/usr/home/romes...', true) #6 /usr/home/romest.cat/web/wp-includes/general-template.php(122): locate_template(Array, true) #7 /usr/home/romest.cat/web/wp-content/themes/twentytwelve/category.php(57): get_sidebar() #8 /usr/home/romest.cat/web/wp-i in /usr/home/romest.cat/web/wp-content/plugins/wp-bannerize/Classes/wpBannerizeFrontend.php on line 153


Cunit acollirà la primera prova del Campionat de Vòlei Platja de menors - Vòlei Platja - Federació Catalana de Voleibol\nEl proper diumenge, 16 d’abril, tindrà lloc la primera prova del Campionat de Catalunya de Vòlei Platja de Menors que organitza la Federació Catalana de Voleibol. Cunit, que ha acollit aquest passat cap de setmana una de les proves de la Lliga d’hivern de vòlei platja, serà la seu per la competició de seleccions sub17, sub 19 i sub 21.\nLa competició s’allargarà tot el dia i els participants es podran inscriure en diferents competicions segons normativa. Així, en funció de les inscripcions es prepararan els calendaris de competició garantint un mínim de tres partits a tots els participants.\nAquesta serà la primera de les proves del calendari de seleccions. En total hi haurà dues jornades per categoria més el dia de les finals, el cap de setmana del 10 i 11 de juny. D’altra banda es celebrarà el campionat de vòlei platja de menors de clubs, que començarà el 27 de maig.\nLes dates són susceptibles de patir modificacions un cop la Real Federación Española de Voleibol publiqui el seu calendari de vòlei platja de seleccions de menors.


La CUP reclama més participació feminista i LGTBI a ‘Respecta’ | Diari La República Checa\nTorra presideix una reunió per tractar sobre el coronavirus\nAguilar presentant la campanya ‘Respecta’\nEl canvi de la campanya ‘Respecta’ ha estat un dels temes d’actualitat més comentats entre els partits polítics tarragonins. En primer lloc, des del PSC tarragoní han volgut ser els primers a criticar el canvi de nom d’aquesta campanya, que van desenvolupar amb el nom de ‘Respecta’m’ a l’època de Ballesteros.\nPerò a qui tampoc ha convençut la nova campanya contra el sexisme ha estat a les regidores de la CUP. Segons les cupaires en aquesta campanya “no veuen millores significatives, més enllà del canvi de nom, donat que el número de Punts Lila i Arc Iris, així com els seus horaris, segueixen sent deficients.\n“A un dia del tret de sortida de les festes de Santa Tecla, la CUP es mostra crítica amb les mancances de la campanya ‘Respecta’ a la ciutat, lamentant que en actes rellevants de les festes pel gran nombre de gent que s’hi aglutina com és la baixada de l’Àliga o les diades castelleres no hi hagi cap Punt Lila i Arc Iris i que en nits com la del 22 només estigui fins a les 3 h de la nit”, asseguren des de la CUP.\nPerò el que més ha preocupat a la formació anticapitalista, ha estat que des de la regidoria d’Igualtat “no s’hagi convidat a participar de la creació i desenvolupament de la campanya contra les agressions sexistes als diferents col·lectius feministes i LGBTI de la ciutat”.\nSegons les anticapitalistes “el canvi cabdal que s’ha de dur a terme és que el conjunt de les polítiques d’igualtat de Tarragona s’elaborin de la mà de les protagonistes quotidianes de la lluita feminista i per l’alliberament sexual”. Des de la CUP també lamenten que no s’hagi atès la moció sobre les festes que van presentar en plenari.\npreviousMediterrània es reuneix amb diputats d’En Comú Podem\nnextPort Tarragona present a la fira de creuers mundial


La tradició i la pólvora s'uneixen en el castell de pals\nLa tradició i la pólvora s'uneixen, este cap de setmana, en el castell de pals de la Gran Fira\nValència també acollirà l’Entrada Mora i Cristiana en el carrer Reina\n06/07/2018 - Tania López Blesa\nLa Gran Fira de València ja inunda els carrers de la nostra ciutat. La música, l’humor o la dansa es colen per tots els racons de València, amb l’objectiu de descentralitzar la Gran Fira i acostar la cultura a tots i cadascun dels veïns i veïnes de la ciutat, però també als turistes que venen a gaudir de tots els encants que els ofereix València. Per davant, un mes replet d’activitats per a tots els públics amb actes tan esperats com la Batalla de Flors o la Gran Nit de Juliol.\nNo obstant això, els espectacles pirotècnics també tindran un paper més que protagonista. I cada cap de setmana, podrem gaudir de la pólvora en tots els seus vessants. Així, i després de la traca correguda, que va tenir lloc el cap de setmana passat amb motiu de la inauguració de la Gran Fira, aquest cap de setmana li toca el torn al tradicional castell de pals, un espectacle com els d’abans, que se celebrarà aquest dissabte, 7 de juliol, en la Plaça de la Mare de Déu a les 00.30 hores. Un espectacle únic, a càrrec de la pirotècnia Nadal Martí, que evocarà l’essència d’antany.\nI si de tradició va el cap de setmana, tampoc et podràs perdre els Moros i Cristians. D’aquesta manera, aquesta vesprada, a les 20.00 hores, en la zona de la Platja, se celebrarà el Desembarcament, organitzat pels Moros i Cristians del Marítim. No obstant això, el plat fort serà el dissabte, quan valencians i visitants podran gaudir, en el carrer Reina, a les 20.00 hores, de la XXIII Entrada Mora i Cristiana. Tot un espectacle per a la vista, que no et deixarà indiferent.\nLa Gran Fira de València 2018 et convida a viure un mes únic. Per això, no oblides consultar tota la programació per a anar planificant la teua agenda. I és que, a més dels llocs més emblemàtics de la ciutat, com la Plaça de l’Ajuntament o els Jardins del Palau, gràcies a la Correfira podràs gaudir de totes les activitats preparades en qualsevol punt de la ciutat.


Notícia històrica - CAMPIONATS - Joan Navarro, guanyador del VIII Campionat de Catalunya de Caça a Barres de Podencs Eivissencs - Federació Catalana de Caça\nSeròs va acollir el passat 18 de setembre el Campionat de Catalunya de Podencs Eivissencs, en la modalitat de caça a barres, que va comptar amb la participació de vuit inscrits, amb victòria final per a Joan Navarro Godia, de La Galera.\nLa localitat lleidatana de Seròs va acollir el passat diumenge 18 de setembre una nova edició del Campionat de Catalunya de Podencs Eivissencs, en la modalitat de caça a barres, que va comptar amb la participació de vuit competidors. Després d’un gran matí on vam poder gaudir amb intensitat d'aquesta vibrant i plàstica modalitat de caça, Joan Navarro Godia, de La Galera, i els seus gossos es van proclamar vencedors d’aquesta prova. En el decurs del lliurament de premis Sergio Sánchez, president de la Federació Catalana de Caça, va anunciar que es sol·licitarà a la Federació Espanyola l’organització d’un Campionat d’Espanya d’aquesta modalitat.\nLa prova va començar a les 07.00 del matí amb l'arribada de tots els participants. Després del procés d'acreditació i comprovació dels microxips de tots els gossos i d'agafar forces per la jornada amb un esmorzar popular, a les 09.00 del matí, una vegada realitzat el preceptiu sorteig per a distribuir els llocs de cacera i assignar el jutge a cada participant, va començar el treball de camp de tots els gossos i els seus guies, que van protagonitzar un gran matí de caça i que va comptar amb la presència d'un gran nombre de caçadors observant les evolucions dels diferents participants.\nEn finalitzar la prova, a les 12.00 hores, es va procedir al lliurament de premis. Aquest acte es va dur a terme a les piscines municipals de Seròs amb la presència, entre altres, de Jaume Teixidó, president de la Representació Territorial de la FCC a Lleida i Sergio Sánchez, president de la Federació Catalana de Caça, que va anunciar als presents que, donada la gran acceptació i espectacularitat d'aquesta competició, es sol·licitarà a la Real Federación Española de Caza la celebració a Catalunya del Campionat d'Espanya de l'especialitat. Després del lliurament dels premis tots els assistent van gaudir d’un dinar de germanor.\nLa propera cita serà al VIII Campionat d'Espanya de Podencs Eivissenc que està previst pel novembre però del qual encara s'han de confirmar la localitat i la data.


Manel Esteller, escollit membre de l’Acadèmia Europea de les Ciències - Universitat de Barcelona\nInici > Notícies > Manel Esteller, escollit membre de l’Acadèmia Europea de les Ciències\nManel Esteller, catedràtic de Genètica de la UB al Departament de Ciències Fisiològiques de la Facultat de Medicina i Ciències de la Salut, ha estat escollit membre de l’Acadèmia Europea de les Ciències (EURASC). Esteller ha estat escollit per les seves importants contribucions a les ciències biomèdiques, particularment pels seus descobriments en l’epigenètica del càncer, que han fet avançar el coneixement d’aquesta malaltia, l’aplicació de noves proves diagnòstiques i el desenvolupament de nous tractaments.\nL’Acadèmia Europea de les Ciències és una organització no governamental independent i sense ànim de lucre, formada per destacats acadèmics i enginyers que duen a termes recerques innovadores i desenvolupen tecnologies avançades. Els mou el compromís de promoure la ciència i la tecnologia i d’afavorir el paper essencial de la ciència per al desenvolupament social i econòmic. Així mateix, l’EURASC contribueix a l’impuls de polítiques internacionals en ciència i tecnologia i facilita la creació d’una massa crítica necessària per resoldre els problemes científics més importants. En aquest sentit, té un paper important en la promoció de la pau i la prosperitat, ja que fomenta una àmplia col·laboració científica i tecnològica internacional sense distinció de raça, gènere, idioma o religió.


El síndic demana elaborar protocols per evitar errors als exàmens de la Selectivitat - Diari de Girona\nEl síndic demana elaborar protocols per evitar errors als exàmens de la Selectivitat\nEl síndic de greuges, Rafael Ribó, ha demanat agilitar l'elaboració de protocols per millorar la gestió de possibles incidències en les proves de selectivitat i que s'asseguri que la correcció d'un enunciat a les aules garanteixi els principis de mèrit, igualtat i capacitat.\nEl Síndic va obrir una actuació d'ofici arran dels errors detectats en l'examen de matemàtiques de la prova d'accés a la universitat del juny, que va obligar a repetir-lo per als alumnes que ho van sol·licitar, més de 3.000 dels més de 10.000 que van fer la prova.\nDesprés d'estudiar el cas i analitzar les propostes de la Comissió Interna del Departament d'Economia i Universitats, creada arran de la incidència, Rafael Ribó ha recomanat que s'agiliti l'elaboració de protocols per millorar el procés de revisió dels exàmens de la prova d'accés a la universitat. Ribó ha recomanat que es potenciï la intervenció del servei de publicacions de l'Institut d'Estudis Catalans en la correcció lingüística i la impressió de les proves per garantir que la versió final dels exàmens és la correcta.\nTambé subscriu la proposta de la comissió de crear un protocol escrit que defineixi el procés de revisió que inclogui un arxiu de correccions, anotacions i recomanacions dels revisors i una rendició de comptes per part del responsable de la matèria davant la comissió coordinadora de la prova.\nSobre la incidència concreta en l'examen de matemàtiques, el Síndic considera adequada la decisió presa d'oferir la possibilitat de repetir la prova com a mesura excepcional per pal·liar possibles perjudicis causats als estudiants. També ha celebrat la celeritat amb què la Generalitat va crear la Comissió Interna i l'agilitat amb què aquesta va emetre les conclusions i propostes després dels errors.


Amb l’Espai A, Catalunya s’ha dotat d’una xarxa d’arts escèniques amateurs: 16 teatres han programat 56 funcions de teatre, dansa, música i cant coral que s’han exhibit a 12 comarques catalanes durant aquesta primera programació, desenvolupada entre gener i maig d’enguany.\nEl projecte compta amb la participació, impuls i suport de l’Agrupament d'Esbarts Dansaires, el Moviment Coral Català, la Federació Catalana de Societats Musicals, la Federació de Grups Amateurs de Teatre de Catalunya, la Federació d’Ateneus de Catalunya i l’Ens de Comunicació Associativa, i ha estat promogut pel Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya a través del Centre de Promoció de la Cultura Popular i Tradicional Catalana.\nEl Mikado és el nom de la representació de teatre situada a la època imperial del Japó, interpretada pel grup de la Sala Cabanyes de Mataró. L’argument gira al voltant de la prohibició del firteix que fa l’Emperador del Japó, sota pena de decapitació. Una sèrie de divertides situacions faran que el fill de l'emperador es pugui escapolir de casar-se amb Katisa, per poder fer-ho amb el seu amor, Yum-Yum, sense perdre el cap a mans del botxí.\nesbarts, dansa, Teatre amateur, cant coral, arts escèniques i audiovisuals, teatre


DFactory Barcelona rep la certificació Leed Gold en edificació sostenible i eficient - Monogràfics - Més informació - e-notícies\nMonogràfics · 16 de Maig de 2022. 11:59h.\nDFactory Barcelona, la iniciativa impulsada pel Consorci de la Zona Franca de Barcelona (CZFB) per crear un ecosistema d'empreses que liderin el desenvolupament de la indústria 4.0, ha rebut la certificació Leed Gold, atorgada pel US Green Building Council, que acredita que l'edifici s'ha construït amb els estàndards d'ecoeficiència i compleix amb els requisits necessaris de sostenibilitat, eficiència i innovació. El programa de certificació LEED® (Leadership in Energy and Environmental Design) de l'US Green Building Council reconeix a través del lliurament de les seves certificacions el disseny, construcció, manteniment i operació d'edificis d'alt rendiment energètic i de sostenibilitat.\nEn concret, s'avaluen els edificis mitjançant diferents categories, tenint cadascuna una sèrie de prerequisits obligatoris que han de ser complerts per atorgar-se la certificació. En aquest cas, DFactory Barcelona ha rebut un total de 67 punts basats en criteris relacionats amb la sostenibilitat en els materials i recursos de construcció, l'eficiència i l'aprofitament de l'aigua, l'eficiència energètica i el seu impacte atmosfèric, els materials i recursos utilitzats, la qualitat de l'ambient interior i la innovació en el procés del disseny.\nEl delegat especial de l'Estat al CZFB, Pere Navarro, ha assenyalat que "DFactory Barcelona va néixer amb un clar compromís amb el medi ambient i la sostenibilitat, sent un projecte alineat amb els Objectius de Desenvolupament Sostenible de l'Agenda 2030 de les Nacions Unides. Per això, ens enorgulleix rebre una acreditació que reflecteix a la perfecció aquest compromís, com és el certificat Leed Gold".\nL'edifici de DFactory Barcelona s'ha construït seguint criteris de disseny d'alt rendiment energètic i de sostenibilitat, basats tant en la limitació de la demanda energètica com en el disseny d'instal·lacions eficients. Està majoritàriament construït en vidre, amb l'objectiu de donar visibilitat a totes les tecnologies 4.0, desdibuixar les barreres entre les diferents empreses de l'ecosistema i disposar d'un accés compartit a laboratoris, sales de reunions i zones comuns.


Com afrontar les setmanes prèvies a la Marató - MARATÓ BARCELONA\nCom afrontar les setmanes prèvies a la Marató\nA poc més de dues setmanes per a la cursa i amb la tirada llarga realitzada, és el moment de prestar atenció a altres elements importants com l’alimentació i nutrició en cursa, rutina d’activació, descans el dia previ, hora de l’entrenament o sabatilles.\nUn cop realitzada la tirada llarga, les darreres 2 o 3 setmanes en funció de l’atleta són per a la posada a punt. Aquesta es caracteritza per unes setmanes de volum decreixent, fins a reduir-lo al 50-70% del teu volum, respecte de les teves setmanes de més càrrega, amb l’objectiu d’eliminar la fatiga gradualment i arribar descansat al dia clau. Tot i això, has de mantenir almenys 1 sessió a la setmana d’intensitat, per no perdre adaptacions que has treballat durant mesos.\nAquestes darreres setmanes és molt important l’entrenament invisible; tot allò que no és córrer i que serà clau perquè el dia marcat en vermell al calendari sigui un èxit. Mantingues una alimentació equilibrada evitant els excessos, ves apropant-te al pes de competició progressivament i cuida el descans i recuperació. Abans de les setmanes de molta càrrega intenta passar pel fisioterapeuta, i assegura’t que pots fer front a les següents setmanes en condicions. Això sí, separa les sessions del fisio de les sessions de molta intensitat o volum i procura tenir almenys un entrenament lleuger al mig. D’altra banda, a mesura que et trobis descansat durant la posada a punt, evita els excessos en els entrenaments… només et generaran fatiga i et poden condicionar el rendiment final. Així que cenyeix-te als ritmes que toquen, i si el dia de la cursa vas molt bé, ja demostraràs el teu potencial als quilòmetres finals.\nFinalment, i no per això menys important, tots els atletes tenen dubtes les setmanes abans de la Marató! Córrer una marató significa un repte per a professionals i amateurs. Sorgeixen dubtes que van i venen pel nostre cap… Seré capaç? He entrenat prou? Potser podria haver fet més quilòmetres? Arribo prou preparat? Preguntar-te això és totalment normal… si no tinguessis nervis i incertesa abans d’una marató series un extraterrestre.\nAccepta-les com a tal, ja que saps que quan apareguin són normals, confia en el treball realitzat; doncs és un camí de mesos que et porta al dia clau i no t’equivoquis… No hi ha la planificació perfecta, tots els esportistes tenen dies que no han pogut entrenar per molèsties, feina, compromisos.\nAixí que no vulguis recuperar la feina no realitzada durant la posada a punt.


Cançó de la setmana: Vergiftet sind meine Lieder(Liszt) - Nicolai Gedda, Lars Roos / Konrad Jarnot, Alexander Schmalcz / Benjamin Brecher, Robert Koenig\nEl 1843 Franz Liszt va publicar una col·lecció de sis cançons que n'incloïa dues amb poemes de Heinrich Heine: Die Loreley i Im Rhein, im schönen Strome. L'any següent, en una nova col·lecció, hi havia tres lieder més a partir de versos de Heine: Du bist wie eine Blume, Vergiftet sind meine Lieder i Morgen steh' ich auf. Finalment, el 1860 va publicar un recull de les seves cançons [...]\nCançó de la setmana: Aus meinen großen Schmerzen(Hugo Wolf) - Daniel Norman, Sholto Kynoch\nDamunt l'ala de mos cants\nCançó de la setmana: Auf Flügeln des Gesanges(F. Mendelssohn) - W. Holzmair, A. Wagner\nUns cants que despleguen les ales, com un ocell; unes ales que ens acullen i una veu que ens transporta al paradís. Un poeta, Heinrich Heine, que ens suggereix tot d'imatges idíl·liques i un compositor, Felix Mendelssohn, que hi posa música.\nRecords des de... (IV)\nCancó de la setmana: Frühlingslied (A. Bruckner) - R. Holzer, T Kerbl\nBenvolguts, com us deia la setmana passada, faig vacances. Espero que tot funcioni com ha de funcionar i us arribi aquesta postal sonora que us envio des del lloc on m'estic.\nSegurament us sorprendrà trobar-vos aquí amb Anton Bruckner, no és un autor a qui associem amb el lied, però resulta que a més de les simfonies, misses i motets amb què l'identifiquem va escriure uns quants lieder, aproximadament vint.\nCançó de la setmana: Es glänzt so schön die sinkende Sonne (H. Pfitzner) - S. Hasselhorn, T. Miyazaki\nSempre m'ha interessat aprendre sobre els mecanismes que porten el nostre cervell a valorar aquesta o aquella música. Per què a uns ens apassionen coses que a uns altres ens deixen indiferents? Preparant aquest article m'ha vingut al cap una entrada antiga en la que us explicava breument de quina manera funciona el cervell quan escolta música. Resumint-ho molt, que una música ens agradi o no depèn del compromís entre el que anticipem, perquè ja ho coneixem, i el que ens sorprèn, perquè és nou.\nCançó de la setmana: Lotoren lorak (P. Sorozábal) - M. Arruabarrena, Cristian Mandeal (dir.)


El Palafrugell visita un dels conjunts més forts de l'OK Lliga, com és el Reus Deportiu, en la que serà la dotzena jornada de la temporada. L'objectiu de Xevi Garcia és mantenir la dinàmica positiva en la qual es troben i sortir a pista a competir sense por davant els equips de la part alta de la taula.\nAmbdós equips han perdut l'últim partit disputat, però amb sensacions molt contràries. Per una banda els blanc i negres van sortir satisfets del Palacio de Deportes de Riazor, tot i encaixar un 5-1. Mentre que els roig i negres vénen d'una gens agradable derrota, en la que els rivals van deixar la porteria a zero.\nMalgrat haver patit una golejada per part del Voltregà (6-0) diumenge passat, el de Jordi Garcia és dels equips més forts de la categoria i la tercera plaça que ocupen actualment ho confirma. Enguany compta amb incorporacions com la de Raúl Marín, màxim golejador d'aquesta temporada a les files reusenques que ha anotat 21 gols en 11 partits, que se suma a homes d'alt nivell com Àlex Rodríguez, Romà Bancells, el capità, Joan Salvat, o Marc Julià.\nPel que fa a baixes, el Palafrugell segueix pendent de Xavier Aldrich, mentre que els rivals no podran tenir a pista a Marín, qui està sancionat en haver sumat la quarta targeta blava de la temporada a l'Oliveras de la Riva.\nEl partit serà diumenge al Palau d'Esports de Reus i serà el duel que ofereix aquesta jornada el programa #EnJocTV de La Xarxa, pel que es podrà seguir en directe per Televisió Costa Brava i la resta de televisions locals de Catalunya a partir de les 16h.\nActualització 12/12 20:30h:\nEl Reus pateix dues baixes més d’última hora. Pablo Najera i Joan Salvat.\nBegur acull aquest cap de setmana el III Aplec Scooterista


Inicia els seus estudis de música al Conservatori de Sabadell, on estudia piano clàssic, harmonia i contrapunt. De forma autodidacta s’introdueix en el món de la música moderna participant en diverses formacions de pop, rock i fusió a començaments dels anys 90. Completa la seva formació al terreny del Jazz estudiant piano modern i harmonia amb Joan Díaz, Ben Waltzer, Acelino de Paula, Riqui Sabatés, Errol Woisky i Javier Juanco. També participa en seminaris amb Jordi Rossy i Nat Su.\nHa estat membre de diverses formacions d’estils diversos –que van des del Pop fins al Jazz-, i que l’han dut a compartir escenari amb músics com Riqui Sabatés, Jordi Bonell, Octavio Cortés, Jordi Gardeñas o Acelino de Paula. També ha estat director musical de diferents artistes com Luthea Salom, Litus, Albert Fibla, Sergio Moure o Tancat per Defunció, entre d’altres.\nDurant els últims anys, en la seva tasca professional han predominat la producció artística i les gravacions d’estudi. Ha participat en més d’una trentena de discos, ja sigui com a productor, arranjador o músic de sessió. Entre elles es poden trobar gravacions per a programes de televisió, diverses bandes sonores per a curtmetratges i pel·lícules, i discos d’artistes diversos. En la seva tasca a l’estudi de gravació cal destacar les col·laboracions amb Maria del Mar Bonet, Luis Salinas, la Companyia Elèctrica Dharma i Luthea Salom.\nHa estat professor de piano, harmonia i combo en diverses escoles de música moderna, com la Blue Train de Sabadell, l’Aula de Música Moderna de Cerdanyola del Vallès i l’Escola i l’Escola Superior del Taller de Músics. També duu a terme habitualment conferències sobre música i electrònica i tallers de música electrònica, informàtica aplicada a la música i producció.


l’esquerra i les causes – Còrtum\nl’esquerra i les causes\nclubcortumÀTOMS, POLÍTICASantiago MorenoDeixa un comentari\nL’esquerra té un problema del qual no és encara conscient i és que no té el monopoli de les bones causes. No s’ha adonat que un senyor pot ser perfectament feminista i de dretes, o ecologista i de dretes, o defensor dels animals i de dretes. Es clar que la dreta d’aquest país, cada cop més negacionista i més a l’estela de Trump, contribueix de forma poderosa a aquesta confusió.\nJa fa temps que les causes, el possibilisme i la passió per la gestió van anar aparcant la ideologia i la seva clientela, els treballadors, que no deixen de ser tots aquells que viuen d’un sou, es van anar sentint abandonats i maltractats i en justa correspondència, es van anar quedant a casa. I d’avisos no han faltat. L’11 M en va ser un, però lluny d’entendre que anava contra una esquerra allunyada de la realitat diària de treballador mileuristes, afectats pèrdua constant de drets socials, per un atur endèmic i per unes condicions laborals cada cop més lamentables, es van fregar les mans pensant que a qui desgastava era a la dreta.\nNo parlem de problemes nous. El mileurisme ja existia en els anys de bonança econòmica, les desigualtats socials van començar a eixamplar-se en aquells anys de bonança i els fonaments de la pèrdua de drets laborals i socials es van posar en aquells anys. Ningú no va fer res. L’esquerra no ho va saber veure, afectada per un complex que els portava en esforçar-se més en demostrar que sabia gestionar que en defensar els interessos dels treballadors, en rebre felicitacions dels grups empresarials que en tancar el divorci creat, ja en els anys del Felipe González, amb els sindicats. Es clar que els sindicats, més amatents a les qüestions particulars que a les generals també van contribuir de forma poderosa a aquest desencís.\nParlem d’Espanya, però no és un problema exclusiu d’aquí. És un problema general de tota Europa. Els seus votants fa molts anys que se senten desemparats i els han donat l’esquena fins el punt que pràcticament ha desaparegut en països com França i el declivi a d’altres com Alemanya sembla imparable.\nEls cants de sirena de l’extrema dreta acaben sent atractius. Són els obrers els que voten a l’Adf o al Front Nacional. Sovint per pura orfandat, per pura ràbia, per fer saber que estan aquí i, ja que ningú s’ocupa dels seus problemes, socialitzar el seu patiment. I no importa gaire que amb això estiguin contribueixin a apuntalar un interessos absolutament allunyats d’allò que busquen. Ells ja han caigut, així que tot caigui amb ells.


El barri mariner de Duanes de Xàbia recupera les seues festes patronals dedicades a la Mare de Déu de Loreto, però en un format reduït i adaptat a les circumstàncies sanitàries. Així, seran només set dies de celebracions en els que no hi haurà els tradicionals bous a la mar ni el baret. En el seu 125 aniversari, les festes de Duanes recuperen això si part de la programació esportiva durant el cap de setmana -amb tennis taula, escacs i pilota valenciana-, i presenten un ben nodrid programa d’actes culturals, amb música i teatre inclòs.\nL’apartat es restitueix pràcticamente, això si encara que amb un format més discret i adequat a les circumstàncies. Així, hi haurà novenari en honor a la Mare de Déu de Loreto, i cada dia hi haurà actes religiosos. Així, el dijous 2 serà la missa en sufragi per les ànimes dels difunts i una ofrena a la patrona en memòria dels membres de la Comissió que han faltat. També hi haurà la benedicció del nou mantell de la Verge oferit per un fidel devot amb motiu commemoració del 125 aniversari de les festes patronals.\nDivendres 3 s’engalanaran els carrers, balcons i façanes per embellir el nucli mariner, i la Comissió de Festes visitarà el carrer Loreto del Centre Històric per a fer l’ofrena a la Verge en la seua capelleta. Per la vesprada es lliuraran els premis del XXVIII Concurs Infantil de Dibuix Dionís Henarejos Crespo en el recinte fester. A les 20.30 hores hi haurà el musical Musilocos, per a tots els xiquets i xiquetes en el recinte fester 2021, un espectacle familiar que arà un repàs al cançoner infantil de tots els temps.\nDissabte 4 s’obrirà amb el XXI Open de Ping Pong i es tancarà a les 20 hores amb el concert que oferirà la Banda Jove del Centre Artístic Musical de Xàbia.\nL’endemà diumenge continuarà l’esport pel matí amb el XXIX Open Vila de Xàbia d’escacs i, per la vesprada, interessants desafiaments de raspall. A la nit, el grup de teatre Tot Rist, de la Comissió de Festes Mare de Déu de Loreto, interpretarà un divertit sainet.\nDilluns 6 cal penjar els tradicional cobertors de la patrona en els balcons perquè lluisquen durant l’ofrena de flors a la Mare de Déu de Loreto que es perllongarà des de les 12 a les 19.30 hores. La imatge de la patrona romandrà a l'exterior del temple esperant l’ofrena. A banda, a les 13 hores hi haurà un volteig general de campanes anunciant la proximitat de les celebracions religioses en honor als patrons.\nDimarts 7 serà la jornada dedicada al Santíssim Crist de la Mar, amb Música al Carrer per la vesprad i desprès, a les 20 hores, la celebració de l'eucaristia en el seu honor. A continuació hi haurà el dispar d’un ramillet de focs artificials, i a les 22.30 hores el sensacional musical Donant La Nota, en el recinte Fester.\nFinalment, dimecres 8 es posarà fi a la programació amb els actes dedicats a la patrona. Hi haurà despertà “estàtica” i música al carrer abans de la missa solemne a les 12 hores. Per la vesprada, de 17.30 a 19.30 hores, la imatge de la Mare de Déu podrà ser venerada en l’exterior del temple parroquial. A poqueta nit es dispararà una tronà de colors per a acomiadar esta simbòlica celebració d'inici d’un 125 aniversari que esperen pugar acabar ben gloriós.\nL’organització adverteix que hi haurà protocol sanitari en tots els actes i es reserva a més el dret de canviar el programa si ho requereixen les circunmstàncies.\nCruz Roja de Xàbia cierra una temporada estival “muy activa” con 4.485 asistencias y 157 rescates


Yuri, l’encarregada embarassada • Apricots®\nDesprés d’una llarga parada, tornem amb les entrevistes de Behind the Obscene. Fins ara hem tingut el plaer d’entrevistar a l’ Ama Monika, professional del BDSM i performer del Saló Eròtic de Barcelona Apricots, a la Carmina, una prostituta universitària afincada a Barcelona amb les idees molt clares sobre la seva professió i la Meritxell, mare prostituta amb ganes de fer un canvi a la seva vida. Avui tornem a l’atac amb una breu conversació que vam tenir amb la Yuri, una de les recepcionistes d’un dels locals Apricots.\nColombiana, 29 anys, la Yuri es va mudar a Barcelona amb tota la seva familia fa 14 anys. Té una careta preciosas, un somriure que et treu la respiració i una panxa que et treu lloc quan s’assenta al teu cantó. No és que estigui gorda, més aviat el seu marit se li va correr dins i res, ara li falten un parell de mesos per parir a la seva primera filla.\nQuan li vaig comentar que volia entrevistar-la, no estava molt segura de poder aguantar algo així. Tanmateix és capaç d’aguantar una “cosa” dins de la panxa durant 9 mesos sense que li pagui lloguer, que estranyes som les persones a vegades. Per tranquilitzar-la, el dia abans de l’entrevista li vaig passar les preguntes per mail… quan les va llegir casi es posa de part per culpa dels nervis. Prefereixo no pensar què passarà quan llegeixi el que acabo d’escriure sobre la concepció de la seva filla…\nYuri, tu ets una de les encarregades dels locals Apricots. Com definiries la teva feina? Mira, arribats a aquest punt ja ho veig com una feina normal de recepcionista. M’encarrego de rebre als clients, presentar les noies i assegurar-me que el client està content amb les nostres instal·lacions i serveis. Abans per mi era algo bastant fort, ara estic tan acostumada que ja no hi veig res d’estrany, és una feina com una altra.\nDius obertament al teu entorn a què et dediques? Sempre dic la veritat perquè crec que és un treball normal i corrent i no tinc res a ocultar. Si a algú no li agrada, no és el meu problema.\nMolt aviat seràs mare per primera vegada. Com reaccionaries si la teva filla de gran decideix ser puta? Ara que treballo en aquest àmbit em seria difícil escoltar algo així, i ho dic perquè conec aquest món i tot el que comporta. Es un treball molt sacrificat i que pot canviar una persona de forma radical. Per mi seria bastant dur escoltar això de la meva filla.\nEn aquest sentit, què té aquest món que el fa tan complicat? En primer lloc, i el més perillós, és l’ambició pels diners; en segon lloc ve el més perjudicial, o sigui els vicis; i per últim, és difícil sortir d’aquest món un cop hi ets a dins. És per això que no sé bé com em prendria el fet de que la meva filla es prostituís. Fer l’amor amb molts homes per diners és dur, més que res perquè pots trobar-te de tot i una, com a mare, sempre vol el millor pels seus fills. Que estudiïn, que tinguin una bona feina i aquesta no és precisament la professió que escolleixes ser quan ets un nen.\nI si ella et digués que això és el que la fa feliç? Doncs... els pares volem la felicitat dels fills i si això la fa feliç, no em quedaria altra opció que acceptar-ho.\nQuè opines de la prostitució? Ho veig bé per algú que tingui una necessitat, que tingui fills, no tingui feina o el que sigui. Igualment crec que és una professió on s’ha de tenir molt cap i has de saber quin és el moment indicat per dir “fins aquí”. Si algú escolleix aquest camí, hauria de ser momentani perquè si no, crec que no acabaria bé.\nT’han proposat mai ser noia de companyia? Si, moltes vegades.\nI sempre has estat segura de dir que no? Abans d’entrar al sector, mai havia sentit a parlar de prostitució. Ara que ho conec puc dir-te que no seria capaç de ser prostituta. Pot ser que, en algun moment, m’hagi passat pel cap en plan broma, però d’aquí a arribar a fer-ho no. Has de tenir molt coratge, no és una feina fàcil.\nHas treballat a altres cases? Si, he treballat a altres cases, però com encarregada només vaig estar a un club de travestis aquí a Barcelona, i la veritat és que és complicat treballar amb ells. És molt difícil atendre totes les necessitats que tenen i, a més, a vegades, amb les dones tenen una relació una mica complicada. Per a mi fou una experiència més.\nAquesta fou la teva primera experiència com encarregada, i què més? Després vaig arribar a Apricots, ja fa 5 anys que estic aquí. Això si, he treballat a altres cases amb altres càrrecs.\nTot i tenir un altre càrrec, has notat alguna diferència entre Apricots i les altres cases? Si, Apricots és una de les cases que té més clar tot el tema, perquè ja sabem que el “puterío” té coses lletges… no sé, hi ha cases que tracten mal a les noies, que els hi treuen la documentació, que els hi retenen tot els diners perquè és la casa qui cobra al client i a elles les paguen després d’una setmana, i més coses. Crec que Apricots és una de les cases més ètiques i obertes on poden treballar les noies; aquí estan despreocupades.\nLa teva feina et fa passar molta estona amb les escorts que freqüenten els locals. Ha sorgit alguna amistat amb alguna d’elles? Si, inclús una de les noies que està a Apricots és la meva millor amiga. En general la relació amb elles és bona, hi ha moltes noies que confien amb mi, que em conten les seves coses i em demanen consell; però també hi ha altres noies que són més distants, ja que em veuen com l’encarregada i prefereixen mantenir les distàncies. Jo tinc que intentar ser el més neutral possible i les meves coses privades sempre han de quedar-se fora de la meva feina, solament m’he de centrar en elles. La veritat es que a vegades arriba un moment en el qual és difícil mantenir la distància, però això passa amb moltes feines amb els companys i la clientela, no?\nRespecte a la teva amiga que es prostitueix, has intentat convencer-la de canviar de professió? Si, moltes vegades. Sempre li dic que és jove, que hauria de disfrutar de la seva juventut i que s’ha decidir ja a sortir d’aquí. Espero que no tardi molt en fer-ho, perquè la vida pot oferir-te moltes més coses, només s’ha de voler realment un canvi.\nI ella què et diu? Ella em diu que si, que intentarà fer-ho però, com et dic, una vegada que entres en aquest món és molt difícil sortir-ne… és que el que guanyen avui s’ho gasten i pensen que demà ho recuperaràn, i així van passant els anys. És com un cercle viciós.\nDes de la teva perspectiva, com veus la relació que tenen les noies entre elles? Es creen amistats o només hi ha competició? Penso que en aquest món és molt difícil tenir una amistat: estem al “puterío” i totes van a pels seus diners o, si no, acaben discutint per un client, o perquè aquesta treballa més que aquella o que s’ha emportat més propina o mil històries més. Crec que són molt poques les que verdaderament són amigues. També és veritat que a Apricots l’ambient és molt bo i relaxat. Aquí les noies tenen més companyerisme, es presten la roba i quan arriba una noia noca li expliquen com funciona el local i l’ajuden; en aquest sentit aquí son molt col·laboratives i amigables.\nEt sents feliç amb el que fas? Si, em sento molt feliç. Tampoc ho veig com una feina a llarg plaç, no m’agradaria seguir d’encarregada quan sigui una senyora. Ara porto treballant a Apricots uns 5 anys i el que m’agradaria, pot ser, és tenir un altre càrrec; sempre a Apricots perquè em tracten molt bé.\nHi ha alguna cosa més que vulguis afegir? M’agradaria dir a les noies que estan pensant d’entrar en aquest món o que no el coneixen, que es prenguin el seu temps per pensar-ho bé i que avaluïn els pros i contres. La veritat és que no es tan terrible com ho pinten, però tampoc és com per quedar-s’hi. Si decideixen donar el pas, el meu consell és que s’ho prenguin com una cosa temporal i, el més important, que mai deixin d’utilitzar el cap.\nAl dir-li que aquesta era l’última pregunta, veig que la cara de la Yuri es relaxa i la respiració torna a ser normal. Pel moment sembla que no parirà al meu davant, tinc sort doncs la meva camiseta és nova i no vull tacar-la. Com jo no tinc més preguntes, puc donar l’entrevista per tancada. No obstant, si us heu quedat amb les ganes de saber més sobre la Yuri i el seu treball, podeu deixar un comentari al post i us contestarem encantats.


Un anti-narcís davant del llac\nBarcelona. Dissabte, 6 de gener de 2018\nAvui faig anys i certa edat ja crema. Gasto més de quatre dècades de vida i puc dir que, des de fa vint anys, sempre he fet més o menys el que m’ha donat la gana. He procurat, naturalment, no fer mal a ningú amb les meves decisions de psiconauta. La literatura i l’art en general sovint han substituït de manera eficaç la passió que no sempre he pogut dur a terme fora de la pàgina. Sublimar, se’n diu. En una època d’autocensura com la que vivim, he mirat de no tallar-me un pèl alhora de dir el que penso. “Si no t’està bé, tanca la porta per fora”, resumint. Amb els anys he après a dir que no sense haver de justificar tothora la meva determinació. Visc en un carpe diem temperat, sense escarafalls però també sense imposicions. No em considero egoista, però sí batalladora dialèctica i vivaç. No em resigno fàcilment. No acato imbecil·litats. La mediocritat em fa perbocar.\nVisc en un carpe diem temperat, sense escarafalls però també sense imposicions. No em considero egoista, però sí batalladora dialèctica i vivaç. No em resigno fàcilment. No acato imbecil·litats. La mediocritat em fa perbocar.\nCom a crítica, he volgut ser implacable, sincera i analista. Com a novel·lista, he adaptat l’estil al meu estat anímic i he anat falcant ales als meus textos per tal que volessin cada vegada més a prop de la claredat. Com a traductora, m’he metamorfosejat en l’autor original i li he fet l’amor a la meva llengua sense trair el text matriu. En resum, com a professional de l’escriptura he abandonat el barroquisme i la pedanteria però sobretot he escanyat la vanitat, desaprenent tot el que creia saber, per estar en disposició de poder crear de veritat i sense collonades. La insubstancialitat repugnant de molts relats actuals m’ha fet veure què no volia fer. L’ego desmesurat d’alguns escriptors m’ha deixat claríssim qui no volia ser. Respecto el lector com em respecto a mi mateixa, que és bastantet. Com a catalana, faig coses, i procuro fer-les totes amb una estima quasi sagrada i el grau de perfecció de què sóc capaç.\ncom a professional de l’escriptura he abandonat el barroquisme i la pedanteria però sobretot he escanyat la vanitat, desaprenent tot el que creia saber, per estar en disposició de poder crear de veritat i sense collonades\nAl començament dels començaments, a casa meva –científics fins al moll de l’os– dubtaven del meu projecte, de l’objectiu vital que jo identificava amb un somni que encara no havia somniat mai. De mica en mica, suposo que han anat veient que no sabria dedicar-me a res més, que malgrat haver pensat un ofici ben diferent per a mi sóc jo qui he triat l’escriptura com un bàlsam on rebolcar-me, com un substitut a la realitat deficient, com una nansa d’acer per no enfollir malgrat les hòsties que m’ha etzibat la vida. Als quatre anys ja escrivia al dietari cada tarda. Podria comptar amb els dits d’una mà i mitja els dies de la meva vida en què no he escrit res: estava ingressada a l’hospital. Mai no faré part del deure entès com allò que fa la majoria. A mi em mou l’amor, el desig de fer, l’emoció, la incontinència, la fal·lera, l’enyor que em dispara, la necessitat de botir el bagatge per no desinflar el cervell. L’harmonia de la contradicció. La llibertat. La seducció. No coneixeré mai el “circuit tancat” de la rutina que, com jo, també abomina Santi Balmes en els seus llibres, ni permetré que l’estabilitat em desestabilitzi. En línies generals, em caic bé.\nOpinió No pots assimilar que no sóc jo Anna Carreras\nOpinió La festa dels analfabets Anna Carreras