Paraules del Cardenal a Polònia - Arquebisbat de Barcelona\nParaules del Cardenal a Polònia\nDiscurs del Cardenal Arquebisbe de Barcelona en rebre el Doctorat Honoris Causa a la Pontifícia Facultat de Teologia de Varsòvia La presència de l’Església i dels cristians a la societat És per a mi un immens honor que aquesta prestigiosa Pontifícia Facultat de Teologia de Varsòvia m’atorgui el Doctorat Honoris Causa. Agraeixo al gran canceller, […]\nDiscurs del Cardenal Arquebisbe de Barcelona en rebre el Doctorat Honoris Causa a la Pontifícia Facultat de Teologia de Varsòvia\nLa presència de l’Església i dels cristians a la societat\nÉs per a mi un immens honor que aquesta prestigiosa Pontifícia Facultat de Teologia de Varsòvia m’atorgui el Doctorat Honoris Causa. Agraeixo al gran canceller, Sa Eminència el Cardenal Kazimierz Nycz, arquebisbe metropolità de Varsòvia, al rector magnífic d’aquesta Pontifícia Facultat, Excel·lentíssim Professor Krzysztof Pawlina, i a la Comissió de Govern que hagin acordat concedir aquesta distinció.\nLes meves relacions amb l’arxidiòcesi i ciutat de Varsòvia obeeixen a la meva amistat amb Sa Eminència el Cardenal Józef Glemp per haver cursat estudis els dos gairebé els mateixos anys a l’Institut in utroque Iure, de la Pontifícia Universitat Lateranense, coincidint amb la celebració del Concili Vaticà II, del qual aquest any celebrem el 50 aniversari de l’obertura.\nVull agrair també a Sa Excel·lència Mons. Tadeusz Pikus, bisbe auxiliar de Varsòvia, el seu benèvol discurs de laudatio, fruit de la seva bondat i del fet de pertànyer tots dos al mateix Col·legi Episcopal.\nPerò el meu agraïment en majúscula es dirigeix â€‹â€‹a aquesta terra i a aquesta nació polonesa per haver donat un fill predilecte, el beat Joan Pau II. Ell, amb el bagatge humanista, espiritual, intel·lectual i eclesial que havia rebut en aquestes terres fecundades per la fe cristiana, el sofriment i la tenacitat, ha servit amb fecunditat i generositat llargs anys de la seva vida a tota l’Església estesa d’Orient a Occident i el món sencer com a Bisbe de Roma i successor de Sant Pere. Gràcies, estimat Joan Pau II, pel teu ric i ampli magisteri, per la teva proximitat a tots els països del món, pel teu zel apostòlic i pel teu servei a la pau i a la justícia en el món.\nLa greu crisi econòmica que estem vivint, en el fons, és una crisi de valors i antropològica. Està en joc el desenvolupament de la persona humana que en l’encíclica Populorum progressio, de Pau VI, l’hem d’entendre com el desenvolupament de tots els homes i de tot l’home i d’un desenvolupament integral.\nBenet XVI, en la seva encíclica social, relaciona directament el desenvolupament així entès amb la presència pública de l’Església en la societat. Ho fa amb aquestes paraules: “La religió cristiana i les altres religions poden contribuir al desenvolupament només si Déu té un lloc en l’esfera pública, amb referència a la dimensió cultural, social, econòmica i, en particular, política. La doctrina social de l’Església ha nascut per a reivindicar aquesta ‘carta de ciutadania’ de la religió cristiana. La negació del dret a professar públicament la pròpia religió i a treballar perquè les veritats de la fe inspirin també la vida pública, té conseqüències negatives sobre el veritable desenvolupament “.\nL’Església present a la societat\nEn el fons es tracta de la presència de la religió i més en concret de l’Església en la societat. Primàriament no es ventilen les relacions religió-Estat, Església-Estat, sinó unes anteriors, més àmplies i més importants, és a dir, les relacions religió-societat, Església-societat. I considero que hem de donar preeminència a aquestes relacions per sobre de les altres, sense oblidar que tenen també la seva importància.\nEn aquest marc es comprèn que la dimensió pública de la religió, o si es vol de l’Església, és molt important. Atès que la convivència de les persones en la societat és quelcom connatural a la persona humana i tenint en compte que la presència de la religió és també una realitat que no pot ser viscuda, ni individualment ni col·lectivament, fora de la societat, és normal que la religió tingui una presència pública en la convivència social.\nLa Declaració Universal dels Drets Humans estableix un elenc de drets fonamentals, entre els quals hi ha el dret a la llibertat religiosa, en els termes en què ho fa l’art. 18 de la mateixa Declaració. Aquest dret no es refereix només al culte i a les creences personals en públic o en privat, sol o associat amb altres. Inclou també l’exercici creatiu de la fe i la vida religiosa, la seva manifestació pública i la seva difusió, mitjançant l’exercici del dret a la lliure reunió, expressió i associació que es recull en els articles 19 i 202.\nÉs molt necessari distingir el que és la laïcitat de l’Estat i el que és una societat laica. No es pot ignorar que la laïcitat de l’Estat està al servei d’una societat plural en l’àmbit religiós.\nPer contra, una societat laica implicaria la negació social del fet religiós o, almenys, del dret a viure la fe en les seves dimensions públiques, la qual cosa seria precisament quelcom contrari a la laïcitat de l’Estat.\nL’Església no pot pretendre imposar a d’altres la seva pròpia veritat. La rellevància social i pública de la fe cristiana ha d’evitar una pretensió d’hegemonia cultural que es donaria si no es reconegués que la veritat es proposa i no s’imposa, com recordava Joan Pau II. Però això no significa que l’Església no hagi oferir-la a la societat, en la totalitat del que significa ser l’anunci de l’Evangeli.\nCal oferir tota la riquesa que conté l’humanisme cristià, capaç d’interessar moltes persones – especialment els joves – i de voler viure’l amb il·lusió i alegria. La presentació del missatge de Jesús amb tota claredat i fidelitat és la tasca prioritària de l’Església en la nostra societat.\nCertament, el ple reconeixement del veritable àmbit del religiós és completament vital per a una adequada i fecunda presència pública de l’Església en la societat. El religiós va més enllà dels actes típics de la predicació i del culte, repercuteix i s’expressa per la seva pròpia naturalesa en la vivència moral i humana, que es fa efectiva en els camps de l’educació, del servei social, de la vida, del matrimoni i la família i de la cultura. Tot això “pressuposa una acceptació, no retallada jurídicament, de la seva significació pública”. Cal parlar d’una esfera pública plural qualificada religiosament, en la qual les religions tenen un paper de subjecte públic, clarament separat de les institucions de l’Estat i, a la vegada, present a la societat civil. L’Estat té una amplíssima gamma d’actuacions d’impuls i promoció positiva del bé comú, i la vida religiosa de les persones i de les comunitats religioses és part integrant d’aquest bé comú.\nServei de l’Església a la societat\nL’Església presta a la societat un servei molt important i de gran magnitud en l’ordre prepolític de les idees i valors morals, de les imatges globals de l’home i de la vida. El cardenal Jubany va parlar de la important funció nutrícia de l’Església en la societat. Les societats democràtiques tenen el risc de buidar-se èticament, de perdre la força indispensable d’unes concepcions sobre la vida humana i d’uns valors morals que inspirin.\nPer això, la societat democràtica necessita grups socials, religiosos i culturals que s’ocupin d’una irrigació espiritual i ètica dels ciutadans, perquè després ells, en el lliure exercici dels seus drets i la seva participació política, transmetin a l’Estat el reflex d’aquestes sensibilitats morals i exigeixin als qui aspiren al poder polític o l’exerceixen, el respecte, la protecció i la promoció d’aquesta saba espiritual sense la qual no pot existir una societat lliure ni una ciutadania responsable. Les institucions polítiques han de saber que aquells grups, també els religiosos, són els que han de desenvolupar l’important paper d’enriquir culturalment, espiritualment, moralment la societat sencera en un marc de lliure i respectuosa expressió de les seves idees.\nPer adonar-se del servei que presta l’Església, només cal pensar que seria d’una ciutat, per exemple Varsòvia o Barcelona, â€‹â€‹sense la presència i actuació de les parròquies, comunitats religioses, associacions i institucions eclesials en el camp de l’espiritualitat, de les relacions interpersonals, de la pobresa i marginació, de l’atenció a la gent gran i als malalts, de l’educació i l’ensenyament, de la cultura, etc. Serien unes ciutats pobres, molt pobres, deshumanitzades, amb greus problemes socials. Aquesta simple constatació contribueix clarament que els cristians tinguem la deguda autoestima, molt necessària a tota persona i institució.\nLa presència de l’Església en la societat i les relacions de la jerarquia amb les autoritats civils han de ser de diàleg lleial i de col·laboració constructiva des de la pròpia identitat. L’Església vol contribuir al discerniment d’alguns valors que estan en joc en la societat i que incideixen en l’autèntica realització de la persona humana i de la convivència social.\nAixí, no hauria d’incomodar ningú la veu profètica de l’Església sobre la vida familiar, social i política, també quan va contra corrent d’estats d’opinió àmpliament difosos. El nostre conformisme privaria la societat d’una vella saviesa que hem rebut de dalt i que ha estat present i activa en les arrels de la nostra antropologia i de la nostra història. El diàleg demana sentit de la identitat i, alhora, acceptació de l’altre amb voluntat de convivència.\nSignificat autèntic de la laïcitat\nAvui a diversos països hi ha un debat molt viu sobre la laïcitat. El concepte de laïcitat no és quelcom estrany i aliè a la tradició cristiana. Benet XVI ha subratllat la seva inequívoca matriu cristiana. El seu fonament es troba en aquella famosa sentència de Jesús: “Doneu al Cèsar el que és del Cèsar i a Déu el que és de Déu”. Després del seu viatge a París, de novembre de 2008, el Papa, comentant aquesta màxima evangèlica, ha afirmat: “Si en les monedes romanes estava impresa l’efígie del Cèsar i per això se li havien de donar, al cor de l’home hi ha l’empremta del Creador, únic Senyor de la vida. L’autèntica laïcitat no és la supressió de la dimensió espiritual, sinó reconèixer que aquesta, radicalment, és garant de la nostra llibertat i de l’autonomia de les realitats terrenals”. Aquella norma establerta pel Senyor ha entrat a formar part del patrimoni de la humanitat pel que fa a la configuració de les societats democràtiques.\nEn parlar de laïcitat cal insistir en dos aspectes que considero fonamentals. El primer consisteix en l’assumpció crítica de la modernitat per part dels cristians. Això demana donar importància al nexe veritat-llibertat i reconèixer que la llibertat està cridada a valorar i servir la veritat. I, en segon lloc, la modernitat ha estat concebuda sovint com a laica, en el sentit de considerar la religió com un fet merament privat. Cal, per tant, pensar de nou en el significat del terme laic, que, d’una banda, reconegui Déu i la seva llei moral, Crist i la seva Església, en el lloc que li correspon en la vida humana, individual i social, i que, d’altra banda, afirmi i respecti la legítima autonomia de les realitats temporals que tenen les seves lleis i valors propis que l’home ha de descobrir i ordenar”.\nL’Estat no pot ignorar que el fet religiós existeix en la societat. Pretendre que l’Estat laic hagi d’actuar com si aquest fet religiós, fins i tot com a cos social organitzat, no existís, equival a situar-se al marge de la realitat. El problema fonamental del laïcisme que exclou de l’àmbit públic la dimensió religiosa consisteix en el fet que es tracta d’una concepció de la vida social que pensa i vol organitzar una societat que no existeix, que no és la societat real. La fe o la increença són objecte d’una opció que els ciutadans han de realitzar en la societat, especialment en una societat culturalment pluralista amb relació al fet religiós. L’Estat és laic, però la societat no és laica.\nEl principi de la mútua independència i autonomia de l’Església i la comunitat política no significa en absolut una laïcitat o aconfessionalitat de l’Estat que pretengui reduir la religió a l’esfera purament individual i privada, desposseint-la de tot influx o rellevància social. Això és laïcisme. L’Estat ha de promoure un clima social serè i una legislació adequada que permeti a cada persona i a cada religió viure lliurement la seva fe, expressar-la en els àmbits de la vida pública i disposar dels mitjans i espais suficients per poder aportar a la convivència social les seves riqueses espirituals, morals i cíviques. La laïcitat significa l’actuació estatal de reconeixement, garantia i promoció jurídiques de la religió.\nEn el fons hi juga la concepció i valoració que es té de la religió. Si aquesta és valorada negativament, la laïcitat es converteix en laïcisme. Si, per contra, la presència de l’Església és concebuda positivament, com una possibilitat d’enriquiment per a l’edificació comuna de la societat civil, la laïcitat té el seu significat autèntic de respecte i de col·laboració amb aquesta aportació al bé de les persones i de la societat. En aquest últim sentit, la presència de l’Església no és percebuda com una ingerència, sinó com una possibilitat d’enriquiment de la convivència social.\nJoan Pau II, en el seu discurs als bisbes francesos amb motiu del centenari de la llei de 1905 de separació de l’Església i de l’Estat, va afirmar que “unes relacions i unes col·laboracions de confiança entre l’Església i l’Estat només poden tenir efectes positius per construir junts allò que el Papa Pius XII ja deia ‘la legítima i sana laïcitat’, que no sigui un tipus de laïcisme ideològic o de separació hostil entre les institucions civils i les confessions religioses”.\nLa reivindicació de la laïcitat no pot esdevenir un motiu per a l’abandonament de la moralitat. I, no obstant això, hi ha lleis en països europeus que no només contradiuen la moral cristiana, sinó que atempten contra l’ètica natural. La laïcitat no pot identificar-se amb el relativisme moral o el positivisme ètic dictat per les lleis o el pragmatisme més bast.\nPresència dels cristians en el món\nHe dit sovint que són molts els cristians laics que assumeixen responsabilitats en l’àmbit intraeclesial però que hi ha un dèficit de la seva presència en el món secular. Aquesta constatació la va fer el beat Joan Pau II en la seva exhortació apostòlica Christifideles laici, fruit d’una proposta aprovada pel Sínode dels Bisbes de 1987. El món secular és l’àmbit que els és propi, ja que el Concili Vaticà II va dir que la característica secular és pròpia i peculiar dels laics.\nAquesta presència dels cristians en el món, inclosa la política, no s’ha d’entendre com una simple cadena de transmissió dels criteris de la jerarquia. En realitat, al laic cristià li correspon molt més que això: escoltats els principis que cal seguir en el pla temporal assenyalats pel magisteri, li correspon decidir, des de la realitat on viu immers, guiat per la seva consciència responsable.\nL’Església ha de prioritzar l’evangelització de les persones. Cal orientar el treball eclesial cap a la formació autèntica i sòlida dels cristians perquè visquin la seva vida cristiana amb fidelitat a l’Església i amb generositat, i perquè manifestin la seva fe amb el testimoni de la vida i de la paraula enmig de la societat, sigui quina sigui la realitat cultural, social i política.\nQuan l’Evangeli és acollit per les persones, la comunitat civil es fa també més responsable, més atenta a les exigències del bé comú i més solidària amb els necessitats.\nArrels cristianes de la nostra identitat\nLa identitat d’Europa és incomprensible sense el cristianisme. Però la concepció cristiana no radica només en uns orígens judeocristians més o menys llunyans, com alguns voldrien fer creure, sinó que s’assenta en el centre de la Il·lustració i arriba per diverses vies fins al nostre temps, culminant en la màxima expressió que significa la Declaració Universal dels Drets Humans, que hauria estat impossible sense el fonament cristià. Les arrels cristianes de Polònia, com d’Europa, són vives i vitals, han donat fruits preciosíssims en el passat, els donen avui i hauran de donar-los encara més en el futur.\nSi volem ser coherents amb la nostra pròpia identitat, aquesta realitat històrica i present del nostre país té unes conseqüències i alhora unes exigències. Es tracta, en primer lloc, de conèixer i valorar aquesta identitat. Això vol dir que és absolutament necessari tenir un coneixement adequat dels continguts del cristianisme que han impregnat la nostra cultura i la nostra identitat. Sense aquest coneixement no sabríem qui som, d’on venim i on anem. Aquesta és una raó, a més d’altres també molt importants, que demana que els alumnes rebin classe de religió catòlica. Sense el coneixement dels continguts de la fe, de la Bíblia, de la història sagrada, de la moral i ètica cristianes i de l’Església no es pot entendre gairebé res de la història i cultura dels nostres països.\nSi un no coneix ni valora qui és ell mateix, no pot acollir ni dialogar amb un altre que sap molt bé qui és. Com és obvi, això té conseqüències molt importants avui a causa de la realitat sempre creixent de l’emigració, de la immigració i de la mobilitat humana.\nEl cardenal Ratzinger, l’actual Benet XVI, l’any 2002 es preguntava si en el nostre temps hi ha una identitat d’Europa que tingui futur i a la qual puguem donar suport des de dins, i responia que per als pares de la unificació europea posteriors a la devastació de la Segona Guerra Mundial -Adenauer, Schumann i De Gasperi- estava clar que aquest fonament existia i que descansa en l’herència cristiana de tot el que el cristianisme havia fet en el nostre continent. Si el substrat religiós d’Europa, malgrat la seva evolució i el seu pluralisme actual, fos marginat en el seu paper inspirador de l’ètica i en la seva eficàcia social, es negaria aquella rica herència del passat europeu, incidiria molt negativament en el futur digne de l’home europeu creient o no creient i, alhora, es correria el risc de construir una casa comuna tancada en si mateixa, oblidant la seva solidaritat amb els altres pobles del món.\nEl llavors cardenal Ratzinger, en una conferència sobre Europa, es referia a la Carta dels Drets Fonamentals de la Unió Europea i es preguntava si, partint de la tradició humanista europea, no hauria estat necessari ancorar en aquesta Carta Déu i la responsabilitat davant d’Ell. El cardenal considerava que hi ha una cosa que no hauria de faltar: el respecte a allò que és sagrat per a d’altres, i el respecte al sagrat en general, a Déu, un respecte perfectament exigible fins i tot a aquell que no està disposat a creure en Déu. On es trenca aquest respecte una cosa essencial s’enfonsa en una societat. El purpurat continuava afirmant: “Si no ho fem, no només negarem la identitat d’Europa, sinó que deixarem de fer als altres un servei al qual tenen dret. L’absoluta profanitat que s’ha construït a Occident és profundíssimament aliena a les cultures del món. Aquestes cultures es fonamenten en la convicció que un món sense Déu no té futur”.\nTots tenim present el debat sobre si cal incloure o no les arrels cristianes en la Constitució europea. A propòsit d’això, vull esmentar unes observacions que vaig escriure l’any 2003 en un treball sobre “Les esglésies i les comunitats religioses en la futura Constitució europea”, concretament sobre si cal explicitar o no el nom de Déu en aquesta Constitució. Ho faig com un homenatge a la ciència constitucional d’aquest estimat poble polonès i el seu respecte per la llibertat religiosa. Reproduïa aquest text constitucional: “Compartim la preocupació pel present i el futur de la nostra pàtria […], el poble polonès, tots els ciutadans de la República, els que creuen en Déu, font de veritat, justícia, bé i bellesa, així com els que no comparteixen aquesta fe i refereixen aquests valors universals a altres fonts…” I més endavant la mateixa Constitució polonesa diu: “Amb sentit de responsabilitat davant Déu o davant la pròpia consciència, establim aquesta Constitució de la República Polonesa”.\nCom es veu, la Constitució esmenta que els seus valors són compartits per dues concepcions: una que troba la seva font en Déu i una altra que no. Considero que aquesta redacció és plenament respectuosa amb la realitat socioreligiosa de la Unió Europea i amb la concepció aconfessional i laica de l’Estat. Aquesta solució, a més de ser realista, contribuiria a intensificar els camins del diàleg i de la col·laboració entre tots els ciutadans, creients i no creients, de la Unió Europea.\nLa presència pública de l’Església en la societat és per evangelitzar comunicant la bona nova de l’Evangeli a tots els pobles, que es realitza, també, amb el seu discurs ètic sobre economia i política, és a dir, proclamant els principis ètics de riquíssim contingut que presenta l’encíclica Caritas in veritate. Em ve a la memòria el que ens ha dit Benet XVI en la seva encíclica Déu és amor. El Papa cita l’emperador Julià l’Apòstata, mort l’any 363. Ho fa per il·lustrar que per a l’Església dels primers segles era essencial exercir la caritat organitzada. Un cop emperador, Julià va decidir restaurar el paganisme, l’antiga religió romana, però també va voler reformar-lo. “En aquesta perspectiva -diu el Papa- es va inspirar àmpliament en el cristianisme […]. I escrivia en una de les seves cartes que l’únic aspecte que l’impressionava del cristianisme era l’activitat caritativa de l’Església. Els sacerdots del paganisme havien d’emular i superar-la. D’aquesta manera, l’emperador confirma que la caritat era una característica determinant de la comunitat cristiana, de l’Església”. L’Església continua oferint a la societat, amb generositat i constància, el testimoniatge de la caritat i el Papa ens diu en l’encíclica Caritas in veritate que “el compromís pel bé comú, quan està inspirat en la caritat, té un valor superior al compromís merament secular i polític”.\nVarsòvia, 6 de novembre de 2012


Wondershare 1-Click PC Care revisió - millor revisió 1-Click PC Care\nWondershare 1-Click PC Care revisió per ruïna rana\nAixò és bonic però com pot el tenia lliure\nWondershare 1-Click PC Care revisió els soft98\nMillor que Free de Gerhard\nM'agrada aquest producte per la seva simplicitat\nNo es pot gestionar sense :-) per Bjorn Sturla Moen.\nSe'm recomanava a 1-Click PC Care per ajudar-me amb \_"Blue screen\_", i funcionava. Ha quedat amb mi des, i servir cada dia. GRAN!!!\nresultava els p fawcett\nExcel·lent! per Shirley\nCom altres he intentat molts productes & em deixen cap avall. cura de pc 1 clic batecs-los tots, 10 vegades més. Ara el meu jocs Don \_ ' t estavellar, congelació o pausa. SORPRESA!! Ho arregla tot.\nTreballa gran per a una tecnologia no com jo! per Ruth Martin\nSi ets tan no-tecnologia com sóc, t'encantarà utilitzant aquest producte! He intentat altres productes que es va comprometre a arreglar i accelerar meu PC - no estava content amb qualsevol d'ells. Amb 1-Click PC Care de Wondershare\_, no només els meus problemes fixa, que també era tan fàcil d'utilitzar - sense frustració o mals de cap involucrats. Gràcies per un gran producte!\nI \_ he estat utilitzant durant anys per Jeremy Setter\nVaig tenir això instal·lat al meu ordinador després d'estar malalt de fer el sistema restaura a causa de virus. Ara, amb la cura de PC i manteniment impressionant aquest programari proporciona que mai vaig haver de fer allò una altra vegada. Molt recomanable.\nEstava fart de perdre tot a causa de virus informàtics i haver de fer tants sistema restaura, així que vaig posar 1-Click PC Care a tots els ordinadors a casa meva. M'encanta com es manté els meus ordinadors. Sembla com un força bon programari com i \_ mai he tingut cap problema amb això.\n1click per lenda\nmeravellós ~ jo luv aquesta utilitat... en depenen per netejar i afinar-up... pel que fa a seguretat, tinc mcafee-venia w/ordinador ~ aquesta utilitat és molt de les coses... jo només wouldn \_ ' t utilitzar per mantenir virus\_' &... tal, d'amagat, IMHO... molt d'amor a l'atenció de pc 1 clic - saludo u ~ *


Detingut després d'amagar una maleta amb 6 quilos d'heroïna en un voral de l'AP-7 al Tarragonès\nUn conductor va alertar els Mossos, que van localitzar la droga –valorada en 200.000 euros- i enxampar el sospitós tres mesos després\nActualitzada 29/05/2016 a les 13:24\nEls Mossos d’Esquadra van detenir el passat 25 de maig un home de 37 anys i veí de Martorell acusat d’esquivar un control policial i amagar una maleta amb 6 quilos d’heroïna en un voral de l’AP-7 al Tarragonès. Els fets es remunten al passat 13 de febrer a migdia en un control de la policia catalana a la sortida número 33 de l’AP-7 a Tarragona. Un conductor es va aproximar als mossos i els va explicar que acabava de veure una maniobra estranya d’un turisme en detectar el control. El vehicle havia girat bruscament i circulat un tram en sentit contrari fins a la tanca de l’autopista. Seguidament el conductor del vehicle havia baixat amb una maleta de grans dimensions, l’havia amagat a l’altre costat de la tanca i havia tornat a pujar al cotxe per continuar la seva marxa.\nAmb la informació facilitada, els agents van iniciar la recerca del vehicle i també es van adreçar al punt on es trobaria amagada la maleta. Després de pentinar meticulosament la zona, van trobar una maleta que contenia roba plegada, sota la qual hi havia 11 peces rectangulars embolicades amb plàstic. Un cop a comissaria es va confirmar que els embolcalls contenien heroïna. En total hi havia 6.130 grams. Segons estimacions de l’Oficina Central Nacional d’Estupefaents, la substància comissada estaria valorada en uns 200.000 euros.\nArran dels fets els mossos van iniciar una investigació per identificar el vehicle i conèixer la identitat del conductor que va amagar la maleta. Després de nombroses indagacions els investigadors van aconseguir identificar el vehicle sospitós. Seguidament van descobrir la identificat de la persona que el conduïa el dia dels fets. Finalment, passades les nou del matí del 25 de maig, els mossos van localitzar i detenir un veí de Martorell, per la seva presumpta relació amb un delicte de tràfic de drogues. La detenció es va realitzar al carrer Lloselles de la mateixa població. El detingut va passar el 26 de maig a disposició del jutjat d’instrucció en funcions de guàrdia de Tarragona. El jutge va decretar la seva llibertat amb càrrecs.


La Xarxa, el Carnestoltes i el siririmiri\nEl Diccionari de la Real Acadèmia defineix el carnestoltes com els tres dies que precedeixen al dimecres de cendra. Festa popular que se celebra en tals dies i consisteix en mascaradas, comparses, balls i altres gaubances bulliciosos. Però, per a uns altres, el Carnestoltes significa disfressar-se del que t'agradaria ser, representar, o senzillament de protesta contra les normes i els poders establerts.\nEl Diccionari de la Real Acadèmia defineix el carnestoltes com els tres dies que precedeixen al dimecres de cendra. Festa popular que se celebra en tals dies i consisteix en mascarades, comparses, balls i altres gaudiments bulliciosos. Però, per altres, el Carnestoltes significa disfressar-se del que t'agradaria ser, representar, o senzillament de protesta contra les normes i els poders establerts. Temps de festa, d'irreverència, diversió però també de crítica, que no és dolent, però sempre hi ha algú que ho espatlla.\nEl Carnestoltes encara que està lligat a la quaresma, perquè li precedeix, és una festa pagana, però no entrarem en aquest aspecte, ni és el motiu. La utilització d'aquest com escusa per molestar, ferir insultar o menysprear a les persones, és passar-se de la ratlla en tots els sentits i excedir-se en la llibertat d'expressió i és propi d'un covard que cerca qualsevol excusa per fer o dir el que en situacions normals no faria o diria. Això és el que ha succeït a Solsona, amb un actor que ha volgut tenir els seus minuts de glòria en dir algunes gracietes ntre les quals traiem la següent "Ara em vaig a repartir garrotadas a algú deñ PP que em trobi o a algun espanyol pel camí". I tot això s'ha pogut veure i escoltar, en una retransmissió de la Xarxa, la cadena de la independentista Diputació de Barcelona, per l'obra i gràcia de Salvador Esteve. Les imatges són molt eloqüents . Prendrà alguna mesura els partits que tenen representació a la Diba?. Dirà quelcom el Consell Audiovisual de Catalunya? Encara que sigui Carnestoltes, la incitació a l'odi i a la violència no és cosa que s'hagi de prendre a riure o a la lleugera. Ja està bé de provocacions innecessàries, que generen odi i violència. Estem en una democràcia o no?. O solament són demòcrates els del pensament únic?. Catalunya sempre ha estat exemple tolerància, de convivència i de respecte, sobretot amb aquells que pensen de manera diferent . No respectar això, i que siguin els mitjans públics, que paguem entre tots, els qui ho permetin, no és conya, sinó quelcom molt greu, que no es pot deixar passar per alt. Són masses "els acudits" que estan ocorrent en les institucions públiques i en la Diputació de Barcelona, més. És l'etapa de l'ens provincial més fosca i irresponsable de tota la seva història, el seu equip de govern i oposició inclosa han de pensar que tot l'any és Carnestoltes i en aquests temps molt més. Les conseqüències, sinó es prenen mesures és com el sirimiri , que no li dónes importància però quan t'adones estàs mullat fins als ossos.\nVull acabar acabar amb aquesta frase: "El mag va fer un gest i va desaparèixer la gana, va fer un altre gest i va desaparèixer la injustícia, va fer un altre gest i es va acabar la guerra. El polític va fer un gest i va desaparèixer el mag."


En dos dies hi ha hagut dos accidents en exhibicions aèries a la Gran Bretanya i a Suïssa i un ultralleuger s'ha estavellat a Sevilla\n2 min. Barcelona 23/08/2015 21:02\n651x366 L'avió alemany s'ha estavellat contra una granja a Dittingen, Suïssa / EFE L'avió alemany s'ha estavellat contra una granja a Dittingen, Suïssa / EFE\nLa quantitat de víctimes mortals de l' accident en l'exhibició aèria d'ahir a Shoreham, al sud d'Anglaterra, s'ha enfilat fins a onze, segons ha comunicat avui un portaveu de la policia de Sussex -ahir es va dir que hi havia set morts- i encara és possible que es trobin més cossos. A més, avui ha mort un pilot en un accident entre dos avions d'acrobàcies a Suïssa i un altre pilot ha mort a Sevilla quan s'ha estavellat l'ultralleuger en què viatjava.\nEn total, doncs, han mort tretze persones en tres accidents aeris que fan que aquest cap de setmana hagi estat especialment tràgic per a l'aviació recreativa i d'exhibició. L'aparell estavellat a Shoreham, era un Hawker Hunter, un avió de combat de mitjan segle passat que no va poder recuperar alçada després d'un 'loop' i va xocar contra els cotxes que eren en una carretera. Encara s'investiga per què es va estavellar.\nL'ultralleuger estavellat a Sevilla s'havia enlairat a Trebujena, a Cadis, amb la intenció d'aterrar a Coria del Río, a Sevilla mateix, i hi viatjaven el pilot i la seva dona. Durant el vol l'home s'ha desmaiat i la dona, que no sabia pilotar, ha avisat un amic del pilot amb el mòbil que, al seu torn, ha trucat el servei d'emergències cap a la una del migdia.\nDes d'un helicòpter de la Direcció General de Trànsit i a través de la ràdio la dona ha anat rebent instruccions per guiar-la per aterrar a l'aeroport de Sevilla, però l'aparell s'ha estavellat en una pista de l'aeroport, que s'havia tancat a causa de l'emergència. Quan l'han pogut treure, el pilot de l'avió ja era mort -pot ser que hagués mort abans de la topada- mentre que la dona tenia un politraumatisme greu i algunes cremades, però quan ha arribat a l'hospital estava estable i conscient.\nL'accident de Suïssa, a Dittingen, prop de Basilea, també ha passat en una exhibició aèria, quan dos aparells han xocat enmig d'una acrobàcia feta amb una formació de tres aparells alemanys històrics. El pilot d'un dels dos avions implicats en l'accident ha mort quan ha topat contra una granja -on no hi ha hagut cap més víctima-, mentre que l'altre ha pogut saltar de l'aparell amb el mecanisme d'ejecció i obrir el paracaigudes. N'ha sortit il·lès. Encara s'han d'aclarir les causes de l'accident.\nUn avió de combat s'estavella en una exhibició aèria a Anglaterra i mata set persones


Piqué acomiada Nacho Castro amb 48 paraules - FutbolCatalunya.com\nPublicat 18 de gener de 2021 | per Redacció\nComunicat escarit (48 paraules), sense cap motiu (argumentat) per a la destitució, i amb agraïment pels serveis prestats, Nacho Castro ha estat destituït per l’Andorra de Piqué. Arriba Eder Sarabia\nNacho Castro ja no és tècnic de l’Andorra encara que no se sap la raó de la seva destitució // FOTO: FC Andorra\nNi un any, ni el pitjor any (2020) que algun guionista pogués imaginar ha fet que Nacho Castro pugui completar un curs a l’Andorra de Gerard Piqué. Va arribar un 27 de Febrer de l’any passat per a substituir a Gabri García ja que “és una figura que encaixa en el nostre model de joc”.\nAixò declarava el director general del club, Jaume Nogués. Ara caldrà escoltar el discurs del directiu quan l’asturià sol ha disposat d’una volta per a deixar al seu equip a la 2a plaça i a 1 punt del líder Nàstic.\nNacho va arribar a l’agost per a dirigir a un Andorra que figurava com el pitjor equip de la segona volta, empatat a 3 punts amb el Badalona. No només va eludir zona de descens sinó que es va quedar a 8 punts del play off.\nANDORRA, SEGON, A UN PUNT\nVal la pena repetir que l’Andorra està segon en la classificació del subgrup A a només 1 punt del líder Nàstic. Ah!, i amb 3 de renda respecte al tercer, el filial del FC Barcelona.\nAixí les coses, el club que presideix Albert Ferré, dirigeix Jaume Nogués i decideix Gerard Piqué relleva a Nacho Castro per Eder Sarabia.\nEder Sarabia ha passat com a segon tècnic per Las Palmas, Betis i Barça al costat de Quique Setién // FOTO: FC Andorra\nEn el passat esportiu de l’exsegon de Quique Setién a Las Palmas, Betis i FC Barcelona sempre figurarà que “a dalt al Principat amb el repte d’estrenar-es com a primer entrenador d’una plantilla de futbol professional”. Aixió ho afirma la nota del club tricolor.\nGABRI VA DURAR QUINZE MESOS\nEl primer entrenador de Piqué va arribar el desembre del 2018 i va acabar campió de Primera Catalana. Després, el club va pagar 450.000 euros per pujar a segona B i va ser destituït el 26 de febrer de l’any passat. En total van ser 15 mesos com a tècnic d’una banqueta que va compartir amb un altre exblaugrana com Albert Jorquera.\nGabri va sortir en silenci, però tres mesos després va esclatar: “Piqué em va decebre professionalment”. El tècnic de Sallent, per cert, no ha tornat a dirigir a cap equip des d’una banqueta.\nAra li toca caure al segon, Nacho Castro. No hi ha raó oficial. Igual aquest dimarts Nogués mostra el seu desencantament perquè, segons han filtrat ja a mitjos amics, l’equip no mostrava el futbol que l’Andorra pugui exhibir post el seu potencial. Ara fa falta veure el que fa Sarabia amb un grup que està segon, a només 1 punt del líder.\nPublicat a Segona B, Titulars | Tagged Andorra, Eder Sarabia, Nacho Castro


Us donem la benvinguda a l'escola Rivo Rubeo!\nEn aquest apartat us anirem publicant tota la informació necessària per seguir el procés de preinscripció i matrícula. Si seguiu navegant per la nostra web podreu consultar informació sobre el nostre Projecte Educatiu, el Projecte de Direcció, els serveis que s'ofereixen i el seu preu i els aspectes organitzatius més bàsics.\nLLISTAT AMB PUNTUACIÓ UN COP RESOLTES LES RECLAMACIONS\nAvui, 3 de maig s'ha publicat la llista de sol·licituds que han demanat el centre i l'ensenyament en primera\npetició amb la puntuació resoltes les reclamacions.\nLa podeu consultat aquí o, físicament, a l'entrada principal del centre.\nAvui, 21 d'abril s'ha publicat la llista de sol·licituds que han demanat el centre i l'ensenyament en primera\npetició amb la puntuació provisional a 21/04/2022.\nSegons les llistes publicades, preveiem que tots els infants pels quals s'ha demanat plaça per a cursar EI3 anys el curs 2022-23 al Rivo podran obtenir una plaça definitiva al nostre centre en el procés de matrícula.\nDel 7 al 21 de març està obert el període de PREINSCRIPCIÓ.\nConsulteu la pàgina de la Generalitat en la que podeu:\nEntendre els criteris de priorització de sol·licituds\nEn aquesta altra pàgina podreu resoldre molts dubtes per temes.\nRecomanem especialment que us informeu sobre la formalització de la preinscripció, que serà telemàtica i té alguns requeriments tècnics.\nPORTES OBERTES. ENS VOLEU CONÈIXER?\nESCOLA RIVO RUBEO; QUI SOM I QUÈ FEM?\nEl dia 1 de març a les 17h OBRIM LES PORTES del RIVO RUBEO. De cara a la preinscripció que comença el proper 7 de març, convidem a totes les famílies que ens vulgueu conèixer a la nostra jornada de portes obertes.\nCal fer reserva AQUI.\nDemanem que assisteixi només una persona per família.\nUs rebrem al pati de la nostra escola (a l'aire lliure) on us explicarem els trets d'identitat del nostre Projecte Educatiu.\nEn grups de 10 els docents us acompanyaran a una aula per explicar de més a prop com és el dia a dia a l'escola.\nAbans de la vostra visita podeu veure aquesta visita virtual pel centre i la presentació del Projecte Educatiu (que es pot consultar permanentment).\nPer últim, durant la preinscripció i, si s'escau, la matrícula, es podrà demanar atenció personalitzada virtual (i excepcionalment, presencial) per acabar de resoldre dubtes o aportar informacions.\nSi voleu conèixer millor l'AFA, a la web també en podeu consultar molta informació.\nEn aquest enllaç tindreu accés a un resum de diverses informacions pràctiques.\nAlgunes d'aquestes informacions són:\nReducció de ràtios a EI3 el curs vinent\nAspectes a tenir en compte a l'hora de triar escola\nCom emplenar la sol·licitud de preinscripció\nDates de preinscripció.\nCalendari de matriculació.\nOferta educativa de la ciutat.\nCalendari de portes obertes.\nPuntuació per zones de residència.\nLes proves de competències bàsiques dins del nostre Pla d'avaluació\nJa som al mes de maig i toca començar a revisar com ha anat el curs, recollir-ne els fruits i prendre decisions per seguir avançant. El Rivo és una escola amb una forta cultura avaluadora, l'avaluació és l'eix que mou la presa de decisions i ens convida a no deixar mai d'avançar. L'aspecte més important que avaluem és l'aprenentatge, el nostre Pla d'avaluació valora l’impacte de les actuacions realitzades per a la millora dels resultats educatius, es fonamenta bàsicament en tres tipus d’indicadors:\nEls resultats de les proves de competències bàsiques. Són proves que procuren situar als infants en situacions a resoldre properes a les que es poden trobar a la vida real. Són editades pel departament i ens donen unes dades comparables amb la resta d'escoles de Catalunya. Les passem a principis de maig a 2n, 4t i 6è. Les de 6è són normatives i es corregeixen fora del centre.\nEls resultats d’altres proves tipificades d’avaluació d’aprenentatges instrumentals. En aquest cas s'avalua l'adquisició de les eines fonamentals per aprendre; la numeració, el càlcul, la lectura, l'escriptura. Procurem fer servir proves tipificades, és a dir que estiguin provades i hi hagi un estudi estadístic a darrera. Passar-les trimestralment ens permet, a més, un marc comparatiu intern, entre promocions i en el seguiment de l'alumnat d'una mateixa promoció curs rere curs.\nEls resultats de l’avaluació final. És l'avaluació que fa el professorat del procés d'aprenentatge contemplant tant les proves que hem explicat com les produccions i les activitats pròpies del dia a dia de l'aula.\nTotes plegades són dades que es complementen i ens permeten tenir una visió força complerta; unes són més estandarditzadores i altres més comprensives; unes són més instrumentals i altres més competencials. L’anàlisi d’aquest resultats és el que ens porta a prendre decisions curs rere curs per seguir oferint situacions d'aprenentatge riques i el més ajustades possible a les necessitats de l'alumnat.\nParlem d'assetjament escolar\nBullying. Perquè li hem hagut de buscar un nom nou i estranger a una cosa pròpia de les relacions entre les persones de societats com la nostra, una cosa que passava, passa i... seguirà passant?\nL'eina de l'assetjament és la violència, tots els tipus de violència; física, verbal... Convivim amb expressions de violència que tenim pràcticament normalitzades; als video-jocs, a les sèries, en els esports... i, a vegades, en dosis més o menys grans, en el si de les relacions familiars.\nI si la violència alimenta l'assetjament, la societat extra competitiva i individualista es fa càrrec d'oferir un context ideal per a que neixi i creixi. Agredeixo quan em sento agredit, tot i que no solc agredir a qui m'ha agredit, agredeixo quan sento que no puc acomplir les expectatives, quan em sento fracassat i odio al qui se sent complet, agredeixo perquè normalitzo l'agressió en les relacions entre persones, perquè hi convisc, agredeixo perquè és un opció ràpida i de lògica simple, i al final, agredeixo perquè m'identifica agredir, perquè jo soc així.\nPodem entendre que un infant pegui o insulti però no ho podem autoritzar. Des de ben petits els nens i les nenes desenvolupen la seva manera de comunicar-se i van ajustant la seva conducta, les idees es van endreçant, prenen consciència d'ells mateixos i dels altres, són capaços d'expressar-se de maneres riques i diverses i també són capaços de trobar la contenció justa que els permeti donar una resposta assertiva a cada moment. És evident, doncs, que tot plegat és molt complex, els hem d'acompanyar en tot aquest procés oferint moments de reflexió rics, acceptant l'error i reforçant l'autoestima, alhora que els oferim uns límits clars i inequívocs.\nL'acompanyament de l'adult és tan important per a l'infant que no és capaç de contenir-se i sovint té respostes violentes com per l'infant que davant d'una resposta violenta s'inhibeix. Important, fins i tot, per als infants que observen una acció violenta i la recolzen o els que miren cap a un altre costat. Tots els infants necessiten desenvolupar competències socials. Són competències clau per a sentir-se bé amb un mateix i amb els altres; reconèixer les emocions en un mateix i en els altres, i saber-se posar en el lloc de l'altre, comunicar-se d'una manera efectiva utilitzant la paraula, el gest..., reconèixer els propis errors i els dels altres.\nLlavors, tota agressió o mostra de violència és bullying? Entenem que hi ha assetjament quan ens trobem amb un infant que agredeix repetidament a un altre. En els processos de bullying, a més, ens trobem amb que l'infant agredit creu que, d'alguna manera, n'és mereixedor o que és "normal" i sol ocultar-ho o pensar que ningú el pot ajudar. Aquests processos, a més es valen de la complicitat dels altres; dels qui donen suport a l'agressor per un suposat estatus social i dels qui ho veuen i no diuen res per no ficar-se en embolics.\nÉs per això que, tal i com dèiem, cal treballar amb tots els infants i, a l'escola, és fonamental treballar amb el grup. Reforçar els lideratges positius, desenvolupar el pensament crític, procurar aïllar les expressions violentes. Hi invertim perquè es tracta de competències fonamentals i perquè, a més, invertir-hi és oferir un context facilitador per a la resta d'aprenentatges.\nA més de la tasca directe que fem amb els infants tant a casa com a l'escola, també és important que treballem plegats, que ens comuniquem. No us estigueu d'explicar-nos qualsevol fet o percepció que considereu rellevant; si el vostre fill/a ha rebut un missatge per xat o videojoc d'un company, si el veieu afectat per una situació escolar... Molts tipus d'agressions queden total o parcialment ocultes i és necessari que compartim totes les perspectives possibles.\nDesprés d'unes vacances d'hivern afectades més del previst per a moltes famílies de la nostra comunitat, us informem que a partir del 10 de gener del 2022, hi ha canvis en els protocols de gestió al voltant del COVID.\nDavant d’un símptoma de nova aparició, encara que es presenti de forma aïllada, l’alumne/a o professional del centre educatiu s’ha de quedar a casa i posar-se en contacte per telèfon, o mitjançant La Meva Salut, amb el centre d’atenció primària perquè li doni les indicacions que escaigui.\nSe suprimeix la indicació de quarantena per als alumnes d’educació infantil i d’educació primària immunitzats i no immunitzats quan hi hagi casos positius esporàdics en el grup de convivència estable (4 o menys). Quan hi hagi 5 casos positius o més (o el 20% o més de positius) al grup de convivència estable (GCE) en un període de 7 dies, s'ha d'indicar als infants no immunitzats del GCE que facin quarantena.\nEls alumnes d’educació primària (immunitzats i no immunitzats) i els alumnes immunitzats dels centres d’educació especial (a partir de 6 anys), s’han d'incorporar al circuit B (TAR, test d'antígens ràpid a la farmàcia) quan hi hagi un cas positiu al GCE. Cal que es faci el TAR entre els dies 0 i 1, un cop notificat el cas positiu. En el cas que es detecti un cas al vostre GCE, us pautarem l'actuació pertinent.\nL'alumnat i professorat que presentin simptomatologia compatible amb la covid-19, cal que es facin una prova diagnòstica. Aquestes persones no podran assistir al centre fins que no tinguin el resultat: si són positives s'hauran d'aïllar i si són negatives podran tornar al centre un cop hagin millorat els símptomes (en què cal haver estat 24 hores sense tenir febre).\nPer últim compartim dues infografies d'interès:\nAïllament per a contactes estrets de COVID-19.\nCom sempre, agraïm la vostra comprensió i adaptabilitat durant tots aquests mesos i esperem que els nostres infants puguin tornar a viure i conviure el més aviat possible lliures de restriccions.\nCom ja sabeu, cal formalitzar la Matrícula entre el 14 i 18 de juny. Tenint en compte les darreres indicacions del Departament d'Educació i les necessitats del procés al nostre centre, hem decidit fer aquest procés presencialment.\nPer demanar hora cal que truqueu a l'escola, al 93 551 75 86, en horari de 8 a 14:30h. Us atendran des d'administració per acordar una data i horari de matrícula. La matriculació es gestionarà entre la Direcció i l'Administració del Centre.\nLa documentació original següent:\nDNI de les persones tutores.\nCarnet de vacunes de l'infant.\nTargeta sanitària de l'infant.\nL'entrevista inicial omplerta.\nInforme de l'escola bressol o de l'escola primària, en el cas que l'infant hagi estat escolaritzat abans.\nALUMNES ASSIGNATS AL CENTRE I LLISTA D'ESPERA\nPubliquem la llista d'alumnes assignats al nostre centre i la llista d'espera. També podeu trobar-les penjades a la porta principal de l'escola.\nJa es pot consultar l'oferta definitiva tant aquí com a la porta principal del centre.\nDel dia 14 al 18 de juny s’obrirà el període de matriculació. Aquelles famílies que heu fet la preinscripció del vostre fill/a al curs 2021-2022, al nostre Centre, i heu obtingut plaça, heu de formalitzar la matrícula. Us informem que us convoquem a una reunió presencial al gimnàs del centre. Hem obert dos torns per qüestions d’aforament:\nPrimer torn de 15’30 a 16’30 hores\nSegon torn de 16’30 a 17’30 hores\nReserveu la vostra plaça al següent enllaç:\nPreguem només vingui a la reunió un membre de la família i en cap cas podran accedir a la reunió els infants.\nAquesta reunió té la finalitat de donar a conèixer l’escola i informar de les pautes bàsiques per al procés de matriculació i l’acollida a l’alumnat nou al centre. Hi haurà altres moments per a què puguem conèixer a les noves famílies i infants, i oferir la benvinguda a tots els nous membres de la comunitat Rivo.\nLLISTA ORDENADA DEFINITIVA DE SOL·LICITUDS DE PREINSCRIPCIÓ\nJa es pot consultar la llista de sol·licituds ordenada amb la puntuació definitiva, tant aquí com a la porta principal de centre.\nJa es pot consultar la llista de sol·licituds de preinscripció amb la puntuació definitiva, un cop resoltes les reclamacions, tant aquí com a la porta principal de centre.\nJa es pot consultar la llista de sol·licituds de preinscripció amb la puntuació provisional tant aquí com a la cartellera de la porta principal de centre.\nDel 15 al 24 de març està obert el període de PREINSCRIPCIÓ.\nLa SOL·LICITUD es pot presentar de forma electrònica o en suport informàtic.\nConsulteu els CRITERIS de priorització de les sol·licituds.\nPrepareu la DOCUMENTACIÓ necessària per acompanyar la sol·licitud i justificar els criteris.\nInformeu-vos sobre com DIGITALITZAR ELS DOCUMENTS.\nJa es pot consultar l'Oferta inicial de places escolars al nostre Centre.\nAl Rivo hem decidit que les Portes Obertes seran en format virtual.\nEls dies 17 i 18 de febrer es convocaran sales virtuals on la direcció, l'equip docent i l'AFA exposaran el Projecte Educatiu, els Serveis i el dia a dia a l'escola, a més de respondre totes les preguntes que les famílies assistents necessitin plantejar. L'aforament a les sales virtuals serà limitat pel bon funcionament de la conversa i, per tant, caldrà demanar cita prèvia.\nVULL ASSISTIR A LES PORTES OBERTES VIRTUALS\nAbans d'aquestes dates també publicarem una visita virtual pel centre i la presentació del Projecte Educatiu (que es pot consultar permanentment).\nInformacions sobre el curs 2021-2022\nJa podeu consultar el Pla d'Organització de Centre provisional d'acord amb les mesures indicades pel Departament d'Educació i la Memòria 2020-21 compartida tant amb el Claustre i el Consell Escolar, com amb la unta de famílies Delegades. Al setembre se'n farà una revisió i es passarà pel Consell Escolar per a la seva aprovació.\nHem fet aquesta infografia que resumeix les informacions més importants. Us la podeu descarregar en PDF clicant aquí.\nL'ARBRE DE LA SAVIESA.


Ocupació al Bages Industrial, un dels deu millors projectes d’innovació social a Catalunya – CFP\nOcupació al Bages Industrial, un dels deu millors projectes d’innovació social a Catalunya\nEl Centre d’iniciatives per l’ocupació de l’Ajuntament de Manresa lidera el projecte, que entre d’altres reptes, té el de crear millors oportunitats d’ocupació i itineraris formatius per a joves desconnectats.\nL’auditori del CosmoCaixa de Barcelona va acollir divendres passat la 5a Jornada 10×10 Càpsules d’Innovació Social on es van presentar els 10 millors projectes d’innovació social a Catalunya l’any 2016. Un d’ells ha estat el projecte Ocupació al Bages industrial.\nAquesta jornada està promoguda cada any per l’empresa d’acció social Sumar amb el suport del Departament de Treball, Afers Socials i Famílies, la Taula d’entitats del Tercer Sector Social de Catalunya, la Diputació de Girona i l’Obra Social “la Caixa”, per donar visibilitat a diferents projectes d’innovació en l’àmbit dels serveis socials. La missió del Consorci d’Acció Social de Catalunya és impulsar Noves Idees que Funcionin en l’àmbit dels serveis socials.\nAmb la celebració d’aquesta jornada es pretenia impulsar la reflexió per repensar i millorar els serveis socials, i ser una font d’inspiració per ajudar a resoldre els reptes socials emergents de la nostra societat, per presentar les seves experiències, els instruments i eines de millora per afrontar problemes actuals i reptes futurs de la nostra societat.\nLa coordinadora del programa Ocupació al Bages industrial va explicar a la jornada que les entitats públiques cerquen posar en marxa accions per la millora de l’ocupació adreçades a persones joves i d’altres col·lectius amb dificultats d’inserció laboral, apostant per la millora de l’ocupació amb un enfocament i una manera de treballar, diferent:\n– Apropant-se a les empreses, fomentant la col·laboració público-privada.\n– Apostant per la innovació social, i la retenció del talent, i la formació la requalificació de persones.\n– Introduint noves eines de gestió i instruments que han ajudat al èxit del projecte.\nEls programes presentats són iniciatives innovadores que tenen en comú la creativitat i el factor innovador i d’adaptabilitat a diferents àmbits, territoris i col·lectius permeten donar resposta als diversos problemes emergents de la nostra societat.\nDesprés de la presentació els assistents van participar en sessions de Speed Networking de 30 minuts amb els representants dels projectes innovadors.\nAl programa Ocupació Bages Industrial participen també el Consell Comarcal del Bages i els Ajuntaments de Castellbell i el Vilar, Súria, Cardona, Callús, Navarcles, Artés, Sallent, Sant Fruitós de Bages i d’altres ens publico-privats: EPSEM-UPC, Fundació Lacetània, Patronal Metal·lúrgica del Bages, PIMEC Catalunya Central, Cambra de Comerç i Indústria de Manresa està fiançat per la Diputació de Barcelona i té com objectiu impulsar l’ocupació al sector industrial metal·lúrgic i auxiliar d’automoció de la comarca.\nadmin2017-10-10T00:10:45+02:00març 22nd, 2017|Categories: Notícies|


El Col·lectiu 03820-Compromís vol un canvi a millor per a Cocentaina – Compromís per l'Alcoià-el Comtat-les Foies\nEl Col•lectiu 03820-Compromís ha complit amb la tradicional apegada de cartells del dijous al Passeig del Comtat. Xavi Anduix i Jordi Pla han encapçalat el grup amb la resta de membres de la llista I han mostrat enèrgicament la seua il•lusió per ser importants a les eleccions municipals.\nDesprés d’un sopar d’agermanor celebrat a la seu, els membres de la llista, simpatitzants i militants de la coalició han recorregut el Passeig penjant els seus cartells on han mostrat un gran ambient.\nDes de la coalició han dit que esperen ser la sorpresa el 24 de maig. La formació basarà la seua campanya en explicar el seu projecte per a Cocentaina amb l’intenció d’encapçalar el nou govern municipal amb l’objectiu de fer una gestió basada en la transparència, participació i la lluita per millorar la vida de les persones. Un canvi a millor.\n← Monica Oltra dóna suport als candidats i candidates de la comarca\nDavid Abad, Compromís Alcoi: “La Rosaleda es quedarà per resoldre per la mala gestió del govern PSOE-EU” →


Nombre de resultats 13 per a arts santa mónica\n31/01/2019 - Martina Ampuero: “Ophelia 2.0” Eufònic urbà\nOphelia es reflecteix en diferents paisatges, “Cel”, “Nit” i “Mur”. Els tres formen el contingut d’una instal·lació en la qual la posició de l’espectador activa parts de la pintura de vídeo, on la música i les imatges s’han realitzat completament a l’Eyesberg Studio.\n31/01/2019 - Adam Basanta: “A Room Listening to Itself” Eufònic urbà\n“A Room Listening to Itself” és el títol de la instal·lació sonora que Adam Basanta va presentar en el marc d’Eufònic 2018. Consistent en un sistema integrat per diversos micròfons i altaveus distribuïts per l’espai, l’obra de Basanta “fa audible” la relació física entre aquests elements i l’arquitectura de l’església del castell d’Ulldeconatudio.\n31/01/2019 - Xavi Lloses & Quartet Brossa. Eufònic urbà\nXavi Lloses és una sort de Carles Santos de l’era d’internet, un dels artistes més peculiars del panorama català. Antipianista, terrorista sonor i artista multidisciplinari, absort en la continua exploració dels extraradis boirosos entre la música i allò desconegut.\n01/02/2019 - Enrique Tomás, Accions sonores, Performance\nArtista sonor i investigador, el seu treball explora la intersecció entre l’art sonor, la computer music, els mitjans locatius i la interacció humà-màquina.\n01/02/2019 - Alba Rihe: “Vacances”, Residències artístiques, Performance\nArtista sonor i investigador, el seu treball explora la intersecció entre l’art sonor, la computer music, els mitjans locatius i la interacció humàión humano\n01/02/2019 - Huma-Andrés Satué\nAndrés Satué proposa un viatge ple de fisicitat, on soroll i melodia es donen la mà amb sorprenent facilitat. s com ficar el cap en aigües revoltes: un cop superada la impressió de la primera rebolcada, s’obren abismes de caos i bellesa.\n01/02/2019 - NUS Band\nLluís Campos, Hug Bonet, Georgina Asin i Adrià Gil, formen un quartet barceloni que conjuga elements d’electrònica elegant, atmosferes i crescendos propis del post-rock i una vocalista femenina que recita amb absorbent intensitat versos enigmàtics de cert regust retro.\n02/02/2019 - La Forasteria, Accions sonores, Residències artístiques\nLaia Arqueros, Larry Rodríguez, Mar Cianuro i Oliver Mancebo conformen des de 2017 La Forasteria, És un col·lectiu al·lòcton, intrús, invasor allà on va. Les Terres de l’Ebre són sensibles a l’entrada de “espècies invasores”.\n02/02/2019 - Adam Basanta, Accions sonores, Performance\nArtista, compositor i performer de música experimental, Adam Basanta va néixer a Tel-Aviv el 1985 i es va criar a Vancouver. Les seves escultures sonores s’han vist a espais i galeries com New Media Gallery (Canadà), Vitra Design Museum (Alemanya), National Art Centre Tokyo (Japó) i The Center for Contemporary Arts Santa Fe (EUA). Ha rebut diversos premis com el Japan Media Arts Prize (2016) i l’Aesthetica Art Prize (2017)\n02/02/2019 - Konx-Om-Pax - Tom Scholefield\nPer a Tom Scholefield, el llenguatge del disseny i la producció musical s’entremesclen. Com a productor, ha llançat dos LP a Planet Mu, el primer dels quals va resultar una versió resoltament malenconiosa i granulada d’IDM pastoral, molt influenciada pels sons de l’electrònica de la seva Escòcia natal.\n02/02/2019 - Lawrence Rothman\nEl baríton Lawrence Rothman converteix en icones instantànies les seves cançons en un disc que és un viatge de descobriment i autoafirmació i que va tindre la seva traducció en nou vídeos que protagonitzaven cada una de les seves reencarnacions.\n15/05/2019 - Lassus Quartet & Joel Bardolet\nMusic in silence és un projecte del segell noruec Backlash Music en què l'objectiu és experimentar i documentar el procés d'enregistrament d'una peça -en aquest cas del compositor viu Salvatore Sciarrino- en silenci. Així ho va fer el Lassus Quartett, liderat pel violinista català Joel Bardolet, durant cinc silenciosos dies en un indret aïllat de la costa de Noruega.


Crítiques: 'El vestit POP de l'emperador' de La Roda Produccions - Jove Espectacle\n12 de novembre de 2017 per JMViaplana Deixa un comentari\nVist el diumenge, 5 de novembre de 2017 al SAT! Sant Andreu Teatre, de Barcelona\nAGRAÏMENTS: David Achell, Ismael Maldonado i Brugués Faura\nAMB LA COL·LABORACIÓ DE: Ajuntament de Gavà i Espai Maragall\nGuillem Martí, Ariadna Suñé,\nVíctor Gómez i Jordi Gonzàlez.\nDesprés d’haver estrenat al mateix SAT! ‘ALADDIN #THEPOPMUSICAL’ fa gairebé dos anys, La Roda Produccions ha incidit de nou en adaptar una història clàssica i prou coneguda al seu estil, clarament desenfadat i amb molta música. Per aquells que hagueu vist el seu Aladdin, dir-vos que aquest ‘vestit pop’ és un espectacle molt més en clau familiar, divertit en tot moment, i potser no tant per a un públic adolescent, i per descomptat, sense ‘història d’amor’. En aquest aspecte, la versió de la roda té algunes característiques diferencials: sense perdre l’actualització de la història i els personatges, l’argument és força fidel a l’esperit de l’original. Això sí, el personatge principal i la seva cort, té un aire versallesc i amanerat molt notable, cosa que accentua l’humor. Potser d’una manera poc original (el recurs dels personatges afectats és molt recurrent a la comèdia) però funciona bé. Sobretot perquè l’aposta estètica és -aquesta sí- molt extremada. Podríem dir que amb categoria de fantasia visual, amb unes escenografies que combinem una geometria expressionista amb un aire i uns colors ingenus, uns vestits de lluentors propis del Cabaret, i finalment -i aquí us recomano molt que us hi fixeu-, uns calçats totalment ‘dragqueenians’ bojos de debò, per a qui els sàpiga apreciar. La interpretació, si obviem el dit, és força coherent en tot moment, generant moments divertidíssims, i alguns acudits sobre l’actualitat, també política. Pel que fa al guió, només dir que dedica molt i molt de temps al plantejament, sense perdre l’interès, això sí, però per al meu gust, poc a la trama principal, com són els ‘sastres’-estafadors, la maquinació dels seus plans, i sobretot, un final amb el descobriment de tot l’engany (el rei està despullat!) que passa pràcticament inadvertit, comptant amb què l’argument és ja prou conegut de tot el públic. La moralina no es basa tant amb la ja coneguda de que els ignorants tinguin por de ser descoberts i es vegin forçats a aparentar (reconec que fins a certa edat és massa subtil), com de deixar al descobert un nen malcriat i superficial, com és el mateix rei. No està gens malament. I en l’apartat musical, només dir que les ‘cunyes’ musicals enllaunades, de cançons famoses del pop són versions originals, curtes forçosament perquè fan una funció de donar l’entrada a una escena, i que podrien haver-se cantat, pel meu gust, en directe (3-4 frases de cada) i que les cançons originals, pròpiament del musical, estan ben interpretades i subratllen correctament l’acció, però de vegades costa molt d’entendre la lletra.\nEn resum, un espectacle molt apte per a públic familiar, grans i infants, i que degut als seus divertits excessos, també pot ser vist per un públic jove, diguem que fins als 12-13 anys.


EN EL MEU LLOC: Dona'm pa i ...\nAnònim 13 de desembre de 2009 a les 23:26\nEl polític deuria tenir data de caducitat com els iogurts. Jo crec que un màxim de dues legislatures. Passat aquest periode ja no et senta bé si te'l menges. La cosa pública exigeix una gran dosi de sacrifici, entrega, esforç i generositat entre moltes altres coses. No em fie del que fa d'aquesta tasca tan dura la seua professió. Pep\nCarles Tomàs 14 de desembre de 2009 a les 16:12\nAixí deuria ser, però, quants voldrien dedicar-se a la política sols per un termini reduït? No voldrien ser "ioguritzats" i pensarien que no paga la pena.


Relat "La maniobra de Heimlich"\nInici > detall del relat: La maniobra de Heimlich\n- Je ne peux pas vous aider\nJa hi som de nou. És patètica aquesta temor a fer noves relacions, ho reconec. Però si els faig cas, després potser no me'ls trauré de sobre, i això sí que no. No demanen caritat. Simplement, feina, i el ben cert és que no em vindria malament una mica d'ajut a la casa i a l'hortet, però no vull compromisos. No m'agrada sentir-me obligada envers els altres, mai m'ha agradat. Hauré eixit al iaio Batiste, que un cop jubilat mai es movia de casa: o fabricava maquetes de vaixells mercants o llegia uns patracols de llibres que, amb l'excepció del Quixot, no em sonaven de res. Ni sóc sociable ni tampoc nostàlgica: ara em recorde del iaio i no em ve ni fred ni calor. Com si ens haguérem vist ahir, amb la petita objecció que fa quinze anys que és mort. Mira que bé, va dir "bona nit" i ja no es va alçar mai més. De tota manera el pare deia que aquell "bona nit" va estar tot un comiat, perquè ell li ho va notar als ulls.\nI si no, Vicent, "el meu" Vicent. Ja fa tres anys que se n'ha anat amb la puta aquella de la paradeta del port i jo com si ploguera. Mira, que li aguante ella la simfonia de ronquits o el mal alè matiner. Ara, que jo ben pocs ronquits li vaig haver d'escoltar, amb les guàrdies que em xuclava al Servei d'Urgències. L'únic que em fot de tot plegat és que ara em toca cavar l'hort a mi sola. Des que m'he jubilat tinc tot el temps del món, però em canse, em canse tant que de vegades m'ofegue... A alguns els semblarà estranya tanta autosuficiència en una dona gran que pot pagar el jornal d'un llaurador. I a més, no ens enganyem, la modernor no ha arribat segons a quines ocupacions. El camp continuen treballant-lo els homes. El cas és que aquest hortet no es pot deixar abandonat a la figa mandanga, que no hi ha res com un cogombre o una albergínia acabadets de collir i mentre jo m'apanye... I parlant d'albergínies... que no els passaré un poalet amb hortalissa a la família aquesta? No sé com poden viure, amb una criatura que no tindrà ni tres anys, enmig dels tarongerars i en una caseta de guardar ferramenta. Quan vinga l'hivern la faena serà d'ells per a no pelar-se de fred! Tampoc sé si hi intervindran els dels Serveis Socials, però jo de moment no pense dir res.\nEll se'n va cada matí cap al poble, dic jo que a buscar faena, i de vegades torna a boqueta de nit. A ella la sent com li canta al xiquet mentre renta la roba al gibrell que hi ha obrat just al costat del pou. El xiquet xerra molt i plora poc, la veritat siga dita. De vegades passen tots tres en sentit cap al port i tornen amb una bossa de peix. L'altre dia me n'oferien, pobra gent, no tenen res i encara oferint morralla. Els vaig dir "merci" però no els la vaig agafar... Els passaré l'hortalissa i me n'aniré, res de visites ni cerimònies. Ells no ho saben, però jo l'any vuitanta vaig anar un estiu al seu país com a metgessa voluntària. No els ho contaré, que no vull intimar.\nCom que he d'usar les creïlles, he fet amanida russa. La mahonesa, amb els ous de les meues gallines, naturalment. Guisar per a una sola és el que té, que per més que s'ajusten les quantitats sempre es fa menjar de sobra. Si hi siguera la meua Natàlia seria una altra cosa, però no crec que torne dels Estats Units fins a Nadal. De fet, em sembla que farà la vida allà. Igual hi vaig jo a visitar-la cap a l'octubre. A ella sí que l'enyore de debò. Sembla que ahir estava parint-la i mira-te-la ara, convertida en tota una científica. Amb tantes bestioles com li vaig deixar tenir per casa, no és estrany que haja volgut ser zoòloga.\nEls passaré una mica d'amanida russa als veïns. Potser els hauré d'advertir que no du porc, no siga que no la vulguen. La dona té la caseta molt recollida i ha fet reviscolar les cales dels parterres a pur de regar-les. Quan els vaig dur les albergínies, em vaig fixar que dormen tots tres en una màrfega de palla.\nAquesta matinada m'han despertat els crits de la parella. Ell parlava fort, agitadament, i ella es lamentava entre sanglots. Ho feien amb el seu idioma africà, no en francés, i per això jo no entenia ni mitja del que deien. Però el to de les veus era angoixat. M'he posat la bata i m'hi he acostat a la caseta per la senda mitgera. Havien desat un fanalet de gas encés a sobre la taula del petit porxo. Ell agitava el xiquet entre els braços, passejant-lo nerviosament. M'hi he atansat ràpidament per a reconéixer la criatura. Entretant, la mare m'explicava en francés que l'ha sentit tossir i tot seguit ha començat a ennuegar-se, com si s'haguera engolit alguna cosa. El xiquet estava posant-se cianòtic, amb símptomes evidents d'hipòxia, però encara conservava la consciència. M'he posat d'esquenes a ell i li he fet la maniobra de Heimlich: el puny just damunt el melic amb el dit polze acarat a l'abdomen. A la segona pressió, un botó de color roig ha eixit disparat entre els cops de tos del xiquet. He mirat de fer-los entendre que ho he fet centenars de vegades, que no tenia cap mèrit. Però ells no sabien què fer-se d'agraïts com estaven.\n- Venez chez moi. M'he escoltat dir a mi mateixa.\nNo m'agrada fer noves relacions. Però ha estat dir-ho i començar a respirar com si haguera expulsat de dins meu un botó tan gros com una albergínia.\nQuin conte més bo![Ofensiu]\nShaudin Melgar-Foraster | 02-10-2009 | Valoració: 10\nL'he començat a llegir sense saber amb que em trobaria, m'ha enganxat tot seguit i l'he acabat amb un UAU! Et dono l'enhorabona amb el cor a la mà -i una mica d'enveja també.\nTu saps un conte i jo sé un acudit[Ofensiu]\nAvui he estat comentant i comentant a molta gent, també t'he comentat abans. Comprendras que estic una mica cansat.\nNarres bé i en detall. Lèxic ampli i expressions d'aquelles d'estar per casa, que en una narració, com aquesta, mai sobren. La llarga introducció que precedeix a la maniobra de Heimlich em fa pensar: que llarg és el dia, dóna per moltes coses, per pensar molt i fer moltes altres coses.\nJo utilitzo el sistèma: Cops a l'esquena. Al final, l'objectiu és el mateix, encara que no sempre hi ha més d'una manera d'arreglar que t'hagis empassat el que no toca, o hi ha una manera més estandard.\nDesconeixia al Heimlich, com tants noms alemanys o austríacs o suïssos o francesos.... que han inventat, o millor dit, s'han apropiat de sistèmes que té la gent per arreglar-se-les.\nI ara vé l'acudit:\nIAIA: Fiiiiiill! Com es diu aquell alemany que em torna boja?\nFILL: Alzheimer, mama, alzheimer.\ntants cops com ho has fet...[Ofensiu]\n... i et sembla que no té cap mèrit.\nperò heus ací, has tornat a emocionar-me amb les maniobres precises per ordir un magnífic i suggerent relat.\nUn monòleg interior, de nou, que destripa els fons dels sentiments humans, aquesta mescla indestriable d'egoismes, altruïsmes, pors i valors.\nBotons rojos que ens ennueguen massa sovint! I poques mans que coneguin les maniobres necessàries per expulsar-los...\nUn petó, cap a la finestra de les teves vacances...


per anar fent camí: d’abril 2013\nJa s'ha apuntat en algun tuit "a #elsarró més que una bossa amb un crostó de pa, hi trobareu altres productes locals, ciència, història, poesia, emprenedoria, teatre, i més!" i això en un ambient de tertúlia mentre anem sopant. Jo sóc @montsebarniol.\nSovint (uns més que d'altres), anem a jornades, presentacions, congressos o altres esdeveniments on parlen d'una temàtica concreta, amb persones especialitzades, amb expertesa del tema que expliquen, i sovint ens quedem amb les ganes de poder apropar-nos una mica i esbrinar-ne algun detall. O a vegades ens agradaria preguntar alguna cosa concreta fruit de la nostra curiositat.\nCert és que moltes coses estan canviant, i potser també una d'elles és la manera que accedim al coneixement o fins i tot com decidim passar el nostre temps d'oci. #elsarró és una proposta que combina aquests dos aspectes, i els posa al voltant d'una taula per fer-ho en un entorn distès i curiós i,amb ganes de passar-s'ho bé.\nRes es mou sol, i això no n'és una excepció, busqueu #LluçanèsActiu i mireu qui ho belluga, i si voleu més informació escribiu a llucanesactiu@gmail.com\nEl primer sarró es farà a la Fonda d'Alpens i el convidat és Pep Palau @peppalau té un blog que es diu "Utòpic" el divendres 26 d'abril a les 9 del vespre. Si us agrada la idea, apunteu-vos!!\nPublicat per Montse barniol carcasona a 10:57 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: coneixement, elsarró, Lluçanès, sopar, tertúlies


Procés d’humanització | We Love Barça\nDesprés d’unes setmanes estel·lars, el Barça va empatar a Mestalla i va demostrar que, lluny de ser invencible, li queden alguns detalls per millorar.\nDestinació llunyana, trajecte llarg\n7 Diciembre, 2015 - 08:38\nTard o d’hora havíem d’aturar-nos. “Cap equip ho guanya tot”, va dir Luis Enrique a inicis de la setmana passada, i val més que perdem punts ara, que encara tenim temps de reacció, que no que se’ns escapin en el futur en partits clau. Però bé, no ens deprimim ara per una petita relliscada inoportuna després d’una travessia repleta de conquestes.\nI és que ja hauríem signat estar així fa dos mesos: líders a la Lliga, a quatre punts del Madrid i classificats pels vuitens de la Champions --i evidentment de la Copa--, després d’haver superat una lesió de Messi i havent solucionat els problemes en defensa. Estem en una posició privilegiada i això que ja hem jugat els camps més difícils de la Lliga. A la segona volta, amb Arda i Aleix, rebrem els rivals més complicats al Camp Nou i, en principi, els hauríem de derrotar.\nTanmateix, dissabte no vam acabar de reblar el clau. Que si la pilota es desvia, que si no fem l’última passada, que si el defensa hi posa la cama o el porter treu la mà... va passar de tot i només vam aconseguir un gol d’entre tantes i tantes oportunitats. I el València, un contraatac, un gol. En qualsevol cas, però, el Barça es va mostrar competitiu, disposat a lluitar i amb voluntat de tirar endavant el partit. Això és el més important i els gols ja arribaran. Que ja se sap que a vegades si la piloteta no vol, ningú la farà entrar.\nI ara, seguint amb la modèstia com a bandera i sentint la responsabilitat de les grans cites, ja ens preparem per marxar, d'aquí a pocs dies, cap al Japó. Sabem què podem fer, som conscients de les dificultats i estem convençuts que ho podem aconseguir. Només depèn de nosaltres seguir fent gran aquest club i acostar les excel·lències terrenals d’uns jugadors irrepetibles al grau de divinitat.


Els regidors d'ERC de Malgrat no assistiran a l'acte institucional de la Diada - maresme360 - Portal de notícies del Maresme\nInicioEls regidors d’ERC de Malgrat no assistiran a l’acte institucional de la Diada\nEsquerra Republicana de Catalunya (ERC) ha anunciat que els regidors del seu grup municipal a l’Ajuntament de Malgrat de Mar no assistiran a l’acte institucional de la Diada, previst per aquest dilluns a les deu del vespre davant de l’Ajuntament de la població.\nEn un comunicat la secció local d’ERC explica l’absència dels seus regidors perquè creuen que l’acte s’ha de celebrar el dia 11, dia de la Diada, i no “un dia laborable en horari nocturn”. Aquest fet, segons el partit republicà, “restringeix la participació dels malgratencs”. A més, també han expressat el seu malestar perquè asseguren que no els han convocat per consensuar els actes institucionals.\nEls republicans afegeixen que totes les formacions polítiques de la població haurien de ser capaces de deixar de fer actes de partit el dia 11 i aposten per un únic acte institucional.


La fàbrica Germans Camps conservarà la façana i destinarà 36 nous habitatges a protecció oficial | Ràdio Sabadell\nLa fàbrica Germans Camps conservarà la façana i destinarà 36 nous habitatges a…\nL'Ajuntament i la propietat acorden salvar la façana de la fàbrica Germans Camps | Google Maps\n01.06.2020 16:45 Pere Gallifa\nL'Ajuntament de Sabadell i la propietat han acordat conservar la façana i el despatx de la fàbrica Germans Camps, a la carretera de Terrassa amb la carretera de Molins. A més, dels 120 nous habitatges que s'hi construiran, 36 pisos es destinaran a protecció oficial. En principi, aquest edifici no estava protegit de forma material pel Pla de Patrimoni, però s'ha aconseguit salvar del seu enderroc total. Ara, es convertirà en un edifici residencial, però salvant la seva característica façana i destinant el 30% dels habitatges a finalitats socials.\nL'actuació també preveu unir la carretera de Terrassa amb l'estació dels FGC, amb un pas que travessarà els dos cossos de naus del conjunt fabril fins a la parada de Can Feu-Gràcia.\nEl Portal Sud, a punt\nPer altra banda, el Ple municipal de demà també serà informat de l'aprovació definitiva del projecte del Portal Sud de Sabadell per part de la Comissió d'Urbanisme de l'Arc Metropolità. Un acord que es va signar el 4 de març. Amb aquest pas, ja hauran acabat tots els tràmits previs a l'adjudicació i inici de les obres. "A partir d'aquí ja s'inicia el procés d'aprovació del projecte i licitació de les obres. La previsió d'inici d'obres és gener o febrer de l'any vinent", ha calculat Antoni Serra, coordinador de l'Àrea de Cohesió Territorial.\nAmb aquest calendari, les obres s'haurien d'allargar durant dos anys, així que la nova entrada al sud de la ciutat hauria d'estar enllestida el primer trimestre del 2023. Tindrà un cost de 5,3 milions d'euros.


Tomàquet Rosa Ple | Rosaplè\nCom és que la botiga es diu Rosaplè?\nDoncs resulta que hi ha una varietat de tomàquet que s’anomena Tomàquet Rosa Ple, i concretament existeix una varietat seva, que prové de molt a prop de casa nostra, d’aquí ve el nom de la botiga: Rosaplè.\nPorta tots els nostres valors: Proximitat – Qualitat – Ecològic – Sense Envàs\nEn voleu saber la història?\nUn bon dia dels anys 60 del segle XX l’Etern Verdaguer de Can Casavella de Lluertet, al Barri del Coll, va agafar la seva bicicleta i va anar fins a Granollers, concretament fins a Ca l’Ivo Pons de Lliçà de Vall, a comprar unes quantes llavors de tomàquet que ells conservaven, a pes. Aquest planterista n’era el centre de dispersió d’aquest tomàquet a la zona. Segons sembla, el seu pare va portar la llavor de Mallorca possiblement a principis de segle i la va estendre per tota la comarca a partir del mercat de Granollers.\nL’Etern va resistir-se a contracorrent al que les grans empreses de llavors promovien com a varietats millorades o híbrides. No es va doblegar als capricis dels fabricants de llavors i va mantenir aquesta varietat tradicional de la comarca i de Cardedeu, conservant-la i plantant-la any rere any tot fent-ne una selecció segons la seva experiència. Aquesta varietat, ara no existiria tal i com la coneixem sense la seva perseverança.\nÉs per aquest motiu que es considera que va aconseguir crear una varietat pròpia; el tomàquet Rosa Ple de l’Etern.\nÉs rodó i llis, de mida petita ja que no supera els 8cm de diàmetre. És verd quan és immadur, vira al groc i, finalment, al rosa quan és apunt per ser collit. És ple. D’aquí prové el seu nom.\nLa planta pot superar els 2m d’alçada, és de tija erecta i s’encanya. Les fulles de color verd fosc, tenen una disposició alterna, i poden superar els 20cm de longitud.\nEls entesos el descriuen com un tomàquet molt aromàtic, d’un gust clarament dolç amb una textura carnosa i sucosa i que deixa un regust persistent. Fins al punt que ha sigut vencedor de diversos tasts a la Fira del Tomàquet que se celebra anualment a Santa Eulàlia de Ronçana.\nDeliciós tant en amanides com per fer salses i molt adequat per fer confitura dolça.\nEn l’actualitat Llavors Orientals (un grup d’hortolans vallesans amb vocació de preservar la nostra biodiversitat hortícola) té cura de donar a conèixer aquestes varietats antigues de tomàquet i que es vagin incorporant als nostres cultius, mercats locals i plats. Ho fan mitjançant una recerca informal per diverses finques agrícoles de la comarca i de mica en mica aconsegueixen que tothom se les torni a fer seves.


El Consell de Govern aprova les actuacions d’estalvi en l’execució del pressupost 2011 — Sala de Premsa - Universitat Politècnica de Catalunya (UPC)\nEsteu aquí: Inici > Notícies per al PDI i el PAS > El Consell de Govern aprova les actuacions d’estalvi en l’execució del pressupost 2011\nEl Consell de Govern aprova les actuacions d’estalvi en l’execució del pressupost 2011\nEl Consell de Govern del 20 de juliol passat ha aprovat les actuacions per contenir, estalviar i reduir la despesa durant l’execució del pressupost d’aquest any i que han de servir per fer front a la difícil situació econòmica de la Universitat. El Consell Social va aprovar el 26 de juliol aquest acord.\nLes mesures més destacables son:\nEn relació al col·lectiu PAS:\na.- Cobrir únicament les places vacants d’estructura si el seu cost es compensa prèvia minoració de la partida pressupostària corresponent a reforços, pel mateix import. Igual criteri s’aplicarà pel que fa a les vacants que es produeixin per jubilació, defunció o qualsevol altra forma d’extinció definitiva de la relació laboral.\nb.- Continuar impulsant la creació d’UTG, sense que la seva creació comporti increment de la despesa del Capítol l de la universitat.\nc.- Redistribuir o reorganitzar els efectius de les unitats bàsiques i funcionals de la Universitat, d’acord amb els criteris que s’estableixin.\nd.- Extingir gradualment els reforços, llevat dels casos en què la seva no continuïtat posi en perill el funcionament normal del servei.\nL’objectiu de reducció del Capítol I, corresponent a retribucions del PAS, s’ha fixat en un 2,5% per l’any 2011.\nEn relació al PDI:\nS’ha acordat continuar amb l’adequació de l’encàrrec docent i mesures de contenció pressupostària (CG 09/02/11) i assignació de docència a graus i màsters (CG 31/03/11).\nL’objectiu de reducció del Capítol I, corresponent a retribucions del PDI, s’ha fixat en 1,5% per l’any 2011.\nS’ha acordat reduir en un 10% el total de la despesa prevista en el pressupost 2011. En relació al pressupost descentralitzat de les unitats bàsiques ha suposat un 30% de disminució.\nEn relació a aquest capítol s’ha acordat reduir-lo en un 10% respecte a la consignació prevista en el 2011.\nSobre la despesa assignada al s’ha previst disminuir un 20%.\nEl 21 de desembre de 2010 el Consell Social aprovava el pressupost per a l’exercici 2011 que implicava una minoració del 18’7% respecte al de l’any anterior. Per a la seva confecció, es van tenir en compte criteris d’estalvi i austeritat en la despesa, atesa la situació de crisi, les dificultats de les administracions públiques en assegurar el finançament compromès amb la UPC i el dèficit acumulat per la Universitat que, a 31 de desembre de 2010 era de 82,1 milions d’euros.\nA 21 de desembre de 2010, la Generalitat s’havia endarrerit en el pagament dels seus compromisos econòmics amb la UPC per una xifra de 31,5 milions d’euros. A partir de gener de 2011, la UPC ha anat aplicant accions per fer front als seus compromisos de despesa.\nEl Consell de Govern va ser informat el 31 de març passat sobre els efectes i les mesures a emprendre sobre el pressupost 2011 aprovat per la UPC, com a conseqüència de la publicació del Decret 109/2011, d’11 de gener, de pròrroga dels pressupostos 2010 de la Generalitat de Catalunya. El Consell de Govern del 22 de juny, a la vista de la impossibilitat de fer front a les disminucions de finançament de 37,8 milions d’euros anunciades per la Generalitat de Catalunya sobre el pressupost 2011 aprovat per la UPC, acordava demanar pactar amb la Generalitat un Pla de Viabilitat que permetés a la UPC adaptar-se, en un temps prudencial, al nou marc de reduccions econòmiques.\n+ informació al BUPC número 132:\nAcord núm.109/2011 del Consell de Govern pel qual s’aprova el Pla de viabilitat econòmica de la UPC 2011-2014 [pdf]


Senyor Valentí, som taronges completes -\nPosted on 14 febrer 2019 14 febrer 2019 Posted in Comú de Lleida and tagged amor, amor romàntic, comu, comu de lleida, lleida, san valentín, sant valentí.\nDiu la llegenda que Valentí va ser un sacerdot que casava d’amagat joves enamorats. L’emperador, en descobrir-ho, va enviar-lo a l’altre barri, i així va nàixer un sant més i amb ell, una suposada “celebració a l’amor”.\nEl dia dels excessos romàntics desmesurats ha arribat i amb ell és necessari que ens replantegem quin tipus d’amor estem promovent.\nDesconec si el bo d’en Valentí repartia mitges taronges quan casava els enamorats, el que sí sé és que avui, 14 de febrer de 2019, seguim representant homes i dones amb rols oposats i complementaris (perquè a més, malauradament, seguim representant únicament l’amor heterosexual).\nI no és que jo estigui en contra de l’amor (no sóc cap personatge del Mag d’Oz que es trobi en la recerca d’un cor), però sí em preocupa com transmetem l’afectivitat i entenem les relacions.\nL’amor del “no puc viure sense tu”, el de la mitja taronja, el que renuncia, el que exclou, l’intolerant, el possessiu i el gelós. Aquest amor? Ben lluny. Som éssers sencers i realitzats amb o sense una parella.\nCelebrem l’amor, sobretot aquell que augmenti les nostres capacitats i no les minvi, aquell que es nodreixi de relacions saludables i equilibrades basades en el respecte i l’admiració mútua. Reconstruïm el concepte de l’amor i les relacions des de la llibertat dels nostres sentiments. Som taronges completes i ens mereixem algú que aporti sucre i ens potencií el sabor, però mai algú que ens talli per la meitat i ens faci perdre la nostra essència.\nEstimem-nos però fem-ho bé.\nElena Ferré Toldrà (Candidata a les primàries del Comú de Lleida).\nImatge superior de Paramita a Flickr\n← El Comú de Lleida posa…\n#PrimàriesComú: Les veïnes i veïns… →


El CN Terrassa obté tres medalles en el Trofeu Fèlix Serra Santamans - Terrassa Informa!\nInici » Esports » Natació » El CN Terrassa obté tres medalles en el Trofeu Fèlix Serra Santamans\n19 Novembre 2013 a 17:00\nEl CN Terrassa obté tres medalles en el Trofeu Fèlix Serra Santamans\nCarla Campo va obtenir dues medalles i Carles Faro una\nEn la segona prova del XV Circuit Català de Trofeus de Natació-Gran Premi Diputació de Barcelona, el Trofeu Fèlix Serra Santamans, el Club Natació Terrassa va aconseguir una medalla d’or i dues de plata. El trofeu es va disputar dissabte a les instal·lacions del CN Minorisa de Manresa.\nCarla Campo va penjar-se la medalla d’or en els 100 metres papallona, amb un temps de 1.00.81, per davant de Clàudia Dasca i Laura Rodríguez, ambdues del CN Sabadell. La nedadora va tornar a pujar al podi, amb medalla de plata, en els 200 metres papallona aturant el cronòmetre als 2.12.85. Lara Grangeon, del CN Sabadell, va quedar primera, i Melanie Costa va completar el podi en el tercer calaix.\nLa tercera medalla del CN Terrassa va ser de Carles Faro, que va acabar segon en els 200 metres papallona amb un temps de 2.05.36. La victòria se la va endur Arnau Rovira, del CN Sant Andreu, i Joan Casanovas, del CN Sabadell, va aquedar tercer.\nA part de les medalles, els nedadors del CN Terrassa van aconseguir tretze places de finalista, és a dir, entre els vuit millors nedadors de cada categoria. Quatre d’aquestes places de finalista van ser d’Elisabeth Arpal, que va quedar cinquena en 100 metres papallona (1.04.29), en 100 metres estils (1.05.91) i en 200 metres estils (2.21.01) i vuitena en 50 metres lliures (27.69). Sara Reyes va aconseguir tres places, en les quals va quedar cinquena en 200 metres braça (2.30.30) i setena en 100 metres estils (1.07.46) i en 100 metres braça (1.15.31).\nEls dos medallistes van competir en altres finals. En el cas de Carla Campo, va ser sisena en 200 metres estils (2.21.70) i setena en 50 metres lliures (27.37). Carles Faro va aconseguir la setena plaça en 100 metres estils (59.94) i la vuitena en 800 metres lliures (8.17.88). Les altres dues finalistes van ser Nàdia Santacruz amb una vuitena posició en 400 metres estils (5.15.64) i Irene García de Dios que també va quedar vuitena en 200 metres papallona (2.23.16).\nEn finalista B el club va aconseguir 28 places, entre les quals hi destaquen els novens llocs de Sílvia Martínez en 100 metres esquena (1.06.69) i en 200 metres papallona (2.23.41); de Carles Faro en 100 metres braça (1.06.05) i de Marc Melero en 100 metres esquena (1.00.83); per últim, les desenes places de Carla Campo en 200 metres lliures (2.06.20) i de Mònica López en 400 metres estils (5.25.54).\n#CN Terrassa #medalles #Natació #victòria\nEl CN Terrassa aconsegueix quatre victòries a la segona jornada de la Lliga Infantil de natació\nVictòria de Sarai Gascón en les tres proves que va disputar en l’Open de la Comunitat Valenciana de Natació Adaptada\nEl CN Terrassa es fa amb deu medalles en el Trofeu Sant Jordi de natació\nGran actuació del CN Terrassa al IX Trofeu Club Natació Sabadell


Assegura't un bon preu al Hotel Arc En Ciel - els clients que s'hi han allotjat fa poc li han posat un 8,2.\nFàcil accès, aparcament (de pagament), bon restaurant just al davant i sense cap complicació, no té recepció si arribes tard però no és problema perquè contacten amb tu i pots quedar per on recollir les claus. Joan,\nUbicació, tracta personal.\nVery clean. Convenient as it is at the base of Eze.\nHotel Arc En Ciel rep clients des del 27 de abr. de 2012\nQuan vols allotjar-te al Hotel Arc En Ciel?\nLa reserva més recent en aquest hotel és del 24 de maig a les 10:12 des d'Alemanya.\n6 raons per triar el Hotel Arc En Ciel\n23 establiments a Èze\nInstal·lacions del Hotel Arc En Ciel\nLa situació del Le Mas de l'Aighetta té una puntuació de 9,2\nEl Auberge des Seigneurs té una puntuació de 9,1\nMira els 5 millors hotels de Èze, segons 2.932 opinions d'hotels autèntiques a Booking.com.\nEls clients que han consultat el Hotel Arc En Ciel també han consultat: Eze Hermitage Hôtel\nL'Hotel Le Napoleon està situat a La Turbie, a la Costa Blava, i ofereix un bar i un restaurant. Algunes de les habitacions de l'hotel tenen balcó moblat. 2 s'ho estan mirant ara mateix\nÚltims comentaris del Hotel Arc En Ciel\n"Molt bona opció per visitar Eze i Monaco"\n눇Fàcil accès, aparcament (de pagament), bon restaurant just al davant i sense cap complicació, no té recepció si arribes tard però no és problema perquè contacten amb tu i pots quedar per on recollir les claus. 26 de gener de 2016\n"comoditat preu asequible"\n눉Res a dir눇Ubicació, tracta personal.


Notícies - Pep Tugues renuncia com a director del Teatre-Auditori\nL'Ajuntament obrirà a principis d'any el concurs per a la seva plaça\nel 20/des/19 Martí González / Anna González Política PDF\nEl director del Teatre-Auditori, Pep Tugues, ha presentat la seva renúncia. Així ho ha anunciat l'alcaldessa, Mireia Ingla, al vermut de Nadal de l'equip de govern amb la premsa. Ingla ha explicat que el consistori ha acceptat la renúncia i que a principis de l'any vinent es convocarà el concurs per a aquesta plaça, que està previst que es resolgui entre l'estiu i el setembre. Fins que el concurs es faci efectiu, el mateix equip seguirà gestionant l'equipament.\nAquest no serà l'únic canvi, ja que el consistori liquidarà l'Organisme Autònom Municipal del Centre Cultural (OAMCC), que gestionava Tugues. A partir d'ara, les Biblioteques formaran part de la cartera de Cultura i el Teatre-Auditori estarà gestionat per una empresa pública.\nSegons ha explicat Ingla, l'obertura del concurs i la redefinició de la gestió del Centre Cultural ja estava en els plans de l'equip de govern. Així, Ingla ha desvinculat aquests canvis de les acusacions d'assetjament laboral per part de col·lectius feministes. L'alcaldessa assegura que la nova etapa del Centre Cultural respon a una voluntat de millora en la gestió del Teatre-Auditori i en la seva programació, a més de la 'necessitat' d'obrir-la a la ciutadania, amb més participació de les entitats.\nEl Teatre-Auditori també té pendent, de la mateixa manera que altres àmbits de l'Ajuntament, 'regularitzar' les contractacions, afectades per pagaments sense concurs o amb concursos ja caducats. Una feina que l'equip de govern, diu, té gairebé enllestida i que afecta principalment al servei de neteja, el personal de sala i el festival Petits Camaleons.\nAquest govern liquidarà l'Organisme Municipal Autònom que gestionava les Biblioteques i el Teatre-Auditori. Les Biblioteques tornaran a Cultura i per al Teatre-Auditori es crearà una empresa pública.\nHem arribat a aquesta dimissió, però ja era objectiu del govern fer aquests canvis de model i de gestió.\nPep Tugues / Foto: Localpres


Així ha estat el viatge del Barça Femení a Budapest\nL’expedició blaugrana, encapçalada per la directiva responsable del Barça Femení, Maria Teixidor, s’ha desplaçat aquest dijous procedent de Barcelona fins a la ciutat hongaresa, seu de la final de la UEFA Women’s Champions League\nEl FC Barcelona Femení ja és a Budapest. El conjunt dirigit per Lluís Cortés ha fet aquest dijous a la tarda el que segurament és el viatge més important de la història de l’equip. I és que les blaugranes disputaran aquest dissabte (18 hores) la final de la UEFA Women’s Champions League davant l’Olympique de Lió.\nProcedent de Barcelona l’expedició blaugrana, encapçalada per la directiva responsable del Barça Femení, Maria Teixidor, s’ha enlairat de l’aeroport de El Prat al voltant de les 16.30 hores i ha aterrat a Budapest a les 18.45 hores.\nUn cop aterrat a la ciutat hongaresa l’equip ha estat rebut a la pista d’aterratge amb un autocar vinelat per l’ocasió de color blaugrana amb el lema The final is only the begining (La final és només el principi) que ha traslladat a les jugadores fins a l’hotel de concentració.\nL’equip descansa a hores d’ara al Sofitel Budapest Chain Bridge, molt a prop del riu Danubi que creua la ciutat de Budapest. Aquest divendres a la tarda (19.30 hores) l’equip farà l’últim entrenament previ a la final al Ferencváros Stadium, seu de la final. Abans, però, el tècnic Lluis Cortés i les jugadores Vicky Losada i Lieke Martens atendran els mitjans en roda de premsa (18.30 hores).\nL’equip arriba amb la il·lusió de conquerir Budapest i ser per primera vegada a la història del Club campiones d’Europa.


Un 85% dels vots avalen les candidatures de les cooperatives catalanes a la DO Cava - FCAC\nInici > Premsa > Un 85% dels vots avalen les candidatures de les cooperatives catalanes a la DO Cava\nUn 85% dels vots avalen les candidatures de les cooperatives catalanes a la DO Cava\nLa FCAC agraeix la participació democràtica que acredita la importància de les cooperatives cavistes i la seva implantació en el territori català\nLa Federació de Cooperatives Agràries de Catalunya (FCAC) expressa la seva satisfacció després que 1.200 electors (86% dels vots emesos) donessin suport a la candidatura de les cooperatives catalanes que es presentava al Cens A (titulars d’explotacions vitícoles socis de cooperatives) en les eleccions al Consell Regulador de la Denominació d’Origen Protegida Cava, que es van dur a terme ahir. La candidatura de la Cooperativa del Cava de Requena (València) va obtenir 192 vots.\nEn concret, les persones que ostentaran la representació de les cooperatives catalanes al Cens A són Família Esteve (Covides) i Lluís Urgell (Cellers Domenys), tots dos integrats en la candidatura presentada sota el paraigües de la FCAC.\nIgualment, en el Cens C (titulars de cellers elaboradors de vi base), les empreses del sector van donar suport majoritari (85% dels vots emesos) a la candidatura de les cooperatives agràries. Xavier Farré (Cevipe) ostentarà la representació, per 79 vots contra els 14 que va obtenir la candidatura valenciana.\nJoan Josep Raventós, responsable de vi i cava de la FCAC, agraeix “la participació democràtica en una mobilització important del sector cooperatiu vitivinícola, que posa de manifest la rellevància de la DO Cava i la seva implantació a Catalunya. La contundència dels resultats ens permet continuar garantint el pes del territori en la presa de decisions sobre el futur del cava”.\nEn aquest sentit, Raventós també argumenta que “la implicació de la Federació de Cooperatives en el Consell Regulador, en tant que representem un percentatge rellevant dels productors i dels elaboradors de vi base, ens assegura el lideratge d’un sector estratègic per a la indústria agroalimentària de Catalunya”.\nEl pla de treball que defensa la FCAC se centra a treballar per millorar la qualitat i el prestigi del cava, i aconseguir una millora dels preus per a cooperatives i viticultors.


Història codificada - VilaWeb\nDivendres 28.09.2012 17:18\nEls codis de barra són de fa anys una realitat de la nostra vida quotidiana, tant els més estàndard, d'una sola dimensió, presents en tot de productes de consum, com els més recents, els codis QR. Aquests últims, bidimensionals, aporten informació bàsica o l'entrada a una web relacionada quan hom fotografia amb una aplicació del mòbil els quadradets que apareixen, cada dia més, en anuncis, paquets, cartells, diaris i revistes, però també en tota mena de campanyes, iniciatives i serveis, especialment de caràcter turístic i informatiu. D'exemples recents, en tenim al poble gal·lès de Monmouth i a Gibaltar, que s'han convertit en el primer 'poble Wikipedia' i en la primera 'ciutat Wikipedia', i és que han omplert els carrers de codis QR de manera que els turistes puguin consultar directament els articles de la Wikipedia sobre els monuments o atraccions que tenen al davant.\nEn una iniciativa semblant a la Monmouthpedia i a la Gibraltarpedia, i més a prop nostre, l'associació de comerciants del carrer de la Llibreteria de Barcelona i l'entitat Sonara han desenvolupat la ruta cultural QRGòtic, dissenyada per a dispositius mòbils, amb trenta-dos codis QR distribuïts pels aparadors de les botigues adherides. El resultat és una crònica històrica dels carrers de la Llibreteria, de la Baixada de la Llibreteria i de la Freneria, al rovell de l'ou de Barcelona, que descobreix al visitant un carrer que té dos mil anys d'història.\nEn parlem amb Carolina Gaona, productora experimental i fundadora de l'associació Sonara, i amb Josep Conesa, president de l'Associació de Comerciants de Llibreteria.\n· Podeu descarregar el podcast de l'Internauta de VilaWeb o de l'iTunes.\nCarolina Gaona i Josep Conesa, de QRGotic.


Una exposició experimental estudia la capacitat de recordació dels olors « Bloc del Clínic\nAl final del recorregut informatiu, els visitants eren convidats a participar, de forma anònima, en la prova científica. En l’exposició es mostraven, entre d’altres elements, sis videos explicatius de 3 minuts de durada, on els investigadors exposaven la importància del sentit de l’olfacte des de les diferents vessants: la identitat corporativa i la relació aroma-marca (Dr. Pere Navalles); les sensacions associades a l’aroma i com comunicar-nos amb aquest sentit ( Dr. Armand Balsebre, de la UAB); els mecanismes de l’olfacció (Dr. Joaquim Mullol, del Clínic); les tècniques de RNM funcional d’observació de la funció olfactiva al cervell (Dr. Josep Munuera, radiòleg de l’Hospital de Sant Pau); les al·lèrgies provocades per pòl·lens i espores (Dra. Jordina Belmonte, de l’ICTA), i els aspectes metodològics d’una investigació: rigor, variables, grup de control (Dra. Gabriela Armet).\nLa investigació OLMARCAT sobre la memòria olfactiva ha obtingut ja els resultats preliminars de les enquestes fetes per prop de 4.000 participants, resultats que validen la hipòtesi de l’estudi sobre la memòria olfactiva: l’aroma d’un producte ajuda a identificar-lo i reconèixer-ne la marca comercial. El resultat obre portes a canvis en la legislació en matèria de propietat intel·lectual i de registre de patents i marques, entre altres, per protegir els aromes de cada companyia o producte, com es fa amb el color màster, la tipografia o el logotip, elements d’identitat corporativa de qualsevol marca.\nexposiciones, exposicions, ICEMEQ, Joaquim Mullol, olores, olors, ORL, rinología