L’assemblea contra la guerra rebutja el premi Vila de Gràcia - Indymedia Barcelona\nNotícies :: fòrum 2004 : especulació i okupació : guerra\nL’assemblea contra la guerra rebutja el premi Vila de Gràcia\nper mtz (copiat de vilaweb de gracia)\t 21 nov 2003\nEl lliurament dels premis Vila de Gràcia, que ha tingut lloc aquest dijous a la seu del Districte, ha tingut com a principals protagonistes una trentena de membres de l’assemblea contra la guerra de Gràcia, que han rebutjat el premi en la categoria de Defensa dels Valors Cívics com a protesta pel suport institucional al Fòrum 2004, als desallotjaments o a la política immobiliària, entre altres causes.\nRe: L’assemblea contra la guerra rebutja el premi Vila de Gràcia\nper at.pg\t 21 nov 2003\naúpa la penya!!!\nper Assemblea gracia\t 21 nov 2003\nGent aqui teniu el text del mini performance que vam fer a l'hora de rebutjar el premi.\nBona tarda, senyores i senyors. Moltes grÃ cies.\nEns han dit que avui al districte de GrÃ cia repartien premis i que un dâ��ells el donaven a lâ��Assemblea de GrÃ cia Contra la Guerra. El premi que ens han atorgat Ã©s per la defensa dels valors cÃvics. Aleshores, amb emociÃ³, hem buscat la paraula al diccionari, no fos cas que no ho tinguÃ©ssim clar. I al diccionari de lâ��Institut dâ��estudis Catalans hem trobat: Civisme:â�?Zel pels interessos i les institucions de la pÃ triaâ�?\nNomÃ©s podem dir: grÃ cies. GrÃ cies per reconÃ¨ixer-nos com cÃvics als que vÃ rem seure tants vespres a la Virreina per parlar de pau, per parlar contra la guerra.\nPerÃ², contra quina guerra?...Es que nâ��hi ha tantes â�¦ A lâ��Assemblea de GrÃ cia contra la guerra hi havia molta gent que en el seu dia a dia lluita per causa de moltes guerres.\nAleshores, per a qui deu ser aquest premi?\n1) Potser Ã©s per aquesta gent (assenyala un grup), que lluita contra les multinacionals i empreses relacionades amb la indÃºstria armamentÃstica. Aquestes empreses sÃ³n les que sâ��estan beneficiant de guerres com aquella deeeeee, aquella que encara dura no ?â�¦a lâ��Iraq, oi?\n....Hummâ�¦Em sembla que no; no deu ser per ells, perquÃ¨ si totes les forces polÃtiques del districte estan muntant el fÃ²rum 2004 finanÃ§at per moltes dâ��aquestes empreses....\nNo, companyes i companys (mira al grup que abans ha assenyalat), el premi no Ã©s per a vosaltres (el grup seâ��n va, remugant).\n2) Ah, ja sÃ©â�¦Deu ser per aquesta gent treballadora del barri (mira un altre grup), que lluita i sua cada mes per pagar la hipoteca o el lloguer...\nHummâ�¦ PerÃ² clar, la polÃtica urbanÃstica que promou lâ��ajuntament,\nÂ¿...no provoca la pujada dels preus dels immobles a tota Barcelona?\nEm refereixo a macro projectes, com ara el fÃ²rum 2004, perÃ² tambÃ© a projectes al barri. Per quÃ¨,.... Â¿ us heu fixat com estÃ canviant el paisatge de GrÃ cia? Cases antigues que desapareixen per caixes de sabates dâ��alt estÃ nding, nomÃ©s a lâ��abast de poques butxaques...\nNo, noâ�¦ Vosaltres (es dirigeix al grup) tampoc sou mereixedors dâ��aquest premi perquÃ¨ sinÃ³ us tindrien en compte (el grup es retira, humiliat).\n3) BÃ©â�¦(actitud pensativaâ�¦), a lâ��assemblea tambÃ© hi havia aquesta gent (assenyala un altre grup) implicada en una altra guerra: aquella guerra contra lâ��especulaciÃ³ i per un habitatge digneâ�¦\nPerÃ²â�¦ molts dâ��aquests varen ser i estant sent desallotjats avui mateix.... I si els desallotgeu de les seves cases i centres socials deu ser que okupar no ho considereu gaire cÃvic. EstÃ clar: (mira al grup) el premi tampoc Ã©s vostre (retirada del grup amb actitud contrariada)\n4) Pensant, pensantâ�¦Jaâ�¦(assenteix amb el cap); segurament el districte vol donar el premi a la gent que estÃ lluitant per aconseguir espais pÃºblics autogestionats al barri. AquÃ en tenim alguns que tambÃ© eren a lâ��assemblea (mira un altre grup)â�¦, perÃ²... que recordi, aquests van voler autogestionar el casal de joves i no els vau donar gaire suport, em sembla.\nPer tant, no els deveu considerar molt cÃvics si no els vau fer cas. El premi no pot ser vostre, tampoc (ho diu dirigint-se al grup, el qual, visiblement decebut, seâ��n retira).\n5) Vaja! Doncsâ�¦, deu ser per aquesta gent (mira cap un altre grup) que lluita contra els monopolis mediÃ tics i per una gestiÃ³ transparent de la informaciÃ³...\nPerÃ² no, noâ�¦ a aquests mateixos seâ��ls censura o seâ��ls fa el buit mediÃ tic quan demanen mitjans propis.\nI no diguem quan demanen gestionar una radio municipal com COMRÃ dio GrÃ cia !! A aquests, tampoc seâ��ls deu considerar molt cÃvics (es dirigeix al grup): el premi, ni tocar-lo, que no us el mereixeu! ... (el grup seâ��n va, ofÃ¨s)\n6) Escolta! Doncs deu ser pe5r tota la gent gran i infants que participaven de lâ��assemblea de grÃ cia!\nCalla! El premi no crec que sigui per a ells quan no seâ��ls fa cas. La queixa Ã©s constant perÃ² els pressupostos mai no arriben i menys si sÃ³n invisibles.\n7) Ah....per forÃ§a, el premi ha de ser per (assenyalant un grup) aquests colÂ·lectius implicats a lâ��assemblea que van des del moviment okupa fins al moviment independentista. ColÂ·lectius que lluiten contra la repressiÃ³, contra la precarietat laboral, contra lâ��especulaciÃ³ i per un habitatge digne, pels presos, pel catalÃ , etc...\nPerÃ²..... Â¿ no Ã©s en aquests mateixos colÂ·lectius que seâ��ls registra els locals, seâ��ls silencia, seâ��ls reprimeix.... ?\nper exemple hi ha el cas de tres membres de lâ��Assemblea de Joves de GrÃ cia que van ser vÃctimes dâ��un muntatge policial, que van ser torturats a les dependÃ¨ncies policials i que ara seran enviats a lâ��audiÃ¨ncia nacional a Madrid. Â¿El districte sâ��ha posicionat al seu favor ?\nEm sembla que no....llavors a vosaltres (assenyalant al grup) tampoc us deuen considerar molt cÃvics. Doncs per a vosaltres tampoc Ã©s el premi.\nI podrÃem parlar de moltes mÃ©s lluites, PerÃ² ens allargarÃem massa.\nEm temo que ja no en quedem mÃ©sâ�¦ Deu ser que el diccionari no sabia que els interessos de les institucions poden no coincidir amb els de la gent.\nCrec que cap de nosaltres som mereixedors del vostre premi al civisme.\nI Pensem que sou vosaltres, el Districte, qui ha de guardar aquest premi perquÃ¨, en tot cas, ens han dit que representeu a tots els veÃ¯ns i veÃ¯nes de la Vila de GrÃ cia i no dubtem que poseu tot el zel del mÃ³n en els interessos i les institucions de la Vila.\nMoltes grÃ cies per haver-nos rebut en aquest espai.\nper :)\t 21 nov 2003\nGenial. No? Com va reaccionar el public d'alla? Mutis per el foro2004?\nper un que participa a l'Assemblea de Gràcia\t 21 nov 2003\nAquí podeu veure en Mascarell aplaudint al retornar el premi:\nper ningu\t 23 nov 2003\nfelicitats!! k no es creguin k tambe estem en el seu mateix joc.\nper al.lota\t 24 nov 2003\nVisc a Occitània, massa francesa per desgràcia, i se m'ha fet un somriure mooolt gran al veure que per Barcelona seguiu fotent canya!!!\nForça contra el Forum 2004!!!


Elabora els teus panellets i te'ls emportes a casa.\nEl curs s’adreça a qui desitgi aprendre a elaborar aquest dolç tradicional català, altament energètic, elaborat sobre una base de massapà. Es prepara per a ser consumit en la festa de Tots Sants, també coneguda com Catanyada a Catalunya i Aragó.\nSorpren als teus amics i familiars amb els teus propis panellets.\nAl finalitzar el curs hauras aprés a elaborar artesanalment diferents tipus de panellets seguint receptes clàssiques i assequibles. A la vegada adquiriras coneixements bàsics sobre les matèries primeres i els procediments de treball principals utilitzats en la seva elaboració.\n1. Tipus de massapans.\n2. Preparació del massapà amb ou.\n3. Elaboració de Panellets.\nCurs totalment pràctic on elaboraràs, guiat pel nostre expert, els teus propis panellets a l’obrador de l’escola.


La bandera, Torra i Ponsatí - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nLa bandera, Torra i Ponsatí\nxavier domènech 24.04.2019 | 00:56\nLa foto d'una reunió entre el president del Govern espanyol i el president de la Generalitat, amb una senyera al darrere, és evidència de pecat i porqueria. La resposta és la bandera espanyola convertida en carnet sanitari únic per a totes les autonomies. «Banderita, tu eres roja, banderita, tu eres gualda». Aquest és el missatge que Albert Rivera va disparar dilluns al vespre al debat de TVE. Rivera dispara imatges, de paraula i de cartolina, perquè no busca la convicció a través del raonament sinó l'adhesió a través de l'emotivitat. En temps de laïcisme galopant, quan la gent es casa pel civil i només entra als temples pels funerals, la religió que emociona és la patriòtica. Però no a tothom: l'atur i les pensions preocupen més que el «desafío separatista», segons el CIS. El problema és que cap candidat no té receptes miraculoses ni per a l'economia, lligada als vaivens d'Europa i el món, ni per a les pensions, que depenen de l'economia. Sense solucions per als veritables problemes, es fixen en una altra cosa, una que els permeti gallejar: la bandera.\nSOS - Quim Torra pronuncia en anglès la major part del seu discurs institucional de Sant Jordi, des de la galeria gòtica del Palau. És un missatge a Europa i a la comunitat internacional, parla dels presos i del judici, i diu: «Ajudeu-nos!». Llança un SOS al món. Però sap, o hauria de saber, que el principal receptor del missatge no serà el món, que té altres preocupacions, sinó els catalans. Per Sant Jordi, el president ens diu: «Catalans, catalanes, estic demanant al món que ens ajudi», i el missatge no deixa de contenir un cert reconeixement d'impotència. Si el projecte independentista depèn de la solidaritat internacional per avançar, patirà.\nCandidata - Clara Ponsatí, exconsellera de la Generalitat exiliada a Escòcia, serà la número tres de la llista de Carles Puigdemont a les eleccions europees i al mateix temps tancarà la candidatura de Jordi Graupera a les eleccions municipals de Barcelona. Problema: Graupera competeix pel mateix espai polític que la llista de JxCat encapçalada per Joaquim Forn. Li pot robar uns vots molt valuosos, que es poden traduir en regidors de menys. I se suposa que Forn i Puigdemont són companys de formació. Per tant, l'expresident integra a Europa una candidata que fa la punyeta a la seva llista a Barcelona. I David Bonvehí ho troba perfectament compatible. La política catalana ens brinda moments d'allò més distrets.


L’Espai de Gràfiques Vilanova (Anoia)\n© 2019 Marta Viscarro\nL'Espai de Gràfiques Vilanova (Anoia)\nBy Marta Viscarro octubre, 12 2017 0 comments\nProjecte de rehabilitació del local “L’Empremta” de Gràfiques Vilanova ubicat al que és l’edifici més antic d’Igualada i recuperant l’espai conegut com a “Ca les Domènech”\nPrimer premi de disseny Gaspar Camps – Ciutat d’Igualada 2013 per la rehabilitació del local “L’Empremta” de Gràfiques Vilanova\n“Al segle XV el Llibre de Reducions de la Batllia de Catalunya recull una compilació de documents dels segles XII i XIII.\nEn un dels documents datat el 1.390, que forma part d’un cens ordenat pel rei per cobrar la contribució, ja es parla de la casa de sobre l’arc del camí que va al portal de la font de la vila.\nEl Camí de la Font de la vila és l’actual passatge de Sant Miquel on encara es conserva l’arc original. Aquesta és la primera aparició documentada de la casa, que és l’única casa de dintre el primer recinte emmurallat de l’any 1.200 que encara es conserva, fet que la converteix en l’edifici existent més antic d’Igualada.”\n“Es tracta de la reforma d’un local de prop de 1000 anys d’antiguitat. Al llarg de tots aquests anys la finca ha presentat diverses transformacions que responien a la necessitat de cada moment però malgrat els canvis ha seguit conservant els murs de pedra que la sostenen i tots els elements constructius originals”.\nLa idea era condicionar l’espai mantenint tot l’encant i respectant cada mostra que n’explica la seva història. Recuperar i destacar materials propis, incorporar noves geometries exempts damunt les superfícies irregulars de pedra i la creació d’una il·luminació puntual i indirecta són les claus que evidencien aquesta autenticitat.\nEl nou espai de Gràfiques Vilanova respon a una doble intencionalitat; ser un aparador on es presentin exposicions i novetats relacionades amb el món de les arts gràfiques però també una oportunitat de reviure l’interior del que va ser punt de referent per vàries generacions i que ho recordem com a “Ca les Domènech”.


(S'ha redirigit des de: Salteri)\nA l'edat mitjana, els recursos instrumentals es van veure notablement incrementats per les importacions d'Orient, via Bizanci (entre els segles X i XII) i a través de la península Ibèrica que havia estat començada a envair pels àrabs l'any 711. Aviat Andalusia va esdevenir el melting pot de les cultures occidental i oriental, i els instruments arabo-perses es van difondre cap al nord a través de Catalunya cap a França i la resta d'Europa. El santur oriental, un saltiri en forma de trapezi isòsceles que es tocava picant les seves cordes amb martellets (per tant era un tipus de dulcimer) ja era conegut pels musulmans de la península Ibèrica al segle xi. L'instrument hi va ser portat o bé des del que avui és Turquia, o bé va ser disseminat en el sentit contrari des d'Europa cap a l'est. A la península Ibèrica, dos segles més tard, a més de la rota i la cítara, llavors tan populars, també existien dos tipus de saltiris coneguts com a canon entero i medio canon. Es troben representats a la Cantigas de Santa Maria d'Alfons X el Savi, rei de Castella i Lleó (1252-1284). El nom de canon va ser, més tard, adoptat per altres llengües. El canon entero i el medio canon corresponen, respectivament, a dos instruments arabo-perses com són el nuzha (saltiri rectagular) i el Qanun (de forma trapezoïdal, amb un angle recte). Durant l'edat mitjana, el tipus de saltiri amb els costats corbats (en italià istrumento di porco; en alemany Schweinekopff) va esdevenir molt popular. Normalment tenia cordes simples o bé ordres dobles. Els noms de procedència llatina ala i ala entera a vegades s'aplicaven a instruments amb una caixa de ressonància que tenia aquesta forma. El saltiri ibèric de costats corbats anomenat ala entera apareix en tres miniatures del Cancioneiro da Ajuda. Un saltiri en forma de mitja ala era força emprat a Europa oriental i es coneixia amb el nom d'ala bohèmia; també hi era força conegut l'instrument que avui es coneix com a saltiri-arpa, que combina les característiques essencials d'ambdós instruments, i que –per tant- tenia una doble caixa de ressonància. Exemples d'altres saltiris trobats més al nord són el kantele de Finlàndia (hi ha instruments estretament relacionats a Lituània, Estònia i Letònia) i el gusli de Rússia.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Saltiri_(instrument)&oldid=27720639»\nDarrera modificació: 5 jul 2021 a les 20:55\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 5 jul 2021 a les 20:55.


Enllà d’una xifra* » Temps de Franja\nLa revista ha sabut evolucionar i no s’ha quedat sols en el format de paper en aquests anys. S’ha ampliat a les versions digitals en resposta als canvis esdevinguts a la societat. Un fet que ha facilitat l’accés als continguts a tot arreu i a tota hora. Els seus suplements Styli locus, centrat en la literatura, i Temps d’escola, elaborat pels professors i alumnes aragonesos de català, acaben de completar i arrodonir el conjunt de la publicació.\nEl projecte ha estat una resposta a la necessitat d’una publicació que recollira les veus d’un espai extens que traspassa els límits administratius. Un territori, el de la Franja, sovint dispers, on aquells i aquelles que es dediquen a la cultura i a la defensa dels drets lingüístics necessiten el suport mutu en un indret on molt fàcilment es poden sentir sols a causa de la dispersió territorial. En un lloc on es necessita saber que hi ha moltes persones més que comparteixen una visió de defensa del món cultural per a poder continuar. Sense aquestes ajudes seria difícil mirar endavant.\nUna publicació que, durant aquest temps, ha estat un registre de l’actualitat a la Franja, de les mirades i reflexions dels seus habitants sensibles als aspectes socials i culturals. Dues dècades on s’ha escrit i documentat la realitat complexa i canviant d’un territori singular.


VIU Tarragona 25 | VIUafons\nVIU Tarragona 25.\nData 16 novembre, 2016 Tags Revistes\nFa unes setmanes, l’esplèndid programa Salvados de la Sexta va emetre un esclaridor i impactant documental sobre la situació dels migrants que, fugint d’Orient Pròxim i les guerres d’Àfrica, es jugaven literalment la vida per creuar el Mediterrani i arribar a la costa italiana. La història, que no és nova, tenia el component afegit que l’equip del programa viatjava a bord de l’Astral, un veler cedit per un milionari a l’ONG Proactiva Open Arms. Amb els periodistes, tota una tripulació que destinava les seves vacances anuals a rescatar gent de barques neumàtiques de goma a la deriva enmig del mar. Víctimes d’unes màfies sense escrúpols que fins i tot no els donaven tot el combustible necessari per arribar a terra. La tasca dels membres de Proactiva és encomiable i posa de relleu el paper dels voluntaris al món. «I jo penso, si nosaltres estem fent això és perquè algú no està fent la seva feina, no?», reflexionava Òscar Camps, líder de l’organització.\nA Tarragona també hi ha un grup d’herois. Ningú els ha fet cap documental —fins ara, perquè la Càtedra de l’Habitat- ge de la URV n’està impulsant un de molt ambiciós— però allí estan, dia rere dia, repartint aliments, netejant, escoltant els que més ho necessiten, aquells que ho han perdut gairebé tot, esperança inclosa. Un grup d’herois que sempre tenen un somriure d’orella a orella i que demostren un altruisme i una energia desbordants. Molts d’ells són jubilats. I un pensa, quan treballes tota la vida esperes deixar la feina per tenir temps per a tu mateix i resulta que aquesta gent decideix dedicar aquestes hores, els dies i els mesos als altres.\nEn aquest número hem intentat fer una radiografia de la pobresa a la ciutat i implícitament hem donat veu a les persones que rescaten els nostres nàufrags particulars. Una història real, com la de l’Astral, però al costat de casa.\nVIU Tarragona 57


El fiscal general de l'Estat dubte si la negativa del mecànic de Reus a atendre un policia és un delicte d'odi – Actualitat Penal\nEl fiscal general de l’Estat dubte si la negativa del mecànic de Reus a atendre un policia és un delicte d’odi\nJulián Sánchez Melgar ha mantingut aquest matí una reunió amb els periodistes durant un esmorzar informatiu en què ha fet esment a diversos temes relacionats amb Catalunya. En aquest context, s’ha referit al cas del mecànic de Reus investigat per un delicte d’odi, i ha fet esment al fet que “potser no estem en presència de cap delicte d’odi, sinó en altres àmbits”. El màxim representant del Ministeri Públic afirma que va quedar perplex quan va veure a la premsa els titulars sobre aquest cas.\nSobre això, la Fiscalia General de dur a terme una instrucció perquè s’aclareixi quan ha de ser aplicat aquest tipus de delicte, creat el 2015. Sánchez Melgar ha mostrat la seva preocupació per la imprecisió a l’hora de qualificar aquest tipus d’actes delictius. Ha posat exemples relacionats amb els mestres que han declarat sobre l’1-O.


Concert i aplec a Lloret de Mar - Diari de Girona\nConcert i aplec a Lloret de Mar\n«Més Bertrana, Més!» donarà el tret de soritda a la festa amb la Cobla Ciutat de Girona\nrobert roqué 05.05.2017 | 07:09\nDissabte i diumenge Lloret de Mar viurà el seu 50è Aplec de la Sardana.\nEls actes comencen el dissabte a la nit amb l'espectacle literari-musical Més Bertrana, més!, segons ens informa la cobla Ciutat de Girona.\nÉs un recorregut per la vida i l'obra de Prudenci Bertrana amb textos d'ell mateix i de la seva filla Aurora, temes musicals de l'època i imatges il·lustratives.\nEspectacle creat amb motiu de la celebració dels actes commemoratius del 150è aniversari del naixement de l'escriptor i pintor modernista Prudenci Bertrana i com a celebració de l'Any Bertrana. La conferència de Bertrana De les belleses de la natura i el meu goig celebrada a l'Associació Nacionalista de Catalunya el dia 7 de desembre de l'any 1908, en ésser publicada, havia provocat l'entusiasme de Joan Maragall. El gran poeta escriví una carta a Bertrana felicitant-lo i encoratjant-lo a continuar escrivint. «Més, més!» deia el poeta en la seva espontània missiva a Prudenci Bertrana. Animat per aquestes paraules, el novell escriptor s'havia posat a preparar un recull de narracions que es titularia Proses Bàrbares. No es cansava de repetir que Joan Maragall era el seu padrí literari.\nUn cas semblant en què aquesta expressió «Més, més!» va ser utilitzada també de geni a geni però en l'àmbit musical fou quan uns quants anys més tard, el 1924, la cobla Barcelona oferí un concert a l'insigne compositor Igor Stravinsky, que es trobava a Barcelona actuant i presentant la seva música i que s'havia interessat molt per la sardana, la tenora i la cobla. Al concert celebrat a l'Ateneu Barcelonès va escoltar molta i diversa música d'aquest gènere, però després de sentir la sardana Juny, va exclamar la frase: «Més Garreta, si us plau, més Garreta!».\nL'expressió més, més! referida tant a Bertrana com a Garreta és la que dona nom a aquest espectacle.\nBertrana estimava i venerava Juli Garreta. Fins i tot en un homenatge en honor a Enric Granados a Girona va fer escoltar sardanes de Garreta a Granados i sembla que arran d'això, Granados i Garreta es van acabar coneixent i essent bon amics.\nQui va introduir Prudenci Bertrana en el món de la música fou Tomàs Sobrequés (violoncel·lista i promotor de la música a Girona), impulsor de la revista musical Scherzando en la qual col·laborava Bertrana i primer professor de violoncel de la seva filla, Aurora.\nEl 1908 fundà la Schola Orpheonica de Girona. Va ser organitzador i fundador juntament amb Josep Saló i Bosi i Francesc Perich de l'Associació Musical Gironina.\nUn altre músic amic de Bertrana fou el violinista i compositor Cassià Casademont, que compongué la sardana Alegroia, dedicada a Prudenci Bertrana en els Jocs Florals de la Música Catalana.\nLes obres que s'interpreten en aquest concert tenen alguna relació amb Bertrana i seran d'Antoni Agramunt, Pep Ventura, Joan Josep Blay, Fèlix Martínez i Conín, Tomàs Sobrequés, Cassià Casademont, Juli Garreta, Josep M. Serracant, Ricard Viladesau, Danza de Granados, Bernat Castillejos, Joaquim Serra, Enric Morera i l'estrena de Cinquantejant de Xavier Forcada. També hi actuarà l'actriu que llegirà fragments de Bertrana. El concert l'efectuarà la cobla Ciutat de Girona, amb la percussió i el piano a càrrec de Joan Torras i la veu de l'actriu, Anna Farriol, sota la direcció musical de Jesús Ventura.\nEs farà, ensems, la presentació del CD de sardanes titulat Aniversaris lloretencs, que ha enregistrat la cobla Ciutat de Girona.\nMés, Bertrana, més rebé el premi d'Iniciatives renovadores de la Confederació Sardanista de Catalunya.\nEl diumenge, dia 7, al redós i en els paratges de Santa Cristina, a Lloret de Mar, es viurà el 50è. Aplec de la Sardana, amb la participació de les cobles: Ciutat de Girona, La Flama de Farners i la Principal del Llobregat, en sessions de matí i tarda.\nRememorant els 50 anys s'interpretaran sardanes vinculades a aquesta efemèrides o algun fet puntual: Balada dels cingles de Josep M .Bernat, Mar d'encís de Josep Tarridas, Una mirada de Pep Ventura, Lloretenca de Josep Viader, i La pedrera i Atrevida de Ricard Viladesau.\nL'Aplec l'encetarà la sardana Ressons de germanor de Josep M. Boix que fou la primera que s'oferí en el primer Aplec, fa 50 anys, la primera de la tarda d'aquell any fou Anna de Francesc Mas Ros, les sardanes de conjunt seran: Un paradís de mar de Xavier Forcada i Lloret, vila encisera de Domènec Moner, Abans d'aquestes interpretacions es farà l'acte commemoratiu del 50è. Aniversari.\nAl matí hi haurà un concurs de colles improvisades, una visita comentada a l'ermita de Santa Cristina i un dinar de germanor. A la tarda Jocs infantils amb l'actuació de Fefé i companyia, la sardana incògnita i exhibició de puntaires.\nLes cobles Marinada i Bisbal Jove han presentat un nou projecte musical conjunt. Es tracta del disc Fraternitat, amb diverses obres per a cobla.\nL'origen d'aquesta iniciativa es basa en la bona relació que mantenen ambdues formacions i la voluntat d'experimentar. Per això han gravat aquest volum, en què s'hi poden escoltar 12 obres: 9 són sardanes i les altres 3 composicions per a cobla. Així, s'hi troben sardanes de tot tipus, com Puigsoliuenca, de Marc Timón; Esplendorosa, de Francesc Pujol o Nupcial, de Ricard Lamote de Grignon, adaptada per a 2 cobles per Jordi León. Les 3 obres per a cobla són Obertura i trencadansa, de Manuel Oltra; Petit ballet imaginari, d'Agustí Borgunyó i Obertura Mar i Cel, d'Albert Guinovart.\nEl disc és de producció pròpia i l'ha editat Audiovisuals de Sarrià. Se n'han fet 1.000 còpies i es poden comprar al preu de 10 ? a les ballades on actuïn aquestes cobles. També es pot escoltar a través de la plataforma musical digital Spotify.\nLes cobles ofereixen ofereixen concerts que es poden contractar a través dels representants habituals: per part de la Marinada, Martí Fontclara, al telèfon 626 932 321 o al correu representant@coblamarinada.com, i per part de la Bisbal Jove, Josep Bofill, al número de telèfon 646 544442 o al correu bisbaljove@gmail.com\nAquest projecte s'assembla a la iniciativa que va desenvolupar durant diversos anys la cobla Contemporània amb el nom de Fent amics.\nPer a diumenge, dia 7, hi ha programats dos concursos de colles sardanistes a les nostres comarques, Ripoll i Figueres.\nUn concurs de colles sardanistes és el lloc on aquestes es troben per competir entre elles i demostrar així la tècnica i perfecció assolida. En els concursos, les colles sardanistes, ballen la sardana procurant aconseguir la màxima interpretació coreogràfica, estètica i de precisió, entre la interpretació musical i els seus passos de dansa. Es poden diferenciar dos tipus de concursos: els de colles improvisades i els de colles de competició, el de colles improvisades es desenvolupa dins els Aplecs i allà mateix es formen les colles, les de competició són grups que assagen, van uniformats i segueixen unes normes i són de competició.\nAlbert Guinovart obre el Dia de la Música a Girona amb un tastet del seu últim disc


Docents de Geografia rebran formació en eines GIS per fomentar les carreres STEM – CATEi\nDocents de Geografia rebran formació en eines GIS per fomentar les carreres STEM\nFomentar que els estudiants de secundària opten per carreres STEM, és a dir, ciència, tecnologia, enginyeria i matemàtiques, és l’objectiu de l’acord signat entre Esri Espanya i la Associació de Geògrafs Espanyols (AGE) per oferir formació gratuïta a docents. D’aquesta manera milloraran les seves competències tecnològiques i podran ensenyar als seus alumnes eines GIS.\nEsri Espanya i l’Associació de Geògrafs Espanyols (AGE) han signat un acord per oferir formació al professorat en eines GIS i, amb això, fomentar l’interès del seu alumnat en carreres STEM (ciència, tecnologia, enginyeria i matemàtiques).\nEsri oferirà MOOC’s i documents formatius gratuïts als professors associats a AGE per ajudar-los a millorar el seu maneig d’eines GIS. A més, participarà en el Curs de Formació del Professorat, organitzat anualment per AGE.\nMentors per a professors i alumnes que vulguin millorar en geografia\nTambé està previst que Esri on llicències d’ús d’ArcGIS Online per al concurs anual “Ensenya geografia amb les teves fotos”, organitzat per AGE i dirigit a professors de tots els nivells educatius i alumnes de secundària i universitaris. D’aquesta manera, el concurs comptarà amb una plataforma comuna per a tots els concursants, així com suport tècnic. A més, es crearà un premi conjunt per fomentar la creació de materials didàctics al voltant de la Geografia.\nUna altra de les iniciatives que es duran a terme a través d’aquest acord és la figura dels geomentores de Esri. Es tracta d’experts en anàlisi geogràfic que tutoritzen a joves interessats en carreres STEM, que registrar una alta demanda laboral. El geomentor és un professor, de qualsevol nivell educatiu, o un professional expert en l’anàlisi de dades geogràfiques que ajuda voluntàriament a altres professors i alumnes a aprendre a entendre i utilitzar dades geoespacials.\nAquesta figura pot treballar amb escoles i instituts per ajudar els professors a utilitzar una plataforma de mapes digitals i enriquir les seves classes amb l’última tecnologia geoespacial. D’aquesta manera, alumnes i professors podran desenvolupar story maps i altres aplicacions, com l’Atles Digital Escolar, un recurs didàctic amb l’objectiu de facilitar l’aprenentatge de la geografia elaborat conjuntament per docents i alumnes de diferents centres, com la Universitat de Saragossa, el IES Sant Roc (Badajoz), el Col·legi Santa Maria del Pilar-Marianistes (Saragossa), l’IES el Portillo (Saragossa) o la UNED.\n5 Octubre 2018 cateinf


La ciutat compta amb un nou Skate Park — Les notícies i l'última hora del Baix Llobregat i l'Hospitalet - El Far\nMiércoles, 4 de enero de 2017 | Leída 48 veces\nLa ciutat compta amb un nou Skate Park\nL’espai disposa d’una major superfície per al correcte desenvolupament d'aquest esport\nSituat a la cruïlla amb el carrer Onze de Setembre, a la ronda santa Eulàlia, el nou Skate Park de Pallejà ja és una realitat i tothom pot gaudir de les noves instal·lacions.\nÉs a prop de l’antiga zona de skate però té una major superfície i els elements necessaris perquè els joves que el practiquen puguin desenvolupar millor el seu esport i tinguin una millor experiència amb un lloc correctament habilitat.\nEl nou parc compta amb 2 quarters (rampes), un funbox (passarel·la elevada), un bank rail (barra) i un grindbox (graons).\nNova minipista de futbol\nD'altra banda, per tal de fomentar la pràctica de l’esport entre els més petits (fins a 7 anys) s’ha instal·lat una minipista de futbol a la plaça Lluís Companys.\nLa intenció és fomentar l’esport i, a la vegada, intentar millorar la convivència entre els nens que juguen a pilota i els usuaris d’altres zones, com la plaça del Castell, oferint als nens i nenes que volen jugar a futbol espais adients. Els primers dies d’ús ha tingut una gran acceptació per part de petits i pares que ocupen sovint la pista, segons expliquen fonts municipals.


millor Torrent: L'Alcaldessa presenta el nou organigrama de l'Ajuntament\nL'Alcaldessa presenta el nou organigrama de l'Ajuntament\nPublicat per administrador a 0:15 Etiquetes de comentaris: ajuntament, Mª José Català dijous, 19 de juliol de 2007\nLa gestió municipal es dividix en 8 grans àrees\nSón de nova creació, les delegacions de Protecció del Vedat i espais naturals, del Major o la Delegació de Barris. Es mantenen les delegacions de Política Lingüística i de Joventut.\nL'Alcaldessa de Torrent, Mª José Català, ha presentat el nou organigrama del consistori de la ciutat, després del ple de constitució. Després d'aquesta remodelació, l'Ajuntament queda dividit en 8 grans àrees, de les quals depenen diverses delegacions més específiques. Cadascuna d'aquestes àrees compta amb un regidor delegat o coordinador.\n1. Àrea d'informació, Règim Interior i Recursos Humans2 . Àrea d'Economia i Hisenda\n3 . Àrea de Seguretat Ciutadana i Transport\n4 . Àrea d'Urbanisme, Habitatge, Qualitat Urbana, Agricultura, Medi ambient i Desenvolupament Sostenible\n5 . Àrea de Promoció Educativa i Cultural\n6 . Àrea de Serveis a la Ciutadania\n7 . Àrea de Modernització de l'Administració i Descentralització\n8 . Àrea de Participació Ciutadana\nSegons Català, “es tracta de remodelar el nostre model d'ajuntament, a partir d'una nova visió basada en els models de Grans Ciutats creats a partir de la nova Llei de Mesures per a la Modernització del Govern Local aprovada en 2003”.\nDestaquen les delegacions de nova creació, com és el cas de la de Protecció del Vedat i espais naturals, del Major o la Delegació de Barris. Es mantenen les delegacions de Política Lingüística i de Joventut.\nMª José Català també ha fet referència al gabinet de premsa i al seu desig que aquest “estiga al servei de tots els grups polítics del consistori i no només per a l'equip de govern”.\nPel que fa a l'incident que es va produir després de la finalització del ple, l'alcaldessa ha explicat que “mai s'ha necessitat policia en el ple, però a partir d'ara es tindrà en compte aqueixa possibilitat per a evitar aquest tipus d'incidents”.


Dos ferits en l'explosió d'una olla a pressió a la fàbrica de caldos Aneto d'Artés – l'actualitat.cat\n17 de enero de 2022 Redacció\nDues persones han resultat ferides aquest dilluns a la tarda per l’explosió d’una olla a pressió a la fàbrica de caldos Aneto d’Artés (Bages). Els Bombers han rebut l’avís a les 18:57 hores i han desplaçat tres dotacions fins al lloc dels fets. Segons el seu relat, els dos treballadors haurien patit cremades per l’explosió d’una olla a pressió, no pel foc sinó pel vapor d’aigua. Els Bombers han revisat l’olla que ha explotat perquè quedés completament apagada. El SEM s’ha encarregat d’atendre els ferits, un dels qual es troba en estat greu i l’altre menys greu, i els ha traslladat a l’hospital Vall d’Hebron de Barcelona. Per la seva banda, els Mossos han obert una investigació per esclarir les causes i han avisat Inspecció de Treball.


Robolot tanca aquest dissabte l’edició online del 2020 amb un acte especial al Firalet d’Olot – elgarrotxi.cat\nEl Robolot 2020 arriba aquest dissabte al seu punt i final amb un acte especial de cloenda i lliurament de premis. Després d’una edició 100% digital, el certamen de robòtica didàctica referent a Catalunya, ha volgut organitzar un tancament presencial subjecte a una sèrie de mesures. L’acte de cloenda es farà al Passeig Bisbe Guillamet d’Olot, serà a l’aire lliure i comptarà amb una vuitantena d’assistents, amb invitació prèvia. Les mesures sanitàries del Covid19 obliguen a limitar l’aforament presencial però, per tal d’arribar a tothom, s’enregistrarà tot l’esdeveniment i, posteriorment, s’emetrà en format digital. L’esdeveniment comptarà amb la presència del conseller de Polítiques Digitals i Administració Pública de la Generalitat, Jordi Puigneró.\nL’acte de cloenda començarà amb la projecció dels diferents projectes guanyadors del Robolot online. Es podran veure els 11 treballs fets per nenes i nens de 8 a 15 anys que han estat seleccionats en el Concurs de Reptes 3D. Recordem que era un concurs a on es proposava dissenyar salvaorelles personalitzats per als sanitaris. També es podran veure altres accessoris que han elaborat els 35 participants al curs de “creació, disseny i impressió 3D online” impartit per les formadores d’Innova Didàctic durant els dies de confinament.\nL’acte de clausura del Robolot 2020 també serà l’aparador d’un projecte en el que han participat un centenar de professors de 80 centres educatius de Catalunya. Porta per títol “Aprèn IOT mesurant la qualitat de l’aire” i ha estat impartit als Instituts de Ciències de l’Educació de quatre universitats catalanes (UdG, UPC, UdL i URV), per part de col•laboradors de Robolot Team amb el suport del Departament d’Educació de la Generalitat. El resultat d’aquesta formació ha estat la creació d’unes estacions de mesura de qualitat de l’aire. En aquests moments ja n’hi ha 50 en funcionament a través de les quals podem conèixer els nivells d’humitat, temperatura, NO2, micropartícules i CO del centre educatiu a on estan instal•lades. A l’acte de dissabte es podrà visualitzar un mapa obert on es veuen reflectits tots aquests paràmetres.\nAvui divendres a les 10 de la nit, fi de Festa Major a Sant Joan les Fonts amb el teatre d’Improshow


iversió col·lectiva i D massificada L’usuari del parc temàtic, una vegada ha pagat la seva entrada és plenament conscient que tot allò que veurà i farà serà un simulacre, una ficció. Per tant no és cap enganyifa i és més sincer i fidel a la realitat del que s’espera de la realitat mateixa. És un univers fet a mida per a tots aquells que es volen divertir i gaudir d’una estona entre amics o família. Aquesta concentració d’individus en plena comunió pel que fa als seus interessos i objectius, conforma una societat efímera en plena harmonia en la qual són possibles cues de més d’una hora i mitja sense cap incident, un fet insòlit en la cua de la fleca o la carnisseria del barri. L’oblit desitjat i voluntari de les preocupacions de l’individu quan s’endinsa en el vèrtex de diversió col·lectiva i massificada, és total. Es viu una concòrdia i un civisme que difícilment es repeteixen fora dels seus murs: es respecten les normes i no es llancen els papers al terra. El sentiment de pertinença i vinculació al parc és més poderós que el de formar part d’una escala de veïns, un barri o una ciutat. L’ésser humà es troba entre individus afins pel que fa a gustos i objectius i aquesta homogeneïtzació ens ofereix una Arcàdia feliç.\nL’adrenalina, la serotonina, la dopamina s’alliberen en quantitats elevades brindant sensacions embriagadores a mig camí entre el perill i el plaer. Les atraccions ofereixen un risc controlat i l’usuari sap que està a recer i pot gaudir-ne sense recels. Per aquells que no són amants de les emocions fortes, també hi ha altres entreteniments: espectacles, espais enjardinats, gastronomia, jocs... La tematització impregna l’entorn d’una realitat postissa molt poderosa. És el mateix fenomen que succeeix en el teatre i en el cinema: els actors, les ambientacions i els arguments són ficció, però els sentiments i emocions que generen a l’usuari són reals i, en molts casos, s’assoleix la catarsi. Però, a diferència del cinema o del teatre, la vivència és en primera persona i pot perllongar-se dies, fins i tot setmanes gràcies als ressorts sencers tematitzats.\nEls canvis en les noves tecnologies i dispositius electrònics han produït modificacions socials i en la manera com ens relacionem. L’estiu del 2016 s’obrirà a Utah el primer parc temàtic de realitat virtual, The Void. El més probable és que la fórmula ideada per Disney s’ampliï amb aquestes nous dispositius i en un mateix espai convisquin atraccions mecàniques i de realitat virtual. L’atractiu dels parcs sempre serà el de passejar plegats en un espai obert agradable, amigable, en contacte amb la natura i amb la possibilitat d’interactuar amb altres persones. Potser la societat d’un futur no gaire llunyà estarà tan tecnificada i submergida en el món virtual que l’experiència més real que podrà tenir al seu abast serà, tal com anunciava Baudrillard, el parc temàtic. L’autora: Elisabeth M. Serra és arquitecta\nCua de l’atracció Shambala de Port Aventura, Vila-Seca / Salou\nThe Void, Utah.


Escolis Albats: a un vei que te un gos que lladra – El Republicà\nPer evitar males interpretacions voldria deixar clar els meus sentiments: M’agraden els gossos, he tingut un gos company de jocs i d’aventures quan era infant i un gos amic quan vaig madurar, i la meva professió comporta una fonamental cura dels animals.\nM’agrada veure, quan m’allibero legalment del confinament, el que fan dos gossos quan es troben: ignorar-se, lladrar d’alegria movent la cua si simpatitzen o bordar a voltes enèrgicament si no es cauen be. Existeix una certa simptomatologia especifica segons els sexes. Mes o menys el que fem els humans.\nEntenc el problema del que te un gos al intentar satisfer les seves necessitats fisiològiques. Cal acompanyar-lo al carrer dos, i millor tres, vegades cada dia i fer recollida o dilució dels productes excretats. Pero val la pena dons la felicitat del gos ajudarà a la felicitat del seu company humà, correntment conegut com el seu amo.\nTambé cal considerar que en aquesta vida una de les exigències que tenim els humans i que poques vegades recordem es intentar ser feliços tot i les mancances que toqui viure. Aquesta felicitat a mes de ajudar-nos a suportar confinaments i molts altres entrebancs, també es reflectirà en la felicitat del gos, que igualment mereix ser-ho.\nAra be, abans, quan jo tenia un gos com a company de infància ens masegaven amb el que en deien normes d’educació i bona criança. Entre les possiblement excessives indicacions a complir n’hi havia una de fonamental: no molestar, incomodar, importunar, empipar, fastiguejar, xeringar, no deixar viure, donar mala vida, fer la guitza o emprenyar (vulgarisme) als demes.\nEstimat veí/veïna i a tots els que tinguin un gos lladrador, si us plau cuideu-lo be i feu tot el possible perquè sigui un gos feliç dons contribuirà a que vosaltres també ho sigueu. Pero recordeu-li sobretot la ultima de les normes de la bona educació que ara sembla hem perdut als gossos i alguns humans. Deixeu que de tant en tant el gos es desfogui sortint el balco lladrant si es el que li plau, pero tot dintre de una petita norma de vida i de bon veïnatge, una estona sentint els lladrucs de un gos feliç també pot contribuir a la felicitat dels veïns, pero si contínuament, o casi contínuament, a cada moment, a cada tres per dos, a cada petit soroll, a cada gos que veu des de la seva balconada, el seu gos lladra o borda cregui’m, es massa. Els gossos també mereixen viure en democràcia encara que sigui un concepte mes ideal que real entre els humans pero, com deia un cèlebre personatge de mala memòria, “dentro de un orden”. Gracies.\n← Torra amb data límit\nInterpel·lació cristiana a Pujol →


Citilab, AMB i IBM convoquen un programa de beques per a emprenedors\nEl termini de presentació de les propostes finalitzarà el proper dilluns 20 de novembre\nOberta la convocatòria per acollir-se a un programa de beques i aportacions destinades al desenvolupament d'iniciatives i reptes d'innovació per a nous emprenedors que realitzin activitats d'innovació social i tecnològica. Aquesta iniciativa s'emmarca dins del conveni signat a Cornellà de Llobregat per Citilab, l’AMB i l’empresa IBM a principis d'any, amb l'objectiu d'impulsar la transformació digital de les ciutats.\nDotacions i condicions\nLes beques tenen una dotació mínima de 5.000 euros i estan destinades a persones (físiques i jurídiques) empadronades o amb domicili fiscal a qualsevol municipi de l'Àrea Metropolitana de Barcelona i amb base tecnològica i aplicació digital. Aquestes aplicacions poden estar relacionades amb tres àrees de projectes: pràctiques d'innovació social, innovació i empoderament de serveis públics, comunitaris i de solucions smarts per a ciutats i comunitats, i, finalment, tendències tecnològiques i de continguts emergents i innovadors.\nEls sol·licitants que vulguin concórrer a la convocatòria d'aquestes bases, han de presentar una breu memòria amb el currículum del o dels participants i una proposta executiva del projecte amb suport digital que ha d'incloure: la presentació de la idea, descripció del producte o servei, oportunitat, valor afegit i, a més, una planificació amb el cronograma i els recursos necessaris.\nEl termini de presentació de les propostes venç el dilluns 20 de novembre i, un cop tancat, s'examinaran les sol·licituds per valorar els criteris d'originalitat, creativitat i innovació, el grau de definició del producte o servei, el potencial de desenvolupament, creixement i transparència vers altres àmbits i, finalment, la sostenibilitat i viabilitat del projecte.


Corbins torna a editar la revista “Cinc Cèntims” com a preludi de la Festa Major | Lleida.com\nL’Ajuntament de Corbins ha tornat a editar la revista municipal “Cinc Cèntims” després d’haver aturat la seva publicació l’any 2020 per la pandèmia de la covid-19. La capçalera es va publicar per primer cop l’any 1988 i suposa el preludi a la Festa Major de Santa Quitèria, patrona de Corbins, que se celebra del 21 al 24 de maig i que també inclou actes el 28, 29 i 30.\nL’edició d’enguany, duta a terme per l’empresa lleidatana Latipo estudi, compta amb més d’una trentena de pàgines amb informació local, entrevistes, la programació dels actes de Festa Major i articles d’opinió del món associatiu de la Vila. Aquest dissabte passat, treballadors de la brigada municipal van dur a terme la típica “bustiada” per repartir els 500 exemplars al veïnat del municipi. Igualment, també hi ha una edició pdf a la qual es pot accedir des de la web consistorial.\nL’alcalde de Corbins, Jordi Verdú, ha fet valdre la publicació com “element de cohesió social i, podem dir, de patrimoni cultura de la Vila, ja que cada any té molt d’èxit, tant pel que fa a la participació de gent en la revista, com de demanda per rebre-la a casa”. En clau de Festa Major, Verdú ha assenyalat que l’ajuntament aposta “per la cultura i activitats de proximitat, que dinamitzin l’economia i el talent de Ponent”.\nPer això, Jordi Verdú encoratja a què altres ajuntaments segueixin aquesta línia “perquè ara és l’hora d’estar amb les empreses culturals de les nostres contrades, en un moment en què sembla que veiem la llum al final del túnel, després dels mesos de patiment que han viscut al món cultural, restauració i la mateixa societat”.\nEn aquest sentit, Verdú ha destacat que el veïnat està “molt animat” amb les activitats i propostes que es duran a terme per la Festa Major i “ho detectem amb les consultes que s’estan fent a les oficines de l’ajuntament, les reserves prèvies per als actes i el feedback que detectem a les xarxes socials”.\nVerdú ha conclòs indicant que la revista “Cinc Cèntims” ha reservat un espai gratuït perquè els negocis locals es publicitin de forma gratuïta.\nLa revista 'Arts' celebra 30 anys amb una edició especial\nLa històrica revista cultural 'Àrnica' es torna ecologista


Calaix de tarda boirosa: Aniversaris\nAquesta és una setmana d'aniversaris. Ahir vaig fer 28 anys, i abans d'ahir la versió actual del "Calaix de tarda boirosa" va fer 1 any. Aquí linko el primer post que vaig fer-hi: http://calaixdetardaboirosa.blogspot.com/2008/03/he-canviat-els-pensaments-de-calaix.html\nEn un any poden canviar moltes coses i alhora no pot canviar res. Vull dir, al mateix temps. En aspectes com el lloc de treball, ha canviat del tot. L'any passat un lloc inhòspit i lluny, aquest any un lloc càlid humanament i a prop. Tinc unes companyes i companys de feina molt macos, no ho puc dir d'una altra forma. Ahir van penjar el següent cartell per totes les escales, passadís de cicle mitjà i sala de professors. Quina vergonya...! I van posar música dels Beatles en les entrades i sortides de classe per megafonia. Els dec tant!\nNo cal dir que agraeixo a tothom qui m'ha felicitat. M'heu fet més feliç. ;)\nCrec que he d'aprendre del que em passa...Per a construïr cada dia una realitat millor.\n(post a priori llarg però que queda en curt).\nPublicat per Xitus a 11:34\nfelicitats com l Eto i com el meu bloc\n12 de març de 2009 a les 12:14\nMoltes felicitats per partida doble, sembla que ho hagis fet expressament això de fer coincidir les dates. Així ho pots celebrar tot plegat.\n12 de març de 2009 a les 17:24\nDoncs moltissimes felicitats per a tot plegat!!! Per cert, jo no et coneixia en el teu primer post, però des que et conec que m'agrada molt tot plegat!\nPermet-me un petit detallet una mica endarrerit:\n12 de març de 2009 a les 18:43\nMoltes felicitats! He xafardejat el teu bloc anterior i m'ha agradat molt, igual que aquest. Felicitats, doncs, també per l'any en aquest nou servidor.\nMoltes felicitats amb retràs i no tant retràs (tu ja m'entens hehe) Encara no ets ni a la flor de la vida, et queda molt per disfrutar i el millor està per venir ;)\n16 de març de 2009 a les 6:00\nXitus!!! mooooltes felicitats!!!! encara que sigui amb uns quants dies de retard!!!\nAquests regals dels companys arriben molt endins i són els més importants!!!\nDdriver, l'Eto'o és del 10 oi? Just un dia abans que jo. I això amb el teu bloc sí que és coincidència tb! Sempre vé de gust conèixer culés i toffees alhora!\nXexu, moltíssimes gràcies. No sé si va ser gaire conscient fer-ho coincidir. Potser per iniciar una nova etapa. Un punt d'inflexió que de totes formes ha arribat sembla ser amb aquest nou any.\nNymnia, tot un detall!! No m'ho esperava, :) Jo també et dono un cop d'ull de tant en tant i m'agrada el que escrius. Ens seguim comentant en aquets nou any?\nMyself! Merci per prendre't la molèstia de tafanejar en l'altre calaix. Vaig marxar per temes tècnics i estic content ara aquí amb blogger. Potser que ho extrapuli a altres camps?\nCaterina, moltes gràcies (altre cop, i ja m'entens ;) ). La flor de la vida es forma cada dia...I l'hem de regar amb entusiasme, malgrat sembli difícil a èpoques (llargues i curtes). Però així com hi ha mals moments, també n'hi ha de bons. I que el millor està per arribar, ni ho dubtis! també per a tu. ;)\nRits, m'ha agradat descobrir-te en aquest any. Espero seguir llegint-nos i que el proper any encara em felicitis! :)\n18 de març de 2009 a les 9:35\nQue bonic no??? Doncs dobles felicitats!!!! Esperem que ho comparteixis amb nosaltres durant molt temps més!!!\n26 de març de 2009 a les 17:08\nActualització, please, actualització!!! :P\n27 de març de 2009 a les 15:06\n6 d’abril de 2009 a les 5:10\nostras i això de fer anys... que guai ! jo ja no en faig cap més des de fa....\nep ! Moltes Felicitats !!\nm'havia quedat bocabadat llegint la història de Cara Dilton... m'agrada veure el post anterior també i poder compartir aquests anivesaris... fins aviat... suposo que des d'ara ja ens tronarem a anant llegint,,, : )\n9 d’abril de 2009 a les 12:41


La llei de transitorietat ja és pública, però encara no se sap quan s'aprovarà. Ni aquesta llei, ni la del referèndum, que és més rellevant a data d'avui. Sense ella, l'1 d'octubre no té absolutament cap cobertura legal. Tots dos textos legals continuen al registre del Parlament, i la mesa no els ha admès a tràmit en la seva reunió setmanal. Una situació certament anòmala, i més tenint en compte que la llei del referèndum porta un mes al congelador. Partits com Ciudadanos o Catalunya Sí que es Pot per igual han posat el crit al cel per aquesta qüestió, acusant Carme Forcadell de fer servir la mesa com una mera "gestoria" a les ordres de Puigdemont. Llegir-ne més\n3723 lectures Cap comentari\t Enviar l'article\n4974 lectures Cap comentari\t Enviar l'article\n3218 lectures Cap comentari\t Enviar l'article\nCanet Gürtel Llarena Millo PP Puigdemont Rajoy Rull Sánchez Torra Turull buch canet de mar comín consellers govern govern espanyol nomenament de consellers ostatges pere aragonès pressupostos presó quim torra restitució 155


catalanofòbia – Pàgina 2\nFederalistes d’Esquerra defensa els tuïts de catalanofòbia de la candidata d’ICV-EUiA, Marina Pibernat\nL’entitat que aplega un munt d’ex- dirigents socialistes i d’altres unionistes, no va dubtar ahir en posicionar-se a favor dels tuïts de catalanofòbia de la candidata número 4 d’ICV-EUiA per Girona, Marina Pibernat, que va insultar amb termes com “catalufos” o escòria, als que defensen la independència de Catalunya, també va carregar contra Shakira per parlar en català, o la marató de TV3. ICV-EUiA es va desmarcar i va treure un comunicat dient que plegava i que no compartia les seves expressions , res d’expulsió de moment.\nDesprés que la xarxa rebutges de forma gairebé unànime els missatges de la candidata, Federalistes d’Esquerra fa fer un tuït en defensa de la candidata eco-socialista, “Tots som Marina Pibernat. Criticar el nacionalisme està emparat per la llibertat d’expressió. Això es Catalunya o Corea del Nord.\nSergi Pàmies o Xavier Sardà són alguns dels “intel·lectuals” que donen la benvinguda a la pàgina de la plataforma federalista. Entre els seus vicepresidents trobem al dirigent de Sociedad Civil Catalana, Joaquim Coll, i entre els seus vocals a l’eurodiputat de Podemos i antic fiscal durant el període franquista i posteriorment de la Transició, Carlos Jiménez Villarejo, a l’ex- dirigent de CCOO Catalunya, José Luis López o l’escriptora Laura Freixas, entre molts d’altres.\nLa xarxa fa plegar Marina Pibernat, candidata d’ICV-EUiA per Girona pels seus tuïts de catalanofòbia\nLa massiva reacció de rebuig de les xarxes als tuïts catalanòfobs de Marina Pibernat, número 4 de la llista d’ICV-EUiA a Girona, ha provocat que aquesta anunciés que abandonava la candidatura.\nLa virulència dels missatges de la candidata d’ICV- EUiA ha fet pensar a alguns que es tractava d’un fake ( un compte no real), però a vegades la realitat supera la ficció, i és que Pibernat després de titllar de catalufos als catalans ha seguit embalada, insultant a Shakira per cantar Boig per Tu en català, o dient “escòria” a la derecha catalufa, i ja no s’ha aturat.\nEn un comunicat, el partit de Pibernat, EUiA, ha reaccionat, i ha deixat clar que els termes utilitzats per la candidata” no representen a EUiA ni a la coalició”, i ha reiterat el seu compromís amb el dret a decidir dels catalans i les catalanes, i ha dit que sempre han defensat el respecte i la tolerància”.\nPerò amb una senzilla nota de disculpa, o donant-se de baixa de la formació no n’hi ha prou, perquè una vegada tancades les llistes, ha d’haver-hi una renuncia formal de la candidata, que s’ha de comunicar a la Junta electoral, aquesta l’ha d’acceptar i comunicar-ho a tothom. Un procés no tant senzill, sinó podriem trobar-nos que la gent que voti la llista d’ICV-EUiA segueixi votant a Pibernat. Així es despren de la lectura de l’article 48 de la “Ley Orgánica del Régimen Electoral General”.\nSegons alguns usuaris, Pibernat també és militant de CCOO de Catalunya, de SOS Racisme i d’Unitat contra el Racisme.\nDe fet no s’ha quedat del tot sola, perquè col·lectius com Federalistes d’Esquerra li ha donat suport.\nL’entitat que aplega un munt dirigents unionistes, no ha dubtar en defensar els tuïts de catalanofòbia de la candidata número 4 d’ICV-EUiA per Girona.\nSergi Pàmies o Xavier Sardà, el dirigent de Sociedad Civil Catalana, Joaquim Coll o el dirigent de de Podemos, Carlos Jiménez Villarejo, són alguns dels col·laboradors o integrants d’aquesta plataforma.


Tacos, del salat al dolç | Gastronosfera\nInici > Propostes Gastronòmiques > Tacos, del salat al dolç\nEt presentem les variants més sorprenents del famós plat mexicà. Tacos diferents, sorprenents, salats o dolços i amb tot tipus d'ingredients.\nQuan parlem de tacos tothom pensa en els típiques tortas (o tortillas, com les anomenen a Mèxic) de blat de moro o blat, farcides de carn de vedella, pollastre o, en algun cas, de peix, condimentades amb una major o menor quantitat de salsa picant.\nPerò aquesta idea és només una petita part de la realitat. La imaginació i la varietat que en els últims anys s'estan imposant a totes les cuines han arribat també a aquesta recepta mexicana. Ara ja es poden preparar a casa o consumir en molts llocs tacos diferents, sorprenents, salats o dolços i amb tot tipus d'ingredients.\nPer exemple, els tacos vegetarians o vegans. Es tracta d'usar la mateixa coca emprada per fer un taco de carn però emplenant-la de verdures, hortalisses, llegums, etc. Sans, saborosos i amb mil i una combinacions, com els tacos de vegetals saltejats, amb un farcit per al qual es pot emprar ceba, pebrot, albergínia, carbassó, tomàquet, porro, etc.; els de fesols amb xampinyons, els d'amanida variada amb patata al forn o amb quinoa, els de bolets saltejats amb guacamole, etc.\nO els que empren altres tipus de carn diferent a la vedella o el pollastre. Per exemple, els d’ànec adobat amb chutney de pinya picant o uns dels més populars a Mèxic, tot i que encara són poc coneguts a Espanya, els tacos al pastor, elaborats amb trossos de carn de porc marinats en una salsa amb diferents tipus de bitxos, all, llorer, vinagre i espècies amb suc de taronja i pinya. També els de peix, com els de tonyina amb ceba morada i Flor de Jamaica, una varietat d'hibisc originària d'Àfrica tropical i molt conreada a Mèxic o els de peixet fregit, així com els de marisc, ja es tracti de gamba a la planxa trossejada amb fesols i bitxo, els de surimi de cranc amb formatge emmental, els de gambeta amb paprika i coriandre o els de albergínia amb gambetes i guacamole.\nAquests tacos sorprenents han envaït també el territori dels dolços. Substituint la coca de blat de moro per una base de gofra que es doblega de la mateixa manera que els tacos i deixant que la imaginació prengui el comandament, les possibilitats són infinites. Tacos de nata, kiwi i maduixes; de plàtan amb maduixes i xarop de xocolata; de formatge fresc amb fruits vermells; de pinya amb kiwi, nabius i iogurt natural; de pinya i mango amb menta fresca picada, xocolata amarga i coco rallat; de xocolata amb dulce de leche o amb avellanes picades o de tutti frutti amb nata muntada.\nUna altra opció són els gelats. Per variar, per què no demanar uns tacos farcits de gelat en lloc d'un gelat tradicional? Aquesta és una combinació molt apreciada als Estats Units, on els Ice Cream Tacos són populars des de mitjans dels anys vuitanta del segle passat. Originals de Filadèlfia, l'empresa Jack and Jill Ice Cream Company va ser la pionera, “inventant” el Choco Taco, a base de gelat de vainilla, xocolata desfeta i cacauets sencers o mòlts sobre una base de gofra cruixent. Des de la costa est es van estendre ràpidament per tot el país, aconseguint enorme èxit a Califòrnia, on la gelateria Sweet Cup va fer seu l'invent, fins al punt que són molts els qui els atribueixen la paternitat del mateix. Amb tot això, les combinacions de sabors, colors i complements es multiplicaven amb cada nova empresa o gelateria que els incorporava a la seva oferta.\nGelat de vainilla, xocolata i M&M, gelat de nata amb xocolata tèbia i encenalls de colors, gelat de torró amb xocolata, gelat de xocolata i cireres en almívar, taronja amb gelat de xocolata o de xocolata blanca amb mango o guaiaba són algunes de les variacions possibles. Però, al costat d'aquestes, d’altres que podrien qualificar-se com menys usuals com el gelat de mantega amb bombons flamejats i mel o l'especialitat de l'esmentada gelateria Sweet Cup, el taco de gelat blau amb trossos de galeta Oreo, espurnes de xocolata, crema batuda i xarop de xocolata, així com altres combinacions que poden veure's a la seva pàgina sweetrolledtacos.com.\nActualment, tal com ocorre amb els gelats tradicionals, molts establiments permeten als seus clients triar quins ingredients desitgen per al seu taco gelat. I, com a toc final, de la mateixa manera que els tacos mexicans es rematen amb salsa picant, a aquests tacos dolços se'ls pot afegir qualsevol melmelada o xarop a gust del consumidor.\nAmb totes aquestes possibilitats, qui s'atreveix ara a dir que no a una degustació de tacos?


Jesús Moncho » Articles » EL MÓN QUE ENS ESPERA\nSi la vaca es tira un pet, fa un forat en el cel, s’explicava didàcticament el guia turístic davant la vaca remugadora en aquells prats bucòlics dels camps i muntanyes plenes de verd. L’emissió del boví, afirmava el guia, conté gas metà, retenidor de la calor, causant de l’efecte hivernacle en l’atmosfera. El que no sabíem nosaltres en aquell moment és que al món hi ha més d’un miler i mig de milions de vaques, com aquella, que superen en contaminació atmosfèrica a la provocada pels automòbils rodants. A més a més, totes les vaques del món es beuen 170.000 milions de litres d’aigua al dia, quasi 10 vegades més que el total d’aigua beguda per la població mundial, que és de 19.000 milions de litres/dia. Vaja! I, mundialment, el 50% de tota la producció agrícola de grans i llegums és per a l’alimentació d’animals. Un consumidor regular de carn de boví, com els bascos o els estatunidencs, requereix tretze vegades més de terra agrícola que un abstemi d’aquesta carn. La pregunta és: la carn, la carn de boví, ens arregla o desarregla?, és precisa la carn de boví?…\nTothom, fins ara, tenia o aspirava a posseir un telèfon de taula, un televisor, despertador a la tauleta de nit, enciclopèdia als estants del menjador, rellotge de monyica, calculadora, diaris de matí, ràdio, cadena hi-fi, traductor, màquina d’escriure (alguns: fax), pronòstic del temps o jocs d’entreteniment, càmera fotogràfica… Tot i més, ara prescindible. L’IPAD o telèfon intel·ligent de butxaca ho resol tot. Tot per uns tres o quatre-cents euros; allò que abans costava de vint a trenta mil euros. «Ver para creer»…\nI no s’apure vosté. Al seu xiquet, quan complisca díhuit anys, ja no li caldrà treure’s el carnet de conduir, ningú no el podrà suspendre. Els cotxes circularan amb conducció automàtica. És més, circularan amb energia elèctrica renovable, més econòmica que les fòssils. Hui, a les economies emergents ja és un fet: la Xina ha alcançat la paritat en vendes de cotxes elèctrics i convencionals; l’Índia diu que abans de 2030 ja no vendrà cap cotxe de combustió a gasolina o dièsel. I els domicilis podran ser autosuficients en energia d’origen solar. El petroli deixarà de ser el combustible rei. Baixarà la seua venda i el seu preu; s’usarà principalment per a plàstics i semblants, no com a energia. Les principals crisis i desestabilitzacions mundials intencionades, per tant, desapareixeran: guerres de l’Orient Mitjà als voltants del Golf Pèrsic; als voltants del Caucas, com Ucraïna/Rússia, l’Azerbaidjan…\nI què hem de dir de molts treballs, sobretot els repetitius?… Desapareixeran del mapa, ja no caldrà fer-los. Comptables, conductors, armadors en cadena, magatzemistes, cambrers, cirurgians…, tots seran substituïts per robots o intel·ligències artificials (algoritmes). I què farem?, trencarem o cremarem eixes màquines perquè suprimiran llocs de treball tal com feien a Alcoi a principis del s XIX?, els podrem, als robots, fer-los esclaus nostres igual com feien en l’Antiguitat els uns amb els altres?, pagaran impostos o IRPF els robots?, si treballen els robots ens posarem una cama dalt l’altra?, ens allargarà (la robòtica) la duració de vida i ens alçarà el nivell de vida i per tant apareixeran noves ocupacions sobre esta nova realitat?…\nNo sabem què passarà exactament, però sí sabem que «qualsevol temps futur serà… millor».


El gran Lebowski - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nWorking Title Films i PolyGram Filmed Entertainment\nGramercy Pictures i Microsoft Store\nLos Angeles, Malibu i Santa Monica\nEl gran Lebowski (títol original en anglès: The Big Lebowski) és una pel·lícula dirigida per Joel Coen i Ethan Coen, estrenada el 1998. Aquesta pel·lícula ha estat doblada al català. Joel Coen va estar nominat a l'Os d'Or del Festival de Cinema de Berlín de 1998.\n«Walking Song» forma part de la banda sonora, escrita i interpretada per l'estadounidenca Meredith Monk.\nJeffrey Lebowski, anomenat "El Penjat" (The Dude, que significa "el xicot", en anglès) és un dropo i un sapastre (Slacker) que passa el seu temps jugant a bitlles amb els seus amics Walter Sobchak (un veterà de la Guerra del Vietnam d'origen polonès i catòlic convertit al judaisme per la seva ex-dona) i Donny. Però un dia, dos brètols apareixen a casa seva, l'amenacen, li ordenen tornar els diners que la seva dona deu a Jackie Treehorn, i orinen sobre la seva catifa. La qüestió és que Jeff no té dona i ha estat confós amb un altre Lebowski, que és milionari. El Penjat decideix doncs anar a veure el ric Lebowski per fer-se indemnitzar, i posa així el dit en un engranatge que el portarà de peripècia en peripècia...\nJeff Bridges: Jeff Lebowski (El Penjat "The Dude")\nDavid Huddleston: Jeffrey Lebowski (el gran Lebowski)\nSam Elliott: L'estranger\nAimee Mann: La nihilista, la xicota de Franz\nCarlos Leon: Un dels pintes de Maude\nDom Irrera: Tony, el xofer\nFlea: Un nihilista\n↑ «The Big Lebowski» (en anglès). The New York Times.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: El gran Lebowski\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=El_gran_Lebowski&oldid=27615934»


Froilan: Factures,Migranyes i la bona Companyia (2012)\nFactures,Migranyes i la bona Companyia (2012)\nLa Blanca és jove, però la vida se li ha fet feixuga perquè s'acaba de divorciar, té una nena que ha d'agambar tota sola, i no té feina. Les factures s'acumulen i la tensió de no trobar una feina li fa venir unes migranyes terribles. Són unes migranyes molt especials, perquè desemboquen en una curiosa al•lucinació: se li apareix Charles Dickens, que li llegeix fragments de la novel•la 'Grans esperances', un llibre que la Blanca de petita havia llegit molt. 'La novel•la de Dickens' (Proa) de Neus Canyelles (vídeo/fragment, pdf) ha arribat a les llibreries.\n'Sempre necessito una frase o un títol com a punt de partida de la novel•la. En el cas de 'La novel•la de Dickens', la frase que va engegar el procés literari va ser la que obre el llibre: 'Avui al matí na Blanca ha tret la meitat dels seus estalvis per pagar-se el divorci'. Volia construir un personatge que estigués abromat per les factures', explica Canyelles. I diu: 'Mentre escrivia la novel•la ja ho deia a la gent que em preguntava què feia: escric un llibre de factures.'\nLa Neus Canyelles (Palma de Mallorca, 1966) va començar a escriure 'La novel•la de Dickens' abans que arribés la crisi econòmica, a finals del 2007. Curiosament, ara el llibre ha pres una gran actualitat. Perquè Blanca, la protagonista, pateix la crisi econòmica amb molta duresa: no té feina, és a l'atur, se li va acabant, i la situació econòmica és prou dura com perquè fins i tot costi trobar feina en un supermercat per omplir prestatges. I això que té el BUP i el COU, parla anglès, i li agrada escriure contes.\n'La novel•la té una part autobiogràfica. Pateixo migranyes. Ja ho dic sempre, que jo escric de coses que conec, perquè no en sé d'inventar coses. I sabia que hi ha gent que pateix al•lucionacions amb les migranyes. Ho explica molt bé Oliver Sacks al llibre 'Migranya' (La Magrana). I se m'acut que a la Blanca se li podria aparèixer el Dickens, perquè jo volia escriure una novel•la a l'estil de Dickens, amb personatges que patissin moltes tribulacions i penúries, però que la història tingués un final feliç.' Tanmateix, l'estructura de la novel•la del segel XIX és molt lineal, i la Neus Canyelles ha volgut donar-li una mica més de complexitat, construint una estructura en forma de trenca-closques, però que fos circular.\nEnviat per Froilan Franco a sábado, junio 30, 2012


Edmund Escurçó Negre - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEdmund Escurçó Negre\nRowan Atkinson, creador i actor del personatge\nEdmund Blackadder és el nom de l'antiheroi protagonista de la sèrie de televisió Blackadder. El personatge és un membre de la dinastia Blackadder de cada període històric, i sempre és interpretat per Rowan Atkinson.\n1 Les característiques comunes\n2 Edmund Blackadder a través de la sèrie\n2.1 Sèrie I: El Príncep Edmund "Blackadder", duc d'Edimburg\n2.2 Sèrie II: Senyor Edmund Blackadder\n2.3 Sèrie III: El Sr Edmund Blackadder, el majordom\n2.4 IV de la sèrie: Capità Edmund Blackadder\nLes característiques comunes[modifica]\nAlgunes de les característiques comunes són que en totes les temporades el personatge es diu Edmund. És un personatge cruel i sense escrúpols, decidit i manipulador. Sempre perseguit per la mala sort, es troba (contra la seva voluntat) sempre en problemes, de la qual se'n surt a través de grans esforços, sacrificis, plans enginyosos i terribles. Sempre estava al seu costat al seu fidel servent Baldrick.\nEdmund Blackadder a través de la sèrie[modifica]\nSèrie I: El Príncep Edmund "Blackadder", duc d'Edimburg[modifica]\nEl primer a dir-se Edmund "Blackadder" és el jove príncep d'Anglaterra, fillastre de l'imaginari rei Richard IV d'Anglaterra. Va néixer el 1461, fill de Gertrudis de Flandes i McAngus Donald, tercer duc d'Argyll. Les seves característiques són molt diferents de les adoptades pel mateix personatge en la sèrie posterior. Ell és inepte i no intelectualmente dotat, també perseguit per la mala sort dels seus successors, és igualment hàbil per desfer-se de tots els embolics. Els seus companys constants són lord Percy i Baldrick.\nSèrie II: Senyor Edmund Blackadder[modifica]\nÉs un noble a la cort d'Isabel I d'Anglaterra. És molt més intel·ligent, sagaç i encantador que el seu avantpassat, el príncep Edmund. Assetjat pels creditors dels problemes i ha de tant en tant guanyar el favor de la reina, que sovint amenaça de tallar el cap, per salvar la vida, per defensar el seu honor i engreixar el seu propi patrimoni. Sempre és recolzat per Lord Percy i Baldrick.\nSèrie III: El Sr Edmund Blackadder, el majordom[modifica]\nAquest ja no té cap títol, i es reduirà a ser el majordom del príncep de Gal·les en l'era de la Revolució Francesa i les Guerres Napoleòniques. Cada vegada és més astut i conspirador, i més propensos a ficar-se en problemes. Tracta de ser elegit a la Cambra dels Lords, però es lliurarà en el seu lloc (irònicament) al servent Baldrick.\nIV de la sèrie: Capità Edmund Blackadder[modifica]\nOficial britànic de Sa Majestat a l'Exèrcit durant la Primera Guerra Mundial. El seu únic objectiu és posposar l'assalt i tractar d'aconseguir les tasques emboscada a la part de darrere per seguir amb vida. Afirma que es va unir a l'exèrcit en 1888, una imatgeria militar, i que han lluitat a l'Àfrica contra el Watussi. Controla el soldat Baldrick i el tinent George.\n↑ Edmund Black Adder a l'Internet Movie Data Base\n↑ Sue Parrill, William B. Robison. The Tudors on Film and Television. Mc Farland & Co, 2002, p.25-34.\n↑ Character Of The Week: Captain Edmund Blackadder (Rowan Atkinson) Blackadder Goes Forth a Youtube\nBlackadder al web de BBC Two\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Edmund_Escurçó_Negre&oldid=18952744»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 14 oct 2017 a les 10:14.


La Titan Desert té accent sitgetà ~ Enjoy Sitges\nLa Titan Desert té accent sitgetà\nmartes, abril 28, 2015 Enjoy Sitges\nEl passat dilluns, Boumaine Dades (Marroc) va acollir l’inici de la prestigiosa Titan Desert, una cursa de ciclisme de muntanya amb més de 600 participants. David Domínguez, Júlio Asensio, Dídac Rodríguez i Toni Bosch són els representants sitgetans que completaran els més de 500 quilometres, repartits en sis etapes.\nL’Sports Bar Sitges va acollir la presentació de la parella formada per Domínguez i Asensio. Aquest acte va comptar amb la presència de Miquel Forns, alcalde de Sitges i Pep Moliné, regidor d’Esports del consistori.\nLa Titan Desert, una de les curses de Mountain bike més dures del món i que té lloc al desert del Sàhara amb recorreguts poc senyalitzats, calor intensa, ràfegues de vent, dunes, on la navegació i la orientació són absolutament necessàries. Aquest any, la cinquena etapa es considera com a cabdal per definir la classificació final, ja que els participants hauran d’afrontar un dur recorregut per les dunes i el paisatge desèrtic de l’Atles.\nEnguany, aquesta cursa també compta amb la participació d’esportistes com Oscar Pereiro, guanyador del Tour de França 2006; Luis Pasamontes, Ibon Zugasti i Jon Santacana.\nL’organització de la prova mou un total de quatre avions per transportar a tota la comitiva, tres tràilers per guardar les bicicletes, un helicòpter de suport, quatre camions per transportar equipatges personals i material logístic, un camió de cronometratge. A més, també s’utilitzen 40.000 litres d’aigua, 10.000 metres de cinta per marcar, vuit kits de senyalització i 50 aparells de ràdio.\nLlega Sitges Next, el festival de las últimas tend...


EL CADÍ LA SEU PREPARA LA VISITA DEL PERFUMERÍAS AVENIDA – Pirineus TV\nEL CADÍ LA SEU PREPARA LA VISITA DEL PERFUMERÍAS AVENIDA\nEl Cadí la Seu feia aquest divendres al matí un dels darrers entrenaments abans d’afrontar aquest diumenge un dels partits més complicats de la temporada, la visita del totpoderós Perfumerías Avenida. Les noies entrenades per Bernat Canut arriben al partit després de les dues victòries consecutives aconseguides en els primers dos partits de lliga, però saben que contra les de Salamanca la dificultat és extrema.\nPel que fa al bon inici de lliga, inèdit des que l’equip juga a primera divisió, Canut s’ha mostrat molt satisfet.\nA nivell físic, l’equip arriba a l’enfrontament de diumenge en bon estat. El partit començarà a les sis de la tarda.


Segle XV i inicis del segle XVI: Cinquecento o fase de l'Alt Renaixement, en el qual destaquen arquitectes com Donnato Bramante.\nCaracterístiques generals de l'arquitectura del renaixement[modifica]\nFonaments generals del Renaixement[modifica]\nLa importància de la perspectiva[modifica]\nLa tratadística renaixentista[modifica]\nEls tractats i la posició social de l'arquitecte[modifica]\nHistòria de l'Arquitectura renaixentista[modifica]\nMoment inicial: La cúpula de Santa Maria dei Fiori[modifica]\nLa solució trobada en 1418, quan la República de Florència ja mostrava clares intencions de manifestar el seu poder econòmic en l'arquitectura de la ciutat -de manera que la catedral es va convertir, per tant, gairebé en una targeta de visita -, va ser promoure una espècie de concurs d'idees per a la conclusió del temple, que comportava, és clar, la solució al problema de la cúpula. Filippo Brunelleschi, que era, en l'època, un artesà relativament reconegut, va acceptar el desafiament. Va decidir, per a això, viatjar a Roma a la recerca d'inspiració. Roma, en aquell període, era el lloc del món en el qual les ruïnes de l'antiguitat clàssica eren més visibles, gairebé integrat al paisatge. La principal font d'inspiració per a Brunelleschi va ser el Panteó d'Agripa: una estructura amb un diàmetre similar al de Santa Maria dei Fiori, rematat amb una cúpula en arc ple. Brunelleschi no solament va observar la solució constructiva utilitzada al Panteó, sinó que va començar a estudiar les relacions estilístiques, proporcionals i formals entre els diferents elements que componien aquest espai. I va ser efectivament aquesta actitud la que va fer que es gestés l'esperit del Renaixement: un individu observa una determinada realitat a través del desig i de la intenció amb què interfereix en aquella realitat antiga per buscar solucions útils aplicables a la realitat moderna. Brunelleschi no tenia plena consciència de la teoria clàssica, però va reconèixer un model estilístic que usaria per construir i idear la seva pròpia arquitectura.\nEl Quattrocento: El domini del llenguatge clàssic[modifica]\nBrunelleschi, per tant, quedarà en la Història de l'Art com el responsable d'haver traçat el camí que pràcticament tots els arquitectes del Renaixement seguiran per realitzar les seves obres. Com s'ha dit abans, tanmateix, l'arquitecte florentí no tenia ple coneixement dels diferents ordres sistematitzats en el llenguatge clàssic, la qual cosa es posa en evidència quan acaba creant un llenguatge arquitectònic propi, en el qual els elements clàssics apareixen però no responen a l'estil antic.\nÉs justament a l'obra de Bramante on aquest esperit es concreta d'una forma més íntegra, cosa que en fa la figura més important del Quattrocento en la història de l'arquitectura. Bramante va aconseguir demostrar, a través dels seus projectes en palaus o esglésies, que no solament coneixia les possibilitats del llenguatge clàssic, sinó que també entenia les característiques i l'ambient de la seva època, ja que va ser capaç d'aplicar el coneixement antic a una forma nova, inèdita, excel·lent i, sobretot, clàssica. El Tempietto o Templet de San Pietro in Montorio, a Roma, dissenyat per Bramante, és pràcticament una relectura (encara que no una còpia) dels temples de planta central, circulars, típics d'un cert període de l'arquitectura romana (per exemple, el Temple de Vesta, a la mateixa ciutat de Roma). Més tard, l'arquitecte anglès Christopher Wren faria al seu torn una relectura de l'obra de Bramante i proposaria una nova forma a la seva obra, sense copiar-lo del tot: el procés de creació renaixentista que va de l'estètica dels edificis al pensament arquitectònic, com es veu, es va reproduir igualment en èpoques posteriors per fer néixer nous estils.\nEl Cinquecento: La superació del classicisme[modifica]\nManierisme: Els grans mestres i el final del Renaixement[modifica]\nEl Manierisme va ser el moviment artístic produït durant el Cinquecento i la formació del qual es dona en les primeres dècades del segle xvi i s'estén fins i tot començaments del segle xvii. Evidencia la intenció per part dels arquitectes, humanistes i artistes del període d'un art, que encara que en essència seguís al classicisme, posseïa, un contingut bastant anticlàssic. En el Manierisme per tant es desenvolupa la innovació constructiva confrontant-se amb l'arquitectura clàssica, ja plenament coneguda.\nDifusió de l'arquitectura del Renaixement a Europa[modifica]\nArquitectura renaixentista a França[modifica]\nArquitectura renaixentista a Catalunya[modifica]\nArquitectura renaixentista a Espanya[modifica]\n1a etapa: Estil plateresc[modifica]\n2a etapa: Purisme[modifica]\n3a etapa: Estil herrerià[modifica]\nArquitectura renaixentista a Portugal[modifica]\nArquitectura renaixentista a Europa oriental[modifica]\nArquitectura renaixentista a Anglaterra[modifica]\nSUMMERSON, John; 'A linguagem clássica dona arquitetura'; São Paulo: Martins Fontes, 1994. (portuguès)\nCol·lecció d'enllaços relatius al Renaixement Arxivat 2006-09-03 a Wayback Machine. (castellà) i (anglès)\nhttp%3A%2F%2Fwww.greatbuildings.com%2Fplaces%2Fflorence.html Grans edificis del Renaixement florentí Arxivat 2006-08-09 a Wayback Machine. (castellà)\nArquitectura renaixentista a Espanya Arxivat 2006-09-01 a Wayback Machine. (castellà)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Arquitectura_del_Renaixement&oldid=29163619»


DECANTATS, amb Llucià Ferrer on Vimeo\nEl Llucià Ferrer vol descobrir la cultura del vi i el cava a casa nostra. Coneixerà algunes de les denominacions d’origen de Catalunya, farà maridatges, actuacions musicals i resoldrà alguns dubtes del món del vi i el cava. A més, hi haurà un concurs en què els espectadors tindran l’oportunitat de sopar amb el seu ídol si endevinen el famós de la setmana anterior.\n# vimeo.com/50419200 Uploaded 6 years ago 626 Plays 0 Likes 0 Comments\n# vimeo.com/50788309 Uploaded 6 years ago 256 Plays 0 Likes 0 Comments\nDECANTATS, amb Llucià Ferrer\nCreated by Eric Dexeus\nLlucià Ferrer vol descobrir la cultura del vi i el cava a casa nostra. Coneixerà algunes de les denominacions d’origen de Catalunya, farà maridatges, actuacions musicals i resoldrà alguns dubtes del món del vi i el cava. A més, hi haurà un concurs en…\nLlucià Ferrer vol descobrir la cultura del vi i el cava a casa nostra. Coneixerà algunes de les denominacions d’origen de Catalunya, farà maridatges, actuacions musicals i resoldrà alguns dubtes del món del vi i el cava. A més, hi haurà un concurs en què els espectadors tindran l’oportunitat de sopar amb el seu ídol si endevinen el famós de la setmana anterior.\nMore stuff from “DECANTATS, amb Llucià Ferrer”


Detenen dos homes a les Garrigues que acabaven de robar en dos establiments – Comarques de Ponent\nDetenen dos homes a les Garrigues que acabaven de robar en dos establiments\nEls Mossos d’Esquadra van detenir ahir dos homes, de 28 i 17 anys, de nacionalitat marroquina i amb domicili desconegut, com a presumptes autors de dos delictes de robatori amb força.\nAhir al migdia una patrulla dels Mossos va localitzar, al quilòmetre 72 de la carretera N-240 dins el terme municipal de les Borges Blanques, dos individus que circulaven en bicicleta i carregats amb bosses voluminoses.\nEls agents van comprovar que dins les bosses hi havia 15 ampolles petites de cava, dos ampolles de licor, una tauleta tàctil i un ordinador portàtil. Atès que no anaven identificats i no van poder justificar la procedència dels objectes, van ser traslladats a la comissaria de les Borges per identificar-los. També van efectuar indagacions per determinar si el material que portaven podia estar relacionat amb algun robatori.\nEfectuades comprovacions policials, els Mossos van detectar que en un establiment de restauració, proper on van ser aturats els dos homes, s’havia produït un robatori amb força i que els objectes que portaven els identificats coincidien amb els sostrets. Tots dos van quedar detinguts per la seva presumpta relació amb el delicte.\nPosteriorment també es va imputar als detinguts la presumpta autoria d’un segon robatori amb força, comés el mateix dia, en una benzinera de la N-240.\nEl menor d’edat va quedar en llibertat i lliurat al seu representant legal després de declarar en dependències policials, amb la obligatorietat de presentar-se davant de Fiscalia de Menors quan sigui requerit.\nL’altre detingut, el qual té antecedents, passarà aquest matí a disposició judicial davant del jutjat d’instrucció en funcions de guàrdia de Lleida.


L'altre dia, aquella fleuma que corre per aquí us va enviar una carta. No li feu cas. Només jo sé que vosaltres no podeu portar el que ella demanava. Vosaltres només porteu coses materials. Així que oblideu-vos del que va demanar aquella, que no serveix massa per res, i jo ja tinc una llista llarga de coses materials per demanar-vos. Això segur que m'ho podreu portar.\nVull un mòbil nou. El meu no funciona. No sé què li passa. Només rep trucades de gent que s'ha equivocat, fins al punt que ja he deixat de tornar les trucades que rebo quan no el tinc a prop (o sigui, sempre) perquè em contesta gent que ni tan sols sé qui són i que ni es recorden que m'han trucat. Tampoc funcionen bé els sms: només arriben sms d'una tal telefònica, que em promet moltes coses, però em sembla que no li he de fer massa cas.\nVull un ordenador nou. El que tinc ara no se n'entera. I només em porta notícies de feina. I altres correus que no vull rebre. En canvi no em porta cap missatge de la gent que vull saber què fan. Ha de ser culpa de l'ordenador, o de la connexió a internet. Així que vull un ordenador nou. I una connexió nova. O el que calgui perquè funcioni bé d'una vegada.\nVull un cotxe nou. El meu ja és bastant nou i està ple de bonys dels diferents accidentets que he tingut aquest any. Però, com que està tan ple de bonys, la gent s'espanta i no hi vol entrar. Estic segura que amb un cotxe nou i sense bonys ni ratllades no aniria sempre sola amunt i avall. Un cotxe nou ha de ser la solució.\nVull diners. No massa, però quants més en porteu, millor. Diners per convidar algú a fer un cafè. Jo ja beuré alguna altra cosa, m'és igual. Sembla que els meus diners no són bons, per convidar a la gent en general a fer un cafè. Segur que si els dic que són diners dels Reis Mags em diuen que sí, sense la típica excusa que tenen massa feina i tal.\nCrec que ja n'hi ha prou. Us demanaria un pis o una casa nova, però crec que això ja m'ho compraré jo quan tingui prou diners. Però si voleu, també me la podeu portar.\nAquest any us sortiré una mica cara, ja ho sé. Però estic segura que tot això és el que necessito. Al cap i a la fi, vosaltres el que porteu són coses materials, m'equivoco?\nSi no em porteu res de tot això, tornaré a deixar sortir a l'altra estranya. Ella diu que té raó ella. Jo dic que tinc raó jo. Encara ens deixareu a les dues sense el que volem, que m'ho veig a venir...\nPublicat per Llum a les 16:51\nais estranya, espero que et portin tot el que has demanat i més.. i a vegades tb porten coses immaterials? o no? aquestes les porten el papa noel aquell :P apa ànims! xiqueta!\n5 de gener de 2006 a les 18:04\nAi, imma... Em sembla que no, que no m'han portat el que he demanat. Però, en fi, és igual.\n6 de gener de 2006 a les 9:50


Un llibre recull «El cançoner de Can Ventura» - Diari de Girona\nUn llibre recull «El cançoner de Can Ventura»\nRecopila les cançons de les germanes Rovira a Sant Feliu de Pallerols\nCarme, Anna i Narcisa Rovira de Sant Feliu de Pallerols. diari de girona\nCarme, Anna i Narcisa Rovira de Sant Feliu de Pallerols.\nJosep Ventura i Pep Vila són els autors del llibre El cançoner de can Ventura, integrat per les cançons de les germanes Carme, Anna i Narcisa Rovira i Casademont de Sant Feliu de Pallerols. .\nAplec de Sant Fructuós\nDins del municipi de Sant Ferriol, a la Garrotxa, un dels pobles amb menys habitants, però amb molta extensió de terreny, amb masies escampades per les muntanyes es troba una ermita romànica, totalment reformada dedicada a Sant Fructuós. No fa pas massa anys fou totalment reformada, malgrat només s'empra un cop l'any. La carretera que s'agafa sortint de Besalú vers Banyoles està en bon estat.\nAra ja s'hi celebra l'aplec, que és sempre molt concorregut. La trobada serà demà dissabte, amb la celebració de l'Eucaristia, seguidament sardanes amb la cobla La Principal de Porqueres i pica pica per a tothom.\nAplec de Sant Pau de la\nCalçada a Figueres\nAquest diumenge se celebra l'Aplec de l'ermita de Sant Pau de la Calçada, lloc situat als afores de Figueres, just al costat de la carretera N-II, direcció Girona.\nL'ermita actual, situada al costat del mas homònim va ser reconstruïda després dels aiguats de 1421, aprofitant els materials de l'antiga església romànica. És una construcció senzilla, amb portal de punt rodó i campanar d'espadanya. Antiguament hi passava per aquí la ruta dels romans.\nCom cada any hi haurà, el matí, la celebració de la missa i sardanes, amb la cobla Foment del Montgrí. Com és tradició es vendran i degustaran les típiques flaones. Són pastissos de farina farcits de crema, de forma variable, tot i que s'acostumen a fer en mitges llunes. Presenten una consistència sòlida i textura rugosa i cruixent. S'elaboren amb farina, sucre, llet, ous, llimona i canyella. S'acostuma a prendre per esmorzar o berenar, però també per postres, a les pastisseries de Figueres on en trobareu tot l'any. En aquest Aplec és típic que hi siguin i àdhuc se'n sorteja una de gegant.\nPetita capella d'una sola nau amb volta apuntada, amb capelles laterals, i petit campanar de maó d'un sol ull. Davant de la façana té un porticat afegit en la façana oest, que dona sobre el carrer Sant Sebastià. El porticat, amb coberta de volta escarsera, té una planta superior, i al seu interior dues obertures simètriques d'arc semicircular i una rosassa en la part superior\nDiumenge s'hi celebra l'aplec, amb la celebració de la missa, que cantarà la coral de Besalú i a les 11 sardanes, que seran a cura de la cobla La Principal de Porqueres.\nAl voltant d'aquesta petita ermita s'havien encantat o subhastat coques casolanes. Fins i tot algun animal viu, conills o pollastres, i que amb els diners obtinguts paguen les despeses de la festa o es destinen al manteniment de l'ermita de Sant Sebastià. Aquesta costum fa anys que ja no es fa.\nAplec de Sant Vicenç\nAquest Aplec es desenvolupa a l'Esclet, que és un dels molts veïnats repartits per la plana de la Selva, es troba entremig de les poblacions de Cassà de la Selva, Llagostera i Caldes de Malavella.\nEstà format per tot un seguit de masies disperses, juntament amb l'ermita de Sant Vicenç, que centra tot el conjunt.\nAl migdia de diumenge, dia 26, a Can Vilabella de Cassà de la Selva es viurà un any més l'Aplec dedicat a Sant Vicenç denominat l'Aplec de l'Esclet.\nL'acte tradicional comptarà amb l'actuació de la cobla La Principal de Cassà i se celebrarà una missa a l'ermita.\nPremis del Dia\nEls Premis Capital de la Sardana, atorgats per la Confederació Sardanista de Catalunya són un reconeixement a persones i entitats que han desenvolupat una tasca de conreu, difusió i enaltiment de la sardana i la dansa tradicional i són els següents: Medalla al Mèrit Sardanista, Medalla al Mèrit Musical, Medalla a la Dansa, Premis a La Dedicació, Continuïtat, Mitjans audiovisuals, Iniciatives renovadores i Estudis sardanístics.\nTotes les entitats adscrites a lesfederacions atorgants poden presentar les propostes a info@confsardanista.cat o bé per correu postal a la Confederació Sardanista de Catalunya. En les propostes hi haurà de constar el currículum sardanista de la persona o entitat que la fan mereixedora de rebre la distinció, a més del nom i dos cognoms si la proposada és una persona.\nLes persones i entitats elegides es donaran a conèixer el 21 de març en l'acte institucional de la proclamació de Sant Feliu de Guíxols, Capital de la Sardana 2020. La data límit de recepció de les propostes és el 23 de febrer de 2020. El lliurament serà en un acte en què també hi haurà la presentació de la Guia Sardanista 2021, un concert de música per a cobla, es farà la presentació de Balaguer com a Capital de la Sardana 2021 i es nomenarà la Capital de la Sardana 2023.\nper la Sardana de l'Any\nAquestes són les sardanes, estrenades en l'any 2019 i seleccionades que prendran part en les eliminatòries de La Sardana de l'Any: 1987 de Gerard Pastor, 25 anys màgics de David Piagasseu, 50 anys i seguim de Lluís Alcalà, A temps...! d'Anna Abat, Albirant l'horitzó de Lluís Gual o Anhels de Joventut de Jordi Teixidor.\nTambé Arròs amb Llobregat de Lluís Vizentini, Brut nature de Jordi Feliu, Capvespre al palau dels Reis de Mallorca de René Picamal, Colla Gatzara de Jordi Paulí, Del Penedès al món d'Eduard Sendra, Dels fillols als padrins de Xavier Ventosa o Dies de sol i dunes de Joan Moliner.\nAixí mateix, també prendran part a les eliminatòries Entre el mar i la muntanya d'Antoni Mas Bou, Estímul Cardeduenc de Joan Lázaro, Eternament Llobregat, de Galdric Vicenç, Gresca, tabola i ball de rams de Jordi Leon, Ho tornarem a fer de Concepció Ramió o Jardins de la torreta d'Amadeu Escoda.\nEntre les obres seleccionades també hi ha La bassa gran de Daniel Gasulla, La joia d'una mare de Marcel Artiaga, La tortada de Banyoles de Josep Coll Ferrando, L'esperxador de somnis de Joan Jordi Beumala, Lídia d'Enric Ortí, Llabanera i Ganganell de Mariela Finet, Llobregat grooves de Marc Timon, i Muntanyes de fusta de Xavier Piño.\nTanquen la llista d'obres seleccionades per a les eliminatòries de La Sardana de l'Any Paraula de Carles de Ferran Carballido, Per a tu, Francesc de Francesc Picart, Present serà present de Conrad Rafart, Reconeixement de Xavier Llopart, Sant Hilari, vila enyorada de Xavier Tudela, Sió de Jan Fité, Tres anys en el record d'Àngel Pujol, Un espai de 90% de Jordi Vilaró, Un mar de verdor de Joan Druguet, Universos paral·lels d'Anna Serra i Xàldiga de Jesús Ventur.\nLa Casa de la Sardana ha acollit el sorteig públic de les Eliminatòries del Premi Popular del concurs La Sardana de l'Any, de manera que la 31a edició del certamen ja pot començar. Serà a partir d'aquest cap de setmana.\nDurant deu setmanes les 40 sardanes seleccionades s'enfrontaran per aconseguir el màxim de vots i passar a la següent fase.\nAixí, el sorteig ha determinat els emparaulaments. La 1a eliminatòria la integraran les peces Muntanyes de fusta, de Xavi Piñol; 1987, de Gerard Pastor; Ho tornarem a fer!, de Concepció Ramió, i Gresca, tabola i ball de rams, de Jordi León.


Nucli rural de Santa Magdalena | Mapes de Patrimoni Cultural\nNucli rural de Santa Magdalena\nNucli rural de Santa Magdalena Palau-solità i Plegamans\nCatàleg de béns a protegir POUM (2015), nº 7.02. CHD.\nEl nucli rural de Santa Magdalena es troba a migdia de Palau-solità, en una elevació del terreny a la riba dreta de la riera de Caldes, envoltada d'un paratge principalment agrícola. Forma un conjunt històric més o menys unitari, amb unes característiques pròpies de les edificacions, amb una coherència formal per la seqüència i agrupament en que es troben, i per les característiques constructives i arquitectòniques pròpies d'un període històric.\nÉs un conjunt de construccions on l'interès rau en la seva qualitat arquitectònica, singularitat tipològica i altres característiques específiques que les converteixen en testimonis històrics. La Comanda Templera de Palau estava formada per un conjunt d'edificis: l'església, el pati d'armes, un molí i un mur que envoltava la zona.\nEl recinte templer tenia forma rectangular i estava determinat per tres panys de muralla, dels quals el de migdia (paret mitgera amb el veí) i el de ponent (tancament de la façana amb el camí de Santa Magdalena) són els millors conservats. També es conserva una bona part de les restes de la capella, formant part actualment de les dependències d'una casa de pagès.\nL'establiment de l'Ordre dels Templers de Palau-solità és un dels més antics de Catalunya, al segle XII. Aquesta Comanda Templera esdevingué una de les més importants i poderoses del territori, amb propietats que anaven de la Plana de Vic fins a Montjuïc i Sant Boi de Llobregat. Aquest poder perdurà durant molts anys, cosa que convertí a aquesta Comanda en un centre d'atracció cultural i religiós i de poder econòmic.\nAquest fet fa pensar que, durant molts anys la Comanda Templera fou un centre neuràlgic i aglutinador de gent i activitats, i això comportà a la llarga l'agregació al seu costat de diferents annexes que possiblement ben aviat es convertiren en habitatges. Per tant, al costat de la Comanda es varen realitzar, al llarg dels anys, un seguit d'edificacions formant un conjunt força unitari, que es disposà en parcel·les al llarg del camí i seguint la traça de la Comanda.


Actualitzada 22/08/2018 a les 18:26\nPaisatge és un mot que prové del francès paysage.: étendue de pays que l’oeil peut embrasser dans son ensernble. Paisatge, doncs, és tot el país que podem abastar amb la mirada. Tot allo físic que ens envolta i ens conté. Però, fa temps, ha pres volada el concepte de paisatge immaterial. Una idea que ens remet al paisatge que hem interioritzat des que tenim consciència.\nEns referim al paisatge de l’ànima. Aquell que s’endevina en les expressions afectuoses, en els valors que atorguem al que ens identifica, al que sentim nostre i ens situa al món. Que determina alguns dels nostres comportaments. El paisatge, doncs, com a suma d’imatges mentals i percepcions dels sentits, les formes, els colors, els volums o les olors del qual son una extensió del nostre propi cos i una metàfora de la nostra ànima.\nAquesta elaboració intel·lectual i sensorial és la que ens explica com a éssers en el món i baules en la cadena dels temps que l’han modelat i conformat. Com no deixa de ser, en el fons, una projecció ideal del món imaginat o desconegut. Perquè, si fos el cas que ens hi transportés una força incontrolada o una aventura a cegues, no ens trobéssim perduts en l’horror del buit, de la terra sense muntanyes ni valls, sense pluja ni ocells, sense temps. Ni persones ni màgia. Quan descobrim nous paisatges, probablement, el que fem és identificar racons de nosaltres mateixos que mai no havíem explorat. Perquè, per més espectacle natural que existeixi i per més estrambòtics que siguin els éssers que habiten els nous mons, només seran nous de trinca si despullem l’ànima de tot el que la vesteix i l’alimenta habitualment i descarreguem el rodet de les fotografies dels àlbums dels sentits.\nNomés amb el despullament i el despreniment totals podem fer la simbiosi amb els altres paisatges. Per més que el món interior i el món físic siguin, si fa no fa, iguals a tot arreu, tindrem la il·lusió de fer noves panoràmiques, de construir noves imatges i sensacions en els nostres hemisferis cerebrals i els nostres plexes. Dibuixarem mapes de nous viatges interiors i direm que hem viscut altres vides, per més que, com diu Marina Garcés, “mai no viurem del tot en un món nou, perquè el futur, com ens ha ensenyat la modernitat, és el que no arriba mai”.