Alguns parcs naturals restringiran l'accés de vehicles per evitar massificacions aquest estiu - FEEC - Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya\nNotícies - 13/07/2021\nAlguns parcs naturals restringiran l’accés de vehicles per evitar massificacions aquest estiu\nAlt Empordà Alt Urgell Pallars Sobirà Ripollès Excursionisme Excursionisme Seguretat Senders\nAmb la intenció d’evitar massificacions i protegir l’entorn natural, la Generalitat de Catalunya ha iniciat aquest estiu algunes regulacions per restringir l’accés de vehicles a diferents parcs naturals de Catalunya. Entre elles, restriccions al Parc Natural de l’Alt Pirineu (Pallars Sobirà i Alt Urgell), el Parc Natural de les Capçaleres del Ter i del Freser (Ripollès) i el Parc Natural de Cap de Creus (Alt Empordà). L’objectiu d’aquestes restriccions, com explica el Departament d’Acció Climàtica, Alimentació i Agenda Rural és millorar el control d’afluència per evitar problemes de massificació, com els danys al paisatge, la flora, la fauna, la pesca, l’agricultura i la ramaderia.\nRegulacions al Parc Natural de Cap de Creus\nPer la seva banda, el Parc Natural de Cap de Creus, des de l’11 de juny i fins al 31 de setembre prohibeix l’accés en vehicle privat al cap de Creus, entre dos quarts de deu del matí i les vuit del vespre. Les persones que volen anar poden accedir-hi a peu o amb bicicleta sense limitacions, o a través del bus llançadora que surt cada vint minuts des de l’aparcament del Corral d’en Morell, on es poden deixar els vehicles de manera gratuïta. El preu del tiquet de bus oscil·la entre els 3 i 8 euros, depenent de l’edat de l’usuari i si la persona agafa un tiquet només d’anada o també de tornada.\nCal puntualitzar que els veïns que paguen l’impost de circulació al municipi i els que viuen a la urbanització de S’Alqueria i a la zona de la Guillola poden passar-hi sempre sense limitacions. Així mateix, els clients que volen anar als dos restaurants que hi ha al cap de Creus també podran accedir-hi sempre que donin la matrícula quan reservin taula i els establiments la passaran a l’Ajuntament.\nRegulacions al Parc Natural de les Capçaleres del Ter i del Freser\nTambé per primera vegada, des del 24 de juny i fins al 12 d’octubre es controlarà l’aforament al Parc Natural de les Capçaleres del Ter i del Freser, per les dues vies d’accés: la collada de Fontalba i la via de les gorgues del Freser i Coma de Vaca.\nEl paratge de Fontalba és un dels accessos principals per pujar al Puigmal i per anar a la Vall de Núria a peu. És una pista forestal de 12 km que surt del poble de Queralbs amb final a la collada de Fontalba. Durant els mesos d’estiu presenta una afluència de vehicles que en cap de setmana pot arribar als 500. En ser el primer any de regulació i, com a prova pilot, es pretén limitar l’accessibilitat a 100 vehicles fins a la collada de Fontalba. La limitació serà entre les 7:30 del matí i les 19:30h del vespre i el control es farà amb la col·locació d’una barrera amb vigilants-informadors. Com a única manera possible de reservar, s’ha creat un portal web on fer la reserva en línia i el pagament de 5 euros per vehicle i dia. Es prohibeix també la presència nocturna de vehicles a Fontalba.\nLa pista que accedeix a Daió de Baix, d’uns 1,2km de distància, és punt de partida del camí que porta a peu cap a les gorges del Freser i la vall de Coma de Vaca. Durant l’estiu hi ha molta massificació pel fet que hi passa el riu Freser, que aglutina un turisme de bany durant l’època estiuenca, a més de l’excursionisme per accedir a Núria, i els citats paratges de les gorges del Freser i Coma de Vaca.\nLa regulació que es vol fer en aquest cas és igualment amb la presència de vigilants-informadors i, a diferència de l’anterior, sense reserva prèvia, però amb pagament de 5 euros per vehicle in situ per les característiques del visitant que hi accedeix (sobretot turisme de bany i intervals més curts de temps). L’horari de restricció serà de les 10h a les 15h.\nTambé es prohibeix aparcar tant al llarg de la pista encimentada de Daió, com a la placeta final de la pista i només es permet l’aparcament a la zona habilitada pocs metres abans d’acabar la pista, a mà dreta.\nRegulacions al Parc Natural de l’Alt Pirineu\nAixí mateix, el Parc Natural de l’Alt Pirineu i l’EMD d’Àreu han implementat com a pla pilot aquest estiu un sistema de reserva d’aparcament a la capçalera de la Vall Ferrera per millorar el control d’afluència al Parc i evitar problemes de massificació. La Vall Farrera, concretament la zona de la Molinassa, és una de les més freqüentades del Parc, ja que és el punt de partida per pujar a peu a la Pica d’Estats.\nEl nou sistema permet fer la reserva i el pagament de plaça d’aparcament a través d’una pàgina web entre els dies 31 de juliol i 12 de setembre. A més a més, s’implementarà un servei de vigilància i control de pas dels vehicles que han fet la reserva o estan autoritzats. Els veïns del municipi, els propietaris, els gestors del refugi Vallferrera, les persones amb mobilitat reduïda acreditable i els adjudicataris d’aprofitaments forestals i serveis públics estan exempts d’aquesta nova mesura.\nEl preu de la reserva s’ha fixat en 5 euros per cotxe i dia i els ingressos generats es revertiran íntegrament en el manteniment de les instal·lacions i els equipaments d’ús públic de la zona i la conservació de la biodiversitat. En cas que les places d’aparcament estiguin plenes, la mateixa web informa sobre els contactes dels serveis de transport públic disponibles des del poble d’Àreu. Així també, per evitar la saturació dels espais d’aparcament municipal del poble d’Àreu resultant dels vehicles que no puguin accedir a la pista s’ha habilitat un prat al costat del poble per poder encabir-hi temporalment més vehicles.\nRestriccions per a la protecció del medi natural\nEl tancament de les fronteres d’alguns països sumat a la por i la incertesa a causa de la pandèmia provocada per la Covid-19 han fet que moltes persones que normalment sortien de Catalunya a l’estiu passin les vacances en terres catalanes. També, les restriccions de mobilitat i el confinament viscuts el darrer any han fet que molta més gent vulgui passar temps a l’aire lliure i en entorns naturals. Amb l’augment de les visites als parcs, també han crescut actituds inadequades com el passeig amb animals de companyia sense lligar, la circulació fora de pista, l’aparcament en llocs no autoritzats, l’abandonament d’espècies invasores, danys a pastures i destorb als ramats. Per aquests motius, la Generalitat de Catalunya s’ha vist obligada a fer front a les massificacions a través de restriccions d’accés a vehicles a alguns dels parcs naturals del territori.\nMarta Moratonas, responsable d’ús públic d’espais naturals protegits del Departament d’Acció Climàtica, Alimentació i Agenda Rural, explica l’arrel del problema: “Aquestes restriccions d’accés en vehicle als parcs naturals catalans vénen derivades dels problemes de massificació, sobretot arran de la pandèmia. Cada vegada va més gent que no és un usuari habitual de la natura i això genera problemes. Hem de protegir i preservar els espais naturals”.\nQuant al motiu per què les restriccions s’apliquen només als vehicles, Moratonas ha expressat que “l’impacte per la conservació dels entorns naturals no és el mateix si anem en vehicle que si anem a peu. A més, amb les limitacions als vehicles hi ha un tema dissuasiu i menys gent accedirà als parcs naturals. No volem impedir la visita sinó que es faci amb cura i respecte. L’objectiu no és restringir, sinó ordenar i millorar la qualitat de les visites.”


Font de Canaletes, plaça Catalunya… Buenos Aires - Diario de Buenos AiresDiario de Buenos Aires\nFont de Canaletes, plaça Catalunya… Buenos Aires\n- 28/05/2009 - 06:26 h\nLa plaça Catalunya de Buenos Aires es troba a la intersecció dels carrers Arroyo i Cerrito, pràcticament a l”inici de l”avinguda 9 de Julio. Allà hi ha una rèplica de la font de Canaletes, que hauria de ser visita obligada per tots el catalans que viatgin a la capital argentina.\nUns cinquanta culés hi hem arribat aquesta nit de Champions per celebrar que Guardiola ens ha regalat el millor Barça de la història. Veníem del Casal de Catalunya, un edifici modernista situat a San Telmo que també hauria de ser visita obligada. Al teatre Margarida Xirgu, situat a la planta baixa del Casal, 400 barcelonistes hem gaudit del partit en pantalla gegant.\nLes primeres files estaven ocupades pels 45 nanos que viuen a la masia argentina del Barça, que han rebut un fort aplaudiment en ingressar-hi. Diverses cadenes de televisió hi han connectat en directe com si la final es jugués a Buenos Aires i no a Roma.\nAmbient, aplaudiments, banderes, crits, alegria. Visca el Barça!


Apartments Satis Trogir Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nKralja Tomislava 105, Trogir Casc Antic, Trogir, Croàcia, 21220 - Excel·lent ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Apartments Satis\nDissenyat tant per oci com per negoci, Apartments Satis està situat idealment a Trogir; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Apartments Satis és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. L'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, transport hotel/aeroport, habitació familiar, àrea de fumadors per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, calefacció, escriptori, balcó/terrassa, ventilador a cada habitació. Jardí de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Apartments Satis és una selecció idònia per a la vostra estada a Trogir.\nDescompte a Apartments Satis


L'empresa pública Complex Esportiu d'Aigua La Cala s'integra a La Cala Serveis per millorar la gestió de les societats municipals - 11/01/2017 » La Cala RTV\nL'empresa pública Complex Esportiu d'Aigua La Cala s'integra a La Cala Serveis per millorar la gestió de les societats municipals\n11 . Gen, 2017 a les 17:00\nDes d'inicis d'aquest 2017, tota l'activitat de l'empresa pública Complex Esportiu d'Aigua La Cala SL, que gestionava l'activitat del cem La Cala, s'ha integrat a l'àrea d'Esports de La Cala Serveis Municipals SL, amb l'objectiu de millorar la gestió de les societats públiques de l'Ajuntament de l'Ametlla de Mar.\nComplex Esportiu d'Aigua La Cala SL és una empresa creada el 2011 arran de l'adjudicació fallida de la gestió del complex a Trèvol La Cala SL. Ara el govern municipal ha decidit començar els tràmits per dissoldre la societat. De moment, tots els treballadors que formaven part de l'empresa s'han subrogat, i s'ha encomanat la gestió de l'explotació de les instal·lacions a La Cala Serveis Municipals.\nTot plegat, no afecta cap dels usuaris dels serveis i equipaments que ofereix el complex esportiu. Es tracta, doncs, d'una operació per simplificar i abaratir la gestió administrativa de les diferents activitats de les societats municipals.\n0 respostes a "L'empresa pública Complex Esportiu d'Aigua La C..."\nàrea d'esports, cem la cala, complex esportiu, la cala serveis municipals


L’economia entra al laboratori | comportament 2021\nL’economia entra al laboratori\nEl premi Nobel d’economia a dos estudiosos nord-americans que van reproduir experimentalment mecanismes econòmics, intentant comprendre si la gent normal es comporta racionalment. La resposta és que no.\nEls operadors econòmics es comporten racionalment? Segons la teoria econòmica, sí, però segons la investigació dels premis Nobel 2002, Kahneman i Smith, no sempre.\nVan portar l’economia al laboratori. Amb aquesta motivació es va atorgar el premi Nobel d’economia a dos estudiosos nord-americans, Daniel Kahneman, que també és un ciutadà israelià, professor a Princeton, i Vernon Smith, professor a la Universitat George Mason.\nEl primer va estudiar l'efecte de la psicologia en els mecanismes econòmics, el segon els "mecanismes alternatius de mercat".\nL’economia sempre s’ha considerat una ciència no experimental, basada més en l’observació de la realitat que en els experiments controlats. L’existència d’un Homo œconomicus, una figura mítica capaç de comportar-se racionalment en decisions econòmiques, ha estat sempre l’assumpció sobre la qual s’han basat totes les teories econòmiques clàssiques. Kahneman i Smith es van posar en marxa i van reproduir de forma experimental els mecanismes econòmics, intentant comprendre si la gent normal es comporta exactament com s’estableix teòricament.\nPsicologia i economia. Daniel Kahneman és un dels pioners de les finances del comportament. Va estudiar les decisions econòmiques en condicions d’incertesa, demostrant que les persones tendeixen a arriscar menys quan el guany és segur i a arriscar més quan manquen les perspectives de benefici. Un exemple estudiat per Kahneman és el de les loteries. Tot i que teòricament el rendiment de la inversió és elevat, les probabilitats de guanyar són tan petites que la compra del bitllet només és un cost i el comportament és "irracional".\nSmith en lloc de reproduir els mecanismes de les varetes al laboratori. Els seus experiments i conclusions, inicialment vistos amb sospita per altres economistes, es van fer servir després en els processos de privatització dels monopolis, especialment els del sector de les telecomunicacions.\n(Notícies actualitzades el 10 d'octubre de 2002)


Vida Culinaria: de juny 2007\nAcabo d'integrar uns quants links de webs o bloggs que he trobat interessants del món culinaris. Espero que no s'enfadin... i mica en mica, anirem ampliant.\nAquest any he estat presenciant un curs de cuina a "El taller de Chefs" a Gràcia. Concretament he fet els monogràfics qua ha anat donant variats i els vegetarians. Hi he après moltes coses i de tant en tant, he començat a comprar uns quants estris.\nPerò el detonant de tot això, ha estat una emissió que he vist pel canal cocina d'un tal "Jamie Oliver", un jove anglès on ensenyava a fer coses fresques, poc calòriques, facils de fer i resultones. El seu web, http://www.jamieoliver.com\ni la seva emissió ara mateix porta el nom de "Oliver Twist"\nPublicat per Unknown a 20:44:00 Cap comentari:\nAquest hivern passat vam anar amb en Polo a Zurich i a les montanyes de Rigi. El viatge va ser interessant i les vistes meravelloses sobre el llac però no hi havia neu i feia una calor important per l'època. Quan viatjo m'agrada anar-hi amb gent del país perquè et fan coneixer els racons on els turistes hi passen de costat. En la casa on ens vàren convidar, vaig tenir la gran sort de poder apendre un parell de receptes fantàstiques i autòctones de país; Pà que prenen per esmorzar en forma de trena que és una barreja en entre el pà que coneixem i el briox i la fondue que fan per la zona de Rigi.\nFONDUE SÜSSER (especial zona Rigi)\nAll (1/2 cabeça)\n1 kilo d’Apenzel rallat\n1 kilo de Gruyere Suis\n20 grms de formatge Chaume (per persona)\n½ llimona expremuda\n½ botelleta de kirsch\nPelar mitja cabeça d’all i tallar-ne finament algunes i les altres fregar-les a la paella.\nPosar l’Apenzel i el Gruyère ratllat, l’all i començar a barrejar suaument en forma de 8. Molt important barrejar-ho aixi. Afegir la mitja llimona expremuda i el vi blanc.\nUn cop conseguir una pasta omogenia, afegir-hi el Kirsch I el pebre sobre la pasta.\nPer menjar, tallar pa a daus de 1 cm. i mig de gruix.\nEn un got i podem tenir Kirsch per sucar-hi el pa abans de tenir-hi el formatge.\nEn el plat, hi podem posar pebre per sucar, en el pa ple de formatge fos.\nPublicat per Unknown a 20:01:00 1 comentari:\nCreo aquest blogg per ajudar-me a guardar receptes que vaig adquirint poc a poc però sobretot per poder intercambiar conaixements culinaris amb altres persones que comparteixin aquesta mateixa passió gastronòmica. Només tinc en cartera, poques receptes familiars que posaré aqui, per qui en vulgui disposar. Sobretot vinc per apendre. Gràcies, K\nPublicat per Unknown a 19:37:00 1 comentari:\nAcabo d'integrar uns quants links de webs o bloggs...


XAREL·10: 013.- La Contrasenya Secreta\nNo seria just que dongues la resposta en aquest enigma perque ja el conec. Es molt bo i el mes sorprenent es que a la gent adulta els costa molt mes encertarlo que a un nen de primaria. Els nens enfoquen el problema de forma diferent, s'en diu "visió lateral". :)\nEt deixo un regal per a que et trenquis la closca tu també, je je:\n"Donada la successió de lletres següent:\nu, d, t, c, c, s... Quina lletra es la següent i perqué?"\nEs més senzill del que sembla.. :)\nLa resposta al teu enigma seria la "S" en el cas de que la Quarta lletra fos la "Q".\nCom has escrit "C", puc pensar que l'enigma està en un altre idioma o que jo vaig molt desencaminat.\nL'has encertat! En efecte m'he equivocat i la "c" era una "q" :)\nLa resposta que jo donaria en el teu enigma quan diuen "DEU" seria "TRES" , no explicaré el perqué per a no estriparlo :)\nAquest m'el van explicar en un curs a Madrid junt amb el de la succesió de lletres.\nLa teva resposta és correcta, però deixarem que algú que no el sapiga intenti explicar el perquè.\nAura_15 ha dit...\nEl que jo diria quan diu "DEU" diria "TRES" perque el numero que busquem no es la meitat del primer, sino el numero de lletres que te.


La histamina pot estar relacionada amb el sobrepes - Nutresalut\nLa histamina és una molècula que regula un gran nombre de funcions fisiològiques al nostre cos, actúa com a neurotransmissor i neuromodulador i és un important mediador del sistema inmunològic. Ademés actúa sobre el sistema endocrí i l’hormona antidiurètica.\nEn algunes persones es produeix una elevació del nivells de histamina de forma retardada i mantinguda en el temps com a conseqüència dels aliments que mengen. Es coneix com a histaminosis crònica i és el mecanisme més freqüent conegut per el qual un aliment pot causar una reacció adversa.\nS’ha demostrat que persones que presenten un excés de histamina en el cos estan com inflats, tenen retenció de líquids, presenten més pes del que haurien de tenir per l’alimentació que porten i els hi costa perdre pes o s’estanquen amb dieta i exercici físic.\nLa histaminosis crònica pot provocar també símptomes tan diversos com mal de cap, dolors musculars, diarrees o restrenyiment i cansament intens. Són símptomes relacionats amb malalties com la migranya o les cefalees tensionals, l’intestí irritable, la fatiga crònica, la fibromialgia o l’obesitat.\nEl Test de Medició de Histamina és un test inmunològic que estudia quins aliments provoquen histaminosis crònica a una determinada persona. Recomano fer-lo quan hi ha sobrepes o obesitat no justificada pels hàbits alimentaris o en persones que estan estancades en perdre pes. Així com també a tots els pacients que pateixen algun dels altres símptomes descrits.\nPer fer el Test de Medició de Histamina no cal estar en dejú, es pot fer a qualsevol moment del dia, s’obté una mostra de sang per capilaritat que s’envia al laboratori on s’estudia la sensiblitat alimentaria.\nUn cop detectat quins aliments són els resposables de la histaminosis crònica et recomano un tractament dietètic personalitzat susbtituint aquests aliments per altres nutricionalment equivalents i que no produeixin reactivitat creuada. Transcorregut un periode de desensibilització de quatre a sis mesos s’estudia la reintroducció dels aliments positius.\nSi estàs interessat en fer-te el Test de Medició de Histamina o t’agradaria tenir-ne més informació, truca al 629 363 674 per demanar hora de visita o preguntar qualsevol dubte sobre el test.


Laulu Puhketalu Valgamaa Estònia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 4 allotjaments a Valgamaa.\nSarapuu, Valgamaa, Valgamaa, Estònia, 67001 - Veure al mapa\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Laulu Puhketalu és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Valgamaa. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLaulu Puhketalu també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Valgamaa. Express check-in/check-out, transport hotel/aeroport, instal.lacions de barbacoa, servei de llançadora, àrea de TV/saló compartit són només algunes de les comoditats que fan que Laulu Puhketalu sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nL'ambient de Laulu Puhketalu es reflexa en cada habitació. calefacció, escriptori, balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent sauna, esquí, jardí. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Laulu Puhketalu.\nCal que informeu el Laulu Puhketalu de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nTots els tipus de viatgers (23) Parelles (2) Viatgers en solitari (1) Famílies amb infants petits (7) Famílies amb infants grans (1) Grups (12)


La Pedra Filosofal: Nura: cinquè dia. Hem caminat damunt la Lluna\n03 de setembre 2006\nNura: cinquè dia. Hem caminat damunt la Lluna\nDimecres 23 d'agost de 2006\nAquest matí anem a la platja. Cap de les dues som d'aquelles que es queden estirades a la sorra de la platja a veure com passen les hores i a cremar-se amb el sol. Ambdues preferim l'ombra, llençar-nos a l'aigua, nedar un poc i tornar a l'ombra, però avui hem decidit que toca platja. Anar a Menorca i no anar a la platja deu ser un crim. Així doncs, anem a la platja. Tot i que és el mes d'agost i està ple de turistes que omplen l'arena, decidim anar a la platja.\nAnem a cala Mitjana, que està al costat de cala Mitjaneta. Cala Mitjana està molt plena, o sigui que decidim caminar fins a cala Mitjaneta. Mirem a veure si trobem un lloc per estirar les nostres tovalloles. Al final trobem un lloc perfecte a una roca sota un pi. Estirem les tovalloles i ens asseiem a mirar la gent. És un esport de risc això de mirar la gent... pot ser-ho, si més no. Ja sé que hi ha d'haver gent per a tot, que si tots fóssim iguals seria un avorriment, però hi ha cada cosa pel món que... com deia la Mafalda, a la platja t'adones que el gènera humà cada vegada té menys de gènere i menys d'humà.\nDesprés anem a dinar a cala Galdana, a un restaurant que es diu el Tobogan. És maco perquè com que avui són festes a Ferreries tota l'estona posen música de jaleo i els cambrers van fent rondes de pomades (per a ells, no per als clients). Fan gràcia. M'ha agradat molt veure'ls tant contents.\nDesprés anem al cap de Favàritx. Mentre anem per la carretera ja vaig veient que el color de les pedres és diferent. És més de pissarra, de fet és pissarra. Ens hi acostem més i la Sara em diu que la gent comenta que sembla que sigui com el terra de la lluna (encara que la frase no sigui la més encertada).\nLa veritat és que em quedo absolutament impressionada amb el cap i el far de Favàritx. Me l'imagino en un dia ventós i em fa ganes de veure-ho. De moment em quedo amb la imatge d'un dia diàfan d'agost amb una brisa suau i marina. Ens quedem allà xerrant un parell d'hores. Em sembla que ens hi podríem haver quedat mil hores més.\nFem una foto d'anunci a les meves sabates: les sabates Benestar et duran fins a la Lluna!\nAnem cap a Aló perquè els dimecres hi ha el Mercat de Nit. Allà m'hi compro la meva vaca de Menorca :P\nFinalment ens n'anem cap a casa la Núria a sopar. En teoria ha de ser un sopar suau, però hi ha de tot: formatge, sobrassada, carnixua, figues i cervesa. Tot molt bo i la companyia fabulosa.\nho diu la Trena a les 9:55 p. m. a fotos, vacances\nGent a qui observo\nde dins (16)\nEl fomentem o ens el fan fomentar\nNo entec gaire res...\nNura: novè dia. Això s'acaba\nNura: vuitè dia\nNura: setè dia\nNura: sisè dia\nAvui en són 3 d'anys\nNura: quart dia\nNura: tercer dia


Èxit rotund de participació a Sant Climent al procés ciutadà per definir els usos de Ca l’Altisent - Llobregat Digital\nDijous, 12.10.2017 14:00h Cultura\nÈxit rotund de participació a Sant Climent al procés ciutadà per definir els usos de Ca l’Altisent\nLa Sala de Plens acollia la presentació de les conclusions del procés participatiu del que han participat més de 200 persones, aquesta va anar a càrrec del mateix alcalde, Isidre Sierra.\nAl llarg de l’últim any i mig es treballava en una actuació, tutelada des de la Diputació de Barcelona, que des de l’equip de govern es considerava prioritària i de la que, a més de la ciutadania en el seu conjunt, han pres part entitats, tècnics o regidors tant de l’equip de govern com de l’oposició.\nCa l’Altisent és un edifici de 375 m2 que inicialment s’ampliarà fins els 675 m2 mantenint el seu estil noucentista i preservant molts dels elements representatius d’aquesta edificació. Les conclusions presentades ahir mostren un ampli consens pel que fa als usos que hauran de tenir els diferents espais amb els que comptarà l’equipament.\nAixí la planta baixa acollirà la Sala de Lectura del municipi amb l’objectiu de que esdevingui una zona intergeneracional en la que convisquin infants i famílies amb d’altres col•lectius com la gent gran.\nPel que fa a la primera i la segona planta aquestes esdevindran espais polivalents dotats tècnicament per a rebre activitats de diferents característiques relacionades amb la cultura com poden ser presentacions de llibres o petites representacions teatrals.\nFinalment el procés participatiu també tenia en compte els jardins de Ca l’Altisent, aquests seran un espai que puguin acollir activitats culturals i en el que es trobin arbres autòctons amb cartells informatius i educatius sobre les espècies que es trobaran allà representades.\nUn cop culminat el procés, l’alcalde, Isidre Sierra, ha volgut destacar que “em sento orgullós per l’alta implicació que hem aconseguit. Els climentons i les climentones hem demostrat no només que ens preocupa el futur del nostre municipi, sinó que estem disposats a implicar-nos en ell.\nAquest és un projecte clau per a Sant Climent ja que ens servirà per crear un pol d’interès cultural que unirà el Museu d’eines del pagès, la sala de lectura, els propis jardins de Ca l’Altisent i la futura zona d’equipaments que està prevista a la plaça del Llegat Comú”.


Ningú em va dir\nNingú em va dir que acaronaria de matinada els teus peus nus, que deixaria que la tendresa d'uns ulls vidriosos es transformés en un riu de cabdal inabastable o que et convertiries en l’esser més extraordinari de la Terra\nNingú em va dir que els teus ulls es farien encara més grans per tal de poder observar el món a grans glopades, cotradint les pautes designades per tal de tocar l’ànima dels quatre punts cardinals. Ningú em va dir que les teues mans de vent denominarien els racons més recòndits del planeta, que els teus llavis besarien l’esperit destil·lat de les flors, que la teua ànima es revestiria de l'opacitat màgica de la lluna.\nNingú em va dir que series la columna vertebral del meu món, que un estrany diamant bategaria al teu úter, allà d’on neixen dibuixos, sorprenents criatures, músiques i lletres que guarneixen el món parits sense dolor, beneïts per les galaxies. Ningú em va dir que la teua mirada perfecta cercaria matinades i llençols, ni que l’estima enfortiria una franja badada de ponent a la cantonada més septentrional del meu cor. Ningú em va dir que perseguiria brises emigrants ni revoltes de perles terroses per rescatar-les abans de que caigueren en l'abisme. Ningu em va dir que estimar-te fora tant salvatge, ni que em convertiria en una huracà protector.\nSabia, però, abans de tot, abans de neixer, que t'estimaria des de la infinita volta celestial de la vida, i que sentiria que l’amor és un àmfora de profunditat marina, abissal, que contindria totes les carícies pendents dels infants. Que et reculliria i abraçaria al mateix si del món. Sabia des de l'inici, fermament, que l’antiga mare escoltaria, que ens permetria riure sota la tempesta, que aconseguiria que un dels tresors més complet que m'ha regalat el temps esdevindria l'oxigen de la la via làctia sota la qual respiro. Sabia, i sé, que som gemmes en perpètua fusió, roques siderals xafant presents que tasten sense por el futur.


EcoXarxa Garrotxa: La nostra intervenció al cicle Àfrica't\nLa nostra intervenció al cicle Àfrica't\nEn Sergi Regales i na Sabina Renau durant la seva intervenció.\n[Crònica de Sergi Regales.]\nAquest dissabte, davant d'unes 35 persones, vam participar al cicle Àfrica't, organitzat pel Consell Cooperatiu d'Olot i el suport del Consorci d'Acció Social de la Garrotxa —tal com ja vam anunciar. En aquesta ocasió el cicle estava dedicat a les experiències d'autogestió econòmica i es va convidar l'Ecoxarxa Garrotxa a exposar la nostra experiència juntament amb l'associació de dones Yagaru.\nPrimer, es va fer la seva presentació l'associació de dones Yagaru, formada majoritariament per dones africanes, encara que també hi ha homes. La Mamasa va ser l'encarregada d'exposar l'experiència d'aquestes dones: el seu grup recull periodicament una quatitat determinada d'euros (o la moneda a l'ús) per cada membre i després el total se li dóna a qui tingui una necessitat i així no depenen dels bancs per trobar finançament per a un negoci, o per pagar l'escola; també, ens comentà el recolzament, molt important, que es fan entre elles a nivell emocional sigui pel motiu que sigui, i si escau, recullen aliments o comparteixen feines. Posteriorment ens van passar el reportatge que podeu veure aquí:\nAquest grup ens va mostrar una cultura de la qual nosaltres estem desposseïts. Elles tenen molt clar el sentiment de compartir i col.laborar que tant trobem a faltar a la nostra societat.\nDesprés, va arribar el torn de l'Ecoxarxa Garrotxa. La presentació va anar a càrrec de na Sabina Renau i d'en Sergi Regales amb el suport d'uns quants socis. Es van donar les dades habituals, quants som, quan va començar, per què, què fem, com es organitzem i quin n'és l'objectiu. Un cop fetes les explicacions vam entrar en un debat força engrescador i que denotava un interès prou gran per a una forma d'autogestió econòmica com la de les ecoxarxes.\nPer finalitzar la companyia Àfrica en Dansa, de Banyoles, ens va oferir una mostra de danses de tot el continent.\nEn resum, una vetllada molt interessant on vam poder aprendre i compartir mútuament. Cal agrair al Consell Cooperatiu l'oferiment de l'espai per fer conèixer l'Ecoxarxa.\nEtiquetes de comentaris: Àfrica't, cooperació, Ecoxarxa Garrotxa, Sabina Renau, Sergi Regales


Podria sentir l’aire fred d’un matí de desembre fregar-me el rostre... podria admirar la Plana, als meus peus, coberta de bromes i de gebrada mentre es desperta un sol mandrós però que omple de vida pertot... podria olorar el perfum discret però autèntic de les escorces humides dels roures que m’envolten...\nSí, podria. Però davant d’unes pàgines de paper totaixò no pot serres més que un còctel agradable i càlid preparat a partir d’uns records casolans com pocs i del treball completíssim que tinc davant les mans.\nQuines sensacions tan agradables que m’embolcallen. I no sóc al cim del Roc de la Guàrdia. Però és com si m’hi trobés.\nEn Jordi i en Josep m’han ensenyat molts secrets que desconeixia del terme del meu propi poble. Sincerament, els n’estic molt agraït.\nAra passo caminant per alguns dels indrets que ells han documentat i me’ls miro amb uns altres ulls. Ara conec més detalls i més història sobre els punts clau del poble.\nA mi, més que un treball de recerca, m’ha suposat un treball de descoberta (i em semblava que l’entorn de casa ja el tenia vist i conegut, ignorant de mi...).\nEls agraeixode veritat que m’hagin ensenyat aquest grapat de tresors populars. I crec que no seré pas l’únic a qui la curiositat, capritxosa, farà calçar les sabates de caminar, preparar la motxilla i perseguir els moments de paisatge i d’història que aquestes pàgines destil·len.\nAlpinista i escriptor\n© WebRutes 165628


CGT GIRONA: MANIFEST 28 JUNY 2013\nMANIFEST 28 JUNY 2013\nUn any més, sortim al carrer per reivindicar els drets i les llibertats de lesbianes, gais, bisexuals, trans i intersexuals. El nostre país està fent passos importants cap a la llibertat. És en aquest moment històric, que ens pot possibilitar construir un país des dels fonaments, quan cal garantir que aquest sigui realment lliure, amb tots els colors, amb tots els matisos, per a totes les persones, amb justícia social. Un país que celebri la diversitat d’opcions sexuals i d’identitats de gènere, un país on no es discriminin lesbianes, gais, bisexuals, trans i intersexuals. Un dels instruments per aconseguir-ho és una llei contra l’homofòbia i la transfòbia que exigim avui i aquí.\nFa 35 anys que es va aconseguir eliminar l’homosexualitat de la Ley sobre Peligrosidad y Rehabilitación social. Han passat moltes coses. Gràcies a la lluita del moviment LGBTI l’any 1991 es va treure l’homosexualitat de la llista de malalties mentals del DSM però s’hi va incloure la disfòria de gènere. El mateix any assassinaven la transsexual Sònia al parc de la Ciutadella de Barcelona: fins aquest any no se li ha dedicat la glorieta on la van matar. L’any 1996 obrien fitxes policials a Sitges a gais que exercien lliurement la seva sexualitat: 10 anys després vam aconseguir que hi hagués un triangle rosa per recordar que allò no podia tornar a passar, però a Badalona l’Ajuntament promet fer fora els “viciosos” que avui continuem relacionant-nos lliurement a la platja de la Mola. El 2005 s’aprovava el matrimoni igualitari, que ofereix la possibilitat de regular legalment algunes de les nostres relacions: el mateix 2005 vam dir que no en teníem prou, que encara no hi havia igualtat de drets i reclamàvem la visibilitat de les lesbianes i actuar contra la lesbofòbia. El 2007 s’aprovava la Llei d’Identitat de Gènere però encara ara es continua diagnosticant disfòria de gènere. Són 36 anys de lluita incessant al món i a casa nostra. Són anys de visibilitat, de victòries i de passos endavant. Però no n’hi ha prou. És per això que exigim avui aquí una llei contra la transfòbia i l’homofòbia, una llei que consolidi tot allò que hem aconseguit fins ara amb anys de lluita i que alhora assenti les bases per construir un país lliure d’homofòbia i de transfòbia.\nAquesta nova llei ha de garantir la gratuïtat de les operacions de canvi de sexe, ha d’assegurar el dret de les lesbianes a ser mares, ha d’articular una lluita decidida contra el bullying homòfob, ha de vetllar pel tractament adequat de les realitats LGBTI als mitjans de comunicació, ha de garantir l’ús de l’espai públic com a lloc de relació i dignificar la memòria històrica de les persones LGBTI que van patir repressió, ha de vetllar pels drets de tots els tipus de família, ha d’assegurar els recursos necessaris per lluitar contra el VIH, ha de dotar totes les administracions de protocols d’actuació en cas d’agressió, ha de formar professionals de l’educació i la docència en la diversitat sexual i de gènere i fer que s’elaborin i s’apliquin currículums lliures de masclisme, de sexisme i d’heteronormativitat, ha d’evitar processos patologitzadors contra persones trans i intersexuals, ha de perseguir i castigar agressions homòfobes i transfòbiques, ha de lluitar decididament contra la lesbofòbia, ha de vetllar per evitar la transfòbia i l’homofòbia en l’esport, ha d’assegurar el dret al propi cos, ha d’assegurar la solidaritat i el refugi polític per causa d’opció sexual o d’identitat de gènere, ha de garantir l’atenció necessària a persones LGBTI migrades, ha de servir per lluitar contra la precarietat de persones LGBTI en aquest context de crisi.\nTenim pressa: són els nostres drets i són les nostres llibertats. I no s’hi juga. Ho vam dir l’any passat: ni un pas enrere. No hem de demanar permís a ningú per ser LGBTI. Aquest és el nostre lloc, aquest és el nostre temps i aquestes són les nostres llibertats. No les hem de pidolar a ningú ni ens les pot negar una aritmètica parlamentària determinada. Aquest país no serà lliure del tot fins que no hi hagi llibertat sexual total, i això vol dir un país lliure d’homofòbia i sense transfòbia.\nVolem una llei contra l’homofòbia i la transfòbia!\nVolem un país lliure de transfòbia i d’homofòbia!\nEtiquetes: 28-j, activitats, homofobia, transexualitat


maig 2017 - organitzia.cat\nNo existeixen coses difícils de fer sinó coses no analitzades amb suficient detall\n17 maig, 2017 by Lluís Campderrich Leave a Comment\nEn el dia a dia tenim moltes obligacions i responsabilitats i no només a casa i a la feina, sinó també en tots els altres àmbits de la nostra vida (amics, estudis, associacionisme, causes que seguim, aficions…). Això implica que hem de fer moltes coses. Moltes no, moltíssimes!\nA més, per si fos poc, moltes de les coses que hem de fer no són ni ràpides ni fàcils de fer. Ben al contrari, sovint són volàtils (canvien amb facilitat), incertes (dubtoses), complexes (impliquen alhora més coses) i ambigues (poc precises). Resumint, moltes vegades no està gens clar què hem de fer ni com ho hem de fer. És el que en anglès es denomina entorns VUCA (Volatility, Uncertainty, Complexity and Ambiguity). I és per aquest motiu que normalment costa tan organitzar-se.\nLlavors, per a organitzar-se degudament és imprescindible superar aquesta “ambigüitat” i “incertesa” de l’entorn i de les coses. Però, com es pot fer? La solució que proposa la metodologia GTD® és dedicar el temps necessari a considerar totes les coses que hem de fer, abans de fer-les; sobretot si suposen una certa complexitat. D’aquesta manera, abans de fer-les, cal dividir-les en accions més petites i concretes. Així, són molt més fàcils de controlar. I fins a quin nivell de detall cal arribar? Doncs fins que es tracti d’accions que es puguin començar i acabar de manera ininterrompuda, que es puguin fer d’un sol cop. Cal tenir molt clar que una cosa difícil de fer, normalment, és un conjunt de coses més petites i fàcils de fer. Per aquest motiu, quan ens trobem davant de tasques complexes és necessari aplicar l’aforisme atribuït a Juli Cèsar “Divideix i venceràs”.\nPer exemple, davant d’una tasca que pot ser més o menys complexa: “Arreglar, de manera definitiva, el problema dels registres duplicats a la base de dades que utilitzem a la feina”, el que cal fer és desglossar-la al màxim, en tasques més petites que es puguin fer d’un sol cop:\nExportar tots els registres de la bases de dades a un full de càlcul per poder filtrar-lo i ordenar-lo com vulguem.\nFiltrar i ordenar tots els registres en el full de càlcul seguint algun criteri que permeti detectar ràpidament els duplicats.\nUna vegada detectats els registres duplicats, anar-los comparant entre ells per decidir quin es valida (i es conserva) i quin cal descartar.\nBorrar els duplicats que s’han descartat.\nTornar a importar els registres validats del full de càlcul a la base de dades.\nA la base de dades, crear algun mecanisme que eviti que es puguin tornar a introduir registres que ja han estat prèviament introduïts.\nUna vegada s’ha fet aquest desglòs en tasques més petites i més fàcils de fer, llavors s’esvaeix la percepció de que es tracta d’una tasca complexa. I és que la sensació de dificultat que entranya una tasca (pressumptament) complexa és només una sensació, és a dir, una trampa de la ment que podem vèncer fàcilment si tenim la paciència de desglossar totes les tasques que ens semblen complexes en tasques més concretes i senzilles de fer.\nAltres trampes mentals que ens dificulten organitzar-nos\nNo només la nostra percepció de la realitat va en contra nostra, mostrant-nos-la volàtil, incerta, complexa i ambigua. Les nostres conviccions, sovint, també poden anar en contra nostra. Hi ho fan en forma de trampes mentals (falsedats) que cal de saber reconèixer per a poder-les evitar. Vegem-ne tres de principals:\nTrampa mental número 1: “Si no estic fent coses constantment, estic perdent el temps”\nGeneralment està molt valorat el “fer moltes coses” i el “no parar quiet”. Una persona que “no para mai quieta” pensa que el més important de tot és ser una persona activa. Però compte! Una persona activa no vol dir que sigui bona treballadora. És més important ser eficaç (fer les coses bé) que ser actiu (fer moltes coses sense controlar-ne la qualitat o la conveniència). Fer moltes coses contínuament no és sinònim de fer-les bé ni de fer-les quan realment cal. I, per difícil que pugui semblar, tampoc és sinònim d’aprofitar més el temps. Perquè si fem moltes coses o si les fem molt ràpid, sense meditar-les degudament, és fàcil que les fem malament o en l’ordre incorrecte; i això sol suposar una pèrdua de temps considerable o altre tipus de perjudicis. I, malauradament, moltíssima gent s’enganya en aquesta qüestió; i el resultat sol materialitzar-se en conflictes permanents, sobretot en l’àmbit laboral. I és que a algunes persones els costa d’entendre que una persona “molt treballadora” pot ser, alhora, “MAL treballadora”.\nTrampa mental número 2: “Detallar tant les coses que cal fer és una pèrdua de temps”\nÉs normal que haver de concretar amb tant de detall sembli una pèrdua de temps, però és només un efecte psicològic. És només una il·lusió, una impressió falsa, una resistència de la ment que és molt important que siguem capaços de superar. Detallant la feina es guanya temps perquè llavors:\nResulta més fàcil decidir en quin ordre cal fer cada cosa.\nS’eviten errors i malentesos que podrien implicar haver de tornar a fer una part o tota la feina.\nEs donen instruccions més precises als treballadors, que resulten més fàcils de seguir, de manera que poden treballar de manera més ràpida i sense cometre tants possibles errors.\nSe’ns ocurreixen maneres de simplificar la feina que s’ha de fer.\nEns adonem de que hi ha parts de la feina, que, pel motiu que sigui, no cal fer-les o no és convenient fer-les d’entrada.\nÉs molt important mentalitzar-se del fet que definir amb detall tota la feina que cal fer és també part de la feina. Quan més aviat s’accepta aquest principi, més fàcil és esdevenir una persona realment organitzada i efectiva.\nTrampa mental número 3: “Si a la feina no em veuen tota l’estona fent coses, els meus companys o superiors pensaran que estic perdent el temps”\nÉs força habitual tenir por al “què pensaran de mi els altres si…“. No obstant, si una persona és diligent, fa bé la seva feina i la porta al dia, i, sobretot, obté bons resultats treballant, no té cap sentit que experimenti aquesta por (a no ser que tingui algun tipus de mancança com baixa autoestima o que tingui un cap o superior amb un caràcter molt controlador i desconfiat). A més, quan un està concretant i detallant la feina que ha de fer, normalment es recolza d’eines com paper i llapis, bloc de notes, ordinador, o qualsevol altra eina. Per tant, externament, ja sembla que estigui treballant, i, en conseqüència, aquesta por és totalment infundada.\nQuan la pròpia mentalitat és, tota ella, una trampa\nAquesta feina de desglossar totes les coses complexes i ambigües no és tan feixuga com pugui semblar, almenys per a una mentalitat mínimament analítica. La qüestió és que hi ha mentalitats que no són gens analítiques, sinó que són caòtiques, disperses, impulsives i molt inconstants. I, per l’altre costat, hi ha mentalitats exageradament racionals i analítiques (el que en psicologia s’anomena consciència escrupulosa) que sofreixen paràlisi per anàlisi: totes les accions tenen conseqüències i no actuen per por a no dominar-ne les conseqüències. Per tant, depenent de la mentalitat que hom tingui, li serà més fàcil o més difícil enfrontar tasques complexes i ambigües; i també, segons la seva manera de ser, les afrontarà amb més o menys diligència.\nCal tenir en compte, també, que sovint el grau de mentalitat analítica que hom té sembla anar molt relacionada amb el seu nivell d’estudis. De fet, i simplificant moltíssim, tenir estudis serveix bàsicament per a desenvolupar la capacitat d’anàlisi i reflexió i ser capaç de fer distincions molt precises i subtils en qualsevol àmbit. Si hom no té gaires estudis, és possible que no hagi pogut desenvolupar degudament la seva capacitat d’elaborar distincions precises; i, per tant, li costarà molt més poder desglossar la seva feina en accions més petites i fàcils de controlar i d’organitzar.\nDivideix i venceràs (sempre)\nI és que quan he arribat a comprendre, en tota la seva plenitud, la sentència “No existeixen coses difícils de fer sinó coses no analitzades amb suficient detall”, he perdut moltes de les meves pors. I això em proporciona una calma, una tranquilitat i una confiança en mi mateix, considerables; i que necessito compartir.


Recursos sobre revistes de ciències... by Servei de Bibliot... 900 views\nLlibres-e de Lippincot en la Univer... by Servei de Bibliot... 919 views\nBase de dades Ibecs 2014 val by Servei de Bibliot... 1027 views\nLlibres-e de Elsevier en la Univers... by Servei de Bibliot... 867 views\nCuiden plus 2014 by Servei de Bibliot... 973 views\nGuia cerca-salut-2010 by Servei de Bibliot... 2870 views\nPresentación sobre la base de datos IME (Índice Médico Español)\n2. IME Tipologia: Referencial bibliogràfica. Fonts: 321 publicacions periòdiques editades a Espanya. Temàtica: Biomedicina (Administració sanitària, Farmàcia clínica, Medicina experimental, Microbiologia, Psiquiatria, Salut pública). Període de cobertura: Des de\n3. Podeu entrar per un destacat banner " Accés a bases de dades " que porta a la pàgina d'accés a les bases a biblioteca.uv.es també: Aquí en recursos a las Bases de dades\n4. CERCA simple En aquest formulari es pot fer una cerca de forma senzilla en una base de dades o bé realitzar un sondeig previ, seleccionant Totes.\n5. CERCA pEr camps\n6. cerca per camps: resultats Es pot filtrar perquè només apareguen els articles a text complet.\n7. S'escriu el terme en la finestra del cercador, prèviament s'ha buscat pel terme càncer que s'ha enganxat a la finestra de cerca inferior amb l'operador AND. Es punxa en buscar.\n8. Permet exportar les referències seleccionades a una aplicació de bibliografia. Permet obtenr un URL permanent i unívoca per a la referència que es mostra a la pantalla\nBase de dades Ibecs 2014 val


Els grans propietaris tenen 27.558 pisos buits des de fa més de dos anys a Catalunya\nEl nombre d’habitatges de Catalunya que està en mans de grans tenidors (persones o empreses que tenen la titularitat de més de 10 pisos) i que fa més de dos anys que estan desocupats és de 27.558 immobles, d’acord amb les dades facilitades pel departament de Territori i Sostenibilitat de la Generalitat de Catalunya a Verificat.\nAquesta és la xifra del registre d’habitatges buits de Catalunya, que es va crear a l'empara del decret llei 1/2015, una normativa pensada per donar sortida als pisos en propietat dels bancs després d’un desnonament a partir de la crisi del 2007. Dos anys és el període que també s'estableix legalment per determinar si els propietaris han vulnerat la funció social d'un habitatge. A partir d’aquest temps, es poden començar a aplicar mesures impositives, sancions i, fins i tot, l’expropiació.\nA l’inici de la seva creació, aquest registre comptava amb 44.007 habitatges, 14.411 pisos més que actualment. "La baixada més forta s’ha produït en els últims dos anys, quan els bancs han venut aquests pisos als fons d’inversió", explica Jaume Fornt, director de l’Agència de l’Habitatge de Catalunya.\n10 municipis acumulen 5.860 immobles\nDels 764 municipis de Catalunya que actualment tenen registrats habitatges buits, 10 n'acumulen un total de 5.860 (el 21,26%). Barcelona amb 1.224, Terrassa amb 764 i l’Hospitalet del Llobregat, amb 608, encapçalen aquest rànquing. De fet, l’Ajuntament de Barcelona va enviar el passat juliol requeriments per carta als 14 propietaris de 194 immobles perquè els posessin en lloguer advertint-los que, en cas contrari, es podrien iniciar processos d’expropiació. Sabadell, Badalona, Tarragona, Manresa, Lleida, Reus i Santa Coloma de Gramanet completen la classificació de la desena de municipis amb més habitatges buits.\nPer tal de mobilitzar aquest parc d’immobles desocupats, els pisos del registre estan sotmesos a un impost, regulat per la llei 14/2015, i que pot suposar una despesa d’entre 1.000 i 2.000 euros l’any pel gran tenidor que no accedeix a llogar-lo, vendre’l o cedir-lo a l’administració per tal que es converteixi en un lloguer social. L’any 2019, l’Agència de l’Habitatge va recaptar prop 13,5 milions d'euros per aquest concepte, una xifra que enguany ha baixat a 10,2 milions.\nLes penalitzacions als pisos buits\nPer aconseguir l’ocupació d’aquests immobles, les multes coercitives resulten molt més efectives, considera Fornt. Es tracta d’una penalització de 1.000 euros mensuals per cada habitatge buit que s’aplica fins que el pis no s’ocupa o fins que el propietari ha abonat per aquest concepte el 50% del preu estimat de l’habitatge.\nL’altra eina que té l'administració és la sanció, tipificada com a molt greu, que va dels 90.000 als 900.000 euros i que s’imposa quan no s’ha aconseguit que el pis es posi al mercat. Com passa amb les multes coercitives, els ajuntaments tenen la primera paraula i, per això, diu Fornt, des de l'agència no tenen un recompte global i fidedigne de totes les multes i sancions interposades fins ara.\nFinalment, l’expropiació és el mecanisme que permet a l’administració augmentar el patrimoni públic d’immobles. En aquest sentit, el decret llei 17/2019 del passat mes de desembre descriu, amb més precisió, la figura de l’expropiació, que també s'empara amb l’incompliment de la funció social de la propietat.\n"Sense tots aquests paquets de mesures, els acords i convenis als que vam arribar amb els bancs no s’haguessin donat", explica Fornt. De fet, les entitats financeres van cedir a la Generalitat com a lloguers socials un total de 3.553 immobles des de la creació del registre fins l’any 2018.\nL’estat dels pisos buits del registre\nDels 44.007 pisos buits inscrits inicialment pels grans tenidors al registre, uns 10.000 estaven ocupats il·legalment d’acord amb la informació facilitada pels mateixos propietaris. Actualment, aquesta dada és de 3.476 dels 27.558, però Fornt assegura que n’hi ha molts que no han estat declarats com a tal.\n"La nostra experiència és que, de mitjana, els pisos del registre necessiten obres d’adequació d’entre 7.000 i 8.000 euros aproximadament abans d’ocupar-se. N’hi ha que necessiten una actualització i d’altres una rehabilitació", assegura Fornt.\nEls fons d’inversió, els nous interlocutors\nPer a Fornt, la prioritat de l’agència segueix sent tenir prou habitatges per "reallotjar les persones desnonades". En aquest sentit, assenyala que ara l'important no és tant crear nova legislació sinó que les administracions facin ús dels instruments legals que ja tenen al seu abast.\nActualment, explica Fornt, els interlocutors han canviat i, a diferència dels bancs, molts d'ells són fons d'inversió que es troben a l’estranger. Són actors on “les decisions es prenen a la City de Londres o a Amèrica i, al final, és molt més complicat saber realment qui decideix què”, conclou.\nEl 2019, a Catalunya es van registrar 3.971 execucions hipotecàries, segons les últimes dades del Consejo General del Poder Judicial. Des del 2015, quan es va crear el registre, el número de desnonaments d'habitatges ha sigut de 30.705 (sense comptar solars o altres tipus de propietats), amb una tendència a la baixa fins al 2019, tot just abans de que comencés la crisi derivada de la pandèmia del Covid-19.


– La nostra aportació a la DIADA NACIONAL DE CATALUNYA 2013 – VIA CATALANA |\n– La nostra aportació a la DIADA NACIONAL DE CATALUNYA 2013 – VIA CATALANA\nAvui ha estat un dia històric per Catalunya, en el que hem demostrat que el poble català no s’arronsa; ha aconseguit amb escreix una cadena humana de mes de 400 kilòmetres, de punta a punta del pais per tal de reivindicar que ens deixin expressar la nostra voluntat de votar democràticament per aconseguir la nostra INDEPÈNDENCIA d’un estat que ens menysprea i que ens obliga a pertànyer a un estat del que no ens sentim particeps.\nNosaltres ens vam inscriure els primers dies a un tram de la ciutat de Barcelona, concretament al tram 738 que passa del barri del BORN. La nostra filla Ruth ha respost a la crida de la Assemblea de Catalunya i s’ha desplaçat a terres de l’Ebre amb quasi tots els companys de feina….. ens ha explicat que ha estat increïble la resposta de la gent.\nHa estat una experiència que ens ha enriquit com a persones que pertanyem a una NACIÒ que no es deixa trepitjar. No hem pogut veure mes que el nostre tram, però hem viscut un ambient que ens fa sentir orgullosos de pertànyer al poble de CATALUNYA.\nAl arribar a casa per televisió hem vist unes imatges que ens han impactat moltíssim…. diuen que hem estat mes de 1.600.000 persones.\nAquí us deixem la nostra petita aportació.\nEstem segurs que ben aviat podrem tenir un estat propi…. qualsevol nació té dret.\nDiari EL PUNT AVUI – 12/09/2013\nHi ha dies en la vida que no s’obliden. En la vida de les persones, i en la dels pobles. Dies que primer s’esperen amb il·lusió, després es viuen amb alegria i emoció, i al final es recorden per sempre més amb un nus a la gola. El dia d’ahir ja es pot dir que n’és un, i que formarà part de l’imaginari col·lectiu d’aquest país. Com la manifestació de l’any passat, però encara més massiva i brutalment espectacular, la Via Catalana del 2013 tindrà capítol propi als llibres d’història. Catalunya, desencadenada.\nAlmenys 1,6 milions de persones, segons les xifres oficials d’Interior, mig milió de les quals a Barcelona, van sortir al carrer, a la carretera, per donar-se les mans al llarg de 400 inacabables quilòmetres i més enllà, cap al País Valencià i la Catalunya del Nord. 400.000 metres tenyits de groc, mudats amb estelades, decorats amb festa, amanits amb civisme, amarats de reivindicació. Molts llocs amb doble i triple cadena. Estretors fins i tot als trams interurbans. Marea a les ciutats, on va esdevenir una manifestació en molts punts. Va ser una demostració mastodòntica, gairebé sobrehumana, per refermar que Catalunya és un poble i vol ser tan independent com tots els altres pobles del món. Vol ser un estat.\nSi algú en tenia cap dubte, ahir va tornar a demostrar la seva convicció i capacitat d’organització per aconseguir-ho. Ja ho va dir el conseller Homs: segurament ningú més al món té ara la capacitat de mobilització que té el poble català en la seva aspiració de llibertat. Fins i tot la Comissió Europea va declarar el seu “gran respecte” per la demostració. També el govern espanyol, tot i que va insistir que qualsevol negociació s’ha de cenyir a la legalitat. Caldrà veure ara la resposta de Rajoy a Mas.\nLa cadena va aconseguir l’altra gran fita que es proposava: “obrir els ulls al món”, en paraules del president. Ell mateix va rebre al matí una delegació de corresponsals de tots els grans mitjans al Palau, que després van poder viure de prop la bestialitat que van muntar els catalans. Tots els grans mitjans internacionals ja situaven a la tarda la Via Catalana entre les principals notícies de la jornada al món. Caldrà seguir la ressaca informativa a partir d’avui…\nAra la pilota torna a ser a la teulada dels polítics. Sobrepassada al principi per l’emoció, la presidenta de l’Assemblea Nacional Catalana (ANC), Carme Forcadell, ja va parlar d’“èxit sense precedents” i va deixar clar en el discurs central a Barcelona que no pot passar del 2014 que no es pugui votar en una consulta. I si no, que s’espavilin a buscar els “processos legals” que calguin per poder proclamar la independència. Però res d’esperar el 2016. Mas, que la setmana passada es va marcar aquesta data per a unes eleccions plebiscitàries i després va matisar que parlava del “termini màxim”, n’haurà de prendre nota. Ell i tots els partits, que han de consensuar el procés al Parlament i abans de final d’any han d’acordar la data i la pregunta de la consulta. Encara un altre avís a tots: “La pregunta ha de ser clara, per a una resposta clara: independència sí o no.” Res d’altres subterfugis. Una delegació de l’ANC ho va transmetre en persona a Mas abans de la cadena, i després als diputats de la mesa del Parlament.\nEl dia es va llevar plujós a part del recorregut de la Via, fins al punt que va fer endarrerir l’acte institucional del parc de la Ciutadella. També va afectar els actes alternatius convocats pels partits contraris al procés, el PP i C’s, que van reunir unes poques desenes de persones. El que no va aturar la pluja va ser la mobilització ciutadana. Centenars de milers de catalans es van moure amunt i sobretot avall del país des de primera hora, en uns 1.500 autocars, trens i milers de cotxes particulars, per fer possible la continuïtat de la cadena. L’ANC havia demanat que hi anessin amb temps, i al migdia, una hora abans que aixequés les barreres, l’AP-7 cap al sud ja presentava tràfic dens i aturades als peatges. La marea groga es desplegava. Era una manifestació sense precedents, i això causava certa incertesa entre l’organització i els responsables de la seguretat. Més enllà, però, de retencions que es van reproduir a la tornada, amb cues de fins a 50 quilòmetres, no es va saber de cap altre incident remarcable.\nAmb tothom dinat i el sol ja regnant al cel, des de molta estona abans tothom ja era lloc. Ni un sol buit, ni tan sols a les Terres de l’Ebre, on més es patia. Ans al contrari, molta més gent de la que feia falta a tot arreu. Una performance davant del Museu Dalí de Figueres va marcar el compte enrere. A les 17.14 h en punt, el campanar de la Seu Vella de Lleida, el primer que va caure davant les tropes borbòniques el 1707, va donar el tret de sortida, i llavors tot Catalunya es va donar les mans. Cap de les imatges que tothom es podia imaginar en dies precedents va apaivagar l’enorme impressió que causaven les de veritat. Esborronaven. Esborronen. Gent movent la cadena en onades. Castells a l’arc de Berà. Gegants a Avinyonet del Penedès. Canoes sota el pont penjant d’Amposta. Imatges de postal sota la Sagrada Família. A la Rambla. Al Camp Nou. Una senyera gegant a la Selva. Compromisos gegantins al Maresme. Una imatge de Pau Casals al Vendrell. L’emotiu discurs del vell músic a l’ONU el 1971, en què es proclamava català i recordava que Catalunya havia estat “la nació més gran del món”, amb el primer parlament, va obrir de fet els actes paral·lels. A la plaça de Catalunya van sonar El cant dels ocells i El cant de la senyera. També la Novena simfonia de Beethoven, l’himne a l’alegria, l’himne d’Europa, mentre diversos personatges proclamaven el missatge en diversos idiomes. També hi va haver discursos a Amposta i al Pertús. A tres quarts i mig de sis, Els segadors van ressonar de punta a punta de país i van posar el punt final a l’acció.\nNo es van produir les temudes topades a la Sagrada Família, on moviments unionistes havien convocat un minoritari acte alternatiu. Ni tan sols la provocació d’una avioneta contractada per una televisió privada estatal passejant un lema per la unitat d’Espanya va esverar els ànims. Més enllà del riu Sénia, i malgrat que el TSJ valencià havia permès al migdia l’allargament de la Via cap al País Valencià, la Guàrdia Civil va retenir l’exdiputat Alfons López Tena. L’incident més greu, però, va ser el de la delegació del govern a Madrid, on en una imatge lamentable va irrompre un grup d’ultradreta a rebentar l’acte institucional de la Diada.\nAhir no era el seu dia, però torna a ser reveladora la presència i absència de polítics. A més de nou consellers i l’expresident Jordi Pujol, al final també van comparèixer Pasqual Maragall i excompanys socialistes com ara Joaquim Nadal i Marina Geli. Fins i tot hi van ser la dona i els fills de Mas. En canvi, Duran va marxar a primera hora del matí rumb a Panamà.\nEls governants, els partits, tornaran avui al primer pla. És el seu torn. Tots faran les seves interpretacions, però el poble sobirà ha parlat clar, i els ecos trigaran a apaivagar-se. Això és imparable.\nUltradretans assalten la delegació del govern a Madrid\nMés enllà de les retencions de trànsit, no hi va haver incidents\nEditorial diari ARA – 12/09/2013\nEl món ho ha vist. Una impressionant Via Catalana, de tarannà absolutament pacífic, festiu, integrador i democràtic, va unir ahir de nord a sud tot el territori català en un clam popular per l’estat propi. Malgrat la pluja, centenars de milers de catalans –més d’1.600.000 persones– van sumar-se a la cadena humana organitzada amb gran professionalitat i entusiasme pels 30.000 voluntaris mobilitzats per l’Assemblea Nacional Catalana (ANC), en una jornada de nou històrica, com ja ho va ser la Diada de l’any passat que va catapultar el procés de la transició nacional.\nLa impactant cadena humana demostra que al país la mobilització no només es manté, sinó que creix en força, maduresa i intel·ligència, consolidant un esperit escrupolosament positiu, no en contra d’Espanya, sinó a favor d’una Catalunya plenament convençuda del seu dret a tenir veu pròpia al món.\nI si la mobilització mostra la seva força, també ho fa el suport demoscòpic a la independència. La Cadena SER donava ahir un 52,3% de vots a favor del sí i rebaixava el no al 24,1%, cosa que confirma que els indecisos, que viuen amb reserves el procés i també la falta d’alternativa, es van decantant pel sí. El missatge que la Via ha llançat al món i a la classe política és que des del carrer, tocant de peus a terra, enllaçats, il·lusionats, una gran majoria de catalans, de procedències ideològiques i socials ben diverses, ja han pres una decisió: la de construir un país nou, un estat propi. Fer possible la cadena humana ha sigut molt difícil. I ha sigut un èxit. Amb aquest impuls magnífic, ara cal tirar endavant, eixamplant la base social.\nLa Via ha recorregut el país de dalt a baix, però encara hi ha territoris mentals a conquerir, pors a desterrar i sensibilitats a sumar a un projecte que ha de ser com més ampli millor. I això s’ha de fer tant des de la força i l’empatia del moviment cívic i la seva capacitat de penetració, com amb l’acció política i institucional, que de manera prioritària ha de treballar per la celebració d’una consulta que tingui l’aval internacional. El camí està traçat. La construcció del nou país ja té una imatge per a la història: The Catalan Way.\nTres milions de mans enllaçades. El món ho ha vist.\nAquesta entrada va ser publicada a CATALUNYA, Esdeveniments i etiquetada Catalunya, DIADA NACIONAL DE CATALUNYA 2013, Independència, VIA CATALANA el 12 de Setembre de 2013 per Miquel Gascon.\n← – 11 de Setembre 2013 – JUNTS HO FAREM POSSIBLE – VIA CATALANA CAP A L’INDEPENDÈNCIA – Cinema – LA MEJOR OFERTA (*** ½) – Cinemes Girona – 12/09/2013 →\n10 pensaments sobre “– La nostra aportació a la DIADA NACIONAL DE CATALUNYA 2013 – VIA CATALANA”\nFLORESTÁN 12 de Setembre de 2013 a les 14:02\nMe siento orgulloso de pertenecer a este pueblo.\nLo que viví ayer no lo olvidaré nunca.\nQue tinguem sort……\nVisca la Terra Catalana Sobirana i Lliure.\nPetons al dos i a tothom del Florestán\nMiquel Gascon Autor de l'entrada 12 de Setembre de 2013 a les 14:34\nNingú té una visió global del que va passar ahir, ja que cada un de nosaltres estàvem a punts diferents de l’itinerari, però el que jo vaig viure, tampoc ho oblidaré en tota la meva vida.\nEspero i desitjo que aviat puguem tenir un estat propi, com qualsevol poble lliure del mon. Molts indecisos o persones massa còmodes, que no assisteixen a aquest tipus d’actes no saben realment el moment històric que s’estan perdent.\nNosaltres també ens sentim orgullosos del poble català. En cap lloc del mon s’ha aconseguit tanta unitat i tanta il·lusió compartida per centenars de milers de persones que es mobilitzen.\nVisca Catalunya independent !!!\nNeus 12 de Setembre de 2013 a les 16:41\nQuantes sensacions !!!!!!!!!!!!!\nQuantes emocions !!!!!!!!!\nHan estat dos dies per nosaltres plens de sentiments.\nEl dimarts,vam fer una visita guiada al Refugi 307,les històries que vam escoltar,els llocs per on vam passar,posar-se en la pell d’aquelles persones,ens van fer tenir sensacions de tristor i d’orgull per ser qui som.Històries de gent innocent que preferia morir a renegar de ser català.\nDesprés ens van oferir un concert “Música en temps de guerra”.Va ser un concert on s’evocava músiques,ambients,personatges històries del temps de la guerra.Poemes i escrits de Joan Sales,George Owell,Pau Casals o Josep Maria Ballarí,entre d’altres.Música amb só de clarinet i teclat.Un concert íntim i ple de sentiment.El concert va acabar amb l’Àrea de la Suite Nº 3 per orquestra en Re major BWV 1068 (referència a les vivències d’un oficial de l’exèrcit republicà),preciós i molt emotiu.\nEl dimecres nosaltres érem en el tram 452,quina gentada!!!!!!!!!!,triplicàvem la cadena,amb un ambient de festa,una cobla tocant sardanes,la gent ballant-les,unes avionetes fent acrobàcies,gegants i cap-grossos,nens jugant,els avis amb les seves cadires fent costat i incrèduls pel que estaven vivint i que poc s’ho pensaven;els gossos vestits amb la samarreta,………..,gent anònima,que ens agafàvem de les mans i fèiem pinya per uns sentiments compartits,que els de fora no els poden,ni podran entendre mai.\nA la nit vam anar al Auditori al Concert Onze de Setembre “Nova Catalònia” de Joan Manén.FANTÀSTIC !!!!!!!!!!!!.\nEl concert va constar de dues parts;la primera s’estrenaven dues obres:”Concert màgic per a piano i orquestra” de Ricard Lamote de Grignon,que va ser interpretat al piano per Albert Guinovart,aquesta obra em va ENCANTAR !!!!!!!!!!! i “Rapsòdia per a piano i orquestra” de Manuel Oltra,també interpretada per Albert Guinovart.\nLa segona part va ser la més emotiva,posant una estelada al mig de la tarima on hi havia el director Xavier Puig,i tocant els ” Segadors” i el “Cant de la Senyera” interpretada per l’Orquestra Simfònica de Barcelona i Nacional de Catalunya i l’Orfeó Català.Tot el públic de peu cantant i onejant la senyera.EMOCIONANT !!!!!!!!\nORGULLOSA DE SER I VIURE EN AQUESTA TERRA.I ho dic amb un nus a l’estómac com els enamorats quan es coneixen, i amb llàgrimes als ulls per l’orgullosa que em sento per ser d’aquest país,petit,si,però ple de gent lluitadora i pacífica.\nDECEPCIONADA .Quan una senyora em va dir que aquest cop quan va anar Madrid,no va dir que era catalana,per evitar problemes,……..i em va decebre.Perquè ????,li vaig dir perquè???;fa 75 anys la gent moria per no renunciar a ser català,van lluitar per uns drets i una dignitat merescuda,van morir i lluitar per que nosaltres estem on som i tu renegues ??,no t’entenc…….jo,quan vaig pel món sempre dic amb orgull que SÓC CATALANA.\nTinc la sort de poder dir “Jo hi vaig ser ”\nPuc dir que he viscut una dictadura,una democràcia i de segur que veuré la INDEPENDÈNCIA.\nVISCA CATALUNYA!!!!I i no oblidem mai a aquells que vam lluitar i morir per Catalunya,que gràcies a ells hem arribat on som.\nMiquel Gascon Autor de l'entrada 12 de Setembre de 2013 a les 17:08\nMolt emotiu el que has escrit i que segur que comparteixes al 100% amb en Lluís.\nL’imma i jo estem d’acord amb cada una de les teves paraules i crec que afexir qualsevol cosa al teu comentari trencaria la màgia del que has deixat escrita en aquesta entrada de “Voltar i Voltar”.\nEls sentir-se agermanat amb vosaltres i molta altre gent que pensa con vosaltres, amb els mateixos sentiments que has expressat aquí, és una de les experiències mes satisfactòries que ens dona la vida.\nVoler la INDEPENDÈNCIA de CATALUNYA no és anar contra ningú… és simplement voler SER un poble madur que vol prendre les seves pròpies decisions. Els que volen vendre altra cosa, son mes nacionalista que ningú i volen acabar amb la nostra llibertat com a Nació i com a poble.\nVISCA CATALUNYA !!!!\nDiari de la Bona Vida 12 de Setembre de 2013 a les 18:18\nPell de gallina!!!\nAquesta és la sensació que hem va deixar el dia d’ahir. Quantes emocions juntes!!!\nL’any passat la vam celebrar però fora de casa (Alaska), i aquest any ens tocava treballar. Però no ens penedim. Vam poder copsar una celebració històrica com mai havíem vist a Amposta, però també vam poder tenir una imatge global de tot el que passava a Catalunya (la nostra feina ens ho permetia). I realment tot el que passava al nostre voltant, més el que ensenyaven per televisió a tota Catalunya, ens omplia d’orgull i ens feia sentir que la Independència està més a prop que mai.\nLa vostra estupenda crònica del dia d’ahir, ens fa pensar en moltes altres famílies que devien gaudir el mateix que vosaltres.\nMiquel Gascon Autor de l'entrada 12 de Setembre de 2013 a les 22:14\nEls que treballeu als mitjans de comunicació si que gaudiriau de debò, al tenir al vostre abast molta mes informació en directe que la resta que la gent d’apeu.\nFelicitats per la feina ben feta i el seguiment que vareu fer d’un dels esdeveniments mes importants de tota la història de Catalunya.\nMolta gent que no té la sort de tenir un mitjà de comunicació per expressar-se, com el que nosaltres tenim des de “Voltar i Voltar”, estic segur que tenen els mateixos sentiments que nosaltres…. us asseguro que el que varem viure ahir, era absolutament il·lusionant i dona molta força per lluitar per la nostra llibertat com a poble.\nXavier C. 12 de Setembre de 2013 a les 19:56\nCom ho heu gaudit, eh canalles!!! Jo també vaig voler desplaçar-me cap a terres tarragonines. Però en el meu cas va ser un sacrifici molt-molt gran: trobada d´amics a Torredembarra (tram 261), passeig per la platja, dinar al restaurant mentre fèiem temps per l´hora de convocatòria… un gran patiment…, però pel país el que calgui 😉\nBentornats i fins aviat!\nMiquel Gascon Autor de l'entrada 12 de Setembre de 2013 a les 22:17\nJa veig que vas patir molt i vas fer un gran esforç per fer un bon dinaret com cal. Quin morro !!! Et felicito per participar en aquest esdeveniment que els que ho varem viure en directe, mai l’oblidarem.\njosep 13 de Setembre de 2013 a les 12:48\nUna diada emotiva, inoblidable, històrica i espectacular.\nAra cal veure que passa el dia després i l’altra, i l’altra. I quan hi haurà eleccions plebiscitàries, perquè el que es consulta… cada dia tinc més clar que no n’hi haurà.\nEl que està clar es que una bona part de catalans estem impacients i il·lusionats!\nMiquel Gascon Autor de l'entrada 13 de Setembre de 2013 a les 13:06\nPer moltes paraules que utilitzem no es pot descriure el que varem sentir ahir els que varem participar de la VIA CATALANA.\nJo crec que si haurà consulta, però es farà quant el govern espanyol hagi treballat el suficient per assegurar que sorti NO a la independència de Catalunya. Tenen les eines suficients per saber el moment adequat per fer-ho.\nDe totes maneres, crec que abans intentaran fer un amago de modificació de la Constitució per tal de fer veure que les aspiracions d’autogovern català te encaix dins de l’estat espanyol.\nJo vull ser, però optimista en aquest tema i crec que la voluntat del poble de Catalunya és imparable i que molt aviat o mes tard serà un fet tenir un estat propi.


Santiago Pereira Campos és advocat uruguaià especialitzat en Dret Processal. Treballa i investiga des de 1988 en relació als Sistemes de Justícia i els seus processos de reforma i modernització.\nÉs Professor Titular de Dret Processal a la Facultat de Dret de la Universitat de Montevideo on coordina l'Especialització en Dret Processal i Litigació. També és Professor de Dret Processal al Centre d'Estudis Judicials d'Uruguay (Escola Judicial del Poder Judicial).\nFou designat per l'Assemblea General de l'OEA per integrar el Consell Directiu del Centre d'Estudis de Justícia de les Amèriques (CEJA) a partir de 2012.\nVicepresident de l'Institut Iberoamericà de Dret Processal, membre de l'Associació Internacional de Dret Processal i integrant del Consell Directiu de l'Associació Uruguayana de Dret Processal "Eduardo J. Couture".\nVa realitzar consultories internacionals en matèria de Sistemes de Justícia i Dret Processal pel Centre d'Estudis de Justícia de les Amèriques (CEJA), Programa de les Naciones Unides pel Desenvolupament (PNUD), Banc Interamericà de Desenvolupament (BID), Fons Multilateral d'Inversions (FOMIN), Organització de les Nacions Unides pel Desenvolupament Industrial (ONUDI) i per l'Institut del Banc Mundial.\nDes de 2011 és Facilitador del "Diàleg Nacional sobre Dret a la Salut i Judicialització" a Uruguay.\nHa estat consultat per governs i institucions públiques i privades en processos de reformes judicials i en l'elaboració de lleis i reglaments.\nÉs autor o coautor de vint llibres i més de dos-cents articles i investigacions publicades a Alemanya, Argentina, Brasil, Colòmbia, Costa Rica, Xile, Equador, Espanya, Guatemala, Itàlia, Mèxic, Nicaragua, Panamà, Perú, Uruguay i Veneçuela. Entre les obres es destaquen: "Código General del Proceso .-Reformas de la ley 19.090-Comparadas y Comentadas", "Modernización de la Justicia" (Coordinador i coautor), "Código General del Proceso-Comentado, Anotado y Concordado", 6 toms (Coautor), "Estudios multidisciplinarios sobre Derecho Médico y Organizaciones de la Salud" (Director i coautor), "Cinco años de jurisprudencia sobre Relaciones de Consumo-Ley nº 17.250" (Coautor), "El proceso civil ordinario por audiencias-La experiencia uruguayana en la reforma procesal civil-Modelo teórico y relevamiento empírico" (Autor), "Estudios sobre Defensa de la Competencia y Relaciones de Consumo" (Director i coautor), "El Nuevo Proceso Laboral-Ley 18.572: Enfoque interdisciplinario" (Coautor) i "Código General del Proceso-Reformas de la ley 19.090 comparadas y comentadas" (Autor) en les seves dues edicions.\nHa participat com a relator nacional, expositor i/o conferenciant en més de cent congressos nacionals i internacionals i és Professor visitant d'universitats americanes i europees.\nÉs Investigador Actiu del Sistema Nacional d'Investigadors de l'Agència Nacional d'Investigació i Innovació d'Uruguay.\nÉs soci fundador de la firma de consultors RUEDA ABADI PEREIRA on lidera des de 1992 el Departament de Litigació i Arbitratge.


Èxit en l’oferta d’oci educatiu infantil i juvenil d’Alfafar – RiberaTV\nEl Campus d’Estiu realitzat el mes de juliol va permetre fomentar la conciliació laboral i familiar en període no lectiu.\nEl 94% de les famílies s’han mostrat “molt satisfetes” amb les activitats realitzades\nL’Espai Jove també ha oferit un programa complementari d’activitats d’oci educatiu.\nEl consistori ha desenvolupat aquest Campus com a part del seu compromís per al suport a la conciliació de la vida laboral i familiar en el període no lectiu, a través d’activitats lúdiques i esportives de qualitat. A més, des de l’Espai jove ha oferit en les seues instal·lacions activitats d’oci educatiu per a oferir una alternativa a la conciliació familiar.\nAquestes activitats tenien com a finalitat el combatre els efectes que la crisi sanitària està tenint sobre la infància i l’adolescència més vulnerable, especialment aquella que ha vist agreujada la seua situació per presentar diferents i majors necessitats de suport i acompanyament educatiu.\nL’Ajuntament d’Alfafar continuarà apostant per aquesta mena d’activitats que s’ofereixen a la ciutadania per a fer costat a les famílies i facilitar la conciliació familiar, i continuarà treballant a millorar com cada any i poder oferir una experiència de qualitat.\nÈxit en l’oferta d’oci educatiu infantil i juvenil d’Alfafar added by Ribera Televisió on 1 setembre, 2021


Best Western Royal Oak Inn Barrie (ON) Canadà - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 27 allotjaments a Barrie (ON).\n35 Hart Drive, Barrie, Barrie (ON), Canadà, L4N 5M3 - Veure al mapa\nIdeal tant per a la diversió com per al relax, Best Western Royal Oak Inn es troba a la zona de Barrie de la ciutat de Barrie (ON). Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Un ambient ben cuidat i la seva proximitat a Barrie Centennial Park, Barrie Antiques Centre, Spirit Catcher donen a aquest hotel un encant especial.\nSimplement imagini's totes les comoditats i diversions que vostè espera de Best Western International i afegeixi-hi el comfort de la seva llar. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, magatzem d'equipatge, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen bany, centre esportiu, piscina coberta estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Best Western Royal Oak Inn és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Barrie (ON).\nTots els tipus de viatgers (417) Parelles (163) Viatgers en solitari (74) Famílies amb infants petits (104) Famílies amb infants grans (27) Grups (53)


“Al meu país, no necessites tant com a Europa per realitzar-te”\n10 maig 2021 03:15\nCrec que aquí, en la societat europea, es dóna més importància a tot allò que és material”\nRaphel Pherrer | 30 maig 2011\nCarolina Becker, argentina de Buenos Aires.\nNeix el 1981 a Los Olivos, al nord de la ciutat i a la vorera del Río de la Plata, un barri de cases baixes i xalets, amb espais verds, que contrasta amb les zones urbanes més desenvolupades de Buenos Aires, on abunden el ciment, les autopistes i els cotxes. El pare i la mare, que són enginyers, i un dels germans viuen a la capital, mentre que l'altre germà resideix a Benidorm. La seva referència musical és Quioque Sinesi, un dels guitarristes més importants del seu país, pel fet de tenir un estil inconfusible a l'hora d'incorporar-hi elements del jazz, el tango i el folklore però, sobretot, perquè és de la cultura de la improvisació, i amb això ella hi té una especial sintonia. Cal pensar que balla contact improvisació i que, precisament, impulsà l'inici d'aquest estil a Palma. Ara, en fa classe a Espai R i organitza jams en què la improvisació és la disciplina principal.\nEn què consisteix el contact improvisació?\nÉs una forma de dansa contemporània en la qual es treballa, fonamentalment, a partir de la relació dels cossos amb el terra, amb el trespol, i aquí hi entren les sensacions relacionades amb la força de gravetat i el pes i, llavors, també es treballa entre els mateixos cossos. És una dansa d'improvisació en la qual hi ha un contacte físic.\nTotalment improvisat? Cadascú fa el que vol, sense ordre ni concert?\nN'hi ha unes tècniques, uns principis que està bé tenir en compte a l'hora d'improvisar, sobretot per no fer-te mal, per no lesionar-te, perquè de vegades hi ha gent que no té el cos preparat. El més important és que a les jams els participants es comuniquen entre ells. D'aquesta manera aporten, a partir de la seva experiència, nous elements al llenguatge que s'ha creat entre els dansaires.\nFa un any i mig que no anau a l'Argentina. Com ha evolucionat tot allò del corralito?\nPel que me n'han contat, van circulant més doblers que abans: la gent es pot comprar més coses que fa uns anys, però allà, en general, es viu absolutament al dia.\nPerò la gent té més humor, té esperança?\nHi ha de tot: depèn del cercle en què vius. Jo em moc en un àmbit més artístic, de creació, en el qual el fet que siguin limitats els recursos propicia que la gent col·labori i s'ajudi.\nCom fou el primer viatge a Mallorca? Hi trobàreu els antípodes de la vostra manera de veure el món?\nEl primer cop que vaig venir va ser el 2006. No sabia que vendria a parar aquí. Primer, vaig anar a visitar el meu germà a Benidorm. Tenia curiositat per tot, pel món que tenia davant meu. Duia una motxilla i anava a l'aventura. Llavors, vaig saber que es ballava contact a Barcelona i me n'hi vaig anar. M'havien parlat de Mallorca i em feia molta gràcia que fos una illa: me la imaginava com als relats d'El principet, que veia la sortida del sol damunt la mar i, també, la posta.\nVenguéreu "a porta freda", sense conèixer ningú?\nTenia una amiga mallorquina que em va rebre a ca seva, de manera que vaig venir. Jo parlava del contact a tothom. En vaig començar a fer classe i vaig veure que podia quedar fent feina amb el contact, que és el que m'agrada.\nQuina és la diferència principal, l'essencial, entre la civilització argentina i la d'aquí?\nLa simplicitat, perquè al meu país no necessites tant com a Europa per realitzar-te. Crec que aquí, en la societat europea, es dóna més importància a tot allò que és material. He de reconèixer, però, que també m'agrada aquest costat de la cosa.\nVenguéreu amb el cor compromès amb cap amor o el trobàreu a Mallorca?\nUna altra de les raons per les quals vaig quedar és que em vaig enamorar d'un mallorquí. Era un amic de l'al·lota que m'havia acollit. Al principi, estiguérem dos anys junts durant els quals jo anava i venia, però aquell llaç emocional sempre hi era i, al cap i a la fi, va fer que em decidís.\nQuin lloc ocupa l'amor en la vostra classificació dels valors humans?\nPer mi és molt important, encara que darrerament he anat més per feina, amb la dansa, però reconec que ocupa un dels primers llocs de la classificació.\nI la maternitat? Creis que és l'objectiu principal de qualsevol dona?\nJo abans pensava que no seria mare mai, que no era necessari, però ara començ a afluixar un poc: la idea em ve al cap. Però hi ha dones que creuen que tot això depèn de l'instint i és inevitable.\nEl vostre art us xucla tota l'energia? Està per sobre de les altres coses de la vida?\nHi va haver un temps que sí i tot es basava en la idea que el temps és art, però ara, potser per l'edat i l'experiència, el consider només un llenguatge amb el qual m'exprés i pens que hi ha altres coses importants, també.\nQuan sigueu padrineta, com contareu als néts, amb quatre paraules, el món en què us ha tocat viure?\nEls contaré que la tecnologia ens obrí totes unes possibilitats que no imaginàvem, però és ver que ells viuran moltes més coses. Tot això encara ha de créixer mes.


Una història per escriure – Espai Fàbrica\nUna història per escriure\nby Miquel Rodriguez · 19 de setembre de 2008\nLa celebració del 40è aniversari de la fundació del Partit Socialista d´Alliberament Nacional (PSAN) ens brinda una bona oportunitat per reflexionar sobre la història de l´esquerra independentista, el moviment polític que aposta per la independència i el socialisme als Països Catalans.\nUna reflexió més que mai necessària tenint en compte la bibliografia apareguda els darrers anys al respecte, un important devessall de llibres i materials de recerca històrica i periodística que reflexionen sobre la història del moviment independentista dels anys 80, i que en general dediquen una particular atenció al fenomen de lluita armada que protagonitzà Terra Lliure. Sembla que malgrat els intents de contextualitzar aquestes històries particulars (les de les organitzacions que formaven l´independentisme combatiu) en el marc dels fets socials, polítics i culturals en el qual es desenvolupaven, la majoria d´elles són narracions que oscil·len entre l´apologia justificatòria i la crítica condemnatòria (més o menys benèvola) d´aquella etapa -fet d´altra banda ben normal en l´àmbit de la història política.\nHi ha, però, elements incontestables. L´independentisme que es dóna a conèixer el 1979 tanca una etapa definitivament el 1995 amb aquell comunicat d´autodissolució de Terra Lliure. Es tracta d´una etapa important, no hi ha independentista que pugui negar això. I en bona mesura, és una constatació comuna a tota la bibliografia, fins i tot en llibres càusticament crítics com la Història de l´MDT de Xavier Deulonder. Ningú dubta en atribuir (de manera més o menys privativa) la pràctica política bàsicament agitativa del conglomerat que formaven l´MDT, els CSPC i Terra Lliure el creixement d´una opció política, la independentista, que abans era cosa de minories i que amb el temps havia estat assumida en major o menor mesura per àmplies capes populars. Seria injust deixar de reivindicar els sacrificis i els mèrits d´una generació que patí presó, tortures i morts, per fer avançar els plantejaments d´alliberament nacional i social als Països Catalans. Però també seria estúpid pensar que el reconeixement d´aquests mèrits i d´aquesta dedicació hauria d´implicar dissimular, ocultar o fins i tot negar els errors que es cometeren.\nSeria caure en la pornografia política insistir en alguns dels lamentables episodis que es visqueren als vuitanta. Però és necessari constatar que ja des de 1987 l´independentisme estava dividit en dos blocs irreconciliables; que començava a recular per manca d´iniciativa política; i que perdia legitimitat davant el poble (cal dir que més per errors propis, com les batusses públiques al Fossar l´any 1988 immortalitzades per la premsa gràfica, que pels atemptats d´ETA als Països Catalans). I és necessari dir-ho des de l´esquerra independentista perquè, de moment, això només apareix o bé en els llibres (o textos) d´aquells que, sense penedir-se del seu passat, consideren que el lloc natural dels militants combatius dels 80 avui és ERC, o bé en els d´aquells que consideren que l´experiència armada va ser un error injustificable. En canvi, en els (pocs) llibres escrits per persones que encara avui militen o simpatitzen amb l´esquerra independentista aquestes dificultats i mancances no apareixen o no són analitzades en profunditat ni des d´una perspectiva suficientment crítica.\nL´aniversari de la fundació del PSAN em remet, en definitiva, a la reivindicació d´una lectura crítica de la història de l´independentisme que ajudi a teixir un fil roig que vagi dels orígens a l´actualitat. Una història que encara està per escriure. Que analitzi en una visió global i integradora aquells plantejaments que, a finals del segle XIX, ja conjuminaven l´alliberament nacional i el social; que entengui com i en quin context el PSAN formulà per primera vegada el socialisme d´alliberament nacional català d´una forma coherent i orgànica l´any 1968; les contradiccions que aquell moviment polític patí durant el procés de reforma política que convertí el franquisme en l´actual monarquia parlamentària; la formulació, concreció i posterior fracàs de l´estratègia armada impulsada per Terra Lliure, els CSPC, IPC i posteriorment el PSAN, amb especial atenció a la liquidació d´aquella etapa; i finalment, l´aparició d´una nova generació de lluitadors que a finals dels 90 s´implicà en noves lluites socials retornant els principis a la pràctica: la vinculació de les lluites socials, polítiques i culturals de les classes populars amb la reivindicació d´alliberament nacional, social i personal. És pensant en aquesta història que ens cal, que intento retrobar la veritat d´aquells mots que comencen a semblar un tòpic suat: cal conèixer el passat, per no tornar a ensopegar amb les mateixes pedres. Potser la història de l´esquerra independentista que ens cal, igual que l´esquerra independentista que ens cal, haurà de ser menys autoreferencial i tancada a la reivindicació nacional, i haurà d´assumir també l´herència dels nous (i vells) moviments socials i obrers a l´entorn dels quals va néixer i créixer el PSAN. Una història que ha d´estar a l´abast de qualsevol, per explicar i alimentar alhora la mateixa lluita irreconciliable de sempre dels oprimits contra els opressors.\n*Artice publicat a L’ACCENT .\nMiquel Rodríguez és politòleg i militant independentista.\nNext story Abandonar el creixement, abandonar el capitalisme\nPrevious story Vols entendre la crisi en el capitalisme actual?


El Centre MQ aprovarà l'entrada d'un representant dels treballadors al seu consell | Diari de Tarragona\nEl Centre MQ aprovarà l'entrada d'un representant dels treballadors al seu consell\nSerà aquest divendres en el transcurs del consell d'administració de la societat municipal. També es reuneix el de l'Hospital Sant Joan per tractar, entre altres temes, la seva delicada situació econòmica\n28 de Septiembre de 2016 - 16:56 hs\nUn grup de treballadors del CMQ durant una protesta a la porta del centre al juliol. Foto: Alfredo González/DT\nEl consell d’administració del Centre Mèdic Quirúrgic (CMQ) d’aquest divendres dia 30 de setembre aprovarà l’entrada d’un representant dels treballadors després de plantejar la qüestió, prèviament, en la Junta General de la societat. Amb aquesta decisió, el CMQ acompleix un acord pres en ple municipal perquè el comitè d’empresa tingui un conseller amb veu i vot al consell d’administració.\nLa situació, tot i ser una antiga reivindicació dels treballadors, no es repetirà a l’Hospital Sant Joan de Reus. Això és així perquè els sindicats majoritaris van rebutjar la seva entrada al consell per, entre altres motius, «existir un conflicte d’interessos». Segons van comunicar la setmana passada, no poden estar representats en els dos organismes perquè un conseller «ha de vetllar pels interessos de l’empresa que poden no coincidir amb els interessos dels treballadors». A hores d’ara, encara es desconeix la decisió que prendrà la plantilla que forma part de la Gestió Comarcal Hospitalària SA (Gecohsa).\nEn l’ordre del dia del consell d’administració del CMQ també figura un punt consistent en informar els consellers sobre el projecte de modificació de l’actual ubicació de l’edifici del carrer Gaudí a les dependències de l’antic hospital. Cal recordar que, en aquests, el trasllat de la clínica de mútues i privats al carrer Sant Joan és la primera opció que treballa l’Ajuntament de Reus quan hagi d’abandonar l’actual emplaçament. En aquests sentit, ara farà unes setmanes el Diari ja es feia ressò d’una visita que membres de l’equip de govern, amb l’alcalde Carles Pellicer al capdavant, tècnics municipals i treballadors del CMQ van realitzar a l’antic centre hospitalari.\nPel mateix divendres també estan convocats els consells d’administració de Gecohsa i de l’Hospital de Reus. Aquest darrer es preveu que vagi per llarg, ja que, entre altres qüestions, está previst que posi al dia la seva delicada situació econòmica-financera per saber el punt en el qual es troba i que analitzi com s’estan desenvolupant les mesures d’equilibri internes aprovades abans de l’estiu.


La CUP fa una crida a exercir la sobirania després del 27-S | Candidatura d'Unitat Popular\nEl regidor Lluís Perramon va ser l'encarregat de llegir el manifest de la CUP durant la commemoració de la Diada a Sant Cebrià. El text subscrit deixa clar que l'únic camí és el de la ruptura amb l'Estat espanyol després de les eleccions del 27 de setembre. "Després de constatar com l'Estat espanyol no ens deixa cap via per exercir la nostra autodeterminació, només ens queda l'exercici unilateral de la nostra sobirania".\nEn aquest sentit, "aquest procés s'ha de basar en la necessària ruptura democràtica amb el marc jurídic i polític de l'Estat espanyol mitjançant una Declaració Unilateral d'Independència. Aquesta ha de ser la primera acció del nou Parlament de Catalunya". Això només serà possible "amb un govern de ruptura nacional, social i democràtica que impulsi un programa d'emergència social que prioritzi l'aturada dels desnonaments, dels acomiadaments i de les retallades i les privatitzacions per sobre del pagament del deute; així com la gestió pública de tot l'ensenyament, la sanitat, justícia, obra pública i que instauri la Renda Garantida Ciutadana".\nLa CUP emplaça "al conjunt d'entitats, organitzacions i moviments populars a continuar avançant en la construcció d'una majoria social que permeti l'assoliment del repte col·lectiu de la independència, la defensa de la voluntat popular i la materialització mitjançant un procés constituent de caràcter popular que posi les bases de la nova República Catalana".


Imprimir Restauració d'una bauma i neteja d'un sender. Parc Natural de Sant Llorenç del Munt i l'Obac.\nConvertir Restauració d'una bauma i neteja d'un sender. Parc Natural de Sant Llorenç del Munt i l'Obac. a PDF\nHorario de inicio: 8.45 h\nLugar: Parc Natural de Sant Llorenç del Munt i l'Obac.\nLugar de encuentro: Matadepera\nOrganizadores: Cercle de Voluntaris\nTeléfono: 933 630 833\nMás información: http://voluntarisparcs.diba.cat/\nCategorías: Sant Llorenç-Obac, Voluntariat, Cercle de voluntaris,


Sant Iscle de Vallalta 2017 | Colla Gegantera de Palafolls\n← Taller de Fanalets 2017\n10è Aniversari de la Biblioteca Municipal de Palafolls →\nL´any 2017 va començar amb una colla ja consolidada en la que, les noves famílies han sigut benvingudes i ja forman part important de la Colla Gegantera de Palafolls. Estem amb forces renovades i sense perdre mai l´il.lusió per la feina ben feta!\nI vàrem començar el nostre recorregut per les viles catalanes amb una trobada gegantera molt especial. El dia 11 de Març es va fer una crida a l´Igualtat a la localitat de Sant Iscle de Vallalta i com es podia esperar va ser tot un èxit d´assistència, moltíssimes colles de arreu de Catalunya i Aragó hi eren amb les seves Gagantes. La nostra geganta Guiomar, acompanyada per la Granota Lola i la Puput no vàren faltar a aquesta magnífica cel.lebració…\nTots els de la colla ens vèrem reunir per fer ballar a les gegantes fent sonar la nostra música. Pels carrers de la vila la gran cantitat de gent que ens acompanyava disfrutava i es contagiava de la nostra alegría, la canalla amb ulls com plats reian i una vegada més eren els protagosnistes indiscutibles de la màgia que envolta a aquest mòn geganter!


P4A | Voleranys/es nascuts/des el 2014 | Pàgina 2\nArxiu de la categoria: P4A\nDANAE: LA ZEBRA\n25 de març de 2019 SILVIA\tDeixa un comentari\nLa Danae va triar, la zebra, un animal de la família del cavall i del burro. La Danae ens va explicar coses molt interessants sobre aquest animal, com per exemple que viu a l’ Àfrica, que és mamífer i que els agrada anar en manada. Us deixem les fotos de l’exposició i com vam fer el dibuix.\nARNAU: EL MICO\n5 de març de 2019 alonso.soraya\tDeixa un comentari\nL’ Arnau ens ha explicat moltes coses dels MICOS!! Ara ja sabem on viuen, que mengen, com són…\n25 de febrer de 2019 alonso.soraya\tDeixa un comentari\nEl Pelayo ens ha explicat moltes coses dels ÀNECS!! Ara ja sabem on viuen, que mengen, com són…\nMés fotografies: pelayoànec\nAKIER: EL GAT\n26 de novembre de 2018 alonso.soraya\tDeixa un comentari\nL’ Akier ens ha explicat moltes coses del GAT!! Ara ja sabem on viu, que menja, com és…\nLLIBRE VIATGER: EL MAGI\n20 de novembre de 2018 alonso.soraya\tDeixa un comentari\nEl Magi ens ha explicat moltes coses del MANDRIL!! Ara ja sabem on viu, que menja, com és…\n13 de novembre de 2018 alonso.soraya\tDeixa un comentari\nHola famílies! Com ja us vam informar a la reunió d’inici de curs hi ha tardes que anem a jugar a una altra aula.\nLLIBRE VIATGER: AINA\n12 de novembre de 2018 alonso.soraya\tDeixa un comentari\nL’ Aina ens ha explicat moltes coses dels DOFINS!! Ara ja sabem on viuen, que mengen, com són…\nLLIBRE VIATGER: NOA\nLa Noa ens ha explicat moltes coses dels CONILLS!! Ara ja sabem on viuen, que mengen, com són…


Dolor – Lletres i Gargots\nSi no fa mal, el dolor no és dolor ni és res.\nI el dia que fa un any, ha de fer mal.\nSent que necessita el patiment com a catalitzador de les reaccions químiques responsables dels records.\nAquells records que porten just un any sepultats, per fer-se suportables.\nI avui, un any després, ha tingut l’excusa perfecte per baixar la guàrdia i posar una catifa vermella a l’inconscient, que sap molt bé que no hi ha pitjors records per recordar, que els dels moments feliços que ja no seran.\nAmb tot això lluitant al camp de batalla de la seva ment, no pot tolerar que foti un sol de mil dimonis, com si el Déu Sol s’entestés en recordar-li que està tota sola amb el seu dolor, que a la resta de l’univers tant se li’n fot què va passar fa un any.\nSurt de casa decidida, només amb la seva inseparable bossa i amb l’únic objecte que encara té d’ell, i agafa el metro en la mateixa direcció que fa un any.\nBaixa a la mateixa parada que va baixar avui fa just un any, sabent que les seves botes la porten cap al banc on es van estimar el dia que es van estimar.\nUn cop allà, s’asseu, mira al sol amb to de menyspreu, i obre la bossa per treure el llibre d’encanteris.\nAquell llibre que li va passar la mare, i a ella la mare de la seva mare, i així fins als inicis dels temps.\nEl mateix llibre que, just avui fa un any, va fallar amb l’encanteri més important. Un encanteri d’amor que només va servir-li per un petó. Però quin petó!\nAvui l’encanteri no falla, i comença a ploure a bots i barrals just quan acaba la darrera paraula.\nGuarda el llibre a la bossa, posa el paraigües a terra, just com el va deixar ell fa exactament un any, i ja ho té tot a punt per començar a plorar totes les llàgrimes que no s’ha permès en aquests últims tres-cents seixanta-cinc dies.\nAnterior La Dimensió Desconeguda\nSegüent Dia Crític


Petits i grans: Vallès Occidental\nGaudeix amb la família dels parcs i l’entorn natural del Vallès Occidental i de les activitats que s’hi ofereixen, i descobriu junts l’arquitectura, la història, l’arqueologia, el patrimoni modernista, romànic, iber...\nEl Museu del Gas té com a objectiu la difusió del patrimoni històric dels sectors del gas i l’electricitat. Situat a l’edifici modernista de La Energía, on a començaments del segle XX es produïa electricitat, es proposa un recorregut per la història de la indústria del gas i l’electricitat en els segles XIX i XX a través dels canvis socials que comporten les noves tecnologies. Cal destacar la Col·lecció Catalana de Gas, formada per aparells coneguts popularment com a gasodomèstics.\nPl. del Gas, 8. Sabadell\nTel. 937 450 320\nPer tastar: Una de les especialitats dolces més conegudes són les belgues. Es tracta d'un dolç típic de Sabadell que s'elabora de manera artesanal des del 1928. Els seus ingredients són la farina, la nata, la mantega i el sucre.\nEMOCIÓ I SEGURETAT\nGreen Indoor Park és el primer parc temàtic d'Europa, amb 12.000 m2 d'instal·lacions per a la pràctica d'esports d'acció i de motor elèctric. El seu propòsit és vetllar per la seguretat i l'aprenentatge dels més petits, inculcant valors com ara el treball en equip, la superació personal i el respecte pel medi ambient. Teniu més de 20 activitats en tres zones: Kids Zone, Motor Zone i Freestyle City, les dues primeres preparades per als nens. Totes les àrees estan supervisades per monitors.\nCamí de Can Carreró, s/n. Les Franqueses del Vallès\nTel. 931 033 084\nPublicat per PETITS I GRANS a 11:24