Un any de gràcies | Diari de Tarragona\nUn any de gràcies\n29/12/2020 10:38 | Actualizado a 29/12/2020 10:38\nArriba cap d’any, i és hora de fer balanç. Enguany, no cal ni dir-ho, marcat per la pandèmia, que ens ho ha alterat tot. Un balanç que ha de començar per un record a tota la gent que ens ha deixat per aquest mal, i que són l’efecte més cruel, més dolorós, d’aquest 2020 que acabem. També, però, l’evidència d’una sanitat pública amb uns professionals que han estat capaços d’aguantar l’envestida i de multiplicar esforços perquè ningú quedés desatès. Ens deixen, com a lliçó, la necessitat ineludible, el deure ètic, de reforçar i salvaguardar aquesta sanitat pública.\nHem comprovat també l’immens esforç del sistema educatiu, que ha estat capaç de començar el curs presencialment, tot i el risc, i mantenir el virus de la Covid a ratlla. Si bé hi ha hagut grups confinats –inevitable– també és cert que s’ha superat el repte amb nota, i això es deu al treball dels milers de professionals, docents i no docents, de les escoles, i al Departament d’Educació i als ajuntaments. Ens n’estem sortint.\nNo vull fer un d’aquells balanços que són una llista de realitzacions. No és el que toca, i menys en període preelectoral, però sí que volia remarcar –i agrair, això mai no ho farem prou– l’enorme esforç dels col·lectius professional del món de la salut i del món de l’educació, que han parat el cop, i han estat –són– imprescindibles per a tenir esperança en un futur proper. Tots i totes els ho hem d’agrair, i hem d’estar, també, a l’alçada: no els ho posem difícil amb un comportament irresponsable i insolidari: distància, mans, mascareta. Per respecte.\nToca també el reconeixement a la moltíssimes iniciatives sortides del món local, de tots colors, a fi de pal·liar els efectes de la crisi. Els ajuntaments, tots, han demostrat un cop més que són a la primera línia, que tenen voluntat i imaginació per respondre. Ens caldrà fer, col·lectivament, una reflexió sobre els mitjans que tenen per fer-ho. I el reconeixement als centenars d’iniciatives ciutadanes de caràcter solidari: acompanyament als avis o als infants, portar menjar a qui té dificultats per a sortir de casa, acollir gent sense sostre... són milers, desenes de milers, els conciutadans i conciutadanes nostres que s’han mogut per ajudar. Això ens ha de reconfortar, perquè ens demostra que som una societat solidària, i també ens ha de fer reflexionar sobre les suplències que haurien de ser més voluntàries que cap altra cosa.\nBalanç de l’any? Que també tenim molts motius per donar gràcies, per estar orgullosos de la mena de gent que som, i que tenim deures col·lectius per a millorar. Gràcies a tots, a totes. Per un millor 2021.\nÒscar Peris: Delegat del Govern a Tarragona.\nEl Delta es rebel·la per no desaparèixer


Vídeos de la secció Entrevista del programa Signes dels temps - Pàgina 6\nAquest estiu, uns 17.000 infants, adolescents i joves participen en activitats organitzades pel Moviment de Centres d'Esplai Cristians Catalans (MCECC). Són colònies, rutes, campaments i casals d'estiu que combinen el lleure amb la formació humana i cristiana. Entrevista a Xavier Nus, president del MCECC.\nL'associació Església Plural ha premiat el capellà Josep Hortet per la seva trajectòria personal i pastoral. Un sacerdot influït profundament pel Concili Vaticà II que s'ha destacat per la lluita a favor de la classe treballadora i que ara, als 78 anys, continua al peu del canó com a rector de les parròquies de Mare de Déu de Port i Sant Bartomeu de Barcelona.\nEl pintor d'origen irlandès Sean Scully ha convertit l'interior de la capella romànica de Santa Cecília de Montserrat en un nou espai d'art contemporani. L'artista ha creat 6 pintures de gran format, vuit vitralls, tres pintures al fresc, un reraltar de cristall, tres creus de vidre i quatre canelobres. Entrevista a Josep de C. Laplana, director del Museu de Montserrat i de l'Espai d'Art Sean Scully.\nEncíclica ecològica del papa Francesc\nL'encíclica "Lloat sigueu" del papa Francesc és un autèntic tractat d'ecologia que no ha deixat indiferent ningú. El document analitza els problemes mediambientals, denuncia el mal ús de la tecnologia, fa una crida als líders mundials i demana una conversió ecològica integral. Conversa amb Lluc Torcal, prior del monestir de Poblet i llicenciat en Ciències Físiques.\n25 anys de "La Passió de Sant Fructuós"\n"La Passió de Sant Fructuós" és l'escenificació teatral de la detenció i el martiri del bisbe Fructuós i dels seus diaques Auguri i Eulogi. No es tracta d'una ficció, sinó d'uns fets documentats i ocorreguts a l'amfiteatre de Tarragona l'any 259 sota la persecució de l'Imperi romà. Entrevista a Andreu Muñoz, president de l'Associació Cultural Sant Fructuós.\nEl nou "Diccionari de religions" difon 1.604 denominacions catalanes de conceptes relacionats amb les principals tradicions religioses. Es tracta d'un projecte en paper i en línia impulsat per la Direcció General d'Afers Religiosos. Entrevista a Francesc Torradeflot, coordinador del diccionari i director de l'Associació Unesco per al Diàleg Interreligiós.\nObra del Nen Déu\nL'Obra Benèfico Social del Nen Déu va fer la volta al món fa gairebé 5 anys amb motiu de la visita del papa Benet XVI a Barcelona. Aquesta obra social de l'arquebisbat de Barcelona necessita recursos econòmics per continuar atenent les persones amb discapacitat física i intel·lectual. Entrevista a María Rosario Hidalgo, germana franciscana dels Sagrats Cors i directora de l'Obra del Nen Déu.\nEl Col·loqui Europeu de Parròquies és una trobada de capellans i laics que es fa cada dos anys en una ciutat europea. L'objectiu és compartir reflexions i iniciatives pastorals entre catòlics, protestants i ortodoxos. Conversa amb Josep Taberner, capellà i copresident del Col·loqui Europeu de Parròquies i Maria Gibert, delegada a Catalunya.\nNou vicari general dels Carmelites Descalços\nL'orde del Carmel Descalç, fundat per santa Teresa de Jesús, acaba de celebrar el seu capítol general a Àvila. D'entre les decisions adoptades, hi ha l'elecció d'un religiós català com a nou vicari general. Conversa amb Agustí Borrell sobre aquesta nova responsabilitat i sobre la missió dels carmelites descalços.\nEls goigs són composicions poètiques en lloança a la Mare de Déu, a Crist o a algun sant. Tot i que la seva impressió i difusió ha caigut en desús, algunes persones treballen per rescatar-los de l'oblit i per reivindicar la seva importància com una forma de religiositat popular. Entrevista a Francesc Comellas, gogista i autor del llibre "Els goigs de Terrassa"\nGermanetes de l'Assumpció\nLes Germanetes de l'Assumpció tenen una presència senzilla, però valenta, a molts barris populars. Aquesta congregació, fundada fa 150 anys a França, vol fer present l'Evangeli en el món dels exclosos i davant les situacions més dramàtiques. Conversa amb Júlia Sánchez i Montserrat Baró, germanetes de l'Assumpció.\nEl psicòleg i pedagog Xavier Melgarejo ha rebut el Premi Blanquerna Educació 2015, per la seva trajectòria personal i professional i les seves aportacions al món de l'escola. Melgarejo, que des del 2011 lluita contra un càncer de pulmó, és mestre del Col·legi Claret de Barcelona i expert en el sistema educatiu finlandès.\nCasal Claret de Vic\nL'Associació Casal Claret treballa des de fa més de trenta anys a favor de la integració i la convivència. Aquesta entitat de Vic ha rebut el Premi Pere Casaldàliga a la Solidaritat 2015, que concedeix el Festival Internacional de Cinema Solidari de Navarcles. Entrevista a Joan Soler i Anna Larios, membres del Casal Claret.\n50 anys de Càritas Diocesana de Tarragona\nCàritas Diocesana de Tarragona fa 50 anys que lluita per un món més just i solidari. Coincidint amb la festa de Corpus, el Dia de la Caritat, presentem els projectes d'aquesta entitat i n'entrevistem el director, Francesc Roig.\nCongrés del Laïcat a Catalunya\nRevitalitzar el paper dels laics en l'Església i el món. Aquest és l'objectiu de la xarxa Laïcat XXI, impulsada per un grup de cristians de les diòcesis catalanes i de diverses procedències eclesials. Pel pròxim mes d'octubre convoquen un congrés al monestir de Poblet sota el lema: Ser més Església, servir més el món. Conversa amb Cori Casanova i Jaume Argemí, membres de la xarxa Laïcat XXI.


Paranoies RiKanna: Mangues curts yuri de la mateixa autora: Girls Friends + Himitsu no Recipe\nMangues curts yuri de la mateixa autora: Girls Friends + Himitsu no Recipe\nHola! Avui us porto una nova entrada recopilatòria de magues més o menys curts de la mateixa autora i gènere.\nTítol: Girls Friends\nSignificat del títol: Noies amigues/Novies (per a mi juga amb el doble sentit)\nExtensió: 35 capítols (5 volums)\nAdaptacions: Drama CD\nAltres obres de l'autor/a: Mare, Kichibiru Tameiki Sakurairo\nT'agradarà si: t'agrada la comèdia romàntica amb una mica de drama, t'agrada el yuri (lesbianes) o tens curiositat per llegir alguna cosa del gènere.\nNi ho intentis si: no t'agrada el yuri, no et ve de gust una història d'amor.\nLa Mari és una noia tímida que treu bones notes i que no ha aconseguit fer amics en la seva classe així que sol passar el temps sola fins que un dia, interrompent en el seu món, apareix l'Akko, una noia popular que proclama voler ser la seva amiga. Amb el pas del temps es convertiran en millors amigues, però la Mari comença a notar que sent alguna cosa més que amistat...\nLa veritat és que el yuri era un gènere que tenia pendent, tenia la sensació que moltes vegades busca un espectador masculí i per tant solament allò únicament sexual així que per això no m'havia posat a buscar històries bones que fossin yuri. Això va canviar un dia en què ni idea de com buscava alguna cosa i em va sortir que aquest manga estava considerat un dels millors del gènere. Com que no és massa llarg vaig decidir animar-me a provar-lo i la veritat és que he quedat molt contenta amb ell.\nLa història bàsicament tracata de l'evolució de la relació d'amistat en principi entre l'Akko i la Mari per adonar-se que hi ha alguna cosa més. És a dir, un romanç típic però entretingut. Una cosa que m'ha agradat és aquest canvi de perspectiva a meitat del manga per adonar-te dels sentiments de l'altre personatge. També he agraït que triguessin a quedar-se juntes perquè adoro que en qualsevol romanç els personatges tardin bastant a arribar a es parella.\nHe llegit crítiques que el final és massa abrupte, però a mi no m'ha donat aquesta sensació, potser sí que és cert que es podria haver tret una mica més de suc de la història, però prefereixo que acabi com ho fa sense que en cap moment m'avorreixi a una possible prolongació que no aportés res. Encara que he de dir que com en molts mangues s'usa el recurs de gairebé en l'últim capítol revelar les aspiracions i somnis dels personatges. A vegades penso que per fer aquestes revelacions en extremis valdria més la pena que no tinguessin cap aspiració.\nDurant els 35 capítols que dura l'acció no decau en cap moment i la tensió va en augment sense arribar a ser espectacular. Els conflictes dels personatges són els típics de qualsevol romanç, però si us agrada el gènere no crec que tingueu problemes amb això.\nL'estil de dibuix m'ha semblat correcte, no és potser el tipus que més m'agradi, però tampoc he trobat que sigui horrible.\nEls personatges són una mica estereotipats, per una banda tenim a l'Akko que és la noia popular i alegre mentre que per l'altra està la Maki que és tímida i estudiosa. Però dins del que hi ha he de dir que no m'han molestat aquests trets de personalitat i de llegir tots dos pensaments és entretingut, sobretot m'ha agradat la perspectiva de l'Akko.\nUna cosa curiosa en aquest manga dels personatges és que apareixen quatre secundaris que se'ns s'esbossen prou pel poc paper que tenen. Crec que hauria estat bé saber una mica més de les quatre amigues de les protagonistes, però suposo que tampoc era tan necessari.\nResumint una màniga yuri que m'ha agradat bastant i ha estat en general una bona experiència. Recomanat per a tots els que us vingui de gust un romanç sense massa complexitat.\nEl millor: entretingut, enganxa\nEl pitjor: potser es podrien haver aprofitat més els secundaris\nI l'altre manga.\nTítol: Himitsu no Recipe\nSignificat del títol: La recepta secreta\nT'agradarà si: et va agradar algun altre manga del autora que ja has llegit, t'agraden els mangues yuri o el romanç.\nNi ho intentis si: no et ve de gust un manga d'amor...\nLa Wakatsuki s'ha unit al club de cuina només perquè creu que serà útil si té xicot. Un dia li demanarà a la presidenta del club que l'ajudi a confirmar la seva sexualitat o sinó marxarà del club. Com tenen problemes amb la manca de membres la presidenta acceptarà i es besaran.\nA partir d'aquí la Wakatsuki s'adonarà que encara que al principi només era gairebé un joc, ha quedat enamorat de veritat de la presidenta.\nDesprés de llegir Girl Friends tenia ganes de veure quins altres mangues havia fet l'autora, per això em vaig decidir per aquest que semblava ser el més llarg. La veritat és que després de llegir-lo m'ha semblat que era molt semblant a l'anterior però una mica menys complet perquè té menys extensió i per tant menys desenvolupament.\nLa història és només un romanç que lentament es va desenvolupant perquè sigui correspost. De fet m'ha semblat una mica sobtada la revelació final dels sentiments de l'altra, perquè no ens havien donat cap referència de que aquests fossin així.\nPer ser tan curta no arriba a ser una història que destaqui massa i és d'aquestes que s'oblida aviat. Té l'avantatge, això sí, d'enganxar durant aquests pocs capítols i us recomano que la llegiu en una estona sense interrupcions. Ajuda també a que doni la sensació de rapidesa que els capítols siguin tan curts.\nEls personatges em recordaven molt a les dues protagonistes de Girl Friends, només potser que en aquest manga la presidenta no arriba a evolucionar massa ni la coneixem tant, és per això que destaca molt més la Wakatsuki com a protagonista. També cal dir que apareix algun secundari però que no tenen gairebé importància.\nResumint, un manga massa curt per ser memorable, però que si us va agradar Girl Friends segueix gairebé la mateixa línia.\nEl millor: es llegeix ràpid, enganxa, és entretingut.\nEl pitjor: no en destaca res\nEtiquetas: girlfriends, himitsunorecipe, manga, milkmorinaga, opinió, yuri\neri-san 21 de septiembre de 2014, 13:42\nel primer l'he llegit, el segon el busco ara per veure si esta acabat\nRiKanna 21 de septiembre de 2014, 14:54\nSí, tots dos estan acabats, només ressenyo mangues acabats jaja.


Dia 6 (II): Visita a Wanaka i a les Blue Pools | Els viatges de la Sara\nInici / Blue Pools / Illa Sud / Nova Zelanda / Oceania / Wanaka / Dia 6 (II): Visita a Wanaka i a les Blue Pools\nYukimaka Blue Pools Illa Sud Nova Zelanda Oceania Wanaka Edit\nEn aquesta entrada explicaré la segona part del sisè dia de ruta per Nova Zelanda.\nPodreu llegir la nostra visita al poble de Wanaka i la nostra excursió a les fantàstiques Blue Pools.\nPart explicada en aquesta entrada: Visita a Wanaka i a les Blue Pools.\nLlocs a visitar: Wanaka, Blue Pools\nDesprés d'haver anat al Puzzling World, vam menjar en un Kebab del centre de Wanaka i vam començar la nostra visita.\nWanaka és un poble petit i amb un parell d'hores de visita en vam tenir prou. Té un llac enorme molt bonic on a l'estiu es veu que hi fan moltes activitats.\nAbans d'anar a Wanaka havia llegit que molta gent el comparava amb Queenstown i deia que era més o menys igual.\nPerò personalment per mi Queenstown és molt millor!\nA Queenstown hi ha més ambient, més moviment de gent, més hotels, bars, restaurants botigues.... etc (després de tants dies voltant per mini pobles ens va agradar trobar un lloc amb "ambientillu" i amb més persones que ovelles jejee).\nI Wanaka és més petit i més tranquil i no hi ha tanta oferta de restaurants ni hotels. També cal dir que el dia que vam anar-hi el temps no ens acompanyava massa i gaire bé no hi havia ningú pel carrer. I suposo que això també ajuda a l'impressió que t'emportes d'un lloc.\nPrimer de tot vam començar la visita vorejant el llac de Wanaka i admirant les vistes.\n(Llac de Wanaka)\n(Per variar feia molta fred!!)\nEns va sobtar veure molts de pares i nens jugant als parcs infantils entre setmana i en hores de feina. No sé quin horari deuen fer allà a Nova Zelanda, però molts cops veiem famílies fent activitats i als parcs en hores laborals i en dies no festius.\n(Els parcs infantils de Nova Zelanda són super molons!!)\n(Després de veure aquests llacs i paisatges tan macus a Nova Zelanda, a partir d'ara tots els paisatges em semblaran una merda... XDDD)\n(Fent el pallasso en els desmais)\nDesprés de fer una passejada per el llac, vam anar a fer una volta per les botiguetes del centre del poble.\nCom que vam acabar la visita més aviat del que havíem calculat, vam decidir fer un tros més de la ruta que teniem prevista pel dia següent i així no havíem de fer tants quilòmetres l'endemà.\nVam decidir anar a veure les Blue Pools i fer nit a Haast, un poble aprop de la costa.\nDe camí a les Blue Pools teniem aquestes meravelloses vistes dels llacs Hawea i Wanaka:\nPer el camí hi ha molts punts per parar amb miradors molt bonics!\n(Els pàrquings dels miradors són força amples i hi caben 2 o 3 cotxes)\nAl cap d'una estona conduint vam arribar al punt on es comença l'excursió a les Blue Pools.\nHi ha un pàrquing per deixar els cotxes i cartells indicatius del temps que dura l'excursió: 30 minuts a peu entre anar i tornar.\nDesprés de caminar uns 5 minuts arribes a un pont molt llarg i ja començes a veure unes aigües turqueses i transparents impressionants! :) Sembla mentida que puguin estar tan netes i ser d'aquest color tan maco!\n(Vam tenir sort que no hi havia casi ningú quan hi vam anar)\n(Ens van venir moltes ganes de tirar-nos a l'aigua a nedar! Llàstima que feia massa fred...)\nNo vam poder resistir la temptació de baixar a peu de riu per veure i tocar l'aigua i fer-nos una foto des de dalt del pont. A l'estiu ha de ser genial poder-s'hi banyar! Ara bé, estava ben ple de mosquits!!\n(Durant el camí de tornada des de les Blue Pools et vas trobant cascades i paisatges molt bonics)\nUn cop acabada la visita vam conduir fins al poble de Haast on vam passar la nit en un càmping per tal d'estar més a prop del nostre destí de l'endemà: el Franz Josef Glacier (teniem contractada una excursió pel gel del glaciar).\nCal dir que el poble de Haast és molt lleig i petit i no val la pena parar-hi! A més no hi ha cobertura d'internet i també és l'últim poble on hi ha gasolineres fins a arribar al Franz Josef Glacier, o sigui que si passeu per allà i aneu justos de benzina no us oblideu d'omplir el dipòsit!\nVerónica Paz 17 de febrer de 2016, a les 7:45\nQuins colors mes macos!!!\nHa de ser impresionant en directe.\nYukimaka 17 de febrer de 2016, a les 15:06\nSí!! Les fotos no li fan justícia! jeje :)


El diputat de Comerç, la Gerència de serveis de Comerç i l’Ajuntament de Sabadell visiten l’Escola de Flequers Andreu Llargués – Newspa\nEl diputat de Comerç, la Gerència de serveis de Comerç i l’Ajuntament de Sabadell visiten l’Escola de Flequers Andreu Llargués\nLa Diputació de Barcelona, la gerència de serveis de comerç i l’Ajuntament de Sabadell han visitat aquest 15 de setembre l’Escola de Flequers Andreu Llargués, ubicada dins del Centre de formació de Can Molins a Sabadell.\nL’objectiu d’aquesta visita ha estat conèixer les instal·lacions de l’escola i la seva tasca per formar als futurs professionals i actualitzar els coneixements dels qui ja treballen al sector flequer.\nEn aquesta visita institucional, el president del Gremi de Flequers de la Província de Barcelona, Andreu Llargués; el secretari general, Carles Cotonat i Montserrat Ruiz, responsable de formació, han acompanyat a Òscar Sierra i Soledad Bravo, diputat delegat de Comerç i Gerent de Serveis de Comerç, respectivament. Per part de l’Ajuntament de Sabadell, també ha participat Josep M. Matencio, gerent de promoció econòmica.\nDurant la visita, han conegut el funcionament de l’escola, les instal·lacions i l’oferta formativa. En aquell moment s’estaven duent a terme els cursos de formació professional del SOC, Programes de formació i inserció i especialitzacions de pans de massa mare natural, la qual cosa els ha permès gaudir de l’ofici forner en primera persona i conèixer al Yohan Ferrant i Mari Cruz Baron, director i subdirectora – i formadors- de l’escola.\nLa formació professional, essencial\n“La formació especialitzada i professional és el camí més directe cap a un ofici i amb una capacitat d’atracció i de poder connectar directament la formació i el mercat laboral”.\nÒscar Sierra, diputat delegat de Comerç\nEl delegat de Comerç, Òscar Sierra ha elogiat les instal·lacions de l’escola i la tasca de formació que estan duent a terme, adaptant-se a la pandèmia de la COVID-19. “M’agrada molt veure l’activitat que hi ha. Després d’un any de pandèmia, veure que la Formació professional genera llocs de treball i els alumnes del centre treballen colze a colze per fer aquestes creacions, és espectacular”.\nPer la seva banda, Soledad Bravo ha quedat impressionada per les instal·lacions i els equipaments de l’escola. “M’ha cridat molt l’atenció de la quantitat d’alumnes que opten a aquesta formació, inclús alumnes d’arreu del territori espanyol. Hi ha una gran dedicació i amb una gran professionalitat” ha destacat.\n“És fonamental que hi hagi formació. Hauria de ser una qüestió normativa; si no tens una certificació que avali la teva professionalització no s’hauria de poder desenvolupar en el sector. Actualment, els comerços de proximitat que estan atemptats per les grans plataformes, e-commerce i franquícies, però una cosa que tenen que és fonamental és la singularitat, la que dona la professionalitat i la que ens pot aportar un coneixement i experiència diferent a la que poden tenir altres establiments.”\nHa destacat Soledad Bravo\nEl Gremi, a disposició dels interessats en demanar el Premi al Millor Jove Artesà Alimentari Innovador 2022\nEl Departament d’Acció Climàtica, Alimentació i Agenda Rural de la Generalitat de Catalunya té previst publicar pròximament la convocatòria per al Premi al/la Jove Artesà/ana\nRepresentants del Gremi es reuneixen amb el president de Pimec\nEl president del Gremi de Flequers de la Província de Barcelona, Andreu Llargués, juntament amb la vicepresidenta, Mònica Gregori, i el secretari general, Carles Cotonat,


La policia ha intervingut en 31 espais de la ciutat aquesta nit · Poques concentracions a la resta del Principat\nPer: Albert Salamé (fotografies) i Redacció / ACN\nMig miler de persones, moltes sense màscara i sense respectar les distàncies de seguretat, s’han reunit aquesta matinada al passeig Lluís Companys de Barcelona després de finalitzar a les 0.00 l’estat d’alarma i el confinament nocturn al Principat. Aquesta ha estat una de les principals aglomeracions que s’han registrat a la ciutat en una nit que ha acabat amb 6.500 persones desallotjades per la Guàrdia Urbana.\nSón les 00h i crits d'alegria, gent cantant i algun que altre petard celebren la fi de l'estat d'alarma i sobretot del toc de queda. pic.twitter.com/wME6UQACz9\n— Marc González (@marcgonzalez_23) May 8, 2021\nArc de Triomf en Barcelona "celebrando" el fin del Estado de Alarma.pic.twitter.com/BGYhnZSbLX\n— Fonsi Loaiza (@FonsiLoaiza) May 8, 2021\nMés punts on s’han reunit desenes de persones han estat la plaça dels Àngels, el passeig del Born, algunes places de Gràcia i algunes platges. A Barcelona també s’han sentit aquesta nit més festes a pisos particulars.\nLa Guàrdia Urbana ha desplegat 260 agents, un 30% més que no és habitual, un dispositiu coordinat amb els Mossos d’Esquadra, semblant al de les revetlles de Sant Joan i de Cap d’Any, que ha intentat d’evitar aglomeracions i entrompades, fer complir les restriccions vigents per la covid-19 i controlar el trànsit. No obstant això, l’ampli dispositiu no ha impedit aquestes festes als carrers amb música i alcohol.\nEls Mossos d’Esquadra i la Guàrdia Urbana han dissolt la gran concentració de gent que hi havia al passeig Sant Joan i l’Arc de Triomf. Ho han fet avançant els seus vehicles en formació i han ocupat tot l’espai per obligar els qui feien festa a retirar-se. Però els joves reunits, una part turistes, s’han dispersat llavors pels carrers limítrofs. La policia també ha pentinat les platges amb l’objectiu d’evitar reunions de més de sis persones. L’aparició de la Guàrdia Urbana en algunes places de Gràcia ha fet que la gent abandonés la zona finalment.\nArriben els Mossos a Arc de triomf @Catinformacio pic.twitter.com/6LA2GnTxlk\n— Núria Peraire (@NuriaPeraire) May 8, 2021\n🔴 Grups nombroses de persones es concentren a diversos punts de Barcelona per celebrar al final del confinament nocturn https://t.co/MWjIA4Btfl pic.twitter.com/bMkPyj3ZWx\n— VilaWeb (@VilaWeb) May 8, 2021\nArc de Triomf, Barcelona pic.twitter.com/RgXSYWiPZu\n— Bernat Castro 🦊🔺 (@Berlustinho) May 8, 2021\nBalanç provisional de la Guàrdia Urbana\nLa Guàrdia Urbana de Barcelona ha desallotjat 6.500 persones de 31 espais de la ciutat aquesta nit. Així ho ha assegurat el tinent de batlle, Albert Batlle, en un balanç provisional a Catalunya Ràdio i RAC1. Per a Batlle, la prioritat de l’operatiu no era sancionar, sinó prevenir. Concretament, minimitzar el risc de contagi, garantir la convivència, prevenir la sinistralitat i mantenir la seguretat ciutadana. “De les quatre prioritats, la que més ens fa patir és el risc sanitari, amb gent que no manté la distància i no es posa la màscara”, ha assegurat. Batlle ha precisat que el fenomen de la nit han estat les trobades a les platges, acumulades a la de Sant Miquel i la del Bogatell, amb concentracions importants.\nPel que fa als Mossos d’Esquadra, el seu director general, Pere Ferrer, ha criticat el comportament d’aquells que amb la fi del confinament nocturn han participat en les aglomeracions i festes on no s’han complert les mesures sanitàries. “És intolerable, irresponsable i insolidari”, ha manifestat a RAC1. Ha dit que són un col·lectiu “minoritari” i ha insistit que el que s’ha acabat és l’estat d’alarma i el confinament nocturn, però no la pandèmia. D’altra banda, Interior va constar també un augment de la mobilitat però ha assegurat que els controls, aproximadament un centenar, es van desenvolupar amb normalitat. Ferrer ha demanat a la ciutadania un punt més d'”autoresponsabilitat” en la fase actual de la pandèmia\nAlgunes concentracions a la resta del país\nA la resta del Principat uns quants joves han sortit al carrer a celebrar la fi de l’estat d’alarma, però no s’han viscut les mateixes aglomeracions que a Barcelona i hi ha hagut poques concentracions. A Lleida, per exemple, centenars de joves, molts sense màscara, s’han aplegat al marge del Segre per fer una entrompada i posar música. “Sortim a passejar ara que per fi podem fer-ho a l’hora que vulguem”, ha explicat un veí que minuts després de mitjanit ha sortit a celebrar l’aixecament de les restriccions, que coincideix amb les Festes de Maig.\nS'acaba el toc de queda. Se senten crits de celebració als balcons de Lleida. Ricard Vinyes. pic.twitter.com/QX0HmxBQVC\n— Jordi V. Pou (@JordiVPou) May 8, 2021\nQuant a la resta del país, al País Valencià i a les Illes continua en vigor el confinament nocturn. A Palma la policia espanyola ha fet setze detencions aquesta nit pels aldarulls en una concentració a la plaça d’Espanya d’uns dos-cents assistents contraris a les restriccions. La policia els va demanar que es dissolguessin en més d’una ocasió, però els concentrats no ho van fer i van llançar objectes als agents, entre ells algunes pedres, han informat a EFE fonts pròximes al dispositiu. Després es va dur a terme una càrrega contra els manifestants, que es van dispersar pels carrers limítrofs i van trencar algunes papereres i bancs.\nPreocupació per part dels experts\nEl president del Col·legi de Metges de Barcelona, Jaume Padrós, ha expressat preocupació per la celebració de la fi de l’estat d’alarma als carrers.\nMe'n vaig a dormir molt preocupat. Massa gent celebrant la fi del toc de queda com si fos la Nit de Cap d'Any i tinc dubtes si alguns mitjans no hi han contribuit també a aquesta vivència tan temerària. Temo les conseqüències. 🙏 Responsabilitat, encara som en pandèmia !\nEl secretari general de Salut, Marc Ramentol, també ha dit que va ser “molta gent” la que ahir va participar en aquestes concentracions, però ha insistit que “la gran majoria del país” no ho va fer. En declaracions a TV3, ha fet una crida a la prudència perquè la pandèmia “encara no s’ha acabat”. “Encara no és el moment de relaxar-nos”, ha dit. Tot i això, ha assegurat que “no hi ha gaires núvols a l’horitzó”. A més, ha dit que l’objectiu és que l’oci nocturn estigui “en condicions de reprendre la seva activitat” de cara al començament de la temporada d’estiu.\nFi de l’estat d’alarma: quins canvis hi ha des d’aquesta mitjanit?


Jordi Pujol Ferrusola al Parlament.\nEl magistrat que instrueix el cas Pujol a l'Audiència Nacional, José de la Mata, ha investigat Jordi Pujol Ferrusola punxant els seus telèfons des que va sortir de la presó el desembre i ha detectat que segueix fent negocis i "usant la seva capacitat d'influència en institucions de Catalunya", segons el contingut d'una resolució revelat per El Mundo.\nDe la Mata, que ha obert una peça secreta sobre aquest seguiment, es refereix concretament a comunicacions amb l'Ajuntament de Bolvir (La Cerdanya). Segons la mateixa informació, ha expressat que faria una gestió amb algú del consistori per "no passar fred". A la seva interlocutora li va explicar que té els diners bloquejats i que per això el compte corrent el té a nom de la seva filla.\nA banda de referències a comunicacions per Whatsapp i trucades no ateses, El Mundo també recull que Jordi Pujol júnior va trucar des d'un telèfon del qual és titular la societat Inmovalgar i va parlar sobre "la possibilitat de comprar un hotel".\nDe la Mata, de fet, indica que Jordi Pujol junior ha efectuat gestions per a l'adquisició d'un hotel a Catalunya amb uns diners que no serien seus, per bé que, sempre segons els fragments del relat del jutge publicats per El Mundo, en el negoci hi participa "Patricia Urquía Comas, qui pot vincular-se amb Josep Pujol Ferrusola com a representant dels interessos d'aquest a Madrid".\nL'instructor del cas també apunta que Jordi Pujol Ferrusola va rebre una trucada de Jordi Armengol Morales -de la societat Armengol Morales, que té una benzinera a Puigcerdà-, durant la qual el Jordi li demana un número de compte per tornar-li uns diners. També ha constatat que el fill gran dels Pujol Ferrusola segueix en contacte amb Malpaso Holding. Ha demanat factures al soci i administrador d'aquesta societat perquè el jutge li doni l'opció de pagar amb el compte corrent.


ELS MECANOSCRITS DE POUET: de gener 2014\nMANEL ALONSO, CRÒNIQUES DES DE L'INFERN\nEncara no fa massa temps vaig escriure a Serra d’Or que el laberint del Minotaure es trobava als peus de la serra Calderona, a Puçol, enmig d’un plana prenyada d’hortes atrapades entre la mar infinita i una dispersió de fàbriques ferotges. I vaig veure Manel Alonso com un Teseu invicte, sense cabdell de fil, ni cap Ariadna esperant-lo, entotsolat, vencent diàriament amb l’única arma de la literatura, el monstre de l’esclavatge al qual està subjugat l’home contemporani. De fet, Alonso és un home lliure. També algú que brolla de la terra, cada dia, en cada acció, en cada pensament. Tot ell és, diríem, terra, en un sentit ple. I és, també, part viva i indestriable d’un paisatge humà i espiritual que compartesc. Ben mirat, a tots dos ens dóna sentit un mateix món. Vull dir, un món de treballadors de mort treballadora –com afirmaria Vicent Andrés Estellés-, un món de ràbia continguda i silenci, senyorejat per una desesperança inexplicable i tant llarga com les darreres hores d’un moribund. Un món on es fa de dia sempre de la mateixa manera. El sol ix i molt lentament va redolant fins situar-se al bell mig d’un cel blau com les escates d’un peix espasa. A les cases, les dones, fan truites d’all i fregeixen sardines, botifarres i blanquets, bullen ous, emboliquen un grapadet de sal en un paper d’alumini… Els homes tornen de la plaça a casa, riallers, un punt beguts de cassalla, cofois de saber que aquell dia guanyaran jornal. Als taulells dels bars un foc evanescent balla dins dels gots plens de cafè tocat de conyac. Potser les campanes toquen a mort mentre els botiguers aixequen les persianes fent un gran terrabastall de ferros i els forners se’n van al cau emblanquinats de cap a peus. Asseguts al tren, de camí al poble ignot, els mestres vinguts de ciutat es preparen la lliçó d’aritmètica i, també, la de mètrica, tal vegada un poema breu. La humanitat sencera, és a dir, el ple d’aquell univers petit, de bell nou es disposa a bregar per un rosegó de fe en l’avenir. I allà al bell mig d’aquell escenari hi és Teseu, Manel Alonso, deslligant-se la corda gruixuda de la rutina, desprenent-se del pesant jou de les circumstàncies adverses dels qui no han nascut “fill de…”, lluitant contra tot desesper amb el seu ofici d’escriptor afanyosament aprés durant anys.\nVaig conèixer Manel Alonso una vesprada freda de la darrera setmana d’octubre de 1987, a la plaça de la Verge de València. Uns quants joves escriptors, convidats al IV Galeusca per l’editorial 3 i 4, seiem a l’hora del cafè a la terrassa de la cafeteria Roma quan ell, des de la taula del costat, va irrompre en la nostra conversa. Recorde que va improvisar una breu presentació i que tot seguit ens va demanar si ens podíem canviar a la seua taula. Ens va assegurar amb la veu un poc trencada que sentia un insuportable fàstic pels coloms que en aquell moment desfilaven als nostres peus, parrupadors, superbs. Vam dir-li que sí i així va ser que ens vam conèixer. Per aquell temps Joan Fuster encara rebia al seu domicili de Sueca, amortallat en una bata de quadres escocesos i dins d’un núvol de fum de cigarreta mentolada. Aquella nit, per cert, el veuríem acompanyat de l’escriptora Montserrat Bayà, entrar alt com Sant Pau i arrufant a les celles, al menjador de l’hotel Jaume I on es celebrava el sopar de la festa dels Premis d’Octubre. Pense en la seua cara de pomes agres i en una mena de pastís de pebrots grocs i vermells, com una ensenya, que ens vam donar per a menjar… i pense en el piano del cafè Lisboa del carrer Cavallers i en el cul redó d’una poetessa de Mallorca i l’accent estrany de l’alguerès Antoni Arca i en la nit de València… També per aquell temps Estellés respirava encara i de tant en tant es dolia de la cama en un racó d’una casona de Benimodo, mentre esperava que la mort li fera un toc, toc i pam. Haig de dir a tot això que el poeta de Burjassot mai no ens rebria ni a mi ni a la colla que editaven aquella L’Horabaixa d’entusiasmes literaris. Ni a mi, ni a l’amic Josep Manel Esteve, poeta de filferros i cataclismes, de capses de sostenidors i desolació moral…\nÉrem joves, molt joves, i el país una promesa. Teníem ganes de remoure les coses. De girar la truita. De sacsejar consciències sense adonar-nos-en, però, que els poders seculars havien tirat una muntanya de runa i calç sobre les nostres il·lusions. Tant se valia. Pensàvem que potser ho canviaríem tot amb la nostra literatura. Fèiem camí, el nostre, el d’una articulació necessària a fi de sobreviure civilment. A final d’octubre de 1988, a l’Espluga del Francolí, a tocar del monestir de Poblet i de tots els seus cadàvers reials, defensàrem, juntament amb d’altres joves escriptors com Pep Cortell, Ferran Grau o Àlex Vidal, la necessitat de comptar amb una direcció pròpia al país, sense les tuteles burocràtiques de Barcelona.\nAquesta direcció es va concretar el 6 de novembre, a Riola, amb la celebració de la I Assemblea de Joves Escriptors en Llengua Catalana del País Valencià que va presidir, Manel Alonso. L’entitat congriaria un grup més o menys homogeni d’escriptors pel que fa a estils literaris i inquietuds polítiques, joves com Mara Alberola, Conxa Planells, Vicent Penya, Xavier Llàcer o Francesc Xavier Llorca, entre molts d’altres. Després el poeta Marc Granell, ens posà en contacte amb d’altres escriptors com Eduard Verger, Vicent Berenguer o Ramon Guillem. La ciutat de València era llavors la de l’Arana, la de Cavallers de Neu, la de Lluís Roda, la de Pere Bessó, Maria Fullana, Joan Navarro, Jaume Pérez Montaner, Francesc Collado, Enric Sòria, Salvador Jàfer, la de la impremta màgica de Lola Nomdedeu a l’Oliveret, la del Café fet exprés de l’amic Vicent Broch… la de les putes del Parterre i la de Casa Calabuig… la bella ciutat com un buc abandonat i a la deriva cap a un futur que en aquell moment ni en el pitjor dels nostres malsons podíem imaginar. El cas és que ni amb tots els poemes del món hauríem pogut aixecar una murada capaç d’aturar les ones devastadores de la reacció. La ciutat era, certament, aquella fira encesa que va escriure Granell, i ho ha estat per sempre i això malgrat el faraonisme aparent o el vòmit retòric d’una classe política infecta, de lladres i traïdors. Als noranta la mediocritat es va acabar per consolidar i els anys de plom de l’anticatalanisme encabritat i del socialisme cagadubtes i atemorit, donaren pas a un neofranquisme que de fet mai no se n’havia anat enlloc. La història ja la coneixeu sobradament. Amb tot i això, cadascú de nosaltres va continuar fent la seua. En alguns casos, com en el de Manel, el resultat d’aquell anar fent ha estat impressionant. Pocs escriptors valencians han estat capaços de mantenir un treball tant constant malgrat les circumstàncies. Malgrat un context que, en línies generals, s’ha mostrat rabiosament contrari a qualsevol indici de recuperació cultural o política, molest amb qualsevol símptoma de recuperació per lleu que aquesta haja estat. Periodista, editor, rapsode, poeta, assagista, activista literari, proselitista de la producció cultural del país, premiat i traduït, en definitiva productor incansable… La seua obra depassa, ara com ara, el mig centenar de títols entre els que vull recordar el llibre de poemes Oblits, mentides i homenatges (1998) o el de narrativa breu, Els somriures de la pena (2011), dos autèntics autoretrats sentimentals de l’autor i d’una època. Ara, en aquest Cròniques des de l’infern (2013), un aplec d’articles publicats durant els darrers anys en diversos diaris digitals del país, coneguem l’Alonso periodista, el ciutadà compromès, disposat, com assenyalaria Tony Judt, a rebutjar i a dissentir, un ciutadà necessari per tal com ha convertit en una virtut la seua oposició a l’opinió majoritària. Tot plegat, va argumentar l’historiador anglès al seu assaig El món no se’n surt (2012), una democràcia de consens permanent no duraria pas gaire com a democràcia. No és fàcil, doncs, trobar periodistes d’aquesta mena, ciutadans d’aquesta mena en un entorn convuls d’inseguretats, acomiadaments i por. De por està fet el present. Als seus articles, l’autor reflexa, amb un estil directe, sense entortolligaments, les malures d’un temps i d’un país, l’amargor i la irritació del ciutadà d’a peu davant la desfeta. En aquest sentit, Alonso esdevé el cronista inclement d’un context social de degradació que, en efecte, podríem comparar a la lletjor de l’infern descrit per Dant. Un infern que es concreta en un Estat que encara deu molt en la seua configuració espiritual i efectiva a l’odiós règim franquista o bé en una classe política decebedora o perillosa, per corrupta i per contrària als interessos del propi país. Una casta d’ineficaços gestors públics que, a més, es aliena al sentit comú o a la decència i que alhora es mostra enemiga del català, tota una evidència d’aquell autoodi tant nostrat. Polítics que es comporten ben sovint, doncs, –recorda Alonso- com si foren que fills simbòlics d’aquell oncle Tom que va imaginar Harriet Beecher Stowe. Els articles d’Alonso, sempre escrits a partir de l’auscultació de la realitat, sintetitzen de forma molt clara els sentiments d’una bona part de valencians, això és contradictoris, repartits entre l’estimació pel país i el tedi, la ràbia i el cansament per un estat de degradació que ja dura dècades i al qual cal afegir aquesta ofensiva global del capitalisme més ferotge amb les seues nefastes conseqüències sobre unes classes populars que es dessagnen. El periodista, lluny de refugiar-se en el lament improductiu o en conformar-se en fer un cant a la desesperació gosa plantar cara a la realitat amb propostes fetes amb el cor, des d’un sentit primari, ferreny, de responsabilitat. Alonso, tampoc no perd l’esperança i apel·la contínuament a la necessitat de construir un futur al mateix temps que posa en relleu les realitzacions del present, els treballs de la cultura tan necessària en un món que sabem a hores d’ara totalment devastat. Així, doncs, reivindica i s’emociona amb la producció musical del país, amb la producció literària no importa de quin gènere i, sobretot, amb les possibilitats que encara queden per explorar, amb la faena que encara s’ha de fer, que cal fer. Es sorprèn, també, i no exempt d’una certa ironia, pel menyspreu i la ignorància d’uns notables més pendents de destruir que de cap altra cosa. Segurament, l’escriptor oblida deliberadament, a fi de no inquietar-se més del que podria resistir, que els d’aquesta mena s’han criat i nodrit en l’ambient de la ignorància i la barbàrie d’un règim que triturava els ossos i les ànimes amb el seu enorme trencanous de la reacció i l’autoritarisme. Són a penes salvatges amb vestits cars i una carrera universitària robada, i un partit o una banda de roders, ombres funestes. La veu d’Alonso és clara, diàfana, amb els mínims subterfugis. La veu d’algú que es sap poble i no li fa vergonya dir-ho, identificar-s’hi fins i tot amb vehemència. D’algú a qui no li fa por tampoc assenyalar als que considera responsables de l’actual necrosi moral i econòmica. Els seus textos, com tot allò que escriu, tenen ànima. Torne a Teseu, al laberint, als carrers del Puçol que és també l’indret dels meus ancestres. Torne a la seua casa de façana blanca i murs gruixuts, amb una andana plena de capses i calaixos, la cambra dels seus secrets. Veig les portes del carrer obertes de bat a bat, enrenou de festa, un bou embolat talla la fosca en una nit calenta d’estiu, en una nit de melons d’Alger i d’aigua fresca, de cuina primària i d’amor i de celebració, tota feta de terra, com Manel… Érem joves encara no sabíem que era l’infern.\n*Text de Francesc Viadel llegit el 28 de novembre de 2013 amb motiu de la presentació del llibre de Manel Alonso i Català, Cròniques des de l’infern (Onada, 2013). L’acte, celebrat a la Casa de València de Barcelona, gràcies als bons oficis de l’actor xativí Elies Barberà, comptà amb la veu del cantant Rubén Durà i amb la presencia de vells amics com els escriptors Jordi Mata, Rafael Vallbona, Albert Calls i Emili Gil, entre altres.\nManel Alonso és un dels obrers de la literatura valenciana pacients, cordials i esforçats que ha volgut reunir una selecció de cinquanta dels seus articles d’opinió apareguts a diversos mitjans de comunicació entre el 2011 i el 2013 en un volum editat per Onada. En aquest ampli recull, Alonso presenta la seua visió sobre afers d’actualitat que molt sovint tenen unes causes molt més antigues. És capaç, alhora, d’extreure de l’anècdota domèstica, privada, local, una generalització aplicable al país. Rara virtut, doncs, que ens palesa un escriptor amb ofici i amb un sovinteig acurat del llenguatge literari. Amb açò ja fóra prou per a considerar amb agraïment l’aparició d’aquesta obra, però cal afegir que el professor Antoni Rovira ha combinat passatges de la Divina Comèdia–un infern molt més reeixit que el nostre, certament– amb els articles de Manel Alonso, amb la qual cosa se’ns ofereix una combinació de paral·lelismes entre ambdues obres literàries. Si bé les lectures polítiques i socials permeten una aproximació a la realitat valenciana contemporània a través dels ulls d’Alonso, destaquen també aquells articles que es vinculen més amb les realitats immediates, que retraten ambients i paisanatges de manera cordial i molt sincera.\nPer a un valencià de mitjana edat, com és el cas del sotasignant, no resultaria molt difícil identificar els primers versos d’un conegut himne que diu La pàtria valenciana/ s’empara baix ton mant, etc. El drama rau en el fet que de vegades hom pot tindre la sensació que no resta pàtria sota la qual emparar-se, o país amb el qual identificar-se, que ja és pena i pena de les grans. No en resta? Bé, potser sí, potser encara perdura tan poderós com ocult un país, una pàtria, una realitat amb la qual poder resseguir l’emoció de saber-se’n part. De vegades, però, més que una pàtria sembla un purgatori en el qual estem submergits sense conèixer del tot els motius, o almenys sense sentir-se’n gaire responsables a l’efecte. Hem trobat en Manel Alonso un guia per a aquest boirós purgatori particular dels valencians. Un guia literari, peculiar, subjectiu, tan discutible com vulgueu, però que ha estat capaç d’acarar-se dia a dia amb la realitat sovint desagraïda i intentar encabir-la dins les lletres de motlle mentals que tot escriptor porta a sobre com una corona d’espines que de tant en tant floreix. A més, tota aquesta càrrega de profunditat visual sobre el país posada a circular sota els plecs de l’altre il·lustre visitant del Purgatori –en majúscula– que ofereix una possibilitat de sublimació de les misèries en tota una experiència singular de comparació literària.\n(Article publicat al diari digital DGS, el 29 d'octubre de 2013)\nPublicat per http://alonsocatala.blogspot.com/ a 10:54 Cap comentari:


Lluís Miret: Internet, curs 2019-20 - Social.cat\nInternet, curs 2019-20\nDimecres, 4 de setembre de 2019 | 09:15 h\nL'inici de curs ofereix una oportunitat per mirar la nova agenda i descobrir quins esdeveniments pròxims seria interessant tenir en compte. Un d'ells serà la celebració del cinquantè aniversari del naixement d'internet.\nEl 29 d'octubre de 1969, 3 mesos després que l'home trepitgés la lluna, l'estudiant Charley Kline de la Universitat de California - Los Angeles (UCLA) vol enviar el missatge "login" a l'Institut de Recerca de Stanford. El primer intent s'interromp després de les lletres "l" i "o". Una hora després aconsegueix enviar el missatge sencer.\nEnguany a UCLA commemoraran aquesta fita amb una jornada anomenada "Internet 50, des dels fundadors fins al futuristes". Entre d'altres, participarà el XXX Premi Internacional Catalunya Vint Cerf i es debatrà sobre el futur de la tecnologia i la societat.\nCuriosament Isaac Asimov, l'escriptor i bioquímic soviètic nacionalitzat nord-americà, va publicar un article l'agost de 1964 (cinc anys abans) sota el títol "Visita a la Fira Mundial de 2014". Allà s'atrevia a imaginar com seria el món el 2014 i vaticinava: "Les comunicacions seran audiovisuals i podreu veure com escoltar a la persona que truqueu. La pantalla es podrà utilitzar no només per veure les persones que truqueu, sinó també per estudiar documents i fotografies i llegir passatges de llibres."\nAl meu entendre, la primera onada de la popularització d'internet arriba amb el sistema operatiu Windows 95 i el navegador Netscape. L'any 1994 es funda Amazon, 1995 eBay, 1997 Netflix, 1998 Google, 1999 Alibaba, (2000 arriba l'ADSL), 2004 Facebook, 2005 YouTube, 2006 Twitter. La segona onada es reforça a partir del 2007 amb el primer telèfon intel·ligent, l'iPhone d'Apple. Whatsapp arribà ara fa deu anys el (2009) i Instagram un any més tard (2010). El 2010 també és el moment de la posada en marxa de les infraestructures 4G.\nPodria semblar doncs que estem vivint un moment de maduresa de la tecnologia de telecomunicacions. La tercera onada ha arribat amb l'explosió de la intel·ligència artificial i l'anàlisi de big data, preparant-se pel 5G i la internet de les coses.\nI com eduquem als nostres fills i filles?\nEls primers anys d'ensenyament d'informàtica posava el focus en els llenguatges de programació (basic, cobol, pascal, C, ...). Després es va passar a les eines ofimàtiques (editor de text, base de dades, full de càlcul, ...) i ara es destaca la formació en robòtica, el desenvolupament d'aplicacions per a dispositius mòbils i la creació de pàgines web.\nA Catalunya destaquen dues iniciatives en aquests àmbits. Per una banda, la formació que s'impulsa des de la Mobile World Capital, GSMA i el Departament d'Educació al voltant de les tecnologies mòbils: mSchools. I per altra, el concurs Webs al punt que lidera la Fundació puntCAT que enguany arriba a la seva desena edició.\nLes tecnologies tendeixen a la seva integració de manera natural, segurament en uns anys les apps i les webs convergiran en una solució multiplataforma (ara mateix Google promociona l'estàndard Progressive Web App). Per això, més enllà dels llenguatges i les eines la importància d'aquestes iniciatives rau en la reflexió crítica i profunda sobre la transformació digital, el consum i la generació de continguts, la identitat digital, etc.\nI en aquest sentit es potencien els espais on compartir experiències i visions. Aquest mateix octubre a Girona la Catosfera es planteja ampliar la seva oferta juvenil i familiar. I a finals de febrer de 2020, coincidint amb el Mobile World Congress, tindrà lloc el Festival del mòbil, ciència i tecnologia per a joves YOMO.\nI per als no tan joves?\nLa Generalitat de Catalunya potencia la Xarxa Punt TICque integra centres tant de titularitat pública com privada a disposició d'empreses, col·lectius i ciutadans per facilitar-los l'accés a les tecnologies de la informació i la comunicació. A Barcelona, el Cibernarium ofereix capacitació i divulgació tant a ciutadans com a empreses en la seva introducció a internet.\nPels petits negocis d'arreu del territori de parla catalana, la Fundació puntCAT ofereix formació i suport per desenvolupar la seva presència a internet a través de la iniciativa "Elteunegoci.cat". I per les entitats sense afany de lucre, la mateixa Fundació conjuntament amb el cTecno i RealDreams promou esticenllaçat.\nNo m'atreveixo a intentar predir els canvis tecnològics que esdevindran d'aquí a cinquanta anys com va fer Isaac Asimov. Però sí que m'agradaria imaginar que la tecnologia contribuirà a millorar la qualitat de vida de totes les persones de manera respectuosa amb el medi ambient. En qualsevol cas, el motor del desenvolupament humà continuarà sent el desig de conèixer i la construcció del significat de l'existència, siguin quines siguin les eines i els instruments que ens acompanyin.


CaixaBank, escollit per 'Euromoney' Millor Banc a Espanya 2019\nJordi Gual, president de CaixaBank, i Gonzálo Cortázar, conseller delegat de CaixaBank.\nLa revista britànica també l’ha guardonat com a Millor Banca Responsable a Europa i Millor Transformació Bancària a Europa\nActualitzada 11/07/2019 a les 13:09\nCaixaBank ha estat escollit Millor Banc a Espanya 2019, Millor Banca Responsable a Europa Occidental 2019 i Millor Transformació Bancària a Europa Occidental 2019 per la revista britànica Euromoney. Els tres premis suposen un reconeixement a la transformació del banc d’aquests últims anys fins a convertir-se en l’entitat líder en banca detallista i en banca digital a Espanya i Portugal, i en un referent a Europa en banca socialment responsable.\nEls Awards for Excellence d’Euromoney destaquen les entitats líders no només per la seva rendibilitat financera, sinó també, pel seu creixement, la seva evolució positiva en comparació amb els seus competidors, la seva capacitat d’adaptació a les condicions canviants del mercat i a les noves necessitats dels seus clients i la seva cerca contínua de l’excel·lència. Jordi Gual, president de CaixaBank, considera aquests premis com un reconeixement als esforços de l’entitat per complir la seva missió de contribuir al benestar financer dels seus clients i al progrés de la societat: «La nostra visió a llarg termini i el nostre model de banca socialment responsable, que incorpora les demandes socials, mediambientals i de govern corporatiu en les decisions diàries de negoci, ens han convertit en un banc de referència». «Estem convençuts, pels nostres orígens i la nostra missió, que fer banca de forma responsable és l’únic camí per generar valor de manera sostenible», afegeix. Gonzalo Gortázar, conseller delegat de CaixaBank, ha agraït uns guardons que premien un model de negoci basat en l’especialització i la qualitat de servei, i centrat a oferir la millor experiència de client. «La qualitat del nostre equip ens permet adaptar-nos amb èxit a un entorn molt canviant, en què continuem guanyant quota de mercat i nous clients dia a dia. Avui, som el banc principal per al 26,3% del mercat espanyol de banca de particulars», diu Cortázar.\nCaixaBank és l’entitat líder en banca de particulars i banca digital a Espanya, amb 13,7 milions de clients a Espanya i la base més gran de clients digitals del país, 6,1 milions, dels quals 5,4 milions són també clients en banca mòbil. Manté la primera posició en les quotes de mercat dels productes i serveis més rellevants, com la domiciliació de nòmines i els productes d’estalvi a mitjà i llarg termini. Al març del 2019, l’entitat va arribar als quatre milions de nòmines domiciliades i va assolir una quota de mercat del 26,9% (0,6 punts percentuals més respecte al primer trimestre del 2018). L’entitat també té una quota del 17% en fons d’inversió i del 24,6% en plans de pensions (a tancament de març del 2019).\nCaixaBank és una entitat amb una vocació social. Fruit de l’herència que ha rebut, l’entitat manté una actitud de servei a la societat i als clients. Per això té un compromís amb la inclusió financera i és l’única entitat present a Espanya en el 100% de les poblacions de més de 10.000 habitants i el 94% de les de més de 5.000 habitants. És també l’única entitat que ofereix microcrèdits a persones sense garanties ni avals, a través de MicroBank, per ajudar-les a impulsar els seus projectes. Manté un compromís amb la cultura financera a través de múltiples iniciatives. A més, el 46% de la seva plantilla participa en tasques de voluntariat durant les Setmanes Socials i la resta de l’any.\nEls premis atorgats donen continuïtat a un any intens de reconeixements per a CaixaBank. El 2019, Global Finance l’ha premiat com a Millor Banc a Espanya per cinquè any consecutiu i Millor Banc a Europa Occidental per primera vegada. Va ser escollit Banc de l’Any a Espanya 2018 per la revista The Banker. En l’àmbit de la innovació i la digitalització, CaixaBank ha estat escollida Millor entitat de banca privada del món per la seva comunicació digital per la revista Wealth Management (PWM) del Grup Financial Times, així com el Banc més Innovador d’Europa Occidental 2019, en els premis The Innovators de Global Finance.\nComenta el contingut : CaixaBank, escollit per 'Euromoney' Millor Banc a Espanya 2019


Preacord entre Els Verds, PSM i Iniciativa d'Esquerres\n08 maig 2021 03:41\nLes negociacions amb vista a formar un bloc progressista al 2011 s'aclareixen a poc a poc. Iniciativa d'Esquerres, Els Verds i PSM arribaren ahir a un preacord electoral\nAnder Zurimendi | 11 juny 2010\nEl previsible 'bloc' electoral amb vista a les eleccions de 2011 ja té els primers tres integrants: PSM, Els Verds de Mallorca i Iniciativa d'Esquerres (recent escissió d'EU). Les tres formacions feren públic, ahir migdia, el preacord al qual han arribat per formar una única oferta electoral. En tot cas, la proposta ha de ser ratificada per les respectives militàncies. El PSM serà el primer, ja que aparentment aprovarà l'aliança al llarg del congrés ordinari, que tindrà lloc aquest cap de setmana. Després serà el torn d'Els Verds i Iniciativa, que ho faran en les pròximes dues setmanes. A final de juny, per tant, fan comptes signar l'acord definitiu.\nAra bé, no és una coalició tancada. El ball de noms també hi inclou Esquerra Republicana, Entesa i fins i tot l'antiga Esquerra Unida (EAiV). Tanmateix, cada formació té uns tempos diferents. Biel Barceló, secretari general del PSM, assegurà ahir: "Amb Entesa tenim les negociacions més obertes, però amb Esquerra ja saben com està la situació" (amb referència a la seva oferta de reconèixer ERC com a referent català a canvi de la seva integració al PSM).\nI què hi diuen els republicans? Que no estan disposats a dissoldre-se'n. El jove Amadeu Corbera i el palmesà Xisco Jaume són dos dels negociadors que parlen amb Toni Alorda i Toni Noguera (PSM). "Tanmateix, no hi ha cap avançament", diuen els republicans.\nEn tot cas, Entesa veu amb bons ulls un bloc en el qual ja no hi ha 'partits de Madrid', amb referència a l'Esquerra Unida d'Eberhard Grosske. Això no obstant, David Abril i la Iniciativa d'Esquerres que capitaneja sí que els vol: "La idea és retrobar-nos amb els que fins fa poc eren companys". Tanmateix, tothom els dóna per 'vetats'.\nPer rafa, fa mes de 10 anys\nEsto es como mezclar cocacola con baileys y sirope de chocolate. No hay Dios que se lo trague!\nPer Endavant Esquerra, estam amb voltros!, fa mes de 10 anys\nSense Esquerra no hi haurà Bloc Nacional. Punt. Si No hi ha Esquerra jo no votaré aquest Bloc.\nPer SUAUSUAU, fa mes de 10 anys\nERC es pensava que arribarien i tothom els hi lleparia es cul idò no, Estan ocupant càrrecs sense suport democràtic. Hi ha una via balear estricta de sobirania. Es presenta el PSM a Catalunya?\nA cadascú allò que és seu...,\nPer mirall trencat,, fa mes de 10 anys\nDe veres que això és una orgue de galls,ERC,PSM etc cadascú buscant el seu lloc, la seva cadireta i el seu cotxe ofcial.\nSer d'esquerra, nacionalista, ecologista, etc... només és una etiqueta per guanyar vots, per ells això és senzillament la seva professio. La manera de guanyar doblers, alimentar a les seves families i progressar professionalment... i naturalement és més fàcil en política que en el món privat on els mèrits s'ha de demostrar i on xerrant no sa va enlloc.\nQuin desastre! Si ERC és un grupet depenent de fora Mallorca, sense cap capacitat decissòria. I aquesta colla de betzolarrosi i metrosexuals ens han dir el que s'ha de fer! Putes sagrades! Si són tan valents que es presentin tot sols!\nBatuarredell mon salat de pardalaria de tota manera aquests d'ERC no es menjaran res i faran el ridícul com sempre.. xerrin aixi com vulguin mentres tenguem un bon servei per xuclar que es lo important.. i es de sa OCB que se posin a fer feina que son une lacra que nomes viuen de subvencions.\nPer Xesc, fa mes de 10 anys\nVaja tela el PSM, demana a Esquerra que es dissolgui i pacta amb federalistes espanyols. Enhorabona Esquerra per la vostra proposta, sembla que aquí són els únics que tenen seny. En fi, quin país. Com deia aquell, la independència sense el PSM és molt difícil; amb el PSM, impossible!\nPer Ecvotant d'esquerres, fa mes de 10 anys\nMai més votaré a cap d'aquests partits polítics. Han demostrar ser una colla d'incompetents que ni tan sols s'entenen entre ells. Posen els seus interessos personals per davant abans de construir un model de país\nPer www.perunaveupropia.cat, fa mes de 10 anys\nTotalment d'acord amb tu...cal continuïtat i solidesa.\nAdhereix-te al manifest www.perunaveupropia.cat\n"Per una veu pròpia" és un moviment impulsat per ciutadans que, compromesos amb la realitat social, cultural, mediambiental i econòmica del nostre país, volem plantejar la necessitat d'unir les forces d'esquerres i nacionalistes amb l'objectiu de potenciar la participació, dignificar la política, potenciar l'autogovern i funcionar al marge del bipartidisme i de la partitocràcia.\nEls sotasignants creim que una sola veu al Parlament és més necessària que mai i que tan sols la unió dels partits que fins ara han configurat el Bloc (PSM, EU, Els Verds i Esquerra) poden, juntament amb la suma d'independents i altres partits afins, evitar el retorn d'un govern centralista i de dretes que en aquesta ocasió se'ns presenta més reaccionari i hostil a la solidaritat, les polítiques socials, la llengua, la cultura i el territori que mai.\nCadascun i cadascuna dels promotors i promotores d'aquesta iniciativa, sense militar a cap partit concret, apel·lam, a la unitat de les forces polítiques que defensen aquests objectius a fer un esforç d'acord, més enllà d'interessos personals o partidistes. Per això, defensam la vertebració d'una opció el més inclusiva i majoritària possible, que permeti la formació d'un nou govern compromès amb les persones, el medi ambient i el país.\nConcretament, apostam pels següents punts com a nexes d'unió d'aquest nou subjecte polític impulsat per la societat civil:\n1. Que entre els partits esmentats existeixen més similituds que diferències i que la pluralitat que representen creen la base idònia per a l'elaboració d'un discurs integrador per als diferents corrents existents. La diversitat actual, per tant, s'ha de considerar una oportunitat i no un punt feble.\n2. Que aquesta unió s'ha de basar en la premissa que ara el prioritari és el país, per sobre d'interessos personals i/o de partit i que en conseqüència, tots som responsables i hem d'actuar oferint una alternativa creïble i il·lusionadora oberta a tothom.\n3. Que cada vegada resulta més difícil assolir una qualitat de vida òptima pels treballadors i treballadores. Fins i tot en temes bàsics com l'habitatge i els productes elementals de consum i serveis, la nostra societat pateix un espoli fiscal absolutament inacceptable. Una situació que tan sols es capgirarà amb l'impuls d'una força nacionalista i d'esquerres sòlida i compromesa amb la ciutadania.\n4. Que cal acabar amb els atacs constants al medi ambient, al territori, el valor afegit més preciós que tenim. Alhora, cal impulsar mesures per a la rehabilitació dels espais ja degradats i la sostenibilitat entesa de manera extensa com a sostenibilitat: econòmica, ambiental i sociocultural.\n5. Que l'educació és i ha de ser la paret mestra de qualsevol societat i que, per tant, cal potenciar i promoure de manera decidida una educació de qualitat, pública, inclusiva i no segregadora que eviti la precarietat el desarrelament i les poques expectatives de futur que sovint pateix el jovent.\n6. Que l'actual model de creixement de “totxo i bloquetâ€ s'ha demostrat clarament insostenible a tots els nivells (econòmic, ambiental i sociocultural) i que per tant, es fa necessari l'aposta per un nou model de creixement respectuós amb el medi ambient i les persones.\n7. Que l'actual procés migratori dels darrers anys ens obliga a treballar per a fomentar la ciutadania de la població nouvinguda al nostre país entesa aquesta com l'acceptació d'uns drets i deures comuns per a tots, pilars de la futura construcció nacional. Una decidida aposta per la integració i el pluralisme que respecti la nostra realitat cultural.\n8. Que la llengua catalana, pròpia de les Balears, pateix agressions que dinamiten fins i tot els elementals acords presos en la concepció de l'autonomia. Per això, s'ha de demostrar a qui volen l'anorreament lingüístic i cultural del nostre país que davant els atacs sistemàtics ens mantendrem ferms i més units que mai promovent una imatge positiva, real i integradora de la nostra cultura.\n9. Que en un món global com l'actual es fa més necessari que mai reforçar els vincles lingüístics, culturals i comercials entre administracions que comparteixen un mateix passat històric sigui anomenat Arc Mediterrani o, com sempre s'havia dit, Països Catalans.\n10. Que per tot això, aquesta unió no s'ha de limitar tan sols a un mer pacte de caràcter electoral, ans al contari. L'objectiu de les diferents forces polítiques, amb la implicació decisiva de la societat civil, ha de ser la de construir un nou subjecte polític, una sola veu forta i clara, que ofereixi una alternativa d'esquerres i nacionalista sòlida a l'actual bipartidisme estatalista.\nPer Un d'esquerres i independentista que no milita enl, fa mes de 10 anys\nMe pareix bé aquesta nova coalició. I si qualqú més s'hi vol sumar, perfecte! Però, des del meu punt de vista, i de cara a l'estratègia electoral i de funcionament intern, ha de reunir una sèrie de condicions:\n1. Anar més enllà i constituïr-se en federació. Nafarroa Bai i CiU me semblen bons exemples de federacions sòlides sense renunciar a la personalitat pròpia de cada partit.\n2. El projecte ha de tenir CONTINUÏTAT!!! Progressistes? Bloc? Unitat? Basta de projectes efímers que no ens duen enlloc!\n3. La marca electoral que presetem al Parlament i al Consell ha de concordar amb la presentada a tots els municipis!! La mar de sigles a les municipals de 2007 de tots els partits de l'òrbita del Bloc feia pena. Tenia raó Maria Antònia Munar quan deia que per votar al Bloc es necessitaria un GPS.\n4. Coherència i principis! A Marratxí, el candidat del PSM a les municipals de 2007 no va voler fer un Bloc x Marratxí, però al mateix temps es va presentar a les llistes del Bloc x Mallorca al Parlament. Un poc de coherència, per favor, que no som beneits!


Rodalies cap aquí, rodalies cap allà | Cotxe de línia\nEnviat per: george85 | 10 Agost 2007\nRodalies cap aquí, rodalies cap allà\nDe tots es sabut que “es traspassarà rodalies a la generalitat”, però el que ningú sapes que dimonis vol dir aquesta frase. Lo millor de tot son les declaracions que van deixant anar els polítics sobre el tema. Uns polítics que no hi entenen ni un borrall sobre transport públic ni sobre el transport públic de Catalunya.\nEl conseller Nadal va fer ahir unes declaracions que tot i que a primera vista poden donar una mic de llum a com pensen fer-s’ho, finalment acaben liant la troca com sempre.\nAhir va deixar clar que la infraestructura continuarà sent d’ADIF. Bona notícia, o mala… Bona perquè començar a retallar la xarxa; un bocinet per a tu, un bocinet per a mi, l’únic que fa es deixar-la en bolquers. Per culpa de la centralització dels serveis a Barcelona, quan hi ha problemes allà ja se’n ressenten fins a Portbou o Mora la Nova. Si la xarxa segueix essent d’ADIF, qualsevol tren podrà passar per qualsevol via. Es remorejava que la línia del maresme, la de vic i la de Vilafranca podrien passar en mans de la generalitat gràcies a que la primera i la última tenen una via alternativa i l’altra “no du enlloc”. Això podria suposar problemes d’explotació ja que en cas de problemes a la línia de Vilanova, es desvien serveis per la via de Vilafranca. Si fós de la generalitat, ja seria més difícil fer-ho.\nPodem considerar-la una mala notícia per la seva mala endèmica mala gestió de la xarxa. Fins ara el manteniment ha estat ridícul i l’estem patint les conseqüències. Podem estar segurs de que no s’oblidaran del manteniment d’aquí a uns mesos? A més, a dia d’avui, rarament es fan adelantaments entre trens de rodalies i regionals, i menys des de l’accident de Torredembarra. Pressionarà la Generalitat per tal de que tornin a ser habituals?\nLo bo de les declaracions de Nadal és que es crearà una nova empresa ferroviària que restarà en mans de la generalitat. A priori, sembla que han encertat el terme tècnic. Anem a profunditzar una mica més. Quan tots pensem que tindrem una nova operadora a partir del gener que ve, el senyor Nadal acaba les seves declaracions dient que fins al 2010 el sector no es liberalitzarà (cert) i que fins llavors serà RENFE Op. qui prestarà el servei. En que quedem? Primer diu que crearà una nova empresa i que reclamarà per a ella el diners promesos a RENFE per a la compra de nous trens, manteniment i tecnologies i després diu que seguirà sent RENFE qui operi. Com vol que s’ho faci RENFE per operar sense un duro? Veieu com només fan que liar-la?\nAnem a intentar esbrinar que tenen al cap els tècnics de la Generalitat. Perquè recordeu que en política es juga al joc del telèfon. El polític de torn li diu al tècnic que vol, el tècnic segons el que entén que li diu el polític planifica i després li explica al polític lo que ha pensat i finalment el polític parla en públic sobre lo poc que ha entès del tècnic. Bé, tornem al fil de la qüestió. Acceptem que realment crearan una empresa ferroviària. Una empresa que no serà ni Ferrocarrils de la Generalitat, ni RENFE Operadora, posem-li… Transports Ferroviaris de Catalunya S.A. (TFC para los amigos). Una empresa el 100% del capital de la qual serà de la Generalitat. Llavors, vindrà la reunió i el Govern Central entregarà a la Generalitat la competència de gestió de Rodalies i Regionals (de dins de Catalunya). De moment encara no ha intervingut per a re la nova empresa. Aquesta competència consisteix en marcar uns mínims de servei a les operadores i evidentment decidir l’operadora. En aquest moment la Generalitat pot decidir adjudicar el servei de rodalies a una empresa que no sigui RENFE Op., per exemple a TFC S.A. Però com que TFC no te actius per a poder prestar el servei, subcontractarà a RENFE Op. S.A. per a que el presti. D’aquesta manera la Generalitat controlarà els fils de la seva nova marioneta, RENFE Op. S.A.\nPerò si fins al 2010 RENFE Op. és la única empresa ferroviària que pot prestar el servei, com s’ho farà la Generalitat per a que sigui la seva empresa la que se li adjudiqui el servei? Això és el que no entenc.\nArxivat a Opinió | Etiquetes: Renfe Operadora, Traspas Rodalies\n« Es que a qui se li acudeix anar en tren?!?!\nI seguim igual… »


LEADER és una eina de competitivitat que aporta un gran capital social. Les jornades ‘Más Leader’ deixen palesa la importància de la metodologia Leader per a la diversificació de les zones rurals — Associació d'Iniciatives Rurals de Catalunya\n/ LEADER és una eina de competitivitat que aporta un gran capital social. Les jornades ‘Más Leader’ deixen palesa la importància de la metodologia Leader per a la diversificació de les zones rurals\nLEADER és una eina de competitivitat que aporta un gran capital social. Les jornades ‘Más Leader’ deixen palesa la importància de la metodologia Leader per a la diversificació de les zones rurals https://www.desenvolupamentrural.cat/actualitat/noticies/leader-es-una-eina-de-competitivitat-que-aporta-un-gran-capital-social-les-jornades-mas-leader-deixen-palesa-la-importancia-de-la-metodologia-leader-per-a-la-diversificacio-de-les-zones-rurals https://www.desenvolupamentrural.cat/actualitat/noticies/leader-es-una-eina-de-competitivitat-que-aporta-un-gran-capital-social-les-jornades-mas-leader-deixen-palesa-la-importancia-de-la-metodologia-leader-per-a-la-diversificacio-de-les-zones-rurals/@@download/image/asset.png\nLEADER és una eina de competitivitat que aporta un gran capital social. Les jornades ‘Más Leader’ deixen palesa la importància de la metodologia Leader per a la diversificació de les zones rurals\nLes jornades Más Leader van comptar amb la intervenció de la Subdirectora General de Planificació Rural, el cap del Servei de Programació i Dinamització Rural, i el president de l’Associació d’iniciatives Rurals de Catalunya.\nMés de dues-centes persones van assistir a les jornades internacionals: “Más Leader. Experiencias y propuestas para la sostenibilidad de las zonas rurales”, celebrades a Madrid els dies 23 i 24 d’octubre. Les jornades, impulsades per la Red Española de Desarrollo Rural- REDR, van servir per reconèixer la tasca de dinamització dels territoris rurals que han desenvolupat els Grups d’Acció Local en els darrers 20 anys; a més de deixar constància de la importància de potenciar els grups d’Acció Local Leader en el proper període de programació.\nLes jornades es van estructurar en sis taules debat entorn les particularitats de la metodologia Leader, combinant ponències i experiències pràctiques a partir de les quals es va promoure un debat sobre el paper que han de desenvolupar els Grups d’Acció Local en el futur i la continuïtat de la metodologia Leader.\nEn l’acte d’inauguració, Begoña Nieto, Directora General de Desenvolupament Rural i Política Forestal del Ministeri d’Agricultura, Alimentació i Medi Ambient, va reconèixer la rellevància de la metodologia Leader “el valor afegit de la qual és donar solucions als problemes detectats pels propis habitants de les zones rurals”.\nLa primera taula va debatre sobre el valor de la metodologia Leader en l’àmbit rural i el paper que hauran de jugar els grups GAL en el nou període de programació. Així, Petri Rinn, president d’ELARD, va detallar la importància de difondre la metodologia Leader i ampliar el nombre de grups com a eines per al desenvolupament del territori. Per la seva banda, Marc Bonnard, President de Leader França, va destacar que és bàsic treballar amb les xarxes universitàries per implicar als joves en el desenvolupament del seu propi territori.\nPosteriorment, es va desenvolupar una segona taula debat centrada en pràctiques innovadores en el medi rural desenvolupades gràcies a la metodologia Leader. Així, vam poder conèixer iniciatives com la “Red de Espacios Naturales”, un projecte per la valorització dels espais naturals protegits impulsat per la per la Red Cántabra de Desarrollo Rural; i “Yo soy Rural”, un projecte de la Red Asturiana de Desarrollo Rural per evitar l’èxode dels joves del entorn rurals, entre altres.\nLa primera jornada es va clausurar amb una taula debat sobre la gestió del Leader on van participar gerents dels grups GAL i representants de l’administració. Per part de Catalunya, Josep Maria Martí, cap del Servei de Programació i Dinamització Rural del DAAM, va intervenir per presentar el model de gestió Leader a Catalunya, on el Departament d’Agricultura és l’organisme pagador. Aquesta taula va provocar un intens debat sobre els models de gestió de la metodologia Leader per part de les administracions de cada comunitat autònoma, i les limitacions que aquestes susciten en l’autonomia i el poder de decisió dels grups i del territori.\nLa segona jornada es va iniciar amb una sessió sobre la visibilitat del món rural en el conjunt de la societat. Miquel Rovira, president d’ARCA, va ser l’encarregat de moderar la taula on van intervenir Meritxell Serret, coordinadora tècnica de la Fundació del Món Rural; Raúl Comptes, professor de la Universitat Politècnica de Valencia; Cecilia Diaz, professora de Sociologia de la Universitat d’Oviedo; i Luís Guijarro, periodista especialitzat en comunicació ambiental. En les seves intervencions, els ponents van destacar la importància de la comunicació a l’hora de donar visibilitat al món rural.\nSeguidament es va desenvolupar la taula “fila cero”, on una representació dels actors que intervenen en el desenvolupament rural (sindicats, cooperatives, entitats de desenvolupament rural, entitats ecologies, etc.), van fer una valoració de les polítiques de desenvolupament rural realitzades i, al mateix temps, van aportar les seves propostes de cara al futur.\nEn aquesta “fila cero” va quedar palès que Leader és una eina de competitivitat; que la seva contribució a crear ocupació en el medi rural aporta un gran capital social i que, juntament amb el treball de les xarxes, s'ha de saber crear capital financer. Leader ha d’aspirar a una major ambició social, a noves prioritats en altres temàtiques com les energies renovables, els espais protegits, el medi ambient i, especialment, en l'àmbit del coneixement i la innovació.\nL’última taula debat sobre el futur del desenvolupament rural en el proper període 2014-2020, va reunir els representants dels Departaments d’Agricultura de les Comunitats d’Extremadura, Catalunya i Aragó, per exposar com enfoquen el futur del desenvolupament rural i concretament la metodologia Leader en els respectius territoris. Per part de Catalunya, Laura Dalmau, Subdirectora General de Planificació Rural, va exposar el posicionament de Catalunya davant del nou període de programació.\nAurelio Garcia Bermúdez, president de la REDR, va ser l’encarregat de clausurar les jornades. En la seva intervenció, Aurelio va destacar la tasca que han desenvolupat els Grups d’Acció Local durant els darrers 20 anys “un esforç que ha permès la creació de llocs de treball, la valorització del patrimoni, la participació de la població en la presa de decisions, la sostenibilitat...”. El president de la REDR, a mode de clausura, va afirmar que “volem continuar revitalitzant les zones rurals, volem, per tant, MÉS LEADER”.\nCONSULTA LES PONÈNCIES DE LES JORNADES


El Matí Digital - Deixar de perdre el temps\nEl diagnòstic és clar, el Govern actual es presoner de les seves dèries i de la manca de preparació.\nLa política catalana ha entrat en la recta final d’una legislatura. El resultat és magre, tant ho és que gairebé no paga la pena d’entretenir-se enumerant els disbarats, les contradiccions i les errades que s’hi ha viscut. Els historiadors, un dia o altre en faran l’anàlisi, però avui el conjunt de la nostra societat sap que el Govern de la Generalitat que arrosseguem des de fa dues legislatures s’ha caracteritzat per la ineficàcia davant els greus problemes que tenim com a poble.\nAquesta manca de direcció encertada, atenta a la panoràmica del món i en concret a l’europea i a la necessitat de projectar amb intel·ligència totes les nostres energies es evident. El diagnòstic és clar, el Govern actual es presoner de les seves dèries i de la manca de preparació. Davant una situació d’especial complexitat com es la que afecta a Catalunya només es capaç d’intentar, equivocadament, fer partidisme a favor de cada un dels tres partits que l’integren.\nQuè cal fer, doncs? Cal, el que tothom diu: Deixar de perdre el temps. Elegir gent que conegui els problemes –econòmics, socials, espirituals, polítics i culturals- que tenim i que tinguin el coratge de presentar-ne propostes, solucions.\nEfectivament, deixar de perdre el temps com a poble és el primer objectiu davant la tria que hem de fer en les properes eleccions en les quals cal optar per aquells que ens parlin amb realisme i amb la voluntat d’anar endavant. Aquells que ens facin propostes clares i concretes per rellançar la economia i les necessàries reformes per alliberar les energies que ara tenim immobilitzades per mor de les circumstàncies. Aquells que ens parlin des d’experiència quotidiana de les realitats, que ho facin des de la convicció que ens és possible redreçar-nos i projectar-nos. En definitiva, que s’acabi el perdre el temps en accions intrascendents.\nDeixar de perdre el temps vol dir que els guanyadors de les properes eleccions han de presentar a la ciutadania un pla d’objectius prioritaris i que amb els recursos de que disposem siguin aplicats a aquests camps. En economia a l’acompanyament de les empreses, en el camp social a la priorització del que es el nostre model de benestar social, actualitzar-lo a través de reformes sobre el que és indispensable i del que no ho és, en el camp espiritual transmeten com es necessari enfortir-nos per dins i en el camp cultural, evitant les duplicitats i fent camí amb la complicitat del teixit associatiu.\nDeixar de perdre el temps és l’objectiu de sortida per als propers anys, al que cal que segueixi la convicció de que nova gent, nous plantejaments i capacitats reconegudes han de fer-nos sortir d’aquesta circumstància difícil i orientar-nos a fer passos endavant, amb una visió de conjunt i amb prioritats clares.


Apartment Rosina 2 Taxenbach Àustria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nDescompte a Apartment Rosina 2\nKleinsonnberg, Taxenbach, Àustria - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nConvenientment situat a Taxenbach, Apartment Rosina 2 és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nApartment Rosina 2 ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de habitació familiar, instal.lacions de barbacoa.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, renta vaixelles, banyera per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Apartment Rosina 2 no troba competidors en cap categoria.


Inici / Adreces / Llocs d’inter�s\tMapa i carrerer\nEsgl�sia de Sant Jaume\nFa�anes d’edificis modernistes\nRu�nes romanes del Morer\nCam� de Ronda de Calella a Sant Pol\nresponsable:Parr�quia de Sant Pol de Maradre�a:Pla�a de Sant Pau, s/nc�di postal:08395tel�fon:93 760 07 60horari:\nCal fer reserva pr�via, adre�ant-se a la Regidoria de Turisme per tal de concertar dia i hora. No �s una visita guiada, sin� una obertura de portes per a poder veure’n l’interior.desenvolupament:\nAl capdamunt del turonet situat a l’est de la poblaci� s’al�a l’Ermita de Sant Pau, que ofereix al visitant una panor�mica excel�lent de la costa del Maresme, que arriba fins a Barcelona capital i que, quan hi ha bona visibilitat, permet veure el Montju�c. La capella de Sant Pau conformava un dels elements de l’antic monestir de Sant Pol del Maresme, el qual va donar posteriorment origen i nom a la vila de Sant Pol de Mar. Sembla ser que el monestir ja existia des del segle X, ja que els primers documents que en fan refer�ncia daten del 955 dC i certifiquen la consolidaci� d’aquest complex religi�s, del qual tan sols en conservem aquesta peculiar ermita, que fou constru�da al segle XI.\nAl segle XIII el monestir fou cedit a l’orde dels cartoixes d’Escaladei, aquest orde comptava amb privilegis procedents dels vescomtes de Cabrera, fet que va comportar un gran creixement patrimonial i que es fusion�s amb la cartoixa de Montalegre a Tiana. La cartoixa va arribar a comptar amb scriptorium i biblioteca, a m�s que el prior tingu�s potestat per decidir els llibres que comprava el rei. Per� aquesta etapa d’esplendor s’acab� quan, degut a les pestes i les guerres civils, els frares van haver de marxar a mitjans del segle XV. Malgrat que a finals del segle XVI s’inici� la seva recuperaci�, d’aquella fruct�fera etapa en conservem ben poc.\nEl conjunt presenta una superposici� d’estils, des del per�ode visig�tic fins al segle XVIII. L’ermita �s del segle XI, d’estil rom�nic, tot i que de l’edifici original sols en queda l’absis i una de les finestres de la fa�ana nord, la casa �s del segle XVII i els 3 absidioles, que son interiors i irregulars, del segle XVIII.\nL’espai interior l’ocupa una �nica nau coberta amb volta de can� lleugerament apuntada que descansa sobre dos arcs formers i un absis semicircular que enlla�a amb la nau mitjan�ant un arc de mig punt. Interiorment l’absis presenta tres n�nxols irregulars, de punt rod�, oberts amb finestres d’�poca tardana. Exteriorment la part m�s antiga, sense arrebossat, mostra carreus irregulars i materials cer�mics� aprofitats de l’�poca romana. L’absis s’ornamenta amb un fris d’arquets a la manera llombarda, que va ser real�at quan va esdevenir torre fortificada. En �poca moderna s’allarg� la nau pel cant� de ponent i s’al�� amb una torre amb dues espadanyes.\nLa part m�s important a nivell art�stic �s la cambra romano �visig�tica, del segle VI, situada al soterrani de l’ermita a mode de cripta. �s una cambra rectangular amb una arcada central, quatre arcosolis laterals posats dos a dos a cada banda i teules romanes que fan de dovelles a l’arcada. �s potser la �nica construcci� tant antiga que es conserva �ntegra a tota la comarca i una de les poques de Catalunya.\nL’interior del conjunt alberga una imatge de l’ap�stol Sant Pau, obra de Joaquim Renart i un retaule barroc del segle XVIII, dedicat a Sant Pau.\nEdifici catalogat com a B� cultural d’Inter�s Nacional del patrimoni catal� i B� d’Inter�s Cultural del patrimoni espanyol. imatges\tAjuntament de Sant Pol de Mar


Courtyard by Marriott Cypress Anaheim / Orange County Los Angeles (CA) Estats Units - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nCourtyard by Marriott Cypress Anaheim / Orange County5865 Katella Avenue, Anaheim, Los Angeles (CA), Estats Units - Veure al mapaExcel·lent8,8Basada en1comentariCourtyard by Marriott Cypress Anaheim / Orange CountyVeure més fotosVestíbulVeure més fotosVeure totes les 26 fotosMolt bona ubicació 8,0Veure al mapa8,0UbicacióParticularitats que li encantaranaire condicionat\nDistàncies i informació bàsicaaeroports a prop9 kmAeroport Municipal Fullerton (FUL) - Fullerton (CA)10 kmAeroport de Long Beach (LGB) - Long Beach (CA)estacions de tren i autobús13 kmEstació de Tren Amtrak Anaheim18 kmEstació de Metro Del Amohospitals i clíniques11 kmCommunity Hospital Long Beachbotiga de conveniència750 m7 Elevencaixer automàtic20 mATM\nSobre l'allotjamentDescripcióConvenientment situat a Los Angeles (CA), Courtyard by Marriott Cypress Anaheim / Orange Cou és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Un refugi de descans i relax, l'hotel us oferirà una renovació total a només pases de les nombroses atraccions de la ciutat com ara Chaussure Boutique. Courtyard by Marriott Cypress Anaheim / Orange Cou ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. Les instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, calefacció, escriptori, despertador, telèfon a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Courtyard by Marriott Cypress Anaheim / Orange Cou és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Los Angeles (CA).Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsaire condicionatempolles d'aigua de cortesiatelèfonassecador de cabellescriptoriTV satèl•lit/cablecalefacciósala d'estar despertadorservei de planxa Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantCal presentar un document d'identitat amb foto i una targeta de crèdit durant el registre d'entrada. Totes les peticions especials estan subjectes a la disponibilitat del dia del registre d'entrada. Aquestes peticions no es poden garantir i poden comportar suplements. Els clients han de presentar un document d’identitat amb fotografia i una targeta de crèdit durant el registre d’entrada. Les peticions especials són segons disponibilitat i poden comportar suplements.Mostrar més\nIt's very nice hotel, I like it


Compromís sol·licita informació a l’Ajuntament de Benidorm sobre el contracte amb GESPOL – Compromís per Benidorm\nCompromís sol·licita informació a l’Ajuntament de Benidorm sobre el contracte amb GESPOL\nEl regidor de Compromís i portaveu de Compromís Los Verdes, Josep Bigorra, ha demanat per escrit a l’Ajuntament de Benidorm poder consultar i tindre una còpia del contracte de manteniment del sistema operatiu informàtic de la Policia Local que es manté actualment amb l’empresa ‘Aplicaciones GESPOL SL’, investigada actualment per la Unitat de Delinqüència Econòmica i Fiscal (UDEF) de la Guàrdia civil.\n“L’objectiu del nostre requeriment és fiscalitzar el contracte i les quantitats apercebudes per l’empresa GESPOL per part de l’Ajuntament de Benidorm que té en vigor en l’actualitat per comprovar que tot es troba en ordre i que no existeix cap indici de delicte”, ha assenyalat Bigorra.\nEl regidor ha realitzat la sol·licitud un dia després que la UDEF practicara 92 registres en ajuntaments i empreses i que requerira informació a altres 22 administracions locals, entre elles la Diputació d’Alacant o els ajuntaments de Sant Vicent del Raspeig, Gandia o el Puig. La investigació policial en marxa, capitanejada per la Fiscalia Anticorrupció i el jutjat d’instrucció número dos de Badalona, busca indicis d’una presumpta trama per obtindre les adjudicacions de contractes de software policial. “La policia local de Benidorm també utilitza aplicacions informàtiques d’aquest tipus amb l’empresa investigada i per això volem tota la informació municipal al respecte”, ha indicat el regidor. A més, ha afegit que, en el cas de trobar qualsevol irregularitat o sospita, el grup municipal entregarà la documentació a la justícia.\n“La vocació de Compromís sempre ha sigut i serà la lluita contra la corrupció i posar llums i taquígrafs allà on siga possible; per això hem fet aquesta sol·licitud d’informació”, ha destacat. A més, Bigorra ha recordat que gràcies a l’actuació del grup Compromís a la Diputació, amb la col·laboració del grup municipal benidormer, s’ha aconseguit aportar documentació als jutjats sobre la contractació presumptament irregular dels estands de FITUR des dels anys 2005 a 2010 i que està sent investigada per diversos jutjats, entre ells el de Benidorm.\nPer a finalitzar, Bigorra ha assenyalat que la coalició local i el grup municipal “estaran molt pendents” de l’operació policial oberta sobre GESPOL per si té possibles afectacions a la ciutat de Benidorm.\n← Compromís denuncia un nou retard en la convocatòria de places de la policia local de Benidorm\nEl Consell de Transparència admet la reclamació de Compromís i insta a l’Ajuntament de Benidorm a informar →


CURSOS AYURVEDA: TALLER TRACTAMENTS DE BELLESA NATURAL\nTALLER TRACTAMENTS DE BELLESA NATURAL\nT’apuntes a tenir una pell sana per aquesta tardor.\nEstem a finals d’estiu i la nostra pell necessita ser exfoliada, hidratada i nodrida.\nHem de preparar-nos per les noves condicions exteriors, vindrà més pluja i una mica més de fred. La pluja en contacte amb la terra fa que l’ambient sigui molt més àcid (més element foc). Això ens afecta tant exteriorment com interiorment.\n“El secret de la bellesa està en aconseguir un equilibri\nentre el nostre interior i l’ exterior”\nAl llarg d’aquest taller us ensenyaré com utilitzant productes naturals que normalment tenim a casa, com pot ser meló, farina de cigró, etc., podem ajudar a la nostra pell perquè es torni lluminosa i sana.\nPracticarem fent diferents “lepas” (mascarilles) i les utilitzarem segons la nostra pell (seca, sensible, grassa). És important saber quins són els millors ingredients per nosaltres.\nPer tenir una pell ben sana i lluminosa aprendrem a:\n2. Aplicar oli (sèsam, ametlles, ....)\n3. Aplicar vapor medicat amb espècies (segons la nostra pell)\nAquests són els passos més importants per poder gaudir d’una pell sana i lluminosa. Hem de tenir en compte que quan parlem de la pell no només ens referim a la de la nostra cara, també la de les nostres mans i tota la resta del nostre cos.\nCuidem la nostra pell, és el teixit que ens comunica amb el nostre exterior.\nLloc: Espai Tridosha, Carrer Jesús, 57 Centelles\nHorari: 18h a 20.30h\nPreu: 35€ (material per la pràctica inclòs)\nImparteix: Marta Bort\nPublicado por Marta Bort en 19:30