Coses estranyes sobre el matrimoni de Howard Stern - La Brutícia\nGetty Images Per Dianne Gebauer/11 de gener de 2018 12:35 pm EDT/Actualitzat: 27 de març de 2018 11:08 am EDT\nXoc de xocHoward Sternés una de les figures més icòniques de la cultura pop. Durant dècades, ha dominat la ràdio nord-americana, entretenint-nos amb la seva cruesa bravada i entretingudes entrevistes. L’obtetiva, autora i model de drets dels animals Beth Ostrosky Stern és la seva millor meitat. I tot i que aquestes dues són clarament pensades ser, certes curiositats sobre el seu romanç han augmentat definitivament més que algunes celles al llarg dels anys. Quant feu?de veritatconeixeu aquests ocells amants? Hem resumit alguns dels fets més estranys sobre el matrimoni de Sterns.\nHoward es va casar anteriorment durant dues dècades\nL'espectacle de Howard SternEl matrimoni de l'amfitrió amb la seva primera esposa, Alison Berns, va durar 21 anys abans que ellsl’anomenà s’abocaa l’octubre de 1999. L’antiga parella, queva finalitzar el seu divorcidos anys després, comparteixen tres filles, Emily, Ashley i Debra.\n'El final del meu matrimoni em va esclatar la ment', va dir SternPedra rodantel 2011. 'Em molestava que fallés i deixés la meva família, els meus fills, la meva ex-dona. Va ser molt dolorós.\n'Estava totalment neuròtic i estava consumit amb la feina. Vaig prendre el treball com a cosa més important i com a única ', va dirla revistael 2014, explicant que se sentia com un 'robot despenjat' abans de començar la teràpia. 'Sabia que les coses no estaven bé i vaig dir:' Gee, on vaig a rebre respostes? Mai no havia estat un noi per recórrer a la religió, però a mesura que el meu matrimoni s’acabava, necessitava ajuda per explicar-ho als meus fills i tenir-ne sentit i comunicar-los amb ells. Perquè un cop ets divorciat, ser pare és una altra cosa.\nHoward i Beth, simpàtics, va ser un desastre\nQuanHoward i Beth es van conèixerel 2000, estrellas’havien separatde la seva primera esposa durant menys d’un any. Però la seva bona vida real va ser gairebé un desastre total.\nCom va dir Beth a Andy Cohenràdio Andyel 2017, estava en una horrible cita cega a la festa del sopar d’un amic, 'I a passejos Howard Stern ... Hi havia un seient obert i estava just al meu costat. I només tenia l’ànim més grinyós. Estava morint de fam, així que només deixa el cap baix, comença a menjar.\nCom a broma, el model es va aixecar de la taula per imitar a una dona que havia estat seguint Stern tota la nit, desesperadament coquetejava de cap manera. 'Així que em vaig dirigir cap a Howard i, com jo, em vaig tornar als cabells cap a l'esquena i sóc com' Teniu els ulls més bonics ', i ell em va mirar, i es va:' Jo sí? ' I em va mirar i ho va fer. Va dir Beth.\n'I aquest va ser el nostre moment', va revelar. 'Em va mirar, em va mirar per l'ànima i jo era com ... ja he acabat, i ell també va dir que era el seu moment.'\nLa futura parella casada aviat es va assabentar que vivien a mitja quadra una de l'altra al Upper West Side de Nova York, van intercanviar números de telèfon i van dir bona nit; abans Howard va trucar a Beth a les quatre de la matinada per a una invitació improvisada a la nit de cinema. Com deia Beth, 'des de llavors hem estat junts'.\nLa proposta explícita de Stern\nPotser va ser amor a primera vista per aquests dos, però Howard i Beth no es van engrescar fins a set anys després. El rei dels mitjans de comunicació va ser una transformació sorprenentpromesa de no casar-se maide nou.\nPerò, segons la veritable moda Stern, no tenia problemes per compartirtots els detallsde la seva proposta amb els seus oients. '¿Vols ara el teu regal de Sant Valentí?' va recordar que va demanar a la seva futura esposa, i va afegir que li havia dit a Beth que es despullés quan la model va dir que volia que fos present, un anell de diamants de 5,2 quilats, ben aviat (viaMTV News).\n'T'estimo. Ets tot per a mi ”, li havia dit. 'És tan gai ... et demano que passis la resta de la teva vida amb mi.' Els dos van fer l'amor immediatament després que Beth digués: 'Sí'. Segons la núvia, '[vaig mantenir la mà] enlaire i estava mirant el meu anell tot el temps'.\nRealment dolç? TMI? Us deixarem ser el jutge sobre aquest tema.\nVan tenir un casament estelat\nDesprés d'un compromís de 20 mesos, els Sternscasatel 3 d'octubre de 2008, davant de 180 convidats al restaurant Le Cirque de la ciutat de Nova York.\nSegonsMTV News, les seves noces van ser un tema massiu i estelat. Mark Consuelos, oficial del marit de Kelly Ripa, va comptar amb altres assistents de la cerimònia, com ara Joan Rivers, Chevy Chase, Jimmy Kimmel, Sarah Silverman, John Stamos, Barbara Walters i molts més. Phoebe Snow, que va cantar el seu clàssic, va estar entretinguda'M'envieu'i Billy Joel, que va actuar'El foraster.'\n'Chevy Chase va fer un discurs improvisat [i classificat per X] va ser divertit', va recordar Beth. 'Billy Joel no se'ns planificava i el meu millor amic es va aixecar i va parlar. Jimmy Kimmel va fer un discurs sorpresa a l’altar mentre Mark Consuelos oficiava. Va ser molt divertit.\nD'acord, això sonaincreïble.\nLes coses van canviar quan es van colpejar\nMalauradament, va costar molt a la gent prendre molt seriosament la relació dels Sterns. El problema? Howard, de curta vida, encara que notori estil de vida dels playboy.\n'Després del meu divorci, em vaig adonar que 'oh, em puc fer relacions sexuals'', va dirPedra rodantel 2011. “I vaig anar corrent, recollint dones. De sobte, em va sorprendre que realment no necessitava tant sexe. Només volia algú amb mi cada minut. Jo estava utilitzant les dones com a mare subrogada. Quan vaig tocar això, de sobte es va convertir en un comportament molt infantil.\nPer descomptat, havia netejat la seva actuació en el moment en què la va assolar amb Beth poc després. Però ningú no creia realment que duraria fins que finalment van lligar el nus vuit anys després.\n'Les coses van canviar quan ens vam casar', va continuar Stern. 'Tothom abans era com' Oh, ¿ets el bimbo ros de Howard Stern que surt amb ell? Però de sobte, quan ens vam casar, va ser com: 'Oh, aquesta és la dona de Howard'. I això era important per a mi. Una part de la raó per la qual em vaig casar va ser que volia que Beth entengués l'important que és i també la igualtat que sent per a mi.\nHoward té 18 anys més que Beth\nSí, hi ha una empentaDiferent d’edat de 18 anysentre aquesta parella casada. El 2017, Howard va fer 63 anys, mentre que Beth va fer els 45 anys. Però sembla que l’edat no és sinó un número per a aquests dos.\n'Realment ens divertim junts, dia a dia, i ho fem bé quan estem junts les 24 hores del dia', va dir BethRevista Hamptonsel 2011. “Ens agraïm, i ell realment escolta tot el que dic. Crec que és molt atractiu, el marit perfecte.\n'Encara tinc aquesta sensació de boig a l'estómac cada cop que el veig', va dirNosaltres setmanalmenta l'any següent. 'Som tan feliços feliços. Desitjo aquest sentiment per a tothom. És la persona més atenta que conec.\nHoward és un romàntic desesperat\nMai ho hauríem imaginat de la seva contundent personalitat radiofònica, però Stern no és res més que un refredat.\nHoward és tan romàntic. Escriu cartes d’amor ”, va dir BethAccés a Hollywoodel 2014 (via elCorreu diari). 'Ell em diu que cada dia sóc bonic', va continuar, i va afegir 'És el millor xef'.\nEl xoc és també un generós obsequiari, que sempre fa més temps que utilitza els seus talents per mantenir les coses personals. 'Ha estat fent aquarel·les i pintures darrerament, i només m'agraden les que em dóna', va dir BethRevista de vida socialel 2015 (viaHola!). 'Ha pintat moltes roses per a mi. Les meves parets estan cobertes d’originals de Howard.\nEstàs pendent, companyes? Howard Stern està alçant el llistó.\nJustin Bieber pare\nEl seu matrimoni pot haver provocat un drama familiar greu\nA diferència del seu famós pare, Emily Stern, la filla gran de Howard, no té por de parlar-ne. El 2015, la va cridar públicament per canviar presumptament després del divorci dels seus pares, que va admetre que la va deixar amb cicatrius emocionals.\n'Vaig creure que els meus pares estaven molt enamorats', va dir ellaNew York Post. 'Sentia que el divorci no sortia del no-res. Vaig pensar que el vincle sagrat era tan fort. Solia ser d’una manera, i després es casa amb un model ”.Yikes.\nMentre Emily, de 32 anys, va continuar, va teoritzar que la seva mare que tornava a la feina podria haver trencat el matrimoni dels seus pares. 'Potser no va poder manejar-ho quan va tornar a treballar com a psicoanalista', va dir.\nSegonsRadar en línia, l’entrevista candidata hauria provocat un important drama familiar entre els esterns. Tanmateix, el xoc va impactar als mitjans de comunicació, dient que és 'molt beneït per tenir una relació tan gran' amb els seus fills, i va afegir que cap de les parts va considerar que l'article acabat era 'molt reflexiu' del seu vincle real.\nMantenen un horari estricte\nNo us deixeu enganyar per l'escandalosa personalitat a l'aire lliure de Stern, no és un partit per a tots. De fet, us pot sorprendre saber que aquesta parella realment manté un horari molt estricte.\n'Tothom pensa: 'Oh, estàs casat amb Howard Stern ... haureu de riure tot el temps', va dir BethAccés a Hollywoodel 2013 (viaEspia digital). 'Sí, estem rient tot el temps, però la nostra vida junts, no és una bogeria. Anem a dormir a les 8 del vespre, fins i tot el cap de setmana, només perquè aquest és el nostre horari. S’aixeca d’hora per al seu programa de ràdio. Definitivament no som salvatges i bojos.\nPerò la parella casada no només té una hora d'hora d'anar a dormir, sinó que també menja el sopar a les 16 hores, com va revelar BethEllen DeGeneres Showel 2016. Al qual l’amfitrió còmic va escriure: 'Estàs tan preparat per a la vellesa, ja està tot a punt'.\nStern no va saber fer aquesta tasca domèstica bàsica\nAquesta història és alhora hilarant i una mica tràgica. El setembre del 2017, Beth va haver d’ensenyar al seu marit de llavors 63 anyscom fer el cafè.De debò.\nElYoda: La història d’un gat i els seus gatetsl'autor va prendre aInstagramcompartir una captura de pantalla d’un humorístic intercanvi de missatges de text entre tots dos, en què va guiar un perplex Howard Stern a través de la seva pròpia copa de joe. 'Si esteu escoltant el meu marit a @siriusxm (aquest és l'intercanvi de text entre nosaltres quan no sabia com fer cafè)', va fer un subtítol al seu convo, afegint els hashtags, '#smile #heartbreaking'.\nLa polèmica del dia personal de Howard\nQuan els aficionats es van llançar sobre Stern prenent el seu dia personal en la seva exhibició al maig del 2017, va començar a remoure una gran quantitat de rumors sobre la seva notable absència. SegonsPàgina sis, van anar des de suposats problemes matrimonials amb Beth fins a la suposada mort d’un dels seus pares. De debò, les coses es van enfosquirràpid.\nAmb el seu marit temporalment fora de comissió, Beth va intentar calmar les pitjors pors dels seus fans. 'Tot és fantàstic. Tornarà dilluns. Va haver de prendre un dia personal, això és tot ”, va dirNew York Post.\n'Hi va haver moltes especulacions,' On vaig estar dimecres? ', Va aferrar Stern quan va tornar el torn a l'aire (viaNosaltres setmanalment). 'No vaig prendre un dia personal, vaig passar un dia malalt, i encara estic malalt, encara ho podeu sentir a la meva veu.'\nEll va continuar: 'Per què va ser una cosa tan gran que vaig prendre un dia lliure? Avui volia enlairar-se perquè la meva veu continua disparat, però tenia por. Em vaig sentir culpable. Vaig trobar a faltar un dia de feina i, de sobte, és una notícia més gran que James Comey. '\nTots dos són activistes de defensa dels animals\nEls esterns són activistes de defensa dels animals de llarga durada que utilitzen la seva plataforma pública per conscienciar i ajudar els animals en necessitat. Havent treballat amb laLliga animal de North Shore, Amèricades de mitjan anys 2000, els dos han rescatat, acollit i trobat cases amoroses per a centenars de gats.\nAixò és el que fem. Aquesta és la nostra passió. Hem fet més de 500 acolliments a casa nostra ', va dir SternNosaltres setmanalmentel 2017. 'És molt satisfactori, et porta fora de tu mateix, estàs ajudant un animal i aquest vincle, sona tòpic, però aquest vincle és realment fantàstic i em fa sentir tan bé que podem ajudar-nos.\n'Ajuda la meva relació', va afegir. Beth és tan competent i tan magistral amb els animals que arriben per casa nostra que em rep la respiració.\nTenen tatuatges coincidents\nQuan aquests amants dels animalsvan perdre el seu estimat bulldog anglès de deu anys, Bianca, el 2012, van decidir commemorar la seva memòria d’una manera única: posant tatuatges del seu nom als braços.\nVa ser la llum de la meva vida. El meu marit i jo la vam adoptar junts, i es va convertir en el nostre món ”, va dir BethNosaltres setmanalmentel 2014. '[El tatuatge] és un record feliç'.\nEns alegra saber això, perquè la parella va prendre la pèrdua de Bianca, que va aparèixer a la portada del llibre de Beth del 2009,Oh My Dog, increïblement dur. L’autora l’anomenà “el dia més trist de la seva vida”Twitter.\nMentrestant, Howard expressava la seva pena pel seu programa de ràdio. 'He après que sóc humà perquè estic molt afectat pel meu gos. El meu gos em va ensenyar a estimar, a estimar més profundament ”, va dir als seus oients (viaABC). 'Beth i jo no tenim un fill, i Bianca és la nostra. Qualsevol persona que ens conegui com a parella, vull dir personalment, sap que simplement escrivim a Bianca: tot de Bianca. És la nostra diversió. És la nostra vida. Vaig passar tot el dia plorant.\nSón objectius de relació total\nAquesta parella romàntica pot tenir la seva proporció de curiositats, però al final del dia, els Sterns són total de #RelationshipGoals. A més de preocupar-se i recolzar-se mútuament, els moments més dolços, divertits, i la majoria dels candidats són els que demostren que aquests dos simplement ho són.\nAlgunes de les nostres ofertes inclouen la parellatargeta de Nadal de vestit creuat, Bethhilarant reaccióa l’horrible esbós d’Howard d’ella i de Sternanimant a la seva donaa la meta de la Marató de Nova York.\nPerò el millor absolut va ser quanYoda obté un amicL'autor va revelar per què Howard va deixar-se sorprenentmentAmerica’s Got Talentjutjant giga el 2015. Segons va dir ellaTV addicional'Howard em va dir que volia més temps lliure per estar amb mi.'\nAdmet-ho: estàs malament tant com som!\nelenc d'aquell espectacle dels anys 70\nreina enutjada Elizabeth


35 anys de La Bolera a Sant Cugat\nLa Bolera va néixer com una pista de bitlles, no com a un restaurant FOTO: Cedida\nTot i el pas del temps, a la braseria continuen cuinant amb la mateixa il·lusió que el primer dia\nper Redacció del TOT 15 de maig de 2019\nL'any 1984, arribava un nou bar al centre de Sant Cugat: Bowling Bar obria les seves portes. La Carmen i el Ramon van iniciar aquest projecte on els joves santcugatencs podien combinar una partida de bitlles amb cuina tradicional de qualitat, una barreja curiosa, però, que era la clau del negoci.\nAmb el pas dels anys, el Bowling Bar va anar evolucionant fins al que avui coneixem com a Braseria La Bolera, un restaurant tradicional on tastar cuina catalana i noves aportacions gastronòmiques. Aquest racó de la ciutat s'ha convertit en un referent a l'hora de buscar un lloc on tastar menjar tradicional.\nEl Ramón i la Carmen van iniciar aquest projecte durant els anys 80 FOTO: Cedida\nEl restaurant compta amb 4 menjadors amb una decoració rústica acord amb la tradició dels plats de menjar. Cadascun d'aquests espais està envoltat per un ambient càlid i confortable, cosa que els fa perfecte per a un àpat en família, amb amics o per a menjars d'empreses.\nEl pas del temps també ha fet que la braseria s'actualitzi: a la seva pàgina web, pots veure l'interior del restaurant i moure't a través de les diferents sales; i consultar la seva carta de plats sencera.\nDesprés de 35 anys, a La Bolera continuen treballant per oferir cuina tradicional amb productes de primera qualitat per deixar als santcugatencs i santcugatenques ben satisfets. Aquesta petita aventura que va començar com a pista de bitlles, continua.\nGastronomia Cuina tradicional Menjar casolà


FILOSOFIA PARA LA BUENA VIDA: SOBRE VERITAT I MENTIDA (un resum)\nAl llarg del text Sobre veritat i mentida, Nietzsche desenvolupa els temes de la seva crítica al llenguatge i el coneixement científic i filosòfic: llenguatge i coneixement, cultura en general, són construccions humanes que han estat muntades des de la base d’un error que ja va ser enunciat per Parmènides: “no és possible el pas de l’ésser al no-ésser”, “no és possible pensar el no-ésser”, “hi ha una connexió entre el logos i l’ésser”.\nD'on ve la necessitat de la veritat, present en la cultura occidental com a valor suprem, des de Sòcrates, si no des de Parmènides?\nVeritat i mentida és una teoria sobre el llenguatge, una genealogia de la veritat com a valor, en tant que veritat i llenguatge van lligats: el llenguatge és l'expressió del coneixement humà, i el coneixement és un conjunt d'idees que l'home contrasta amb la realitat cercant la veritat, suposant que el llenguatge té una correspondència amb la realitat, com diguè Parmènides.\nAixò és un error: el llenguatge no és una fotografia de la realitat. Aquest error s’ha anat acumulant durant els dos mil·lennis de filosofia occidental. La història universal és una descripció del muntatge imaginari de l’ésser humà i la seva gran construcció, en vistes a un progrés, és una gran fal·làcia, una mentida, un engany (Sobre veritat i mentida, I, 1).\nPerò Nietzsche vol anar més enllà de la crítica escèptica de Hume al coneixement, i per això entra en el terreny del llenguatge.\nLes paraules, els noms, fan referència a classes de coses, però no a coses particulars. En assenyalar l'objecte "taula" i anomenar-lo com a taula, el que fem és dir que l'objecte assenyalat pertany a la classe d'objectes que anomenem taules.\nEls noms constitueixen la relació que els homes tenen amb la realitat, és a dir, que la realitat que podem captar només és el nostre llenguatge.\nEl problema és que els noms fan referència a classes de coses, però els homes (febles) pretenen que els noms poden ser essències de les coses i, per tant, una representació veritable de les coses particulars.\nAixí, taula com a essència, és la igualació forçada del que és desigual, la taula-cosa, o particular.\nEn aquest punt, la veritat és només una il·lusió, una ficció, un conjunt de metàfores creades pels humans (antropomorfisme), per satisfer la seva necessitat d'entendre la realitat, és la via de donar forma humana (comprensible) a la realitat (inabastable).\nLa ciència i la filosofia idealista han fet d'aquesta il·lusió un cos de coneixement, han oblidat que tot això és una ficció del llenguatge.\nEtiquetes de comentaris: bachillerato, materiales, mentira, Nietzsche, verdad


Si no existissin les barreres de gènere els ciutadans dels països de l’OCDE augmentarien els ingressos en un 15,5 %. Si no existissin les barreres de gènere que impedeixen a les dones la mateixa participació que als homes en el món laboral i en l’emprenedoria, els ciutadans dels països de l’Organització per a la Cooperació i el Desenvolupament Econòmics (OCDE) augmentarien els ingressos en un 15,5 %, i (...)\ndilluns 28 de setembre de 2015 , per S Comunicació CGT Catalunya\nOrganitza Dones Llibertàries, Fundació Salvador Seguí, Ateneu Enciclopèdic, CGT i CNT\nCom a Dones Llibertàries de CGT i com a Secretaria de Gènere de CGT, no podíem deixar de fer un homenatge a la Conxa, una dona lluitadora, anarquista, antifeixista i feminista com va ser ella. I hem volgut recordar-la coincidint amb el que seria el centenari del seu naixement. El seu exemple de vida i de lluita, ens ha de servir de model per a totes les dones i totes les persones. Amb aquest (...)\ndivendres 4 de setembre de 2015 , per Coordinació del Catalunya\nMarta Alari Hidalgo, graduada en Història per la Universitat Rovira i Virgili (2014), actualment realitza un postgrau d’estudis d’arxivística a la UNED. Ginés Puente Pérez és graduat en Història per la Universitat Rovira i Virgili (2013), en l’actualitat es troba realitzant el màster de dones, génere i ciutadania coordinat per la Universitat de Barcelona.(*) Qui és Teresa Mañé i quina importància té (...)


MAL D'ESQUENA - Reus Quiropractic\nDolor a la columna vertebral a l'altura dels omòplats\nTambé anomenat dorsàlgia, és el dolor a la columna vertebral situat a l’altura dels omòplats i pot provocar dolors reflectides a la caixa toràcica o l’estèrnum.\nLa dorslagia es refereix a qualsevol tipus de mal de la zona dorsal, la zona de la columna vertebral que coincideix anatòmicament amb les costelles. Els dolors dorsals pot estar acompanyada d’irradiació a la part lateral, la caixa toràcica i l’estèrnum.\nEs coneixen diverses causes a les dorsàlgies, però les més comunes són d’origen musculo-esquelètic, o poden venir de problemes del sistema respiratori o del sistema digestiu.\nSovint hi ha restriccions vertebrals dorsal per problemes biomecànics directe o per compensacions d’alteracions vertebrals en altres nivells de la columna, però també per desequilibri del posicionament de la caixa toràcica.\nEls músculs relacionats amb la columna dorsal, tal com el trapezi mitjà o els iliocostalis, també pot provocar dorsàlgies.\nD’altra banda, les dorsàlgies poden tenir relació amb alteracions cardíaques, digestives, pulmonars i fins i tot ginecològiques. Aquestes tenen origen visceral però provoquen sensació de dolor biomecànic.


Cañete reclama excloure dels fons europeus les grans empreses amb morositat en el pagament a proveïdors La República\nCañete reclama excloure dels fons europeus les grans empreses amb morositat en el pagament a proveïdors\nACN Madrid.-El president de Pimec, Antoni Cañete, ha denunciat que la morositat de grans empreses fa perillar la supervivència de companyies petites i mitjanes i ha proposat que no se’ls […]\nACN Madrid.-El president de Pimec, Antoni Cañete, ha denunciat que la morositat de grans empreses fa perillar la supervivència de companyies petites i mitjanes i ha proposat que no se’ls permeti accedir als fons europeus si no estan al corrent de pagament amb els seus proveïdors. En una compareixença aquest dimarts al matí a la comissió d’Indústria del Congrés, Cañete ha defensat que garantir el pagament en el termini màxim que fixa la llei de 60 dies pot implicar una injecció de liquiditat de més de 100.000 milions d’euros “sense risc per a l’Estat i les administracions”, ja que seria “simplement fer que es compleixi la llei”. El president de Pimec ha reclamat amb “urgència” un règim sancionador per combatre els incompliments.\nCañete ha insistit que garantir el pagament en el termini legal és de “sentit comú” i permetria “salvar multitud de llocs de treball i d’empreses”. El president de Pimec ha afirmat que el 81% de grans empreses estan pagant fora de la llei i ha dit que és “intolerable” que es “financin a costa dels proveïdors”.El president de Pimec ha insistit que les pimes necessiten liquiditat amb “rapidesa” i ha demanat als grups polítics que actuïn de forma “immediata” per pal·liar aquesta situació. Cañete ha dit que les pimes “no es poden endeutar més”, ja que tenen un problema de solvència.En aquest sentit, Cañete ha demanat la reestructuració de deutes -ha fet menció als préstecs ICO-, ampliar les ajudes directes i recapitalitzar les pimes. Segons el president de Pimec els fons de 3.000 i 1.000 milions d’euros del paquet d’11.000 MEUR no seran suficients. “Si hem d’esperar a les ajudes, ens ofegarem”, ha alertat.El president de Pimec ha lamentat que les mesures econòmiques de suport al teixit empresarial arriben “tard i malament”. Cañete també ha demanat que es garanteixi l’accés de les pimes als fons europeus i que sigui en forma de subvenció i no de préstec.


Catàleg Sants Coop 2016 by ImpulsCoop - Issuu\nImpuls Cooperatiu de Sants és un espai de trobada i intercooperació d’iniciatives socioeconòmiques transformadores, com cooperatives, entitats de l’economia social i solidària i projectes d’autogestió comunitària. Neix per impulsar experiències que afrontin la resolució de les necessitats col·lectives des de pràctiques emancipadores i solidàries; i per promoure un canvi del model econòmic cap a una societat postcapitalista, equitativa i sostenible, on la vida de les persones i la cura de la naturalesa estiguin al centre de les pràctiques. Impuls Coop vol recollir el bagatge de Barri Cooperatiu, projecte de promoció del cooperativisme impulsat a Sants entre 2009 i 2013 per la Federació de Cooperatives de Treball de Catalunya i La Ciutat Invisible. Aquest catàleg té l’objectiu de donar a conèixer les diverses iniciatives d’economia social, solidària i d’autogestió comunitària que tenim al barri i els productes i serveis que ofereixen. El portal web Sants.coop complementa aquesta informació i mantindrà el catàleg actualitzat amb les noves iniciatives que es vagin afegint. Allà podeu proposar projectes per a formar-ne part.\n“Cooperar és assecar en les seves fonts el capitalisme dominador” Micaela Chalmeta\nCooperativista del barri, feminista i socialista (1856-1951)\nMEMÒRIA OBRERA I COOPERATIVA DEL BARRI\nRambla d e Badal\nVapor Vell Empar de l’Obrer\nCooperativa Obrera de Cadiraires Nova Activitat Obrera Cooperativa l’Econòmica de Sants\nFarmàcia Cooperativa La Balança Popular Econòmica\nNova Activitat Obrera\nAgrupació Vidriera Can Batlló\nFàbriques Cooperatives obreres de consum\nEndinsar-nos en el passat obrer i cooperativista del barri és una tasca fecunda d’on treure aprenentatges i inspiracions, pel barri cooperatiu que volem construir ara i en el futur. És reconèixer els nostres antecessors i reivindicar-los: perquè molts carrers del barri duen noms d’industrials i molt pocs d’institucions obreres i cooperatives? A la vegada, és fer front a la desmemòria, a l’espoli franquista del patrimoni obrer, a descobrir espais i ediﬁcis per a les necessitats d’avui: Can Batlló, La Lleialtat Santsenca, el Model del Segle XX. A Sants, la industrialització signiﬁcà la seva urbanització: nous recintes fabrils i nous veïnatges per albergar les famílies treballadores. El primer vapor Vapor Vell,l’obrí Joan Güell el 1844 i el 1860 ocupava a 1.000 treballadors i 414 telers. El Vapor Nou fou Espanya Industrial. Constituïda pels germans Muntades el 1847, arribà a ser la fàbrica tèxtil més important de l’Estat espanyol, amb 1.500 treballadors. I el tercer gran nucli fou la fàbrica Batlló de la Bordeta, de 1878, amb 700 telers i 900 obrers. El 1910, a Sants, Hostafrancs i la Bordeta, 14.000 treballadors feien funcionar 50 fàbriques com la Balet, Can Serra Arola o la Serra-Batet (4). En totes elles hi hagué lluites obreres per a millorar les condicions laborals, i moltes foren col·lectivitzades l’any 1936. Des d’uns inicis, els seus entorns s’hi crearen nombroses entitats obreres com ateneus i escoles racionalistes. També moltes cooperatives, sobretot de consum però també de producció. La Formiga Obrera del carrer Galileu fou de les cooperatives pioneres del barri (1885). Als baixos hi havia el magatzem, la botiga de queviures i el forn de pa; i els tres pisos constaven de cafè, oﬁcines i sales on s’impartien classes d’esperanto. Fou de les primeres cooperatives “a la moderna”, que col•lectivitzà els excedents i els destinà a previsió social. Fou absorbida per la Flor de Maig el 1918.\nAmb orígen en un coral d’obrers republicans federals, La Lleialtat Santsenca fou fundada l’hivern de 1891 al carrer Callao (avui Toledo) per 11 socis, i el primer que adquiriren fou un bocoi de vi, un sac de mongetes i un altre de patates. El maig de 1928 inaugurava l’impressionant ediﬁci actual (avui reivindicat pel barri) i el 1936 acollia la Festa de la Cooperació, organitzada pel Grup de Sants. El mateix any que Barcelona s’annexionava Sants, el 1897, es creava la La Nova Obrera , fundada pel jornaler Vicenç Alsina. Manyans, peons, tintorers, vidriers i paletes formaren una entitat que, a més de les tasques pròpies del consum, tingué una secció cultural molt activa, així com un grup de dones encapçalat per Matilde Alonso. Amb l’esperança que el nou segle veiés la ﬁ del capitalisme, cinc obrers de Sants fundaren la cooperativa Model del Segle XX el 1901. Durant anys fou la cooperativa santsenca amb més massa social, i era coneguda per la seva important activitat cultural, formativa i educativa. L’ediﬁci actual va ser inaugurat el 1922. Acollia el Forn Col·lectiu de Sants. Fundada el 1905 al carrer de la Llibertat, avui Autonomia, la Societat Cooperativa Col•lectiva L’Empar de l’Obrer va ser reconeguda pel seu caràcter col•lectivista. L’1 de juny de 1924 inaugurà l’ediﬁci actual, que comptava amb escola pròpia. Avui és la seu de diverses entitats del cooperativisme català. Les cooperatives de consum del barri engegaren diferents projectes per a abastir-se directament de productes. Un d’ells fou Fusió de les Cooperatives de Sants per l’Aproﬁtament del Carbó, creada l’any 1919 a la plaça d’Osca, que proporcionava carbó, carbonet, carbonissa per brasers o tisa per a cuines econòmiques. Autonomia energètica, de mà cooperativa\nCAN BATLLÓ L’antic recinte fabril de manufactura industrial tèxtil construït a ﬁnals del segle XIX formava junt amb l’Espanya Industrial i el Vapor Vell el cor industrial del sud de Barcelona, i va arribar a acollir ﬁns a 5.000 treballadores. A partir de la dècada dels 1940 algunes de les seves naus es van llogar a tallers i petites corporacions, tot i que es va buidar d’activitat progressivament. El 1976 el Pla General Metropolità va deﬁnir el recinte com a zona d’equipaments, habitatges socials i espai verd, però trenta-set anys després i inclòs el boom immobiliari no s’havia dut a terme. Les veïnes i veïns agrupats en la Plataforma Can Batlló és pel barri lluiten amb perseverància reivindicativa i veient l’imcompliment del calendari pactat decideixen entrar a Can Batlló i ocupar el Bloc Onze. La crisi, les mobilitzacions del 15M i sobretot la xarxa sedimentada en anys d’activitat al barri, havien creat les oportunitats per a una nova reapropiació de l’espai. A diferència de les conquestes dels 70, s’havia situat de forma central una manera de fer que contemplava al moviment social com a protagonista del canvi. En pocs anys, Can Batlló esdevingué una de les experiències d’autogestió veïnal més importants de Barcelona. El 2013 es presentaven una vintena de propostes per a dinamitzar els espais pendents de recuperar: espai públic i comunitari, equipaments de salut i educació, cooperatives d’habitatge, espais de promoció econòmica local i cooperativa, horts comunitaris... A Can Batlló es començava a imaginar un urbanisme cooperatiu que dissenyava escenaris urbans en funció de les necessitats de les persones. En el propi ecosistema de Can Batlló s’iniciaven també projectes amb dimensió socioeconòmica, com el Taller de Fusteria, el Garatge o l’Associació de productors de cervesa, la Impremta, així com cooperatives d’habitatge, La Borda i equipaments educatius, La Nau i l’Arcàdia.\nLA LLEIALTAT SANTSENCA El 1891 quinze socis fundaven al carrer de Callao la Lleialtat Santsenca, una cooperativa de consum que aniria creixent en nombre de socis, canviant de seu. Finalment el 1924 la cooperativa va adquirir uns terrenys al carrer d'Olzinelles per construir una nova seu, de l'arquitecte Josep Alemany i que es va inaugurar l'any 1927. L'ediﬁci disposava de botiga de queviures, magatzem i forn de pa a la planta baixa, i cafè, sala de juntes, teatre, secretaria, gimnàs i biblioteca a la planta principal. Entre moltes d'altres activitats la cooperativa comptava amb una agrupació cultural que organitzava balls i teatre. Però acabada la Guerra Civil, amb la victòria feixista, la Lleialtat Santsenca va ser integrada a una altra cooperativa, la Flor de Maig i ﬁnalment va desaparèixer. L'ediﬁci va ser reconvertit en la Sala de Festes Bahia, un espai molt popular entre la gent del barri, que va funcionar ﬁns al 1988. Després d'abandonar els usos cooperatius i servir de fàbrica de torrons i sala de festes, l'ediﬁci queda en desús i comença un llarg procés de deteriorament. Al 2009, amb el doble objectiu de protegir l'ediﬁci i de posar en relleu la manca d'espais per a les entitats i col·lectius del barri, el veïnat organitza la Plataforma la Lleialtat Santsenca. Gràcies a les reivindicacions de la Plataforma i de totes les entitats adherides, l'Ajuntament, ﬁnalment, es va comprometre a destinar el nou ediﬁci a un equipament públic. La lluita, ara, després de diversos canvis de govern, recau en reivindicar la gestió de l'equipament per part de les entitats, col·lectius i veïns i veïnes del barri, per tal de poder proposar i codissenyar activitats en funció de necessitats reals i immediates de la ciutadania i, de retruc, canalitzar i potenciar una ja existent intel·ligència col·lectiva en un espai dissenyat per pensar, aprendre, crear i compartir.\nAPRENENTATGE PERSONAL I COL·LECTIU\nCATÀLEG D’INICIATIVES TALLERS I MOBILITAT 1. COOP DE BICI TALLER DE REPARACIÓ DE BICIS Estem especialitzats en la bici en si mateixa. Per aquest motiu som feliços reparant tant les de més alta gamma com les urbanes més vintage (sense oblidar les Brompton ni les de carretera). www.coopdebici.com C/ Melcior de Palau 64 info@coopdebici.com · 936 243 646 2. MOBILITAT CAN BATLLÓ TALLER OBERT D’AUTOREPARACIÓ DE VEHICLES Espai que posa a disposició dels usuaris, eines, espai i ajuda per a reparar motos, bicicletes i vehicles per a persones amb diversitat funcional. CAN BATLLÓ, Bloc 9 dimecres i dijous de 17 a 20h divendres de 11 a 13h\n3. GARATGE CAN BATLLÓ INTERCANVI DE VEHICLES És una iniciativa per crear una borsa de vehicles amb la ﬁnalitat de fomentar l'ús del vehicle compartit com una manera de treballar la mobilitat conscient i reduir tan l'ús del vehicle com de la contaminació.\n4. AMBULÀNCIES CATALUNYA TRANSPORT SANITARI Cooperativa amb més de 30 anys d’experiència en el transport sanitari. Posem a disposició dels nostres clients la màxima eﬁciència del nostre equip i l’última tecnologia dels nostres mitjans. www.ambulanciescatalunya.com C/ Begur, 36-38, Bxs · 93 422 88 88 5. FUSTERIA CAN BATLLÓ FUSTERIA COL·LECTIVA Taller obert a persones interessades a desenvolupar projectes de fusteria, independentment dels seus coneixements i capacitats. Espai que fomenta la participació col·lectiva en la rehabilitació de Can Batlló, fomentant el respecte, el suport mutu i l'"Autoaprenentatge" col·lectiu, amb voluntat de trencar amb la diferenciació dels rols de gènere en l'àmbit dels oﬁcis. CAN BATLLÓ fusteria_cb@riseup.net 6. ECO-RECICLA’T DISTRIBUÏDORA DE PRODUCTES DE PAPERERIA ECOLÒGICA Som el resultat d'una il·lusió, que va ser crear una empresa que aportés més a la societat del que obtenia d'ella i un mitjà per projectar les nostres inquietuds medioambientals. www.ecoreciclat.info C/ María Victoria, 20 baixos 932966224 • ecoreciclat@gmail.com\nHABITAR 7. EN CLAU REFORMES I REHABILITACIÓ A EnClau cooperativa treballem per a la gestió moderna i integral de la reforma, rehabilitació i construcció, on les persones son participants i centre del procés creatiu del seu habitat, amb principis de sostenibilitat i responsabilitat social, ecològica i econòmica, de manera justa i solidària començant per un sistema de treball horitzontal. www.enclaucooperativa.cat Passatge Toledo, 18 baixos 1a hola@enclaucooperativa.cat\n8. LA BORDA COOPERATIVA D’HABITATGE Volem harmonitzar la necessitat per accedir a un habitatge de caràcter social, econòmic i sostenible, i promoure l’accés a habitació sense passar pels circuits del mercat immobiliari. Pensem que és imprescindible generar formes de titularitat col•lectiva que posin el focus en l’ús efectiu de l’habitatge, i no en el seu valor de canvi en el mercat capitalista. Al mateix temps, volem fomentar formes de convivència més comunitàries que facilitin la www.laborda.coop CAN BATLLÓ info@laborda.coop\n9.LaCOL ARQUITECTES Sota la creença que la manera de transformar la ciutat és a partir de la praticipació activa de la gent que l'habita i l'acció propositia, LaCol treballa amb l'arquitectura per a la transformació social, com una eina per a intervenir l’entorn proper de manera crítica. www.lacol.coop C/Ciceró, 5, baixos. info@lacol.coop\nFINANCES I INTERCANVIS 10. COOP 57 SERVEIS FINANCERS ÈTICS I SOLIDARIS Coop57 treballa al servei de la transformació social i econòmica a través del suport ﬁnancer a les entitats d’economia social i solidària. Recull estalvi de la societat per canalitzar-lo cap al ﬁnançament d’aquestes entitats. A més a més, Coop57 pretén ser un agent proactiu de desenvolupament i generació de nous projectes d’àmbit local en clau d’economia social i solidària www.coop57.coop C/Premià, 15 baixos coop57@coop57.coop\n11. BANC DEL TEMPS BANC DEL TEMPS El Banc de Temps vol promoure intercanvis per a tasques d’atenció a persones, i fomentar les relacions socials, trencant l’aïllament de la vida urbana i oferir oportunitats per resoldre necessitats de la vida quotidiana en actuacions més igualitàries. Centre de Serveis Socials de Numància Carrer Numància, 7-11 bdtsants@gmail.com 12. XARXA D’INTERCANVIS INTERCANVIS NO MONETARIS Un projecte d’intercanvi tant de coses materials com de coneixements. Per internet i amb trobades puntuals. Què ens mou? En una època de consum compulsiu i de tenir per tenir, ens sobren coses per tot arreu. Ens sobra de tot menys diners! www.intercanvis.sants.org intercanvisants@gmail.com\nALIMENTACIÓ 13. GERMINAL COOPERATIVA DE CONSUM Tenim uns objectius basats en la cooperació i la voluntarietat lliurement establertes, que volem resoldre, mitjançant el consum de productes eco-biològics, qüestions d’ordre social, laboral, econòmic, ecològic i de salut que afecten la nostra vida i el nostre entorn i que ens sentim partíceps d’un moviment social transformador. www.coopgerminal.coop/sants/ C/Rossend Arús, 74\n14. PANXA CONTENTA COOPERATIVA DE CONSUM Col•lectiu de consum crític (ecològic, horitzontal i autogestionat). El nostre objectiu és tenir un accés el més directe possible als productes que necessitem, bàsicament alimentaris, eliminant intermediaris. Tenint cura, però, de la forma i sistema de producció, tot buscant els models de gestió més respectuosos amb les persones i amb l’entorn. Espai Obert C/Violant d'Hongria 71 1r Dijous de 19.00 a 22.00\n15. L’ECONOMAT SOCIAL COOPERATIVA DE CONSUM Som una cooperativa que oferim productes alimentaris ecològics als nostres associats. El model de l’Economat, consta de dues parts: - El treball: dels socis treballadors per afavorir que en el local ens puguem proveir de productes ecològics a l’engròs, en la millor relació qualitat preu, tot afavorint valors socials i ambientals. - La cultura i promoció cooperativa entre consumidors. www.leconomat.cat Dimecres i dijous de 17 a 21h. C/Jocs Florals 157. bxs 2a\n16. FAVES COMPTADES COOPERATIVA DE CONSUM Cooperativa de consum agroalimentari que va néixer el 2010 quan un grup sòcies del Casal començaren a reﬂexionar conjuntament sobre els sistemes de cultiu, producció, elaboració i distribució dels aliments que ens arriben a les mans avui en dia. Organitzades de manera cooperativista, es van posar en contacte amb uns joves pagesos de Castellbisbal i van començar a demanar la seva verdura fresca i ecològica. Casal Independentista Jaume Compte Carrer Muntadas, 24. Dijous de 19:00 a 21:00 h coop.jaumecompte@gmail.com 17. QUÈVIURE DISTRIBUÏDORA DE CONSUM RESPONSABLE Fruit de la col•laboració entre productors i consumidors, Quèviure és la primera distribuïdora majorista de consum responsable que ofereix, al mateix temps, productes ecològics, de comerç just i fets per cooperatives. Està especialitzada en producte alimentari no fresc, així com en vaixella ecològica. www.queviure.coop C/Sagunt, 40-42 local 2 info@queviure.coop · 695 518 215 HORTS COMUNITARIS 21. ILLA 3 HORTS: FONT DE LA GUATLLA www.hortsocial.org/illa3horts.html Carrer Chopin 18 illa3horts@gmail.com\n18. COOPMERCAT BOTIGA D’ALIMENTACIÓ Botiga d'alimentació de proximitat, directa dels productors, cooperatives i entitats d'economia social. Coopmercat i PortaAPorta són una iniciativa per generar ocupació per a persones amb discapacitat intel•lectual. www.coopmercat.coop C/de la Creu Coberta, 112 coopmercat@teb.org · 93 458 89 36 19.LA CROQUETONA OBRADOR DE CROQUETES Obrador artesanal de croquetes, pels i les grans amants de les croquetes fetes a casa. Ofertes de sortits de degustació per a particulars, serveis de càtering, opcions veganes i vegetarianes. C/Papin 6-8 croquetona@lacroquetona.cat 93 250 91 58 20. BIRRA CAN BATLLÓ TALLER COMUNITARI DE CERVESA ARTESANA Volem organitzar-nos col·lectivament per satisfer les nostres necessitats de forma autogestionada. Facilitem el coneixement sobre els processos de fabricació de cervesa, donant una alternativa al consum capitalista. CAN BATLLÓ cervecoop@gmail.com 22. HORT COMUNITARI DE AN BATLLÓ CAN BATLLÓ jardinsihortscomunitaris.cb@gmail.com\nEDUCACIÓ I CRIANÇA 23. TATA INTI ESPAI FAMILIAR Espai acollidor i familiar on ens mou el joc, la criança I educació respectuosa i l’estimulació de la creativitat. Som una associació sense ànim de lucre amb un espai multifuncional i càlid. www.tatainti.wordpress.com/ C/Blanco, 38 Baixos 08028\n24. LA NAU ESPAI FAMILIAR COMUNITARI "La Nau, espai familiar", un projecte en construcció dins de Can Batlló per crear un espai de joc, moviment i gaudi per a infants de 0 a 6 anys i les seves famílies. www.lanauespaifamiliar.blogspot.com.es CAN BATLLÓ 25. ESCOLA ARCÀDIA CENTRE EDUCATIU AUTOGESTIONARI Escola d'infantil, primària i secundària obligatòria. Centre de renovació pedagògica, cooperativa autogestionària i comunitària de Can Batlló. Educació formal de 3 a 16 anys, formació del professorat, lleure inclusiu, serveis auxiliars educatius, escola de famílies, assessorament a projectes educatius CAN BATLLÓ arcadiacanbatllo@gmail.com\n26. ESCOLA MAGÒRIA COOPERATIVA D’ENSENYAMENT Fundada el 1968, amb l'objectiu principal d'oferir un ensenyament de qualitat, humanista, cientíﬁc i partícip dels moviments de renovació pedagògica. Com que som una cooperativa, tots els treballadors/es així com mares i pares han de ser-ne socis; això els dóna dret a participar en la gestió i administració de l'entitat. www.magoria.org c/ Sta Dorotea, 5 27. INSTITUCIÓ MONTSERRAT COOPERATIVA D’ENSENYAMENT L'escola Institució Montserrat SCCL de Barcelona és una cooperativa d'ensenyament privada, laica i catalanista que ofereix serveis d'ensenyament des del parvulari ﬁns a l'ESO. www.institucio-montserrat.cat C/Cros 6-8.\n29. IMPREMTA CAN BATLLÓ IMPREMTA COL·LECTIVA AUTOGESTIONADA Som un col•lectiu que treballa en l'àmbit de la comunicació a través de l'autoedició, disseny i impressió amb una infraestructura pròpia basada en sistemes tradicionals de reproducció gràﬁca. És un espai que pretén ajudar a resoldre les necessitats comunicatives de Can Batlló i dels moviments socials del barri i la ciutat. La Impremta a més de complir una funció productiva i de servei, és un canal d'expressió creativa, d'investigació, de transmissió de coneixements i de reﬂexió al voltant de la comunicació social i política. facebook.com/impremtacollectivacanbatllo\nCAN BATLLÓ unitat.tres@gmail.com\nCOMUNICACIÓ I TIC 28. ADAB1TS INICIATIVA TIC D’ECONOMIA SOCIAL Desenvolupem aplicacions, webs i botigues online, i assessorem a les organitzacions per millorar el seu funcionament, adequant la seva infrastructura tecnològica i incorporant les noves tecnologies als seus ﬂuxes de treball. www.adab1ts.org info@adabits.org\n30. ENQUADERNADORA RÀPID TALLER D’ENQUADERNACIÓ Realitzem enquadernacions en tapa dura de qualsevol mida i format. Servei 24 hores i al moment. Titulem tapa i llom de llibre. Realitzem enquadernacions a l’americana en cartulina o amb els seus propis dissenys de tapa (revistes, agendes, manuals...) C/D'Alcolea, 64 934 90 69 64\n31. LA BURXA PERIÒDIC DE COMUNICACIÓ POPULAR La Burxa és el periòdic de comunicació popular de Sants i barris veïns amb 15 anys d’història. Ens organitzem de manera no jeràrquica, prenem les decisions en col•lectiu i som un reﬂex de la pluralitat del nostre entorn. La Burxa no té raó de ser al marge del barri, de les persones que hi viuen i se’l senten seu, dels col•lectius i les entitats que li donen vida, i un dels nostres objectius consisteix, justament, a enfortir els vincles d’aquest teixit social i associatiu del qual formem part. www.laburxa.cat 32. LA DIRECTA MITJÀ D’INFORMACIÓ PER LA TRANSFORMACIÓ SOCIAL Mitjà de comunicació en català d'actualitat, investigació, debat i anàlisi. És un projecte assembleari, autogestionat i descentralitzat que enten la comunicació com una eina de transformació social. La Directa vol visualitzar les pràctiques dels moviments socials, els projectes polítics, socials i culturals que plantegen un model alternatiu a l'actual i els col•lectius invisibilitzats per la majoria de mitjans. www.ladirecta.cat C/Riego, 37 directa@directa.cat\n33. ALTERNATIVAS ECONÓMIREVISTA D’ECONOMIA Alternativas Económicas és una revista que explica l’economia i els seus efectes a la vida de les persones. Com ens afectene els canvis en la regulació laboral o ﬁscal, en pensions, sanitat, educació o habitatge? És el tipus de preguntes que ens formulem i que intentem respondre amb pedagogia i rigor. www.alternativaseconomicas.coop C/Rei Martí, 8\nCULTURA I RESTAURACIÓ 34. LA CIUTAT INVISIBLE COOPERATIVA AUTOGESTIONÀRIA L'activitat de la Ciutat Invisible està dirigida a crear i difondre continguts crítics que impulsin processos de transformació política i social, bàsicament, en dues direccions: La potenciació i construcció de xarxes d’intercooperació vinculades amb l’economia solidària; i l’extensió de pràctiques polítiques autoorganitzades i autònomes de reapropiació de la política a nivell local. Aquests objectius han anat nodrint de continguts i enfortint la llibreria crítica, han contribuït al desenvolupament de nous imaginaris mitjançant la comunicació gràﬁca; i han pres forma en projectes d’intervenció comunitària. www.laciutatinvisible.coop C/Riego, 35 cooperativa@laciutatinvisible.coop\n35. ATENEU L’ENGRANATGE ATENEU Neix de la voluntat i la necessitat de crear un punt de trobada entre diverses organitzacions, entitats i individus amb inquietuds socials i personals. Un espai on totes puguem expressar el nostre compromís d’implicació i ajudar a desenvolupar i coordinar la xarxa associativa del barri. Aspirem a ser un eix vertebrador dels moviments socials de la Marina - Zona Franca, un projecte de i per a les veïnes amb un compromís ferm per la millora del nostre barri i del conjunt de la societat. www.ateneuengranatge.com/ C/Alts Forns, 8. 36. LLEIALTAT SANTSENCA PLATAFORMA DE GESTIÓ CIUTADANA Per tal de dedicar el nou espai a usos veïnals, cooperatius i de cultura popular, la nova Lleialtat es fonamentarà en tres potes: el cooperativisme, recuperant l'antic ús de la primigènia cooperativa de consum i, sobretot, fent de l'espai un indret que faciliti la trobada, organització i intercooperació; la cultura popular, un element transversal que permetrà crear, visibilitzar i recolzar iniciatives relacionades amb el patrimoni material i immaterial del barri; i la sobirania tecnològica. www.lleialtat.cat C/ Olzinelles, 31 plataforma@lleialtat.cat\n37. KOITTON CLUB BAR MUSICAL Bar musical gestionat per una cooperativa formada per tres sòcies de treball i 28 sòcies col·laboradores. Programen diàriament música en directe i fan promoció de la cultura cooperativa i de barri. Participen dels moviments socials i culturals de Sants i animen la comissió de Festa Major de Rossend Arús. www.koittonclub.blogspot.com.es/ C/Rossend Arús, 9 38. KOP DE MÀ BAR DE PINTXOS I TRUITES Bar amb oferta de truites i pintxos; vins, sidra, varietat de cerveses artesanes...Treballem amb productes de proximitat i d’economia solidària. Intentem digniﬁcar la feina de l’hostaleria basant la nostra activitat en els principis cooperatius. Produïm segons la demanda del dia i l’excedent per no llençar menjar. www.kopdema.net C/ Riego, 4 truita@kopdema.net\nPer a conèixer més iniciatives del barri i d’arreu de Catalunya visita www.pamapam.org, el mapa del consum responsable i economia solidària impulsat per Setem i la XES.\nMAPA COOPERATIU DE SANTS tallers i mobilitat 1. Coop de bici 2. Mobilitat CB 3. Garatge CB 4. Ambulàncies Catalunya 5. Fusteria CB 6. Eco-Recicla’t\n10. Coop57 11. Banc del temps 12. Xarxa d’intercanvis*\n13. Germinal 14. Panxa Contenta 15. Faves Comptades 16. L’Economat Social 17. Quèviure\neB es d mt\nhabitar 7. La Clau 8. La Borda 9. La Col\n18. Coopmercat 19. La Croquetona 20. Birra Can Batlló 21. Hort CB 22. Hort Farga\n28 nt on\n38 Carrer de Sants\nPlaça de Sants zinelles Carrer Ol\nla d Ramb\n6 36 42 17\neducació 23. La Nau 24. Tata Inti 25. Escola Arcàdia 26. Escola Magòria 27. Institució Montserrat\ncomunicació i TIC 28. Enquadernadora ràpid 29. Impremta Can Batlló 30. AdaBits* 31. La Burxa 32. La Directa 33. Alternativas Económicas\ncultura i restauració 34. La Ciutat Invisible 35. Ateneu l’Engranatge*. 36. La Lleialtat Santsenca 37. Koitton Club 38. Kop de mà Bar\nespais socials 39. Can Vies 40. Espai Obert 41. Ateneu Llibertari 42. Centre Social de Sants 43. Casal Independentista Jaume Comte 44. Bloc La Bordeta (PAH)\nFUSTERIA COL·LECTIVA CAN BATLLÓ GARATGE CAN BATLLÓ\nCatàleg Sants Coop 2016\nEconomia social, solidària i comunitària de Sants. Catàleg de productes i serveis i memòria cooperativa del barri. Un projecte de difusió...


MIL DeMONIoS: NOU BLOG! (i balanç ràpid d'aquest)\n1. El blog nou\nAnunciar un naixement és més agradable que anunciar una mort. I tenint en compte que la mort dels Mil dimonis ja està explicada a l'entrada de sota, no cal tornar-hi.\n(La mort no exclou del tot la ressurrecció: ja sé que és improbable, però milions de persones de tot el món afirmen que ha passat una vegada. Diuen que fou un tipus, a Palestina, ara fa cosa de 1.977 anys i uns mesos. També ho sosté un venerable vellet que viu a Roma, i no li ha anat pas malament del tot. La mort tampoc no sembla un fenomen decisiu: passejant pels carrers i les places del país, sovint dubto de la mort del dictador, aquell del bigotet i la veu esmolada).\nPerò tornem al naixement. Començaré pel començament, que és l'instant de la concepció. Sempre renegava de mi mateix perquè escriure als Mil dimonis em treia el temps de dedicar-me a la meva novel·la, però no podia parar d'escriure al blog. De manera que així es produí el coit engendrador: escriure la novel·la al blog. Tot i que d'això se'n podria dir un coit de conveniència, calia que fos un acte digne, net, més lluminós. Com anar-se'n a fer-ho en un bonic hotel de muntanya, en un indret especial. Sense impureses (el plaer d'embrutar-se de nou és el que fa més digne la dutxa). Estava pensant en aquell hotelet tan bonic que hi ha a l'entrada de Ciurana, abocat al precipici.\n2. Balanç dels Mil dimonis\nUix, quina mandra. Jo he de fer balanç de les meves coses? Per què no el fas tu, el balanç?\n-Collons, ja era hora...!\nNota: no cal deixar comentaris aquí. Si en tens ganes, prefereixo que ho facis al nou. Ho dic per no destorbar gaire la pau dels morts, però com que no es queixen no és important, ni està prohibit fer soroll allà on et plagui: ahir a la nit, per exemple, els seguidors del Barça no em van demanar permís per a proclamar la seva alegria, a quarts de dotze de la nit i fins ben entrada la matinada. Es veu que una esfera de cuir plena de logotips va traspassar una línia blanca pintada damunt d'un camp d'herba.\nPublicat per Lluís Bosch a 12:09\nFRANCESC PUIGCARBÓ 28 d’abril de 2011, a les 18:24\nvaig cap allà a veure si ja ha nascut el nou blog.\nJoan Alcaraz 6 de maig de 2011, a les 13:58\nLluís, feia dies que no et seguia i ara amb trobo amb morts i naixements...\nFelicitats pel part, doncs!


Els alumnes de 6è A hem dedicat aquests últims dies de trimestre a cantar nadales, fer la manualitat nadalenca, recitar poemes, ballar cançons i, en definitiva, a mantenir viva aquesta tradició tan entranyable de l’any. Ens hem esforçat i hem gaudit molt creant el treball manual, un poble d’hivern amb sorra, estrelles i llum. Els resultats han estat fantàstics!\nEl dia 21, com és tradició, hem celebrat l’amic invisible, ens hem fet regals, hem cantat, ballat, i ens hem fet fotos nadalenques! Com podeu veure, per un moment ens hem sentit reis mags, pare Noel i ninots de neus. Ha estat molt entranyable poder sentir la màgia del Nadal que envolta cada racó de l’escola!\nEls tutors de 6è A us desitgem molt bones festes i un 2021 ple d’aprenentatges i emocions!\nEnguany, a l’escola, hem volgut fer un vídeo de Nadal ben diferent. Cada curs ha representat una escena típica de les festes nadalenques. Ho hem preparat tot i després ho han gravat en vídeo.\nNosaltres hi hem colaborat amb una versió del dinar de Nadal.\nQuè us sembla? Oi que anem tots molt elegants?\nNadal a l’Escola Balmes - 2020\nPirates, vull felicitar-vos perquè heu sigut uns campions i unes campiones! Malgrat totes les complicacions que ens presenta aquesta pandèmia, vosaltres sempre heu tingut un somriure a la cara, acceptant sense protestar totes les mesures i restriccions a les quals no estàvem acostumats. Sempre us heu engrescat i gaudit de tot el que hem fet durant el trimestre. Estic molt orgullosa de vosaltres!\nMoltes gràcies famílies per la vostra col·laboració i per fer-ho tot una mica més fàcil.\nAquí us deixo algunes fotos i un petit vídeo d’aquests últims dies.\nUs desitjo, de tot cor, unes MOLT BONES FESTES!\nJa han arribat les vacances de Nadal.\nGaudim d’aquests dies de màgia i il·lusió amb els petits, i fins l’any que ve!\nQuan arriba el Nadal és tradició recitar un poema. Aquell dia després del dinar i els torrons, els infants pugen a una cadira i el diuen davant de la família.\nNosaltres a la classe hem après el poema “L’ESCOLA ÉS TANCADA”.\nEn aquest vídeo podreu veure com el van recitar, amb molta il·lusió per a tots vosaltres.\nDesprés de tots aquests dies a l’escola, el nostre tió ha acabat ben tip de menjar, mandarines, pomes… i aquest matí hem començat a olorar una mica malament. Seria el tió?\nAixí que ràpidament hem baixat a veure’l, i hem començat a picar-lo cantant la seva cançó.\nEn un principi no ha cagat res, segurament perquè no havia buidat del tot la panxa, però a la segona vegada…\nHa cagat uns regalets per a tots els nens i nenes dels dofins.\nMoltes gràcies TIÓ!!! Et trobarem a faltar, però sabem que l’any vinent tornaràs amb nosaltres.\nLA CLASSE DE 3r, US DESITJA:\nJa ha arribat el dia que tan estavem esperant: el dia de “l’amic invisible”. Ha estat molt emocionant i divertit. Mireu els que ens hem regalat.


El projecte de tren turístic ‘Caspolino’ ja té el suport de 23 ajuntaments | Reusdigital.cat diari de Reus. Notícies i actualitat del Camp de Tarragona\nAmb la participació dels consistoris hi ha garantits 750.000 euros, però calen 1,3 MEUR perquè la iniciativa sigui una realitat\nEl projecte de tren turístic 'Caspolino' busca finançament\nEl projecte de tren turístic de la Costa Daurada i Ebre, que es batejarà com a ‘Caspolino’, ja ha aconseguit el suport de 23 ajuntaments per poder tirar endavant. Amb el seu suport, tenen garantits 750.000 euros. Amb tot, la iniciativa, de la Fundació per a la Preservació del Patrimoni Ferroviari i Industrial de Móra la Nova, a la Ribera d’Ebre, necessita 1,3 milions d’euros perquè pugui ser una realitat. Entre els consistoris que participaran econòmicament hi ha Reus, Benissanet, Móra la Nova, Ascó, Flix o Casp, entre d’altres. El projecte, una idea que es porta desenvolupant des de fa més de 15 anys, circularà entre la Costa Daurada fins a Casp (Baix Aragó-Casp) i vol entrar en funcionament el 2019. És una data que els promotors encara veuen viable, tot i que encara no han aconseguit tot el finançament que busquen.\nLínies a seguir\nLa Fundació es dóna temps fins a finals d’any per aconseguir els 1,3 MEUR. Amb tot, sabent que és complicat, durant els dos mesos que queden del 2016 intentaran reunir els municipis que s’han compromès econòmicament per proposar-los començar a treballar el 2017 amb la quantitat reunida. Mentrestant, s’hauria d’acabar lligant la resta de finançament. Si ni així es pogués aconseguir la resta de finançament, es plantejarien posar el tren en marxa “d’una manera més modesta”, un fet que es podria fer només amb els 750.000 euros dels consistoris. “Seria sense la locomotora de vapor”, ha avisat a l’ACN el president de la fundació, Jordi Sasplugas, que ha explicat que s’incorporaria una altra locomotora antiga, no de vapor, que els permetria “seguir buscant finançament per més endavant” mentre una part del projecte funciona.\nEl compromís de Ferrocarrils de Catalunya\nUn dels altres compromisos que han aconseguit és que Ferrocarrils de Catalunya s’ofereixin a operar quan el tren estigui en funcionament. Així, una de les qüestions perquè el Caspolino circulés quedarien ja solucionades. El compromís de tenir un operador darrere és important “per circular per unes vies de tren que no són teves”, ha assenyalat Sasplugas, que ha explicat que per ser operador cal complir uns requisits “molt grans” que impossibilitarien que la fundació ho fes. “La Generalitat és operadora i hem arribat a un acord perquè ells ens facin l’operació”, ha detallat. Això aniria des de demanar els horaris a Adif fins al personal habilitat o la gestió del moviment del tren.\nUna proposta nord-americana\nSasplugas ha explicat que la fundació ha rebut una proposta de Rail Events, una empresa nord-americana que fa esdeveniments amb trens. Als Estats Units, una pel·lícula –Polar Exprés- ha fet que, cada Nadal, els ferrocarrils històrics siguin temàtics d’acord amb el film. “Els pares porten als nens als trens per anar a veure el Pare Noel i això acaba generant molt negoci”, ha afirmat el president de la fundació. La proposta de la companyia nord-americana, que té la intenció d’implantar-se a Europa, es basaria en desenvolupar diverses temàtiques un cop el ‘Caspolino’ estigui en funcionament, en la temàtica vitivinícola –fent el tren del vi- o aprofitant el patrimoni natural del riu.\nEls promotors van demanar el compromís a 36 ajuntaments, 23 dels quals ja s’han pronunciat en ferm –després de portar-ho a plenari. D’altres, s’han mostrat en contra o encara no s’hi han pronunciat. Amb tot, encara que alguns més se sumessin, el projecte no arribaria al llindar d’1,3 milions d’euros necessaris per a rehabilitar la locomotora ‘Mikado’ i alguns vagons de passatgers que donaran servei. Així, continuen buscant finançament d’altres fonts.\nDe fet, la intenció dels impulsors és que els consistoris només suportin una part i no tota. “L’altra l’hauria d’assumir l’administració”, ha reclamat Sasplugas, que ha explicat que el govern aragonès estaria disposat a aportar 200.000 euros al projecte si des de Catalunya també es reservés una partida.\nD’altra banda, estan pendents d’un compromís, encara no ferm, amb la Diputació de Tarragona.\nFins ara, una dels fonts a les quals volien aspirar, els fons FEDER, un fons europeu que se sol·licita en un àmbit comarcal, se’ls ha negat. També s’ha presentat el projecte a un pla d’impuls turístic, per 400.000 euros, que se’ls va acabar tombant des del ministeri d’Indústria. “Ens han dit que ho tornem a intentar l’any vinent”, ha lamentat el president de la fundació.\nDolores gil martinez 31 d'Octubre de 2016\nEs un verdadero orgullo contar con este proyecto\nCómo reusenca me siento orgulloso de contar con este proyecto pues creo que es un buen paso hacia el futuro todo lo que sea prosperar es bueno para una ciudad. Y más para sus ciudadanos espero que todo yege a término y poder disfrutar de todo muchas felicidades


El Manchester City es retroba amb la victòria contra el West Brom just abans del duel de Champions contra el Barça (0-4) - Esport3 - TV3 i Catalunya Ràdio\nEl Manchester City es retroba amb la victòria contra el West Brom just abans del duel de Champions contra el Barça (0-4)\nDoble doblet: dos gols del 'Kun' Agüero i dos de Gündogan han quedat curts en l'exhibició dels de Guardiola davant del West Brom\n29/10/2016 - 20.57\nSergio 'Kun' Agüero celebra el segon gol davant del West Brom (@ManCityCatala)\nEl Manchester City ha resolt el partit contra el West Bromwich Albion de la mà de la societat letal entre Sergio 'Kun' Agüero i Ilkay Gündogan, amb dos gols cadascun.\nEls de Pep Guardiola han dominat el partit des de bon principi acaparant la possessió de la pilota i pressionant des de ben a dalt, l'estil de joc que tant li agrada al tècnic català.\nAgüero ha aprofitat una genial assistència de Gündogan i ha obert el marcador amb un xut creuat superant còmodament el porter Foster. Una mica més de cinc minuts més tard, de nou el davanter argentí ha afusellat el porter del West Brom amb un xut a l'escaire mentre quatre defenses intentaven parar-li els peus.\nA la represa s'ha repetit el mateix guió que a la primera part. Agüero només ha necessitat dos minuts per enviar un nou avís a la porteria rival i recordar-los que la set golejadora de l'argentí és insaciable. Poc després, una combinació entre Gündogan i Nolito ha acabat amb la pilota fora quan el porter anglès estava del tot superat.\nEl tercer del Manchester City ha estat amb els mateixos protagonistes en el joc ofensiu, però amb els papers canviats, Agüero ha fet l'assistència i Gündogan ha rematat sense oposició. Poc després, el turc ha fet el quart gràcies a una gran passada de Kevin De Bruyne posant la cirereta a una victòria que s'ha saldat amb un marcador massa curt respecte al joc que han ofert els de Guardiola.\nEn tot cas, els 'citizens' es retroben amb la victòria després d'un mes d'octubre força gris en els resultats i just abans de l'enfrontament de Champions contra el FC Barcelona, dimarts, 1 de novembre, en directe per TV3, a les 20:45.\nMourinho, expulsat per protestar\nL'entrenador portuguès del Manchester United ha vist la segona part del partit de Premier League contra el Burnley des de la llotja després de reclamar amb un excés d'energia un penal no xiulat. L'enfrontament ha acabat amb un empat a 0 i els 'Red Devils' segueixen deixant escapar punts.


Bellpuig commemora el 50è aniversari de la seva biblioteca municipal amb diverses activitats – Comarques de Ponent\nBellpuig commemora el 50è aniversari de la seva biblioteca municipal amb diverses activitats\nBellpuig va celebrar el passat dissabte dia 26 d’octubre el 50è aniversari de la biblioteca municipal Isidor Cònsul amb diverses activitats. Així, a la tarda va tenir lloc una sessió de contes infantils a càrrec de Roger Cònsul i l’acte de reconeixement als voluntaris del “Grup de la biblioteca’. Abans però es va reobrir la primera planta de l’equipament municipal, que havia estat en obres de remodelació els darrers mesos Ara compta amb una nova secció d’audiovisuals, que amplia el fons ja existent amb més d’un miler de nous títols. Això ha estat possible gràcies a l’aportació i col·laboració que han fet el Servei de Biblioteques del Departament de Cultura a través de la Central de biblioteques de Lleida i de l’Ajuntament de Bellpuig.\nAmb l’acte de reconeixement dels voluntaris es volia reconèixer la tasca d’aquelles persones, que durant les cinc dècades d’existència de la biblioteca, s’han implicant amb el projecte, dedicant part del seu temps desinteressadament a treballar per a la realització d’actes culturals vinculats amb la biblioteca.\nLa biblioteca Municipal Isidor Cònsul va obrir les seves portes el 25 d’octubre de l’any 1963, als baixos de l’edifici de l’Ajuntament. Aquest va ser el seu emplaçament fins l’any 1995 en què es traslladà a la Casa de Cultura.\nAl llarg de tota la seva existència, la biblioteca ha comptat amb la col·laboració de moltes persones del municipi, que s’han implicat en el projecte.\nActualment la biblioteca Isidor Cònsul compta amb un fons de 13.166 llibres, 1.277 enregistraments sonors, 1.141 enregistraments vídeo i 36 títols de revistes i diaris. Ofereix els serveis propis de biblioteca pública, entre ells, els serveis de consulta i lectura a sala, informació i préstec, accés a Internet i espai Wi-Fi.


Les obres del nou parc infantil lauredià comencen al desembre - Poble Andorrà\nLes obres del nou parc infantil lauredià comencen al desembre\nS'està acabant d'enllestir el procés d'adjudicació\nEl comú de Sant Julià de Lòria preveu que els treballs d’adequació i condicionament del terreny de Camp de Perot, on s’ubicarà el nou parc de la parròquia, comencin el proper mes de desembre. En aquests moments s’està acabant d’enllestir el procés d’adjudicació, després que el concurs públic per a presentar-se per fer el projecte finalitzés a mitjans de la setmana passada. Aquest serà el primer pas del nou parc infantil de la parròquia, el qual es decidirà a través d’un procés participatiu, tal com va anunciar aquest dimarts el cònsol major, Josep Majoral.\nLa intenció del comú és que el nou parc infantil sigui una realitat per a la propera primavera del 2021. Un parc, que en paraules de Majoral, ha de ser fet a mida per aquells qui l’han d’utilitzar, sent el comú l’eina per a poder-lo fer. En aquest sentit, a banda dels treballs de condicionament del terreny, el procés participatiu ja es troba en marxa en la seva primera fase, que consisteix en aplegar tota la ciutadania que vulgui ser partícip en el disseny del nou parc. A més, a banda del parc infantil, el comú també preveu que s’hi pugui crear un espai per a la gent gran.\nCal recordar que en aquests terrenys és on es va trobar el forn ceràmic del segle XX d’Isidre Planes, l’últim i l’únic terrissaire d’Andorra, i un dels pocs dels Pirineus. El terreny pertanyia a cal Terrissaire, i el forn fa anys que havia quedat en desús i havia desaparegut sota la terra.\nEls empresaris alerten del perill de pujades d'impostos amb la futura llei de finances comunals


Pujol i Junqueras ja preparen la segona part de la legislatura\nCiU i ERC tracten de la CCMA i els Consells comarcals en una reunió secreta\nEl pacte de pressupostos amb el PP no impedeix que CDC busqui altres aliats per impulsar l'agenda nacional. Hi ha bona sintonia amb ERC, amb qui té converses sobre TV3 o l'organització territorial.\nFERRAN CASAS BARCELONA Actualitzada el 29/01/2012 00:00\n260x366 El futur líder orgànic de CDC, Oriol Pujol, i el nou president d'ERC, Oriol Junqueras, són els encarregats de llimar diferències per explorar futurs pactes. / PERE TORDERA El futur líder orgànic de CDC, Oriol Pujol, i el nou president d'ERC, Oriol Junqueras, són els encarregats de llimar diferències per explorar futurs pactes. / PERE TORDERA\nLa nova estratègia d'Esquerra i les complicacions que, per als objectius catalans que necessiten pacte amb Madrid, suposa la majoria absoluta del PP aboquen ERC i CDC a explorar enteses. El partit que a partir del març dirigirà Oriol Pujol busca, segons la seva ponència, ser actor del trànsit de l'autonomia a la sobirania, i molts dels seus dirigents volen arrossegar aviat el Govern a distanciar-se dels populars, amb qui han pactat l'últim pressupost. En aquest sentit, el pròxim secretari general de Convergència ajuda a obrir el ventall d'aliances per incorporar-hi ERC, que fa poc ell mateix va definir "d'exemple" per al PSC de Pere Navarro. Ara per ara Oriol Junqueras respon bé.\nDijous passat, al restaurant Nuclo de la Fira de Barcelona, Pujol i Junqueras compartien estovalles i intercanviaven papers i punts de vista en una llarga sobretaula. Treballen amb objectius "de país" concrets, però sobretot per edificar la confiança mútua i aprofundir en el desgel. Segons fonts coneixedores de la conversa entre l'un i l'altre, assumptes com la taxa turística -amb la qual Esquerra està globalment d'acord- o sumar el PSC al pacte fiscal per reforçar el consens davant de Madrid van estar damunt la taula. Però també altres temes estratègics com la llei de la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals (CCMA), que CiU tenia compromès reformar d'acord amb els socialistes, o què fer amb els consells comarcals.\nPel que fa a la CCMA, CiU vol simplificar-la i reduir el consell d'administració de 12 a 5 membres. La federació se'n reservaria tres i els altres dos se'ls repartirien el PSC i el PP, però si hi ha consens amb els republicans podrien pactar-ne o cedir-ne un. Esquerra argumenta, però, que la prioritat és "salvar el model" de TV3 i Catalunya Ràdio.\nERC ja volia consells d'alcaldes\nL'altre tema és l'ordenació territorial. La consellera de Governació, Joana Ortega, va llançar la idea de suprimir consells comarcals. ERC ja ho tenia present en impulsar la llei de vegueries. Quan era al Govern volia acabar amb els consells i les diputacions, i reforçar les set vegueries inicials (vuit si s'hi sumava el Penedès) com a òrgan intermedi. La nul·la receptivitat de Madrid per suprimir diputacions i canviar fronteres provincials va fer que Mas paralitzés la llei de vegueries del tripartit, ara sense data d'aplicació. Uns i altres estudiaran fórmules per convertir els consells comarcals en consells d'alcaldes, de caràcter funcional i no polític, i la federació pot plantejar-se, ara que les controla, el futur de les diputacions i com recuperar les vegueries, tal com prometien ja al seu programa electoral.\nDurant el dinar Junqueras, que des que és al front d'ERC refà ponts amb CiU sense descuidar la interlocució amb sectors de l'esquerra tant política com sindical, es va oferir perquè les relacions entre el govern català i l'escocès, que prepara un referèndum d'independència vinculant per a la tardor del 2014, siguin més fluïdes i el referent d'Escòcia estigui més present. Així, va proposar a Pujol, que no es va comprometre a res, implicar-s'hi per facilitar la creació d'una comissió governamental de seguiment del procés. ERC forma part de l'Aliança Lliure Europea, on també hi ha l'Scottish National Party (SNP) del primer ministre Alex Salmond. I a Brussel·les Junqueras compartia fins fa setmanes grup i escó amb el president del SNP, Ian Hudghton.\nLes converses entre els Oriols de la política catalana, discretes i informals perquè uns i altres així ho volen, seguiran per "donar cos a la segona fase de la legislatura". Hi ha agenda i ganes de bastir ponts reals. CDC i ERC assumeixen que el pacte fiscal en la línia del concert ho té molt difícil a Madrid i, a mesura que s'allunyin les retallades i s'acostin les eleccions, els acords poden ser més fàcils a partir del 2013.


L’ami de mon amie – Lo bloc\nAquesta és una de les pel·lícules de la sèrie Comédies et Proverbes d’Éric Rohmer. De fet, és Rohmer en estat pur.\nTenim una història romàntica protagonitzada per gent jove (els personatges més que els actors), on el riure apareix només ocasionalment però el somriure t’acompanya durant tota la cinta. Diàleg, diàleg i més diàleg. Situacions quotidianes, versemblants, perfectament reconeixibles. Ànimes que es despullen a la pantalla i que et fan pensar en què fas i què fa la gent. Ja us ho he dit, en dues paraules: Éric Rohmer.\nDeixant de banda el petit detall que vaig sortir del cinema volent atonyinar les dues noies protagonistes (la bleda i l’estúpida) el film em va agradar moltíssim. És clar perquè m’agrada Rohmer, que encara és més radical que Woody Allen en la seva proposta. Aquí no trobareu acudits enginyosos ni tocs fantàstics ni tampoc la Scarlett, només enginy intel·lectual: idees i sentiments.\nAdient per a organitzar una bona tertúlia. Contraindicat si sou fans de Chuck Norris.\n3 respostes a “L’ami de mon amie”\n10 Mai 2012 a les 10:34 am\nFa mal efecte això de voler atonyinar gent, més si són mosses. Segur que pots trobar una manera més fina de dir-ho.\n10 Mai 2012 a les 4:09 pm\nLa pel·lícula la protagonitzen dues amigues, la bleda i l’estúpida, que tal com avança la història ajuden a esmolar la teva imaginació. Comences recordant i inventant acudits sobre noies tontes, continues especulant sobre possibles accidents que pot patir la gent, i acabes a punt d’escriure un manual de precaucions bàsiques enfront cinèfils violentament irascibles.\n10 Mai 2012 a les 5:43 pm\nMolt, molt millor 😉


Grand Duke Apartments Zadar Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Zadar, no busqui més enllà de Grand Duke Apartments. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Un refugi de descans i relax, l'hotel us oferirà una renovació total a només pases de les nombroses atraccions de la ciutat com ara Església St Grisogonus, Museu Nacional, Museu d'Art Eclesiàstic.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Grand Duke Apartments és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, lloguer de cotxes.\nL'ambient de Grand Duke Apartments es reflexa en cada habitació. aire condicionat, calefacció, aparell de televisió, cuina americana, nevera són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Grand Duke Apartments és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Zadar.\nCal que informeu el Grand Duke Apartments de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


Cartes de Mèxic (blog tancat): de maig 2005\nAhir m'acomiadava desitjant llarga vida als difunts Los Churumbeles de España, però no em pensava que Déu nostre Senyor em faria cas tan aviat. Uns Churumbeles ja una mica granats (com el Boadella, el de Carreras o l'Azúa) s'acaben de treure la màscara una mica més i ens donen la seva solució a la nefasta situació actual: més Espanya.\nEm penso que en veurem sortir a la llum uns quants, de churumbeles de España, perquè les seves idees tenen més seguidors que representació política, a la DCPMC.\nPublicat per Geococcyx el dilluns, de maig 30, 2005 0 comentaris\nMolts mexicans d'una certa edat, de cinquanta en amunt, em pregunten si conec el grup musical de Los Churumbeles. És més, me'n parlen donant per suposat que jo ja sé qui són els Churumbeles. I esperant que la cara se m'il·lumini de sentir parlar d'aquest grup tan espanyol.\nFrustració mexicana: no sé qui són els Churumbeles. Ni flowers.\nBé, avui dia la ignorància és voluntària, i venint cap a casa després de fotre'ns una arrachera en companyia de dues representants de la colònia espanyola d'aquesta ciutat he pensat que els Churumbeles bé mereixien una recerca al Google. Us en faig cinc cèntims.\nEl 1949, el músic José Fernández Ruiz va tenir la necessitat i l'oportunitat de formar un grup musical per anar a complir un contracte a Cuba (la Cuba de Batista, suposo). Segons que ens expliquen aquí (ya.com), JFR era republicà i antifranquista, i maldava per sortir d'Espanya. Així, en un mes va reunir deu músics i se'n va anar cap a Cuba. El grup es va dir Los Churumbeles de España (foto impagable). Allà van treballar al cabaret Montmartre, on van triomfar amb El beso, Tres veces guapa i No te puedo querer.\nDesprés van venir a Mèxic i s'hi van quedar. I hi van triomfar. Van arrasar, no només a Mèxic, sinó a tot el continent americà, d'Argentina als Estats Units. Van gravar 10 discos, dels que van vendre 10 milions de còpies entre 1950 i 1965. Diuen a ya.com que van arribar vendre mig milió de discos en un cap de setmana.\nEl dia de Nadal passat va morir als 90 anys a Querétaro el fundador i darrer membre viu del grup, JFR.\nAmb el cercador de l'eMule veig que van gravar un fotimer de cançons espanyoles:\n- Si vas a Calatayud\n- María Dolores\n- Tres veces guapa\n- No te puedo querer\nNo sé quin ressó tingueren a Espanya, però jo diria que molt poc.\nLlarga vida als Churumbeles!\nPublicat per Geococcyx el diumenge, de maig 29, 2005 1 comentaris\nSegons la tradició catalana, quan reps una invitació de noces (suposem que t'arriba a casa), el mecanisme és el següent: telefones als nuvis, expresses la teva joia per l'esdeveniment, agraeixes la invitació i pronuncies semicasualment la frase inexorable:\n- Que heu fet una llista de noces...?\nEn la tradició mallorquina, més aviat de nous rics, et pots estalviar del tot la inexorable frase catalana. La targeta de la llista de noces t'arriba directament dins el sobre amb la invitació, no sé si per evitar qualsevol dubte o, simplement, perquè l'understatement mallorquí s'expressa en tots els aspectes de la vida quotidiana menys aquest.\nAquest aspecte mallorquí del protocol, que a Barcelona seria anatema, ha creat problemes en algun casament mixt catalano-mallorquí, que jo mateix he pogut experimentar: els convidats catalans van rebre la invitació sense targeta de llista de noces, i els mallorquins amb targeta (perquè no es despistés ningú).\nBé, acabo de rebre una invitació a unes noces 100% mexicanes i us puc confirmar, per si en quedava cap dubte, que els catalans no van fer la conquesta de Mèxic. En el tema de la llista de noces (mesa de regalos) es nota la influència de Fra Juníper Serra...: la targeteta arriba, efectivament, dins el sobre de la invitació. Quin deu ser el costum castellà (o extremeny) que podria haver importat l'Hernán Cortés?\nPublicat per Geococcyx el dissabte, de maig 28, 2005 0 comentaris\nFoto de l'amic EVR, que encara no té un blog\nEn la ciudad que vendrá [...] llueve eternamente una lluvia ácida, espesa, casi viscosa, [...] un agua que se puede cortar con un cuchillo y verla separarse en estrías estrechas.\nLa caza del facsímil, dins Blade Runner, AA.VV., Tusquets, Barcelona, 1988.\nPublicat per Geococcyx el dilluns, de maig 23, 2005 2 comentaris\nUn post de Teresa Amat, enllaçava amb un document de la Secretaria de Política Lingüistica (SPL) i l'Institut Català de la Dona (ICD), amb propostes lingüístiques orientades a eliminar determinats aspectes de la llengua que es consideren sexistes. Això inclou, significativament, la proposta de supressió del genèric masculí, una estructura fortament arrelada a l'idioma català. El post esmentat ha rebut comentaris i estimulat posts a diferents blocs. Inicialment no sabia si el post de Teresa Amat era a favor o en contra el document, però amb els comentaris he vist que era en contra.\nNo estic d'acord amb totes les argumentacions ni amb totes les propostes del document (tampoc n'he llegit les 91 pàgines), però trobo el desqualificaria sense matisos.\nL'arrel de la qüestió per a mi es la següent: l'idioma és ple de significats i de construccions que tenen una càrrega sexista, racista o d'altres tendències polítiques o socials que una part influent de la població considera inacceptables, i que una altre part de la població no està disposada a reconèixer que les considera acceptables. A Fum i estalzí RMF n'ha donat un fotimer d'exemples). Això porta i portarà inexorablement a canvis en l'ús i en el significat de moltes paraules, i en la manera de fer moltes construccions. Us agradi o no, amics blocaires.\nPer exemple: si algú de vosaltres conviu amb la seva parella femenina sense estar casat, gosaríeu referir-vos a ella com a la vostra concubina? Sobreviuríeu a una frase com aquesta?:\n- Avui no podrem venir a sopar perquè la meva concubina es troba malament.\nDel Diccionari de l'Enciclopèdia Catalana:\n[1696; del ll. concubinus, -a, íd., der. de cubare 'jeure']\n1 m i f Persona que fa vida marital amb una altra sense ésser-ne cònjuge.\nPerquè no dir la meva concubina? Doncs perquè concubina és un concepte caduc. Té una càrrega negativa o despectiva que no figura al diccionari i que resulta inacceptable, no sé si per a la majoria, però si per a la majoria que escriu o parla als mitjans de comunicació. Per cert, tenia un professor marroquí de francès a Montreal que en saber que la meva dona i jo no estàvem casats (aleshores), ens va dir que llavors era la meva concubine, i es va quedar tan ample (ell va sobreviure, per això)...\nCada dia estem deixant de dir coses que només fa uns anys eren la manera més normal de parlar: moro, marica, jueu (com a insult). Si m'apureu, esquimal, negre o indi, i moltes paraules més. Alguns d'aquests canvis són acceptats de manera bastant ràpida i general. D'altres són rebuts amb rebuig o indiferència per la majoria.\nPerò en tot cas, el canvi es produeix. Aquí a Mèxic encara les dones són Ingeniero Químico o Ingeniero Eléctrico, perquè l'entorn social sospitaria que Ingeniera Química és una cosa de categoria inferior a Ingeniero Químico. Això era així a Catalunya fa uns anys, però ara ja no.\nSuprimir directament el genèric masculí és una mica fort, i difícil d'implantar sense complicar bastant l'idioma. Com a principi em sembla bé, però em sembla que és força complicat en el nostre idioma. Tanmateix s'està intentant, com a mínim en català, en espanyol i en francès. I ja s'està fent en part: fa molts anys que les Associacions de pares d'alumnes (APA) a les escoles són Associacions de mares i pares d'alumnes (AMPA) que les cartes massives van adreçades a Benvolgut/da ..., etc.\nAquestes recomanacions que es fan al document de la SPL i l'ICD van més enllà i, francament, dir sistemàticament la descendència en lloc de els fills em sembla una mica fort.\nTot arribarà. Un exemple. Algunes de les propostes del document SPL-ICD són norma obligatòria en tots els documents de la Universitat de Sherbrooke, al Quebec, des de 1994. El document Politique rédactionelle non sexiste (en PDF), estableix, per exemple, l'abolició del genèric masculí (aquí tots sabem francès, i si no, ho fem veure):\n...l'utilisation du genre masculin comme générique ou comme neutre ou l'indication que le genre masculin comprend le masculin et le féminin, ne sont plus employés\nQueda abolit això d'escriure Benvolgut-da o Benvolgut/da:\nLes paramètres, tirets, traits obliques ou autres signes graphiques pour désigner le genre\nféminin du mot,... ne sont plus employés.\nS'ha d'esmentar sempre el nom masculí i el femení complets, precedits de llurs articles:\nLes noms sont écrits au long, au féminin et au masculin, précédés de l'article correspondant.\nExemple : Les utilisatrices et les utilisateurs du logiciel.\nExemple : La ou le responsable. Les responsables.\nI no són exactament propostes:\nToutes les personnes membres de la communauté universitaire, quel que soit leur statut\n(personnel enseignant, personnel professionnel ou de soutien), ont la responsabilité morale de\ns'assurer que les textes qu'elles produisent sont conformes à la présente politique.\nPreparem-nos per a l'abolició del genèric masculí...\nPublicat per Geococcyx el dissabte, de maig 21, 2005 11 comentaris\nUn avantatge de viure en aquestes latituds és que de tant en tant un colibrí queda aturat davant la finestra del meu despatx, suspès enlaire, mentre mou les ales a una velocitat astoradora. Jo que em pensava que l'hàbitat natural del colibrí eren els cromos de Vida y color...\nLa setmana passada van aparèixer tres ocells morts al peu de la finestra (en manca un). Una espècie de pinsans. No sé si es van estavellar contra els vidres de la finestra, o és que van menjar alguna cosa enverinada. No crec que es morissin de calor, perquè no en feia tanta, ni que els matessin a pedrades.\nPublicat per Geococcyx el dimecres, de maig 18, 2005 2 comentaris\nAls anys setanta encara corrien per casa uns números del Reader’s Digest dels anys cinquanta. Tenien l’empremta inequívoca d’aquella època: guerra freda i tradicional american way of life, ambdues coses en ple apogeu. Recordo un article titulat China Comunista: 650 millones de esclavos uniformes. També recordo els acudits militars, les històries de famílies estàndard americanes (em recordaven els Picapiedra, amb Wilmas i Pedros inclosos). I la idea que tot es pot resumir i adaptar (digerir!), i que tots mereixem que ens ho facin.... Restes d'aquells aires encara bufen pels Reader's Digest que avui compra la meva sogra.\nEn certa manera jo els dec la vida, als Reader’s Digest dels anys 1950. De fet, els dec la vida, literalment. L’història és una mica llarga. L’altre dia esmentava com la generació dels baby boomers nord-americans ens havia passat els seus mites i les seves icones generacionals. Un dels moments claus d’aquella generació (o potser per a la dels seus pares?) va ser sens dubte l’assassinat del president Kennedy.\nEls qui queden d’aquella època tenen tots una resposta clara a la pregunta què feies quan van assassinar John F. Kennedy? Jo sóc del 61. Vull dir que difícilment me’n recordaria d’un assassinat que va passar el novembre de 1963. No me’n recordo del què feia aquell dia, però m'ho han explicat. Quan Kennedy era assassinat jo tenia dos anys i vuit mesos i m’estava ofegant per un accés de febre que em congestionava les vies respiratòries superiors. La meva mare va sentir un gemec meu al dormitori i va arribar corrents. Jo ja tenia els llavis blaus.\nAmb una respiració boca a boca el tema es podia resoldre, si més no per sortir del pas. En aquell poble de primers dels seixanta, no tothom sabia fer la respiració artificial. Però, ves per on, mon pare havia llegit com fer el boca a boca. On? En un número del Reader’s Digest dels anys cinquanta. I va funcionar! Vaig respondre ràpidament. Quan va arribar el metge del poble, un senyor molt gran, potser ja jubilat, jo ja havia reviscolat.\nFa uns anys li vaig preguntar al meu pare: i te’n recordes de quin dia era? Diu sí, a l’endemà els diaris duien la notícia de la mort d’en Kennedy. Ve’t aquí què feia jo quan van assassinar el Kennedy!\nI moltes gràcies, mumpare!\nPublicat per Geococcyx el dimarts, de maig 17, 2005 7 comentaris\nEl cap de setmana passat vaig anar a veure la nova pel·lícula de l'Audrey Tatou (Un long dimanche de fiançailles), dirigida per Jean-Pierre Jeunet, el mateix director de Delicatessen i de Le fabuleux destin d'Amélie Poulain. Vaig xalar força, especialment pel cru retrat de la guerra de trinxeres a la PMG, i per tants detalls, humor, flaires, imatges d'Europa que em va regalar la pel·lícula. Sorprenent també l'aparició inesperada de Jodie Foster, amb un francès aparentment molt correcte. L'òptica i la sensibilitat de Jeunet-Tatou enamoren, però també cansen una mica, quan es converteixen en tics una pèl repetitius.\nPel què fa a la Jodie Foster, amb ella sempre em sento a casa, després de saber que era la nena que mostrava el culet (fa mil anys) als anuncis gegants de Coppertone que vèiem a la carretera, anant cap al Port d'Andratx.\nAnècdota del dia. Vam anar a veure la pel·lícula amb tres espanyols (dues noies i un noi), que porten uns dos anys a Mèxic. Em fa gràcia que les noies em parlen com si jo fos mexicà (ustedes, alberca, carro). Em sorprèn una mica, perquè jo puc dir, si vull, ustedes, alberca i carro quan parlo amb els mexicans, però no amb els espanyols, amb qui diria més aviat vosotros, piscina i coche (els mexicans també diuen piscina i coche, per això) Em fa gràcia sentir algú amb marcat accent navarrès que diu ustedes en lloc de vosotros. Em ve al cap l'acudit de dir-li que si vol ja em pot tractar de tu...\nEm sembla que tinc una facilitat no habitual de commutar netament d'una variant dialectal a una altra, especialment entre el mallorquí i el català central. No tant entre l'espanyol ibèric i el de Mèxic. Em falta rodatge.\nPublicat per Geococcyx el dimarts, de maig 17, 2005 0 comentaris\nPublicat per Geococcyx el diumenge, de maig 15, 2005 2 comentaris\nJa ha arribat la notícia, a El Universal. De fet, ho va fer dijous passat. Dimecres havia sortit a Le Monde (Le président de l'Amicale des déportés espagnols n'avait jamais été déporté).\nPer cert, i canviant de tema, el mateix dia a Le Monde el gran titular era una pregunta que em va deixar una mica admirat i perplex (una pregunta que a l'ínclit Alfons Quintà li encantaria respondre):\nPourquoi la France est incapable de créer un Microsoft\nPublicat per Geococcyx el dissabte, de maig 14, 2005 0 comentaris\nDurant el dinar del dia de les mares li vaig a explicar a un amic que a Barcelona hi havia l'Amical Mathausen, etc. Devia fer anys i panys que no esmentava l'Amical Mathausen. Vaig sentir un cert orgull de veure la mica de sorpresa i d'admiració del meu interlocutor. Arribant a casa, engego l'ordinador i em trobo amb la notícia de l'Enric Marco.\nSi la notícia arriba a aquesta noble ciutat mexicana (de moment, ja ha arribat a la Gran Bretanya), em sembla que passaré més vergonya de la que ja estic passant...\nEn Carles Miró ha donat l'enllaç a un vídeo de TV3, i he trobat aquest altre al web de TV3.\nPublicat per Geococcyx el dimecres, de maig 11, 2005 0 comentaris\nFa unes setmanes anunciava que ja s'acostava el Día de la Madres, dia d'exaltació nacional de la mare mexicana. Dia 10 de maig és el dia de la mare aquí a Mèxic. I no és una festa que més o menys intenti obrir-se camí en el mercat entre anuncis del Corte Inglés. És una festa completament arrelada que impregna tots els porus de la societat mexicana, exaltant un concepte força tradicional del paper de la dona i de les mares en la societat mexicana.\nAvui és dia festiu (recuerdos als lectors que treballeu avui com un dia qualsevol). Els cantants famosos van anar ahir a la nit a la Basílica de Guadalupe a cantar-li les mañanitas a la marededéu de Gudalupe (mare per excel·lència), i la televisió ho va transmetre en directe. Les floristeries treuen fum dels encàrrecs que tenen. Els restaurants fan menús especials i tenen música en directe (mariachi, trio,...), i no donen l'abast. A la televisió passen pel·lícules antigues sobre el tema:\nMadre querida (1950)\nPerò, especialment, El día de las madres (1968) amb Sara García, Amparo Rivelles (Riveles per als amics), Marga López i Fernando Soler. El día de las madres és com el Ben Hur o Els deu manaments del dia de la mare.\nEl missatge del dia d'avui és: aquella mare mexicana que, per la irresponsabilitat del seu marit i dels seus fills (irresponsabilitat que ella mateixa ajuda a reproduir), té l'alternativa de suïcidar-se o carregar ella sola amb tot el pes de la família. Doncs aquella mare mexicana rep un dia a l'any l'homenatge dels seus fills, que admiren la seva heroica i sobrenatural abnegació i l'encoratgen a seguir indefinidament com fins ara. Tot això entre mañanitas, flors, i programes indescriptibles de TV (per molt que ho expliqui, cinc minuts de TV Azteca valen més que un milió de paraules).\nI, recordeu, Día de las Madres, en plural, que en singular queda un mica lleig. Avui el Gutiérrez Vivó ha portat cinc mares solteres al seu programa de ràdio. No sé si és un detall alternatiu, o reproductiu de la situació actual...\nPublicat per Geococcyx el dimarts, de maig 10, 2005 2 comentaris\nPublicat per Geococcyx el diumenge, de maig 08, 2005 0 comentaris\nEm cal un metre quadrat d'illa per aparcar el cervell...\nA finals dels vuitanta vaig veure Peggy Sue got married per primer cop, en un cinema de repertori de Fabra i Puig, molt barat i amb sessió doble (com es deia el local?). De primer plat passaven Peggy Sue got married (1986) de Francis Ford Coppola. Segons els crítics de cinema, un film d’encàrrec al què Coppola va saber donar un bon acabat i un cert to personal i de qualitat. El film em va fascinar. De segon plat passaven The fly, la pel·lícula de David Cronenberg. Per cert, aquí on treballo n’hi ha un que ja l’he batejat Cronenberg, perquè se sembla al Jeff Goldbum... (quines coses).\nPer què em va fascinar Peggy Sue...? La idea de tornar al passat, i quan hi ets provar de canviar-lo no és gaire original. Feia ben poc el film Back to the future (1985) havia arrasat al box office. I poc abans, The Terminator (1984) havia arribat del futur per escabetxar tothom qui se li posava al davant, per tal d'evitar el naixement d'un guerriller del futur.\nLa música? Només recordo la ingènua cançó de Buddy Holly que dóna nom al film. Buddy Holly (posem-nos drets) és tota una fita en els orígens del rock. En tinc dos discos, que segueixo escoltant després de molts anys. Però la cançoneta de Peggy Sue got married te l'acabes aviat... Diuen que les composicions originals de la pel·lícula són de John Barry, qui va fer la banda sonora d'Out of Africa, on una baronessa danesa s'enamora d'una estrella de Hollywood (segons que va escriure algú a Newsweek fa segles). M'hi hauré de fixar, amb la música, quan la torni a veure.\nQuè em fascina, doncs, del film? Parlo de memòria, perquè ja deu fer 10 anys que no l'he vist:\n- Una esplèndida Kathleen Turner de 32 anys, fent el paper d'una dona de 43 i d'una adolescent d'uns 16 anys. No li falta gaire per fregar el ridícul però se'n surt. Broda un paper fantàstic que no era gens senzill.\n- La mirada nostàlgica a l'adolescència dels baby boomers americans, una generació que ens ha venut els seus mites i icons a tota la tropa que hem vingut al darrera. Fins al punt que som capaços de tenir nostàlgia d'una època que no vam viure...\n- Peggy Sue entrant per primer cop a casa dels seus pares, just acabada d'arribar del futur.\n- Una introspecció sobre la pròpia adolescència.\n- Una emoció per coses que podrien haver estar i no van ser.\nNo me'n surto. El cas és que em fascina. i que el film m'ha fet plorar cada vegada que l'he vist. Gràcies a la tecnologia, estic a punt de veure Peggy Sue... per tercera o quarta vegada. Potser seria millor conservar el mite en la meva memòria, però tinc moltes ganes de tornar a veure el film, i que la meva dona la vegi per primer cop.\nJa us ho contaré. Llegeixo que hi surten Helen Hunt i Jim Carrey (joveníssims, suposo), gairebé desconeguts aleshores. No m'hi vaig fixar...\nPublicat per Geococcyx el dissabte, de maig 07, 2005 2 comentaris\nPublicat per Geococcyx el dimarts, de maig 03, 2005 2 comentaris\nPublicat per Geococcyx el diumenge, de maig 01, 2005 3 comentaris


Cultura és donar veu als grups més vulnerables - Tornaveu\nDimecres, 27 de setembre de 2017 08:30h\nQuè és la cultura? Quines manifestacions poden ser considerades com a expressions culturals? Com pot promoure’s la participació activa de la ciutadania la vida cultural d’una comunitat? A través de les pàgines de Tornaveu, el tècnic Oriol Cendra ha reflexionat extensament sobre aquestes i altres qüestions que pivoten sobre el debat cultural.\nGràcies a l’entrevista publicada per Gemma Tramullas el 22 de setembre, els lectors d’El Periódico també han tingut l’oportunitat de conèixer les principals idees que guien el seu pensament. Malgrat apuntar que els antropòlegs Kroeber i Kluckhon proposaren 150 possibles accepcions del terme “cultura”, Cendra sembla suggerir-hi, tot i que no ho explicita obertament, una definició fàcil d’entendre: cultura és tot allò que fem per socialitzar.\nÉs un error, per tant, equiparar-la amb el consum cultural (visites museus o exposicions, llibres llegits, assistència d’obres de teatre). “Conèixer l’entorn, parlar la variant dialectal d’una llengua, o associar-se per fer un barri millor també són accions culturals”, afirma. Concebuda així, la mateixa actitud personal dels ciutadans és una expressió de primer ordre: “En un context de precarietat laboral, pots somiar tenir un treball precari o pots somiar lluitar per la teva dignitat. La teva decisió et convertirà en una persona o en una altra, , i això és cultura pura”, insisteix.\nFidel a aquest discurs, conclou que una acció cultural de primera ordre “és donar veu als col·lectius que formen part d’una societat, especialment als més vulnerables i invisibilitzats”. És alarmant, en aquest sentit, que cap de les 15.000 festes tradicionals inventariades pel Departament de Cultura de la Generalitat respongui al cicle festiu musulmà; o bé que les institucions siguin incapaces de recollir les formes d’expressió practicades per les noves generacions, com ara el rap o el hip-hop, en els seus plans de lectura.\nMés enllà dels paràmetres que han de guiar la reflexió entorn la necessitat de replantejar les polítiques culturals, Cendra denuncia que els recursos públics destinats al seu foment siguin molt migrats. Els pressupost actualment previst per la Generalitat de Catalunya són 900 milions, i només el del FC Barcelona ja s’enfila fins els 700”, denuncia.