Manerba Resort Moniga Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nManerba ResortVia Ponticello 67, Moniga del Garda, Moniga, Itàlia, 25080 - Veure al mapaBé6,5Basada en30comentarisManerba ResortVeure més fotosPiscinaVeure més fotosVeure totes les 45 fotosPuntuació de la ubicació 6,1Veure al mapa6,1UbicacióParticularitats que li encantaranaire condicionat\nOne-Bedroom Apartment B7A\nOne-Bedroom Apartment B7B\nSobre l'allotjamentDescripcióPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Manerba del Garda, Manerba Resort és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. A Manerba Resort, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, habitació familiar, s'admeten animals de companyia. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent camp de golf (a 3 km), piscina exterior, jardí. Manerba Resort és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Manerba del Garda.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsempolles d'aigua de cortesia Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantCal fer el registre d'entrada i recollir les claus a: Via Antonio Meucci 77/b, 25080 Padenghe sul Garda. Els clients han de presentar un document d’identitat amb fotografia i una targeta de crèdit durant el registre d’entrada. Les peticions especials són segons disponibilitat i poden comportar suplements. En arribar, cal abonar un dipòsit de 100 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament. Cal fer el pagament abans de l'arribada amb transferència bancària. L'allotjament es posarà en contacte amb tu després de fer la reserva i et donarà més informació.Mostrar més


M'agrada cuinar: 01/06/11\nVichysoisse amb peres "conference"\n2 peres “conference” grans\n1 litro de caldo de verdures\nUna mica d'anou moscada\n50 cc. De nata per a cuinar*\nPosar un poc d'oli i sofregir les creïlles pelades, netes i trossejades sense arribar a daurar-se. Als 3 minuts agregar els porros llavats i trossejats. Salar i deixar uns minuts mes.\nPelar, descoratjar i trossejar una pera i mitja, afegir-la a la cassola junt amb el litre de caldo de verdures. Coure uns 30 minuts.\nUna vegada cuit triturar bé el contingut fins que queda una crema fina, afegir un poc d'anou moscada i rectificar de sal.\nRefredar en la nevera i just abans de servir afegir un poc de crema de llet o nata de cuinar, mesclar, afegir la resta de la pera trossejada per a decorar i també un poc de jolivert picat.\nAmanida de creïlles\n4 varetes de surimi.\noli d'oliva, vinagre de Módena i sal\nEs bullen les creïlles senceres amb la pell i les deixem refredar. Piquem molt menuda la ceba, la fiquem en un bol i li afegim el vinagre. Pelem les creïlles, les tallem a rebanades i les fiquem en un plat rodó i bastant gran, les salem i afegim un raig d'oli. Per damunt li fiquem la ceba, la tomaca també tallada a rebanades, els ous bollits tallats i la tonyina, salem, i per últim li afegim el surimi. El deixem refredar un parell d'hores en el frigorífic. Es pot acompanyar amb un poc de maionesa.\nGelat de bresquilla en 5 minuts\n1 llanda bresquilla en almívar\n50 cc de nata de muntar\nTallar la bresquilla en almívar en trossos xicotets, retirar l'almívar.\nDeixar la bresquilla una hores en el congelador en un bol ceràmic on desprès es guardarà el gelat.\nQuan la bresquilla estiga congelada poseu-la en la trituradora amb el iogurt, la nata i una cullerada sopera de mel. Triturar fins a aconseguir la textura desitjada\nPresentar amb uns fulles de menta fresca.\nAquest gelat es pot fer amb qualsevol fruita en almívar: pinya, mango, etc.\nEnsalada amb rostes\nPer a les rostes:\nTallar o trossejar el pa en formes irregulars, arruixar-ho amb oli d'oliva, una dent d'all picat i l'alfabega fresca. Mesclar bé perquè s'amere el pa. Ficar en el forn a 180 gr uns minuts. Vigilar per a deixar-los el temps necessari segons com ens agraden de torrats.\nTallar les tomaques i l'encisam i salpebrar. Reservar\nTorrar el Beicon en tires\nLa vinagreta: Tres cullerades d'oli i una de vinagre, una cullerada de café de de mostassa.\nAfegir la vinagreta a les tomaques i l'encisam i remoure bé.\nAfegir el Beicon i les rostes i mesclar.\nRap al pebre amb puré de pimentons\nUna manera fàcil i sana de preparar el rap...\n2 c/s grans de pebre de colors\n4 lloms o cua de rap (aprox. de 175 grs. Cada un)\n2 c/s oli d'oliva\nIngredients per al puré de pimentó:\n2 pimentons rojos, sense llavors, tallats en tires d'1 cm.\n1 c/s oli d'oliva\n2 dents d'all, premsats\n4 tomaques roges, pelats, tallats a quarts\n4 anxoves en oli, escorregudes i picades\n1 c/c tàperes, picades\n1 c/s vinagre balsàmic\n12 fulles d'alfàbega fresca (i algunes més per a decorar)\nSaltejar els pimentons amb l'oli en un paella durant 5 minuts. Incorporar l'all, les tomaques i les anxoves. Tapar la paella i deixar coure a foc baix durant 20 minuts.\nTriturar fins a obtindre un puré no molt fi. Passar el puré a un bol, salpebrar i afegir les tàperes, el vinagre i l'alfàbega. Reservar calent.\nPicar el pebre de colors i arrebossar els lloms de rap lleugerament salats (lligar-los amb fil de cuina perquè no perden la forma).\nCalfar l'oli en una paella i fregir-los els lloms fins que estiguen fets (5 minuts per costat).\nEmplatar els lloms amb unes creïlles fregides i la salsa.\n1 paquet d'espaguetis de verdures\nBullim la pasta en aigua amb sal el temps que recomana el fabricant.\nPosem en un cassó un poc d'oli i una mica de mantega, afegim el porro tallat fi i deixem fregir uns minuts, afegim el brandi, quan s'evapori posem el formatge Mascarpone i la de crema de llet, ho barregem tot bé i salpebrem.\nQuan la pasta estia escorreguda, afegim la salsa i posem per damunt el formatge parmesà.\nIngredients per a un Kg. de maduixes:\n1 got de llima\nLlevar-li les fulles i llavar les maduixes.\nTallar per la mitat.\nAfegir-los el sucre, mesclar.\nDeixar reposar tota la nit en la nevera.\nAl dia següent passar-les per la batedora i afegir el suc de llima.\nDistribuir-lo en uns quants recipients i deixar-lo en el congelador.\nTraure'l del congelador unes 4-6 hores abans de servir-lo i deixar-lo en la nevera fins el moment de emplatar.\nNo vos podeu imaginar com està de bo.\n"Semifrio" de Torró\nTritura el torró. En un casset calfa la llet, afig-li el torró, el sucre i els dos sobres de quallada. Deixa en el foc uns 8 minuts removent de tant en tant.\nD'altra banda munta la nata i mescla-la amb la del torró.\nPrepara un motle de corona o una flanera amb abundant caramel líquid, també pots posar sirop de xocolate o un altre que vos agrade.\nAboca la mescla de torró sobre el caramel líquid, en el motle i deixa refredar a temperatura ambient fins que estiga tebi.\nFinalment, reserva en el frigorífic fins a un moment abans de servir. Una vegada desemmotlat, tira unes ametles mòltes per damunt, i decora al gust.\nPollastre marinat amb allioli\n250 grs. Pit de pollastre, Cortada en tires\n1 dent d'all, premsat\n50 ml. xerés\n50 ml. Oli d'oliva\n½ c/c timó sec\n¼ c/c comí en pols\nJolivert fresc, picat\n2 c/s pa ratllat\nAllioli, per a acompanyar\nPreparar la marinada mesclant l'all, el xerés, l'oli, el llorer, el timó i el comí. Agregar el pollastre salpebrat. Deixar marinar en la nevera durant 6 hores (mínim).\nRetirar el pollastre de la marinada i arrebossar-ho en la mescla de pa ratllat i jolivert.\nFregir en oli calent fins que estiguen daurats. Servir immediatament.\n1 lluç aproximadament de kilo i mig\n1/4 de gamba crua\nLi demanem al pescater que ens netege el peix, que li lleve l'espina central i ens el faça en dos filets. Pelem les gambes i amb els caps, les corfes més el cap i l'espina del peix farem un brou.\nFarcirem el lluç amb les gambes pelades, el lligarem amb fil de cuina, el posem en una safata al forn, havent-li posat un raig d'oli.\nColem el brou del peix i el reduirem a foc lent amb les dos cullerades de farina, i anirem afegint el brou al peix poc a poc fins que estiga cuinat.\nRecpta d’Empar Jurado\nLlom amb poma i formatge\n8 tallades de llom\nmargarina, sal, oli\n2 pomes, formatge ratllat.\nEn una safata que puga anar al forn posem les pomes tallades a rodanxes, pelades i sense les llavors, posem la carn al damunt i la salem, ho cobrim amb el formatge ratllat i per damunt unes boletes de margarina. ho tindrem al forn uns 20-25 minuts, fins que el formatge estiga daurat. És molt senzill de fer però està molt bo.\nRecepta d'Empar Jurado\nCanelons de cogombre amb salsa d'iogur al cebollí\nUnes fulles d'encisam\n4-6 alls confitats\nSalsa de iogurt amb cebollí\nLlavar els cogombres, despuntar i tallar al llarg amb mandolina, un gros d'uns 2mm. Els estenem, afegim sal i els deixem reposar una mitja hora, passada la qual els eixuguem amb paper de cuina i reservem.\nTallem a dau el pimentó verd, el roig i ratllem la carlota.\nTallem en juliana les fulles d'encisam .\nPiquem els alls molt xicotets.\nAls ous bollits separem la clara del rovell, aquesta la reservem i les clares les piquem ajuntant-les amb els altres ingredients en un bol.\nAfegim a les verdures un parell de cullerades de la salsa de iogurt amb cebollí.\nEstenem les tires del cogombre i farcim amb un poc de la mescla de verdures i salsa, enrotllem i col·loquem en el plat de servir o la font, napar amb la salsa i posar per damunt els rovells d'ou dur reservades, afegim un poc de cebollí picat.\nEtiquetas: Amanides, Entrants freds, Verdures\nEnsalada de cogombre amb menta\nLlavar i pelar els cogombres. Tallar a rodanxes\nPicar la menta fresca (unes 6 fulles) i mesclar amb el iogurt, la sal i pebre\nMesclar el iogurt i la menta amb les rodanxes de cogombre\nCol·locar en la nevera durant dues hores perquè es mesclen els sabors\nAdornar amb uns fulls de menta i servir.\nEspaguetis de verdures amb crema de Mascarpone al ...


Blog d'en Carles Lara: d’abril 2009\nAquí penjo un enllanç a un recull fotogràfic en format de vídeo de youtube dels VI Campionats d'Espanya de Policies i Bombers d'enguany. La primer part és sobre la prova en CRI i la segona sobre la cursa en ruta. Si el mireu, veureu algunes cares conegudes de les categories MA30 i MA40 a Catalunya i alguns de fora...\nPublicat per Carles Lara a 1:21 Cap comentari:\nDesprés d'un cap de setmana de recuperació tornem-hi de nou a la càrrega. Un altre vegada un entrenament amb tres xifres, 101 km. Avui en companyia de l'Albert que ahir es va estrenar com a corredor de categoria èlit. Les avaries mecàniques no el van deixar finalizar el Gran Premi d'Òdena quan rodava després de la primera pujada a Les Maioles en el grup principal. Tot i l'esforç d'ahir, avui tampoc li faltava gas i hem fet dos ports. El primer d'ells a ritme ràpid i el segon més a la marxeta. Ja de tornada el vent a començat a bufar amb força i ha agobiar de veritat, sort que els deures ja estàven fets. Al final amb tantes pujades em faré escalador i tot jejejeje. Amb tot aquesta temporada acabo d'arribar als 5000km.\nDoncs aquest matí han caigut 126 km més. Aquesta setmana rècord absolut: 560 km en 5 dies. No està gens malament. De fet no recordo en molt temps haver entrenat tant i tant bé com aquesta setmana. A més han estat dies d'intensitat i de muntanya. Calia aprofitar aquesta setmana de festa i així ha estat. Durant aquests dies he rodat pel Baix Llobregat, l'Alt Penedès, l'Anoia, el Bages i, aquest matí, ha tocat el Vallès Occidental. En companyia del Raul Martínez hem anat a pujar el dur port de El Farell. Jo feia més de 16 anys que no pujava per aquella carretera, des de l'última temporada com a èlit l'any 1993. Mai no havia anat pel tram dur, de fet ni sabia que existia. Deu ni do!!! En Raul m'ha deixat tirat al tram més exigent jejeje. El cansament avui ja s'acusava en excés, així que he decidit tombar i cap a casa. Ja de tornada, tot sol, m'he creuat amb en David Sánchez i amb en Santi Molina. Amablament s'han donat la volta i m'han acompanyat una estona. Moments de relax i de conversa que s'han agraït. Després la darrera pujada i a casa. Demà i demà passat el ritme d'entrenament ho marcarà la climatologia, però el que si que tinc clar, és que toca relaxar una mica les cames que ja ni me les noto....\nA la carretera hi havia aquest avís, suposo que sabien que en Raul venia a fer sèries i avisaven la resta d'usuaris de la via jejejejeje!!!!!\nQuin cansament que portava avui!!! No és per menys, en tres dies he fet més km que els que acumulo normalment en una setmana. Dilluns vaig fer 100, ahir 95 i aquest matí han sortit 125. Fan un total de 320 km en tres dies. Avui ja estava molt tocat. Muscularment no m'havia recuperat del cansament de l'entrenament d'ahir, que va ser per la tarda. En menys de 24h he fet 220 km. I si la tònica d'ahir va ser escapar dels núvols i les cortines d'aigua que ens perseguien, avui tocava amagar-se del vent. El vent és mal enemic per enfrontar-se, i més quan acumules cansament. Així que ha patir i ha pedalar. Sort que he sortit en bona companyia, amb l'Albert, com és habitual, i amb l'Isra Núñez. Ja amb bastants km al damunt se'ns ha afegit un altre crack, el Maldonado. Entre els quatre hem pogut "lluitar" millor contra el vent. Al final he arribat bastant tocat a casa, amb molta gana i amb les cames molt adolorides. Demà, si puc, intentaré fer 90-100 més. Com ja vaig dir en un dels posts anterior, s'ha d'aprofitar la setmana de festa al 100%.\nCrònica de la prova en ruta del Campionat d'Espanya de P&B\nConfirmat, cada any hi ha més nivell en aquest Campionat d'Espanya de Policies i Bombers. Si en els orígens de la prova, fa 5 o 6 anys, el nivell era similar a una cursa de MA30, aquest any el llistó fregava més el de categoria èlit. I no sóc jo només qui ho diu, sinó molts més corredors que hem vist madurar aquesta prova amb el temps. Sota una climatologia que amenaçava pluja vam sortir els 135 participants de la cursa. El primer en atacar, al km 1, un servidor amb en Raul Martínez. De seguida se'ns unia en Koldo Gutiérrez i possàvem un ritme infernal, gaire be fregant els 48-50 km/h. La nostra aventura va durar apenes 8-10 quilòmetres. A partir d'aquest moment diversos atacs i intents d'escapada. Una d'elles protagonitzada per l'Aleix Miró. En l'exigent repetxó de Perelada en Cherino ataca amb força. A la seva roda, de nou, en Koldo i jo enganxat a ell. A punt de coronar la pujada veig que en Koldo s'obre i el paso. El grup trencat respira adalt mentre es reagrupa el pilot. En aquest moment, just en aquesta baixada, veig que en Koldo ens passa tímidament pel voral de la dreta de la carretera. Tothom se'l queda mirant i, com el que no vol la cosa, marxa. Quina manera més tonta d'escapar-se. Tonta però efectiva. En Koldo se n'aprofita del "parón" que fa el grup en la revirada carretera que enllaça Llançà i el Port de la Selva. Ritme de patxanga que només es va trencar en algun moment puntual amb atacs d'en Negrete, Carlos Polo, i un servidor entre d'altres. Això va comportar que en Koldo agafés ràpidament una renda de 2'30''. Renda, que a la postre, ja seria insalvable. Just a peu port arrenco i, aquesta vegada sí, logro marxar en solitari. Vaig caçant corredors que anàven pel davant i els vaig deixant de roda. Pujo be, sobre el 25 km/h. A falta d'uns 4km per coronar veig que el meu company Raul Martínez ve darrera i l'espero. Entre tots dos fem feina. Bona part de la pujada a 27 km/h, però no és suficient, el pilot encapçalat per Cherino, Negrete i Polo va més ràpid. En agafen a uns 2km per coronar. A partir d'aqui descens suïcida comandat pel David Alcaraz. El meu "cuenta" va arribar als 80 km/h. Es treca el grup i, al final del descens, quedem 15 unitats. Llàstima, ens adormim i les "víctimes" del descens tornen a entrar. Fins a meta 25 km de plà amb vent molest. Al repetxò de Palau Saverdera arrenca en Raul Martínez amb una força espectacular i marxa amb 3 corredors més. Al pilot atacs, atacs i més atacs, però el peix ja està tot venut. Entrem a l´últim km. Tram adoquinat on la bici semblava un cavall salvatge. Entro al darrer revolt ben col·locat però amb els adoquins alguns corredors vam patinar una mica i, afortunadament, la montonera es va evitar miraculosament. La montonera sí, però la possibilitat de lluitar per un bona posició al sprint, també. Finalment Campionat guanyat pel Koldo i secundat per un Raul Martínez increible que li va faltar poc per agafar al basc. Per la meva part em vaig haver de conformar amb un 21è lloc absolut i entre el 6-7, calculo, de la categoria. L'any vinent hi haurà més sort.\nPublicat per Carles Lara a 23:19 Cap comentari:\nAhir, sota una intensa pluja, es va celebrar la prova en CRI dels Campionats d'Espanya de Policies i Bombers amb sortida i arribada a la mateixa porta del Castell de Perelada. Degut a l'aigüat que va caure en els moments previs a la sortida de la prova es va haver de modificar el recorregut i, d'aquesta manera, es va allargar fins els 14,400 km de distància. Un traçat que, degut a la seva escasa altimetria, m'afavoria bastant. Però no vaig tenir el dia, o aixó sembla ser, ja que les sensacions durant el transcurs de la crono no van ser dolentes del tot. Les sensacions no, però el crono és el que te la veritat absoluta en les proves CRI, i aquest no enganya. El meu temps va ser de 21:41, mooooolt lluny del millor registre absolut que va ser de 20:03 marcat per Fco. José GONZALEZ i que em classifica al 18è lloc de la general i 7è de la categoria a 1:38''. Veritablement, no sé que va passar. Vaig escalfar be, el recorregut m'afavoria bastant i les sensacions durant la prova van ser acceptables. No sé, suposo que simplement la resta de corredors van anar més ràpid. Sobre altres corredors catalans coneguts cal destacar l'excel·lent 6è lloc i 1r de la seva categoria d'en Cherino, a 54'' del guanyador. Raul Martínez 14è i 5è categoria A a 1:20''. Aleix Miró 28è a 2:32. Pere Fernàndez 29è a 2:37. Quim Rodríguez 32è a 2:46. Amadeu Revert 46è a 3:25. Albert Balbís 42è a 4:12. Aquesta tarda prova en ruta, a veure si va millor...\n1.- Arribada meta del Raul Martínez. 14è de la general\n2.- Arribada de l'Albert Balbís.\nSón algunes de les fotos que em va donar temps a fer després de la meva arribada. Dispenseu la qualitat, però estan fetes amb el mòbil jejeje.\nDemà divendres comença el VI Campionat d'Espanya de Policies i Bombers. Enguany es celebra a la població gironina de Figueres. Com ja és habitual el Campionat es celebra en dos dies. D'una banda la prova contra el crono i, d'una altra, la prova en ruta. Pel que fa a la CRI es disputarà sobre un traçat amb sortida i arribada a la bonica població de Perelada sobre un total de 10,4 km amb un perfil totalment plà. La dificultat d'aquest recorregut està en la força i la intensitat amb la que bufi la Tramontana. Sobre la prova en línia, tindrà sortida i arribada a la mateixa ciutat de Figueres. En els 88 km que s'hauran de recòrrer els ciclistes superaran dos ports de muntanya. El recorregut és el següent: Figueres-Perelada-Mollet de Perelada-Espolla-Rabós-Garriguella-Llançà-Port de la Selva-Palau Saverdera-Pau-Vilajuïga-Figueres. Ambdues proves tindran inici a les 16:00 hores. Per més informació sobre els recorreguts i perfils:\nInfo Crono: http://www.ceme.info/seccions/Ciclisme/C.Espanya/Catala/Planol_Rutometre_Perfil%20Recorregut%20Prova%20Contrarrellotge_Peralada%2009.pdf\nInfo Ruta: http://www.ceme.info/seccions/Ciclisme/C.Espanya/Catala/Planol_Rutometre_Perfils%20Cursa%20en%20Linia_Figueres%2009.pdf\nPublicat per Carles Lara a 20:17 1 comentari:\nCap de setmana amb gas a fons. Tot i que les previsions meteorològiques no eren gaire bones pel cap de setmana, finalment li he pogut treure bon suc. Ahir van caure 105 km i avui 110 més. No està gens malament, sobretot tenint en compte els promitjos que han sortit. Pel que fa a l'entrenament de dissabte vaig fer, com he dit, 105 km en solitari pujant dos ports. El primer d'ells Begues, d'uns 8km i amb alguna rampa dura. El segón l'Ordal, per la part més fàcil. El promig entorn als 32 km/h. Respecte a aquest matí, sortida amb molt bona companyia. Grupeta de 8 ciclistes composta, entre d'altres, pel Miquel Cherino, Mirco Merotto, Raul Martínez, Cris, Carlos Lapuerta... El recorregut molt semblant al d'ahir. La pujada a Begues ha estat molt ràpida i intensa. Primer amb un Raul que ens ha pujat els primers quilòmetres a "muerte" i rematada per un Lapuerta que m'ha fet patir de valent als últims revolts de la pujada. A partir d'aqui lluita constant contra el vent i finalment remullada total per la pluja als darrers km de la sortida. Promig de 32,5 km/h. La veritat és que amb la previsió del temps que hi havia pel cap de setmana era difícil evitar mullar-se. En fi, que finalment he pogut salvar la setmana fent 360 km. Demà cursa a Millas (França o millor, Catalunya Nord), però per temes laborals no podré assitir-hi. L'objectiu d'aquesta setmana són els Campionats d'Espanya de P&B...\nPublicat per Carles Lara a 21:49 2 comentaris:\nMala setmana per entrenar. Aquesta pluja no ajuda gaire. Be, no ajuda si ets com jo, que no surto en bici plovent. El resum setmanal és fàcil, dilluns 78 km plans i ahir 65 també plans. Durant el matí de dijous vaig "tunnejar" la bici de carretera i la vaig convertir en una "cabra" de crono. Per fer aquesta operació tampoc necessito gaire cosa, simplement li poso les rodes de pals i l'acople, i ala, a rodar. La setmana pròxima tenim el Campionat d'Espanya de Policies i Bombers. Enguany es fa a Figueres i consta, com ja es habitual, de dues proves. La primera en CRI i la segona en ruta. Respecte a la crono, en aquesta edició, te una longitud d'uns 10-11 km i és totalment plana, de les que m'agraden a mi. La segona, la de ruta, ja no ho és tant. Ja donaré més detalls sobre els recorreguts. Respecte a la participació cada any hi ha més participants i més nivell. Ja està confirmada la inscripció de corredors de tant nivell com en David Alcaraz, Koldo Gutierrez, Félix Valcárcel i d'altres que han estat ciclistes professionals com en Castellano. En fi, que s'apropa la data del campionat i jo només he pogut fer aquesta setmana 130 km...horror!!!!\nPublicat per Carles Lara a 12:21 Cap comentari:\nPublicat per Carles Lara a 18:28 5 comentaris:\nPublicat per Carles Lara a 20:25 3 comentaris:\nAquestes rodes són les PROGRESS PURGATORY. Necessito que algú em doni referències d'aquesta marca. Algú les ha provat? Què us semblen? Deixeu els vostres comentaris. Mercès a tothom!!!!!\nPublicat per Carles Lara a 10:35 Cap comentari:


L’Administració pública fa pinya amb les DO davant el presumpte frau\nCarmel Mòdol, secretari d'Alimentació\n"Aquesta també és la causa de l'INCAVI", diu l'ens públic del vi\nEva Vicens Barcelona\nContinuen les reaccions davant les recents novetats del cas del presumpte frau de l’empresa Reserva de la Tierra. Si bé fins ara han estat les dues entitats implicades al cas, com són la Denominació d’Origen Catalunya i DO Tarragona, ara són les entitats públiques qui ha volgut dir-hi la seva.\nDonant veu al Govern de la Generalitat de Catalunya, el secretari general d’Agricultura Carmel Mòdol ha comentat en declaracions a Vadevi que “si s’acaba demostrant, com indiquen els indicis, les pràctiques fraudulentes, la Generalitat condemnarà i exigirà les mesures de correcció oportunes”. “Com a administració pública hem de d’actuar contra les males pràctiques, és la nostra obligació”, apunta.\nI continua: “El problema és també que es tracta d‘una investigació complexa perquè estem davant d’una empresa de grans dimensions que treballa amb volums elevats”, dirà el Secretari general, “però també era d’esperar que precisament per aquestes dimensions un frau així, si s’acaba demostrant, s’acabi destapant”\nSigui com sigui, Carmel Mòdol posa l’accent en dos pilars. D’una banda, els consumidors, “a qui no es pot enganyar perquè si fos el cas estaríem parlant d’una greu estafa contra ells”, i sortosament aquesta situació no ha afectat la salut pública, insistirà; i de l’altra, les denominacions d’origen que estan vetllant per treure al mercat productes de qualitat amb una clara defensa per l’origen i pels viticultors que hi col·laboren. “El problema és que sumat al greuge de tot plegat, això està tenint efectes contra la reputació de les pròpies denominacions d’origen”. “Crec que el consumidor no està sent especialment alarmista amb la situació, però sí que s’ha posat en entredit la bona feina que duen a terme les entitats del vi de Catalunya”.\nEl presumpte frau podria tenir l’origen -segons informacions publicades- a l’any 2017 i, de fet, el Secretari General ja confirma que en el moment en què van sorgir indicis i sospites de possibles pràctiques irregulars, el departament d’Agricultura hi havia fet diversos controls i inspeccions amb resultats que de moment no poden transcendir.\nAra per ara “no podem aportar nous detalls al que s’ha donat a conèixer per part de la investigació, i estem pendents de com avança el procés per poder actuar en conseqüència”, sentencia.\nDirectora de l’INCAVI, Alba Balcells\nPer la seva banda, l’Institut Català de la Vinya i el Vi, l’INCAVI, s’ha sumat a la defensa de les denominacions d’origen i ha apuntat que davant els fets “estem concernits en acompanyar les DO afectades en aquest procés, i això és el que estem fent”. “Les DO, continuen, són les garants de l’origen i la qualitat del producte i des de l’INCAVI els donem tot el suport. Aquesta causa també és la causa de l’INCAVI“, afegiran des de l’entitat pública del vi.


Document de treball: Reflexions sobre l’educació durant la pandèmia | Sindicat de Pares\nDes del Sindicat de Pares estem duent a terme una sèrie de reunions per a reflexionar sobre com ha anat l’educació durant la pandèmia. L’objectiu és donar amb les claus sobre que es pot millorar de cara al futur, en el curt, mitjà i llarg termini.\nLa primera de les conclusions que es dedueixen és que el model educatiu ha de canviar. Tant si tornem a confinaments com si no, hem d’introduir ja, el canvi tecnològic que demanda la societat en les escoles.\nAl marge de que una classe presencial no es pot substituir per una reunió de zoom, tant a nivell de metodologia com a nivell d’usabilitat, el canvi ha de ser gradual però definitiu.\nPràcticament tots les mares i pares amb els quals hem parlat estan d’acord que s’ha perdut molt de temps perquè no es podien adaptar les classes a les circumstàncies. No totes les famílies tenen un ordinador o una Tauleta per a cada fill i tampoc tothom sap com usar-lo i treure’n rendiment.\nEl mateix ha passat amb professors i professores que han posat de la seva part el que han pogut, sense tenir temps d’adaptar classes i exàmens.\nActualment cal canviar la mentalitat, la manera de fer classe, la manera d’avaluar, la manera d’entendre, els mitjans tecnològics a disposició que poden facilitar tant als uns i els altres. I sobretot els continguts. Què ensenyem i perquè.\nEns preguntem que coneixements i habilitats exigiran els treballs del futur. Quins estudis es desenvoluparan en les universitats dins de 15 anys. Aquestes són les preguntes que interessen ara de cara a programar una nova escola.\nEls governs discuteixen permanentment sobre dues qüestions: les ideologies i els diners. Perden el temps discutint i discutint sobre segregació, quan la principal segregació és la bretxa digital.\nPares i mares tenen la solució. Ara més que mai és necessària la llibertat dels pares per a triar allò que ells coneixen millor que ningú, com són els seus fills i com volen que s’eduquin.\nSeguirem en aquesta línia de parlar amb mares, pares, professors i polítics per a perfilar millor aquest canvi de paradigma.


Quina diferència hi ha entre una nota i una hipoteca?\nUna nota, sovint anomenada pagarés, que és naturalment més explicativa, és el document que descriu els termes que el prestatari ha de complir per rebre el benefici dels diners que es presta. Esbossa el principal o quantitat que s’està prestant, el tipus d’interès, l’import del pagament, on s’han d’enviar els pagaments i qui és el prestador / beneficiari, la freqüència dels pagaments, ig mensuals, bimensuals, anuals, etc. i el termini del préstec, que és la data futura en què s’ha de pagar íntegrament el préstec. També esbrinarà altres termes com si el préstec sigui un instrument de tarifa ajustable i quins són aquests termes, o si només és d’interès, etc.\nUna hipoteca és l’instrument que afirma que la propietat és una garantia per al préstec. Una hipoteca és entre dues parts, el prestatari i el prestador. Si el prestatari deixa de fer pagaments, el prestador pot passar pels tribunals per excloure, el que es coneix com a execució hipotecària judicial.\nLa paraula hipoteca s’ha convertit en sinònim de les paraules Nota promesa i escriptura de confiança. Una hipoteca és més sinònim de l’escriptura de confiança, però també hi ha diferències entre aquests dos documents.\nUna escriptura de confiança és també un instrument que afirma que la propietat és garantia per al préstec; tanmateix, la forma més important de diferenciar-se d’una hipoteca és que té tres parts, el Trustor (el prestatari), el beneficiari (el prestador) i el fideïcomís (el tercer independent que posseeixi un títol legal d’interès en la propietat fins que el préstec es paga o la propietat queda exclosa a través de l’Escriptura de Confiança). El fideïcomissari té el poder legal d'execució de la propietat sense haver de passar pels tribunals sempre que l'Escriptura de Confiança doni el poder de venda en el seu idioma, que es coneix com a execució hipotecària no judicial. L'únic que necessita és que es demana al prestador que el prestatari tingui de forma predeterminada la quantitat de temps o diners prescrita i el fideïcomissari pot iniciar el procediment basant-se en les lleis estatals que ho regulen.\nAra coneixeu la diferència entre els principals instruments de préstec relacionats amb els préstecs per a habitatge.\nQuina diferència hi ha entre "'Educació superior" i "universitats"?Quina diferència hi ha entre els protocols estatals i els sense estat?Quina diferència hi ha entre les economies socialistes, capitalistes, comunistes i nacionalistes en termes laics? Quin tipus d’economia hi ha a l’Índia?Quina diferència hi ha entre un invent i un descobriment?"Intenta no convertir-te en un home d'èxit, més que convertir-se en un home de valor." Què significa realment aquesta cita? Quina diferència hi ha entre l’èxit i el valor?Quina diferència hi ha entre les tècniques de clustering de propagació per afinitat i k-mitjans? En quins escenaris s’utilitzen tots dos?Quina diferència hi ha entre el hard rock i el heavy metal?


El billarista Jorge Martín es proclama campió de l'Open Setmana Santa - Vallès Visió\nEl billarista Jorge Martín es proclama campió de l’Open Setmana Santa\n7 d'abril de 2021 8 d'abril de 2021\nAquesta setmana s’ha celebrat l’Open Setmana Santa de Mollet, el Torneig de Billar que s’ha jugat per aquestes vacances a la ciutat. Durant 5 dies s’han celebrat les rondes eliminatòries en les quals hi han participat 16 jugadors. Aquesta primera edició ha comptat amb la presència de participants molletans però també d’altres ciutats com Terrassa, Sabadell o Viladecans.\nA la final del primer Open Setmana Santa s’han enfrontat dos dels favorits al trofeu, el Cata i Jorge Martín. Aquesta partida final ha estat molt igualada: Cata ha començat guanyant però un parell d’errades han permès la remuntada de Jorge Marín, qui ha estat molt encertat en les boles de servei.\nEls jugadors tenien moltes ganes de participar en aquest torneig, ja que la pandèmia no els ha permès competir durant molt de temps.\nAquest Open ha estat tot un èxit i si el Procicat ho permet, al setembre se celebrarà l’Open Catalunya, un torneig que se sol celebrar al juliol però que la situació sociosanitària ha obligat a retardar.


La mirada dels músics s'incorporarà al Consell Nacional de la Cultura\nEn declaracions al programa El Dia a COMRàdio, el president del Consell Nacional de la Cultura i de les Arts, Xavier Bru de Sala, ha dit que l'organisme que presideix escoltarà les reivindicacions dels músics.\nAquest és un sector que públicament no se sent representat pel consell, per això Bru de Sala ha avançat que es crearà una comissió d'arts escèniques i música que incorporarà gent que completarà la mirada sobre el panorama d'allà on no podem arribar?.\nPel que fa a les crítiques dels músics Bru de Sala ha afegit que no hi ha representants d'un sector concret, sinó que tothom es representa a si mateix. Però examinarem, un per un, si hi ha prou gent en aquest consell amb coneixements, sensibilitat i interlocució amb la gent de la música que s'han sentit exclosos?.\nPOLÍTICA DE SUBVENCIONS\nEn relació amb la política de subvencions, el president del Consell Nacional de la Cultura i les Arts ha assegurat a El Dia a la COM que no les ha de donar el govern, s'han de donar a distància perquè no hi hagi favoritisme segons sigui d'un color, perquè no siguin els companys de viatge d'un partit o de l'altre...però també perquè quan les dones a distància del govern, quan les dóna un alt organisme que depèn de la Generalitat però que és de la pròpia cultura, pots ser exigent?. Bru de Sala ha recordat que cultura catalana és la que fan els catalans a qualsevol part del món, i la que fan a Catalunya els catalans, els irlandesos, els nord-africans i qui sigui?.\nFinalment, Bru de Sala ha recordat que la funció del consell és adoptar els mecanismes necessaris per introduir canvis en l'àmbit cultural, a part dels ajuts econòmics que per ara només tenen per a les arts visuals, la dansa, i algunes beques.


San Maurizio Apartment Venècia Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nSan Maurizio ApartmentApartamentCampo San Maurizio 2759, San Marco, Venècia, Itàlia, 30124 - Veure al mapaNotable7,5Basada en1comentariSan Maurizio ApartmentVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 34 fotos\nSituat en el cor de San Marco, San Maurizio Apartment és un lloc ideal des d'on descobrir Venècia. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. San Maurizio Apartment també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Venècia. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, San Maurizio Apartment no troba competidors en cap categoria.


Emili Brugalla – Fundació Conservatori Liceu\nInicià els estudis musicals a la Fundació Conservatori del Liceu, on es diplomà en Piano i en Música de Cambra. Posteriorment es decantà per la música contemporània i va ampliar la seva formació en composició i tècniques electro-acústiques a la Fundació Phonos de Barcelona, així com en piano contemporani amb Eulàlia Solé i més tard, a París, amb Claude Helffer. També rebé els consells d’Eulàlia Solé, Bruno Canino, Maria Curcio i Maria João Pires.\nEl 1982 rebé el Primer Premi al Concurs de Joves Intèrprets que atorga Joventuts Musicals de Catalunya, institució que dos anys més tard el becà per perfeccionar-se sota la tutela de Maria Curcio. Aquest premi es suma a altres guardons destacats que ha rebut, com el Premi especial al Millor intèrpret de Música Catalana Actual concedit per l´Associació Catalana de Compositors. De la mateixa manera, ha actuat en nombrosos festivals com els de Granada, Peralada, Torroella de Montgrí, Santander, Pau Casals del Vendrell, Quinzena Musical de San Sebastià o a la temporada 1996 de l’Auditorio Nacional de Madrid.\nJa sigui de solista o com a membre de grups de cambra ha actuat a les sales més importants d’Espanya, a més de fer-ho també a diferents ciutats d’Europa i a Brasil, Centreamèrica i Orient Mitjà. D’aquesta manera, ha col·laborat amb l´Orquestra Nacional de Cambra d´Andorra i amb l’Orquestra Simfònica del Vallès en l’enregistrament inèdit de les Variacions per a piano i orquestra de Joaquim Serra editada NAXOS, disc que es s’afegeix a un discografia que inclou també obres del repertori català del segle XX per a piano sol (Etnos), la integral de Danzas Españolas i altres obres d´Enric Granados, Johannes Brahms i Joan Guinjoan.\nCal destacar que és membre del Trio Kandinsky des de la seva fundació l’any 1998, juntament amb Corrado Bolsi i Amparo Lacruz.


Reagrupament vol dir aplegament? (61): Recanvi\nAvui CiU i PSC retornen al seu unionisme natural. Dels vuit anys d’Estatut i Constitucional, el PSC conclou que no passa res, com també CiU. Montilla protesta. Perquè ells no són els únics, CiU tampoc vol trencar amb Espanya. En canvi aquests toquen les estrelles i triomfen. Passen per autèntics, coherents i assenyats. Tanmateix es burlen de les necessitats de la gent i de la nació i engalipen tothom. Enfebren per la menjadora. CiU no estima al país. Té un mite que sap explicar.\nSi no hi ha unitat, no és pas per Reagrupament\nEl 13 de setembre vaig sentir a Catalunya Ràdio el col·loqui on participaven Rut Carandell, Salvador Cardús, Josep M. Terricabras, Anna Simó i López Tena, i em van fer veure que les posicions de cada organització, Reagrupament i Solidaritat, van quedar molt clares. Carandell va proposar, amb una actitud tranquil·la, raonable i amb bones paraules, anar junts a les eleccions en coalició,...\nRealment, volem un estat propi\nEl camí no és altre que ser coherent, complir el que s’ha promès a l’elector i ser seriós en el dia a dia de treball al Parlament. Cal que els votants que no han confiat en nosaltres perquè som novells vegin que al Parlament fem exactament allò per què vam ser escollits. Per aquesta raó, no entrarem en cap govern que tingui per objectiu gestionar una Generalitat que creiem minsa i desproveïda de tot poder. També sabem que, durant aquest període, podrem fer algunes coses per a millorar la vida de la gent i per a la qualitat democràtica de Catalunya. A Reagrupament, sabem que la Independència ha de ser el nostre horitzó i no el perdrem de vista.\nLa independència financera, base de la independència política\nUs presenten la primera col·laboració al web de Joan Llacuna, associat de Reagrupament Sarrià-Sant Gervasi. És una de les moltes persones amb ocupació fora de la política que ara, per primer cop, han decidit implicar-se activament en el projecte polític d'independència, regeneració democràtica i treball. En el text presenta unes dades molt clares sobre l'endeutament dels partits polítics que posen de manifest les hipoteques que pesen sobre tots els partits parlamentaris.\nArtur Mas, com l’Aznar amb el català, és independentista en la intimitat. Avui tot pinyol independentista de CiU calla, en pro de l’unionisme més tronat. Demà, gaudint de poder en mà, CiU farà de la independència un valor a desfigurar, a oblidar i negar. Únicament entrant al Parlament podem contrarestar la dinàmica que es dissenya. No podem fiar-los res. Treballen a la contra. En el seu orgull, CiU es pensa el més bell de la creació. Pensa que pot transformar-se i enganyar sempre i a tothom. Ull! No s’hi val a badar.\nGràcies als nacionalistes espanyols tant d’esquerra o de dreta, ara no cal convèncer els catalans que la independència és millor o potser l’única solució per al progrés de Catalunya. Ho sap fins i tot Montilla mateix, malgrat que no pugui ni vulgui reconèixer-ho. Ara el que volem el cada vegada més elevat nombre de catalans és que al Parlament hi hagi uns diputats disposats a votar per la independència. Però també estem farts de tanta corrupció i partidisme\nUs presentem la primera col·laboració en aquest web del doctor Enric I. Canela, president de Suma Independència, una de les organitzacions amb la qual Reagrupament Independentista ha arribat a un acord de coalició fa algunes setmanes. Canela, que també ha participat en alguns actes, encoratja a tothom a difondre el projecte de Reagrupament (independència, regeneració política i treball), que comparteix totalment. Per a Canela, cal treballar perquè més persones s'hi afegeixin. Si sumem, guanyem!\nReagrupament vol dir aplegament? (59): Barcelona, 29 de novembre de 2010\nDIA PRIMER: Guanyades les eleccions, els elegits fan el primer acte de sobirania. Es reuneixen al Palau del Parlament i sense esperar cap consentiment, prenen possessió unilateralment de l’acta de diputat. Seguidament en sessió plenària voten un Govern de Transició. El formen unes poques persones. La seva primera missió és la de declarar la independència de Catalunya davant el poble català que ho espera amb entusiasme.\nA banda dels objectius d’aconseguir un Estat propi, Reagrupament representa un estil basat en l’austeritat, en la limitació de mandats i, en definitiva, en tot allò que representa la regeneració democràtica, que és, avui dia, tan necessària com la pròpia independència. Sobretot, el 28 de novembre no us quedeu a casa i voteu Independència.\n« Anterior Següent » 1... 93 94 95 96 97 98 99 100 101 102 103 104 105 106 ...112


Apartment Lara Pisak Pisak Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nApartment Lara PisakPut Vruje 20, Pisak, Pisak, Croàcia, 21318 - Veure al mapaExcepcional9,7Basada en7comentarisApartment Lara PisakVeure més fotos"We were 7 people, 20-50 years old. The appartments are locat..."JurisLatviaVeure més fotosVeure totes les 29 fotos\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Apartment Lara Pisak és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Pisak. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Les instal.lacions i els serveis que proveeix Apartment Lara Pisak asseguren una estada plaentera als seus clients. L'hotel ofereix transport hotel/aeroport, habitació familiar, instal.lacions de barbacoa, restaurant, bar per garantir el més gran comfort possible als seus clients. Les instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, calefacció, escriptori, balcó/terrassa, insonorització a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Apartment Lara Pisak la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Pisak.


Publicacions | Cerhisec | Barcelona\nOn trobar les nostres publicacions\nQualsevol de les publicacions del CERHISEC les pots trobar a les següents botigues:\nLA CARBONERA Blai 40\nNITUS Blai 6\nNU&CA Roser 5\nESTANC Grases 1\nKARMA Concordia 1\nA més de les ressenyes i del butlletí, participem amb un article en la publicació Zona Sec, que de forma gratuïta es distribueix per les botigues del barri.\nRetalls d'historia (Les ressenyes)\nEls nostres Retalls d'Història recullen els continguts de les xerrades que es fan mensualment i que són obertes a tothom que hi vulgui participar. Per veure tot el que hem publicat fins ara i els contiguts de el seu fes click aquí!\nSi vols rebre "Retalls d'Història", i així ajudar-nos a difondre la història del barri, fes-te subscriptor per només 12 € anuals.\nL'abans del Poble-sec\nL'Abans del Poble-sec i la Font de la Guatlla és un recull gràfic que inclou imatges des del 1857 al 1979. Aquest volum és una obra realitzada per membres del Centre de Recerca Històrica del Poble-sec (CERHISEC), Cayetana Gomis, Josep Guzmán, Aaron López i M. Gloria Sánchez. Està emmarcada en la col·lecció L’Abans i és editada per l’editorial Efadós amb la col·laboració de l’Ajuntament de Barcelona-Districte de Sants-Montjuïc.\nEl Poble-sec desaparegut\nPoble-sec desaparegut us proposa un recorregut fotogràfic per aquell univers que ja no hi és amb l’objectiu d’entendre millor els nostres dies. Al costat de les imatges hi trobareu pinzellades històriques que us permetran viatjar des de l’edat mitjana fins a l’època contemporània. Obriu-lo i tafanegeu. Passegeu pels carrers i escruteu-ne fins a l’últim racó.\nAquest volum de la col·lecció La Catalunya Desapareguda de l'editorial Efadós ha estat escrita per Josep Guzmán, membre del CERHISEC, i l'Arnau López.\nEl Poble-sec (1936-1939), un barri en guerra\nEl grup de recerca de la Guerra Civil ha publicat el llibre EL POBLE-SEC (1936-1939), Un barri en guerra. Aquest llibre pretén ser justament una aproximació històrica als fets viscuts al Poble-sec, des de l'esclat del conflicte armat fins a la seva immediata postguerra, és un estudi que abasta tot el període i que té en compte els diversos fets que van commoure a tot el seu veïnat.\nLurdes, la parroquia de la França Xica\nPer altra banda, conjuntament amb la Parròquia de la Mare de Déu de Lurdes, Josep Fabra, membre del CERHISEC, han publicat Lurdes: la parròquia de la França Xica (1867-1991). Situada al carrer de Font Honrada, en una barriada del Poble-sec històricamente coneguda com la França Xica, aquesta parròquia ha destacat en la seva llarga història per dos tres singulars i recurrents: la veneració de la Mare de Déu de Lurdes i la violència de què ha esta víctima en èpoques de revoltes obreres i anteclericals.\nEl cementiri jueu de Montjuic\nEl nostre company Aaron López ha publicat el monogràfic El cementiri jueu de Montjuïc (Barcelona), historiografia i arqueologia, arrel de l'èxit que va tenir la seva xerrada sobre aquest tema.\nMolt probablement el topònim prové del fet que a la muntanya de Montjuïc els ciutadans hebreus de Barcelona posseïen un nombre important de propietats, la major part, rústiques. Les primeres notícies textuals existents d’època medieval de la muntanya de Montjuïc, i que la citen com a Monsjudeigus, corresponen a un document de l’any 879.\nLa darrera setmana de juliol del 1909 va esclatar a Barcelona una revolta popular que ha passat a la història com la "Setmana Tràgica" i que es va estendre a moltes altres localitats catalanes.\nEls Grups de Recerca Local de Barcelona dels diferents districtes de la ciutat de Barcelona, en col·laboració amb d'altres entitats culturals, van impulsar tota una sèrie d'actes per a commemorar el centenari de la Setmana Tràgica, així com la edició d'aquest llibre.


Cementiri de Pneumàtics: Lectures: Wonder Woman de Brian Azzarello i Cliff Chiang\nLectures: Wonder Woman de Brian Azzarello i Cliff Chiang\nSovint em queixo que les ofertes dels recopilatoris de còmics de superherois en anglès ja no són tan bones i tan freqüents com fa uns anys, i que és per això que trigo a comprar-me les coses, de manera que les llegeixo amb massa separació respecte a la publicació original dels números individuals. Però de vegades això té avantatges.\nÉs el cas dels còmics de què parlaré avui, ja que en aquest cas ressenyo una etapa sencera, que he pogut llegir quan els volums que la formen han baixat dràsticament de preu. Es tracta de la Wonder Woman del guionista Brian Azzarello i el dibuixant Cliff Chiang, aclamada per mèrits propis i des que va començar un clàssic modern i una etapa de referència per a aquest personatge que va néixer gairebé fa tant com els altres dos membres de la "Trinitat" de DC Comics, el 1941, creada per un psiquiatre anomenat William Moulton Marston que volia enviar, amb ella, un missatge a favor de la dona i que elles acabessin dominant el món.\nQuan DC Comics va decidir rellançar totes les seves col·leccions la tardor de 2011, amb l'anomenada The New 52, alguns personatges van patir més canvis que altres, i el de la princesa amazona va ser un dels casos en què es va fer més net, en aquest cas, pel que sembla, de manera encertada, tot i que no exempta de polèmica inicial.\nPerquè resulta que el mestre Azzarello, un dels guionistes estrella del còmic nord-americà, va decidir que el seu mític origen com a figura de fang ja no era canònic i en va pensar un altre, que canviava la perspectiva i la convertia, de fet, en una semideessa, cosa que de retop canviava la seva relació amb les companyes amazones, ara molt més hostils envers la protagonista.\nPerò no només això, sinó que també ens explica, al llarg de 35 números -a més del 0 i el Secret Origins-, un relat farcit de referències de la mitologia clàssica, cosa que no és nova a la història de la Wonder Woman, només cal veure l'etapa clàssica del gran George Pérez, però que el guionista amenitza al màxim amb una narració dinàmica, versions modernes dels personatges i fins i tot un toc de soap opera que hi encaixa perfectament, sense convertir aquests còmics en quelcom banal i lleuger.\nNo vull entrar en detalls sobre la trama per tal de no fer spoilers, però la premissa és que Zeus ha desaparegut i els seus germans, els seus fills i la seva dona es disputen el tron vacant de l'Olimp. Aquesta guerra intestina posa en perill tots els candidats, però també enfanga qualsevol possible hereu, com és el cas del fill nonat d'una humana, la Zola, personatge de nova creació que aviat esdevé d'allò més entranyable.\nLa Diana s'erigeix en la seva protectora, però aviat es veu ella mateixa immersa en aquesta disputa cruel i sanguinària que es complica i ramifica amb la profecia que diu que un dels fills de Zeus acabarà amb el principal candidat al tron, l'Apol·lo, que no sospita que aquest podria ser un altre, un fill oblidat del déu suprem que veurem més endavant.\nTot això, com deia, narrat d'una manera amena, com ja esperava del senyor Azzarello, que fins i tot diria que dissenya un dels personatges, l'Ares o déu de la Guerra, a la seva imatge. O potser és cosa del dibuixant, ignoro si per decisió pròpia o a petició del guionista.\nEn fi, si l'esment de la mitologia clàssica us crida poc l'atenció, perquè certament hi ha gent que troba aquest tema avorrit, traieu-vos del cap el pensament. Aquesta etapa de Wonder Woman fa sortir el panteó grec d'una manera fresca i captivadora, poques vegades m'he trobat tan temptat de llegir uns còmics tots seguits, sense dosificar, i aprofita per a tocar temes que per desgràcia encara són d'actualitat, però en què el guionista es posiciona en defensa de la dona davant les agressions masclistes, físiques o verbals. Contempleu aquesta magnífica pàgina:\nAcabo comentant l'apartat visual d'aquests còmics, a càrrec d'en Cliff Chiang, que té un estil aparentment senzill, no excessivament espectacular i amb una paleta de colors reduïda, però dinàmic tot i l'ús de línies força rectes i un traç gruixut, que recorda més aviat els còmics independents, o si més no fora del gènere de superherois -de fet en tornaré a parlar aviat, quan llegeixi una nova obra d'aquest estil que també dibuixa ell-, però que després de les reticències inicials encaixa molt bé amb la història.\nRecomano moltíssim, doncs, aquesta etapa de la superheroïna primigènia, que malgrat haver viscut diverses bones etapes a la seva història de 75 anys i amb l'esperança que la incipient carrera de la seva versió cinematogràfica -per fi!- li proporcioni la popularitat mundial que es mereix, no és tan fàcil trobar grans còmics imprescindibles com sí que passa amb els seus companys Batman i Superman. Doncs bé, aquest n'és un.\nEtiquetes de comentaris: Amazones, brian azzarello, Cliff Chiang, dc comics, déus grecs, Diana, Lectures, mitologia, New 52, superheroïnes, wonder woman, Zeus


El surrealisme d’Antonio Beneyto a Montserrat | Bonart\nEl surrealisme d’Antonio Beneyto a Montserrat\nL’Espai d’art Pere Pruna del Museu de Montserrat mostra, des del 3 d’abril, l’obra d’Antonio Beneyto. L’exposició, que es pot visitar fins el 6 de juliol, porta per títol Cosmos beneytià i està comissariada per l’escriptor i crític d’art Albert Mercadé. En ella s’hi troba el treball d’aquest manxec de naixement, però barceloní d’adopció, considerat com l’artista contemporani nostrat més compromès amb la causa surrealista.\nAntonio Beneyto és un dels màxims representants del surrealisme contemporani a Catalunya i en el conjunt de l’Estat. Va ser designat per Carlos Edmundo de Ory, Chicharro i Sernesí com el millor valedor dels principis fundacionals del moviment postista -primer corrent d’avantguarda de postguerra a la península que van crear aquests tres artistes-, que es poden desglossar en cinc constants: llibertat, carrer, inconscient, amor foll i eurítmia.\nEls dibuixos i les formes d’Antonio Beneyto són una recreació contemporània de la iconografia surreal: ulls, escales, formigues, bèsties… Un ideal oníric que Beneyto també va aprendre a la Barcelona llibertària dels anys seixanta, a la que ell va desembarcar provinent de Mallorca, el 1967.\nDes d’aquell moment, Beneyto comparteix escriptura, edició i el cultiu de les arts plàstiques en el seu taller obert, al barri gòtic de Barcelona. Cinc dècades de trajectòria en el decurs de les quals l’artista s’ha manifestat a través d’una gran quantitat de tècniques que l’exposició de l’Espai d’art Pere Pruna vol mostrar: la pintura, l’escultura, la ceràmica, l’obra sobre paper, els ventalls, els llibres il·lustrats…: un cosmos beneytià; caos, però exquisidament comunicat, des del seu delirant univers iconogràfic, que té com a protagonista l’home i el seu somnieig davant el món.\nAntonio Beneyto, creador fluídic, cosmogònic, polièdric, polifònic, transhistòric, subterrani, post-avantguardista, posthumanista, postista… Antonio Beneyto no se’l pot limitar al terreny del dibuix i la il·lustració. Com a bon vassall del Surrealisme, el creador viatja a la font primera de l’art —virginal i hermafrodita—, des d’on beu i llisca pel salt d’aigua de la poiesis, amb indiferència davant el suport formal: llibres, motlles, sabates, escultures, ventalls, cortines, peus, llenços, llençols, objectes, portes… Tota realitat punxant té interès en ell per a plasmar-hi el seu cosmos, ple de referències de la iconografia onírica ortodoxa: la formiga, la lluna, l’escala, l’ull, el peix, el pèl…\nA les imatges, a dalt, obres de l’exposició. A sota, el pare Laplana, Antonio Beneyto i Albert Mercadè i peces de la mostra que es pot veure al Museu de Montserrat.


Troben sa i estalvi el nen de tres anys després de 20 hores perdut al bosc | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nTroben sa i estalvi el nen de tres anys després de 20 hores perdut al bosc\nEl petit es va perdre mentre jugava en una casa rural de Camós (Pla de l'Estany), on havia anat amb la familia per passar-hi el Cap d'Any\nBarcelona 1 GEN 2016 - 14:13\tCET\nEl pare i en Jordi pocs minuts després d'haver-lo trobat.\nL'operatiu de recerca, format per Bombers, Mossos d'Esquadra, Protecció Civil i més de 200 voluntaris, ha trobat finalment el Jordi, el nen de gairebé tres anys que va desaparèixer ahir a les sis de la tarda mentre jugava al voltant de la casa rural on havia anat amb la seva família ha passar el Cap d'Any. El petit havia caminat un quilòmetre i mig i estava al costat de la font de Mas Ventós. Allà l'han trobat aquest migdia dos voluntaris que participaven en les tasques de recerca.\nEls pares el van perdre mentre descarregaven el portaequipatge del cotxe. La recerca va començar immediatament però no van ser capaços de trobar-lo i aquest matí s'ha reprès. Els equips de rescat tenien cert optimisme perquè, segons ha informat el conseller d'Interior, Jordi Jané, que s'ha desplaçat fins a la casa rural Can Serrallonga, el nen és de "complexió forta i anava abrigat".\nA la recerca hi han participat les unitats de muntanya, de mitjans aeris (dos helicòpters), subsòl, canina, així com les Àrees Regionals de Recursos Operatius (ARRO) dels Mossos. Es tracta d'una zona boscosa que ha dificultat les tasques de recerca.\nTambé hi han participat efectius dels Bombers de la Generalitat, personal de les agrupacions de defensa forestal (ADF) i més de 200 molts voluntaris. El conseller ha agraït la col·laboració ciutadana.


Els mutualistes del PAMEM s’integraran al circuit del CatSalut | betevé Web\nRedacció btvnotícies divendres 21 d'abril, 2017 , 14.15\nAjuntament i Generalitat es dividiran el deute de l’organisme i l’edifici acollirà nous serveis de salut per a persones sense recursos\nEn els propers tres mesos, els 8.300 afiliats que encara atén la mútua municipal s'integraran al sistema sanitari públic català, el CatSalut. Així ho han acordat l'alcaldessa, Ada Colau, i el conseller de Salut, Antoni Comín. Les dues administracions es repartiran el deute milionari que ha acumulat l'organisme i l'edifici es remodelarà per donar servei d'odontologia i podologia a persones sense recursos, derivades pels Serveis Socials.\nL'acord a què han arribat l'Ajuntament i la conselleria de Salut és, només, l'estocada final. Des de l'any 1993 el consistori ja no hi inscrivia nous mutualistes amb l'objectiu de reduir progressivament el servei; en moments de màxima activitat va arribar a atendre 32.000 persones, mentre que ara en queden gairebé 8.300 d'actius (entre treballadors, familiars de treballadors i -majoritàriament- jubilats).\nDes d'aleshores, l'únic que ha crescut ha estat el deute de mantenir el PAMEM actiu: es calcula que quan s'hagin traspassat tots els mutualistes al CatSalut (d'aquí a tres mesos), el deute serà de 22,8 milions d'euros. Amb l'acord que han escenificat Ada Colau i Toni Comín, l'Ajuntament en sufragarà 2/3 parts i la Generalitat la part restant. Per això, Colau ha assegurat que "la mútua paral·lela no té raó de ser" i Comín ha destacat que l'encaixada de mans entre les dues administracions és un gest de "valentia política".\nTot i tancar el PAMEM, l'edifici on té la seu (al carrer de Viladomat, 127) no quedarà en desús. La comissionada de Salut, Gemma Tarafa, ha explicat que s'hi instal·laran dos nous serveis de salut per a persones sense recursos, de podologia i odontologia; els usuaris hi arribaran derivats pels Serveis Socials. Es finançaran amb els 2,2 milions d'euros anuals que l'Ajuntament injectava al PAMEM. Amb els mateixos diners també es fomentarà la medicina de l'esport en centres esportius municipals.\nAda Colauatenció sanitàriaCatSalut


Toni Solà: "Amb Sport Gastronomy, donarem a en Nandu rendiment i sabor durant el Dakar" - Nandu Dakar\nToni Solà: “Amb Sport Gastronomy, donarem a en Nandu rendiment i sabor durant el Dakar”\n13 novembre, 2017 0 Comment\tread Nutrició\nEn Toni Solà és el meu nutricionista esportiu i clínic per al projecte Nandu Dakar. En Toni ja feia temps que tenia pensat crear suplements alimentaris per esportistes d’alt rendiment i persones que necessiten un reforç entre hores, però volia que fossin diferents: que tinguessin bon gust! L’any passat em va ajudar a preparar el Dakar menjant bé i bo, i és que els esportistes necessiten les dues coses. Des d’aleshores, els dos junts hem impulsat la creació d’Sport Gastronomy, una proposta de productes per esportistes que fa un pas endavant i busca la màxima qualitat i el millor sabor. A continuació podeu llegir una breu entrevista.\n-En què consisteix la preparació nutricional de Nandu Jubany durant la preparació del Dakar?\nL’objectiu principal és garantir l’exigència dels entrenaments que pauta en Jaume Palau, el seu preparador físic, sumat al seu altíssim ritme de vida, així com també assolir la composició corporal més adequada i provar els suplements que utilitzarà durant els dies de competició.\n-Quins beneficis s’espera obtenir a través de la dieta que està seguint en Nandu Jubany?\nQue obtingui l’energia suficient per a cada moment segons les necessitats que tingui.\n-En què consistiran les pautes de nutrició d’en Nandu Jubany durant els dies que estigui al Dakar?\nDurant els dies del Dakar volem gestionar de la millor forma la fatiga que anirà acumulant etapa rere etapa i minimitzar els efectes de la duresa d’aquest rally.\nPer una banda, les pautes estaran focalitzades a garantir l’energia òptima per assolir cada etapa, assegurant la millor recuperació entre la finalització de l’etapa i l’inici de la següent. D’altra banda també estan pensades per reduir les molèsties gastrointestinals que apareixen per la duració de les etapes, l’acumulació dels dies, la duresa climatològica amb què es trobaran (altes i baixes temperatures, pluja…) i als efectes de l’alçada.\n-Durant el Dakar, en Nandu Jubany també recuperarà forces amb els productes que heu desenvolupat conjuntament en el projecte Sport Gastronomy. En què consisteix aquest projecte?\nSport Gastronomy és una nova forma d’entendre l’alimentació esportiva, familiar i d’alt rendiment, a través d’aliments mínimament processats i d’alta qualitat que es posen molt bé i amb el millor sabor.\nSom una excepció en el món dels suplements: hem creat productes alimentaris fins a dia avui inexistents, que siguin organolèpticament deliciosos només amb ingredients premium o gourmet, aptes per a qualsevol opció alimentària i sense cap additiu o component artificial, tenint sempre present la salut i el rendiment dels nostres clients.\nPot semblar obvi, però ningú més no ho ha aconseguit. Que nosaltres ho haguem fet ha estat gràcies al tàndem que hi ha darrere del projecte que combina nutrició, gastronomia i ciència tecnològica. Junts sumem energia i coneixements i ha fet possible que siguem la primera marca premium de nutrició efectiva, orgànica i gourmet. Quan tastis els productes ho comprovaràs.\n-Què aporta el fet d’utilitzar productes naturals i eliminar els additius?\nL’ús d’additius no és que sigui dolent de per sí, però el que sí que ho pot arribar a ser és abusar-ne. Nosaltres vam decidir no utilitzar-ne pel fet d’escollir matèries primeres de la més alta qualitat, de manera que els sabors i les textures ja no necessiten additius.\nTanmateix, va ser necessari treballar molt i innovar amb les tècniques culinàries per garantir una conservació igual o superior que amb additius. Ha calgut una inversió major de temps i recursos, no ha estat fàcil, però ha estat possible i és viable, amb la qual cosa també marquem la diferència.\n-En quins aspectes ajudaran els productes Sport Gastronomy a en Nandu Jubany i quan en farà ús?\nAconseguiran donar-li tot el rendiment i molt sabor durant el Dakar: en prendrà durant els refuelings, durant les etapes, just al finalitzar-les, com a sopars i/o com a ressopó. Amb en Nandu veurem usos molt interessants dels productes.\nPresentem el #NanduDakar18 →\nSi el Dakar vols guanyar, un bon àpat t’has d’assegurar! En Toni Solà em pren mides, però no em farà cap ‘traje’! Vaig a La Tribu de Catalunya Ràdio a explicar com menjo per anar al Dakar


Apartamentos Rurales Poqueira Pitres Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 43 allotjaments a Pitres.\nCarretera de la Sierra, s/n, Capileira, Pitres, Espanya, 18413 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nApartament 3 Habitacions (2 Adults) (Three-Bedroom Apartment (2 Adults))\nMés informació sobre Apartamentos Rurales Poqueira\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Pitres, no busqui més enllà de Apartamentos Rurales Poqueira. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nApartamentos Rurales Poqueira també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Pitres. Els clients de l'hotel poden gaudir de habitació familiar, restaurant, visites turístiques, bar.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, nevera, forn microones a cada habitació. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen jardí estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Apartamentos Rurales Poqueira és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Pitres.


La 5G busca treure el cap al Mobile World Congress - YCOM\nLa 5G busca treure el cap al Mobile World Congress\nQuan encara no hem acabat de païr la 4G, la següent generació de connectivitat mòbil serà una de les protagonistes en segon pla del congrés de Barcelona. En quin punt del seu desenvolupament es troba?\nNokia Networks ja ho avisa en la seva convocatòria a la premsa, quan parla sobre les solucions 5G que demostrarà en el seu estand: “la 5G està en fase de recerca d’exploració/pre-estandardització. Serà comercialitzada a partir del 2020”.\nLa Unió Europea hi està invertint esforços, amb la voluntat de tornar a posar-se al capdavant de l’estandardització com ja ho va fer amb el GSM, i per això ha aplegat el bo i millor de la industria de les telecomunicacions del vell continent en la iniciativa público-privada 5G-PPP.\nEntre les empreses que en formen part, les operadores Telefónica, Portugal Telecom, Orange o Deutsche Telekom, les fabricants d’infraestructures Nokia Networks, Alcatel-Lucent, o NEC Europe, així com moltes altres empreses més o menys vinculades amb la industria de la mobilitat i la connexió a Internet.\nLa roda de premsa que aquesta entitat celebrarà al Mobile World Congress servirà per presentar un white paper sobre l’evolució i estat actual de la investigació en les tecnologies que han de constituir la propera generació de connectivitat en mobilitat, que seran demostrades -tal i com indica Nokia- en fase de proves en alguns dels estands de les companyies involucrades.\nProbablement, poc més que vagues definicions i tecnologies en bolquers que podran constituir o no finalment la 5G podrem veure en el Mobile World Congress, malgrat que l’especificació va fent camí, lentament, als laboratoris d’R+D de les companyies implicades.\nEncara ens queda molt per veure la cinquena generació en acció, tot just quan a nivell de consumidors encara estem paint una quarta generació que, si ens hi fixem bé, tampoc fa tant que tenim aquí i que encara no està present a tot arreu.\nEl govern de la Unió Europea s’està esforçant en demostrar la seva puixança en aquest aspecte, i el congrés de tecnologies mòbils de Barcelona serà l’escenari perfecte per presentar al món aquesta potència que diu i vol tenir en matèria tecnològica.\nD’altra banda, es necessita la 5G? La Internet de les coses (IoT per les seves sigles en anglès) se’ns ve a sobre a un ritme rapidíssim, el que significa que aviat hi començarà a haver milions d’objectes connectats que abans no hi eren. Tecnologies com l’IPv6 hauran de ser desplegades a marxes forçades si no volem fer curt de recursos per a què tals dispositius es puguin connectar i complir amb els seus objectius. Sensors per a places d’aparcament, de nivell de la brossa en els contenidors o d’altra mena, necessitaran una veritable autopista de la informació per poder accedir a la Xarxa i a enviar les dades que recullin als servidors, si no volen crear un veritable embús en els sistemes.\nÉs aquí on entra en joc la 5G, proporcionant aquesta “autopista” per la qual hauran de passar les dades generades per les smart cities de forma ordenada si es vol donar servei a tots els invents que ens depari aquesta era de la informació i el paradigma de la IoT.


Càrregues, gasos lacrimògens i mig miler de detencions a París pels 'armilles grogues'\nNova jornada de protestes a França. Aquest dissabte al matí s'han pogut tornar a veure càrregues policials i el llançament de gasos lacrimògens als carrers del centre de París, en una nova protesta dels armilles grogues. També la policia francesa ha fet mig miler de detencions de forma preventiva a grups susceptibles de protagonitzar actes violents.\nA més, de forma preventiva, les zones més sensibles de París perquè són els punts de concentració dels armilles grogues, com el barri dels Camps Elisis i les places de la República i de la Bastilla, han estat tallades al trànsit des de primera hora del matí i els comerços estan tancats.\nNo han obert els grans museus, ni els grans magatzems, ni molts mercats i establiments públics, ni tampoc edificis emblemàtics com la Torre Eiffel o la catedral de Nôtre Dame i el Panteó. A més, molts teatres han suspès els espectacles per por de grans disturbis.\n— BBC News (World) (@BBCWorld) 8 de diciembre de 2018\nEn una compareixença, el primer ministre francès, Édouard Philippe, ha explicat que ja han fet 481 detencions i que tenen 211 persones sota custòdia policial per evitar que la violència dels darrers dies es repeteixi durant les protestes dels armilles grogues previstes per a aquest dissabte.\nEs tracta d'un "dispositiu excepcional per tal que el dia pugui transcórrer en les millors condicions possibles", ha detallat en declaracions als mitjans. Concretament, s'han desplegat 89.000 policies, 8.000 d'ells a Paris, per evitar que es puguin repetir actes violents com els de l'1 de desembre a la capital francesa.\nEl govern francès ha anunciat aquesta setmana una moratòria de sis mesos en l'augment dels impostos dels carburants per intentar apaivagar els ànims dels manifestants, que es queixen per la pèrdua de poder adquisitiu. Pels armilles grogues, però, la mesura no és suficient i han mantingut les protestes convocades.\nPROTESTES Els 'armilles grogues' bloquegen centenars de camions a Catalunya Nord El Nacional


Enric Llorens: de juliol 2009\nPublicat per Enric Llorens a 9:27 Cap comentari:\nPublicat per Enric Llorens a 8:35 12 comentaris:\nL’actriu porno, el cowboy, el rocker i la Díez. Contra la banalització de la política.\nAbans d’entrar en matèria m’agradaria que quedi clara la meva postura: el dret a qualsevol persona a participar en política es inalienable, tothom té dret a escollir i a ser escollit. És important pel bon funcionament del sistema democràtic que l’accés a la política no tingui cap mena de restricció. Acceptant aquesta premissa caldria afegir que de la mateixa manera també tothom té el dret a criticar l’idonietat de les propostes i dels candidats presentats. Faig la reflexió per tal que quedi molt clara la meva posició. En principi no estic en contra de ningú, ni de cap proposta, estic a favor de la democràcia i la participació de tothom en política.\nAhir gaudint d’un dels meus darrers vicis, el remenar per la xarxa, vaig llegir la notícia que en Robert Buck, més conegut com en "Naked Cowboy" es presenta com a candidat a l’alcaldia de Nova York. Buck vindria a ser l’equivalent novaiorquès a les estàtues de la Rambla, és el personatge que a Times Square presta la va imatge per tal que els turistes se’n facin una foto. Una breu ullada a les seves propostes ens reafirma que l’únic que desitja el personatge es protagonisme, ganes de destacar. El seu programa, per surrealista, recorda el d’en Ariel Santamaria el rocker cap de llista de la Cori, on entre altres proposava un "follòdrom". L’Ariel va sortir regidor, legítimament, amb el vots de 1831 reusencs. Té alguna proposta realista i coherent, però fonamentalment el que fa és de mosca collonera de l’equip de govern. Tan l’un com l’altre , l’Ariel i el Cowboy, volen recollir, i potser recullen, part de l’electorat desencantat, juguen a divertir-se en un món on s’hi juga molt. Creen confusió, distorsionen la realitat, diuen que porten frescor i el que fan es aprofundir la separació de la població amb la política. Desencisen, fomenten el desencís. Juguen amb paraules fàcils. Els seus plantejaments, més a la vora d’un monòleg del club de la comèdia que de la vida real, poden arrencar somriures però no solucionen els problemes de la població. Banalitzen la política.\nPerò aquets no son els únics casos. Recordem a la Cicciolina, l’actriu porno, o més actualment l’intent de Berlusconi de posar models a les llistes europees. Anem una mica més enllà. L’aparició de Ciutadans/Ciudadanos a Catalunya, n’és una altre mostra. No es pot crear un partit amb només un denominador comú, en aquest cas la llengua i el nacionalisme espanyol. A l’hora de la veritat, tal i com s’ha demostrat, s’han de tenir més idees, s’ha de saber opinar i prendre postures en tot. No es pot ser de dretes i d’esquerres alhora. Ciutadans, al cap de tres anys està explotant, aviat no en quedarà rastre. Alguns del seus afiliats s’estan passant a l’UPD, el que tothom coneix pel partit de la Rosa Díez. (Un partit d’una persona? Com es menja?). UPD és un partit nascut de desarrelats, de trànsfugues. Ningú sap que pensa sobre temes importants: avortament?, nuclears?, defensa?, Europa?, crisi? Només en tenim una cosa clara estan contra el terrorisme, a favor l’idioma castellà i de la indivisibilitat d’Espanya, la resta “no sabe,no contesta”. Si cal ho repetiré mil vegades: no es pot ser de dretes i d’esquerres alhora. Qui ho diu, qui ho sustenta fa el joc a la dreta, com el cowboy, com el rocker, com la Rosa Díez.\nPublicat per Enric Llorens a 9:11 3 comentaris:\nNo tot ha de ser seriós a la vida, una mica d’humor no fa mal a ningú. Avui us proposo aquest acudit publicat a Le Devoir el 27 de juliol.\nPublicat per Enric Llorens a 13:04 1 comentari:\nHistòries imperfectes (3). El cas de la nena de vuit anys violada a Phoenix\nAquesta història està protagonitzada per una nena, el seus pares i quatre nens.\nSegons vàries agències, la policia de Phoenix (Arizona, USA) va detenir a quatre nens d’entre 9 i 14 anys per segrestar i violar a una nena de 8. Els nens han estat posats a disposició judicial i el més gran d’ells serà acusat com adult.\nSembla ser que el nens van oferir caramels a la nena per tal d’atraure-la a un magatzem i un cop allà la van agafar mentre es tornaven per violar-la. Fins aquí seria una història crua, trista, incomprensible i intolerable però, malauradament, habitual. El que sorprèn del cas que ens ocupa és que els pares de la nena, immigrants liberians al igual que els quatre nens, han dit a la policia que no volen més a la nena perquè els ha deshonrat, els serveis socials se’n han hagut de fer càrrec.\nLibèria, és un país africà on fins fa poc la violació no estava penalitzada, on les dones són considerades culpables, per provocadores, de que els homes les violin. És un país on no és tan important el crim com la protecció del bon nom de la família.\nLa història és tràgica. La nena recordarà els fets durant tota la seva vida. Probablement el temps curarà les ferides físiques, i amb més esforços les psicològiques, de la violació. Però el que de ben segur no oblidarà mai serà el rebuig dels seus, de la seva família. La història és tràgica perquè segur que el pares pensen que tenen dret a fer el que fan. La història és tràgica perquè quatre nens han entrat en una espiral de violència que els serà difícil de superar. La història és tràgica perquè la societat democràtica no ha sabut, un cop més, traslladar els seus valors. La història és tràgica perquè ens demostra que alguna cosa, o moltes coses no funcionen, que el sistema no rutlla.\nPublicat per Enric Llorens a 10:00 5 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: democràcia, històries imperfectes, masclisme, sexe, violència\nIndignació la que he tingut aquest matí quan he llegit al digital de “El Periódico”, que un grup autodenominat “La Gallinaire” ha atemptat contra 20 esglésies de Barcelona en commemoració dels 100 anys de la Setmana Tràgica.\nAmb l’objectiu que no es pogués fer missa en una jornada històricament significativa, en el comunicat que han enviat als mitjans de comunicació asseguren que, entre d’altres canallades, han inutilitzat portes, deixat excrements i que han fet pintades a una vintena d’esglésies de la nostra ciutat.\nFa uns dies vaig fer un post on a part d’un breu comentari i de penjar unes quantes fotografies, em considerava hereu dels principis que defensaven els “revoltats“ durant els fets de la Setmana Tràgica de 1909, també és de tots coneguts el meu anticlericalisme militant, però això no treu que no sàpiga destriar el gra de la palla.\nEstem en una democràcia, tothom té el dret d’expressar-se lliurement. Tothom pot opinar i jutjar les situacions segons el seu criteri. Hi ha prou canals per que cada un digui la seva. Malmetre els béns del demés, siguin públics o privats, no és el millor camí per fer conèixer qualsevol reivindicació. Ans al contrari, fets com els d’ahir fan reaccionar a la contra. Han embrutat la memòria d’una revolta contra l’opressió. A l’any 1909 es lluitava per uns ideals, els de “La Gallinaire” han fet una bretolada.\nNois aquest no és el camí, esteu fent el joc als vostres adversaris.\nPublicat per Enric Llorens a 11:05 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: Barcelona, capellans, democràcia, revolució, tolerància, violència\nEls viatges de vacances sempre tenen sorpreses. Qui hauria de dir que els meus fills acabarien al Stadio Olimpico di Roma escoltant al seu ídol. Bruce Springsteen. Aqui teniu les fotos.\nEl fet de tenir vacances, el fet de poder viatjar, el fet de tenir temps per badar pels carrers fa que les coses es mirin amb diferents ulls. Tot té una lectura més relaxada, menys compromesa. I aquesta manca de compromís que donen les vacances, aquesta distinta forma de veure les coses ha fet que em trobés un curiós cartell en una paret del Trastevere (Roma).\nEl gat Bonboco s’ha perdut. Com que no sap trobar sol a casa seva ha decidit posar cartells pels carrers del Trastevere per tal que l’ajudin a tornar. El que m’ha cridat l’atenció és que Bonboco és un mal dibuixant, però que escriu en un prefecte italià, és la gran influència dels clàssics.\nEm fa enveja, fins que a Catalunya no tinguem un gat que parli i escrigui en català la normalització lingüística no serà un fet.\nSudan és un país africà que malauradament només surt als noticiaris europeus quan és l’hora d’explicar alguna desgràcia. Epidèmies de fam, sequera, plagues o guerres estan sempre a l’orde del dia. Avui Sudan torna a ser notícia, aquesta vegada pel "càstig exemplar", exercit per la policia, a vàries ciutadanes per portar pantalons.\nTornem a la notícia. Vàries dones van ser detingudes a Jartum per dur pantalons en un espai públic, un restaurant. És important recordar que Sudan és un país on majoritàriament la població és musulmana, no obstant part dels habitants del sud del país són cristians. La zona nord es regeix per la sharia però els no musulmans no estan subjectes, teòricament, als seus preceptes.\nPortades a comissaria la majoria de dones va acceptar la “justícia ràpida”: 10 cops de fuet i uns 70 euros de multa. Labna Ahmed Hussein, periodista local i treballadora de la UNAMID (la missió de l’ONU al Sudan), es va negar a rebre el càstig i va sol·licitar la seva compareixença davant del jutge.\nLabna, tot i que ara li pot caure una pena major (40 fuetejades i una multa més gran), ha aconseguit el que volia; polítics, periodistes i activistes pro drets humans assistiran al judici. Se’n parla del seu cas. Intenta i aconsegueix que sigui una denuncia pública de la desesperada situació al seu país.\nEsperem que hi hagi una certa pressió internacional, si més no des les organitzacions no governamentals pro drets humans, de les organitzacions feministes i dels governs democràtics. Des de la xarxa també es pot treballar, es pot difondre el missatge, crear opinió. Tu també pots participar; senzillament fes ciberactivisme: fes difusió d’aquesta notícia. Fes que el seu crit de denúncia es faci cada vegada més fort.\nPublicat per Enric Llorens a 14:55 2 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Ciberactivisme, democràcia, dona, masclisme, policia, tortura, violència\nPublicat per Enric Llorens a 9:14 Cap comentari:\nEl ple comunitari de l’ajuntament de Bundanoon, un petit poblet de 2500 habitants de l’estat australià de Nova Gales del Sud, va decidir per una majoria aclaparadora (350 vots a favor i dos en contra) la prohibició de vendre aigua embotellada al seu territori.\nLa iniciativa va néixer a partir de la preocupació que es va generar a la població al assabentar-se que una empresa volia envasar aigua del seu subsòl. Els habitants, diuen, estan preocupats pel gran impacte ambiental que genera la utilització d’ampolles de plàstic d’un sol ús.\nSembla que l’esperit de la nova norma ha tingut ressò, el govern de l’estat de Nova Gales del Sud -capital Sidney- ha indicat a tots els seus departaments que evitin la compra aigua embotellada. Per aquí es comença.\nSerà el principi d’una cadena d’actuacions a favor del medi? Entraran altres administracions en el joc? Aplicarem aquestes mesures alguna vegada Europa?\nPublicat per Enric Llorens a 17:03 2 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: consumidors, medi ambient, participació, politica\nPublicat per Enric Llorens a 13:12 Cap comentari:\nPublicat per Enric Llorens a 17:11 1 comentari:\nAquests dies els mandataris del G-8 es reuneixen a L’Aquila , Itàlia, una zona devastada pels terratrèmols fa uns mesos. La reconstrucció que està en marxa, no va tan ràpida com els afectats voldrien, molts d’ells encara dormen en tendes. Molts encara tenen por. Per si les mosques, els membres de la delegació britànica han rebut entrenament especial per si tornen els terratrèmols. Aqui teniu un acudit sobre el publicat al canadec "Le Devoir" .\nLa reunió del G-8 pot ser molt important , pot ser l’inici d’un canvi de tendència en la política mediamabiental planetària. Sembla ser que s’acordarà reduir en un 80% l’emissió de gasos d’efecte hivernacle pel 2050.\nPer bon camí?\nPublicat per Enric Llorens a 8:49 Cap comentari:\nHistòries imperfectes (2). El cas de la serp al wàter\nAquesta història està protagonitzada per una serp pitó, un home amb ganes d’orinar i dos policies locals.\nSegons el diari “Información de Alicante”, un veí del barri de San Blas va patir un ensurt de mort al trobar-se una serp al wàter quan anava a orinar. Sembla ser que l’afectat va veure que alguna cosa sobresortia per la tassa, primer va pensar que era un mànec de paraigües (quins llocs més estranys per desar el paraigües, és una nova moda alacantina?) però un cop va encendre la llum se’n va adonar que era el cap d’una serp.\nEspantat va trucar a la policia local, en poc temps es van presentar dos agents. Aquests, al veure les dimensions de l’ofidi, un pitó al voltant de 150 cm de llargada, van optar pel més senzill: lligar un ganivet de la cuina a un pal d’escombra i matar-lo.\nHistòria tràgica. Una serp fora del seu hàbitat natural (majoritàriament les pitons viuen a l’hemisferi sud), probablement escapada d’un terrari d’un veí o potser abandonada a la seva sort per un individu sense cap escrúpol. Una serp, de ben segur espantada o com a mínim desubicada que busca refugi i frescor a la tassa d’un wàter. Uns policies valents que prenen decisions fàcils, que enlloc de capturar l’animal o trucar i esperar l’arribada a un expert, tiren pel dret i executen a la pobra serp. Resultat de tot: mentre que les restes de la serp son a l’abocador més proper, el veí i la policia surten a la portada del diari local. Final feliç?\nPublicat per Enric Llorens a 8:36 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: animals, històries imperfectes, policia\nPublicat per Enric Llorens a 17:16 1 comentari:\nEls resultat d’una recent enquesta feta als Estats Units pel PEW Research Centre Social And Demographic Trends estableix que la vellesa comença als 68 anys. És un resultat d’una enquesta més, el que resulta més singular és quan t’endinses una mica en l’estudi.\nResulta que si es miren els resultats per grups d’edats, els que estan entre els 30 i els 64 anys ubiquen l’edat d’arribada a la vellesa entorn als 70 anys. En canvi el menors de 30 anys rebaixen aquesta xifra a abans dels 60. I seguint la tendència inversa 7 de cada 10 enquestats majors de 65 anys no es sentia vell, més encara un 61 % dels més grans de 75 no es considera ancià.\nCuriosos, i alhora humans, les conclusions que es desprenen de l’enquesta; a més lluny de l’edat de la vellesa (els joves) més baixa és la edat que es considera vell. I, al contrari, com més s’acosta a la vellesa aquesta es vol veure veu encara lluny. És la condició humana, ningú gairebé ningú es vol fer vell.\nAixò m’ha recordat al poeta romàntic Ramón de Campoamor (1817-1901) quan ens citava:\nPublicat per Enric Llorens a 14:44 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: cultura, enquestes, joves\nPublicat per Enric Llorens a 17:31 6 comentaris:\nAquest mes de juliol es commemora el centenari de la Setmana Tràgica. La revolta de molts reservistes que es negaven a anar a servir al Marroc va ser la guspira que va encendre els ànims , ja de per si molt caldejats, d’una part de la població barcelonina més desfavorida . Una setmana plena de tirotejos, saquejos, crema de convents, barricades i enfrontaments. Finalment l’exèrcit va aconseguir esclafar la rebel·lió. Resultat : milers de detencions , més d’un centenar de morts i cinc afusellaments (entre ells en Ferrer i Guàrdia). La ciutat, Barcelona, no seria mai més la mateixa, la petjada de la setmana tràgica va quedar per sempre en l’imaginari dels barcelonins, molts som els que ens sentim hereus dels revoltats i, encara avui, tenim aquell esperit de llibertat a la nostra sang. I que duri!\nPublicat per Enric Llorens a 9:03 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Barcelona, crisi, politica, revolució, violència


Guanyadora d'una entrada doble per a veure la cia. Thomas noone Dance (15è aniversari) a l'Espai Dansat\nL'APdC ha sortejat 1 entrada doble per a veure la cia. Thomas Noone Dance (aniversari 15 anys), el divendres 16 de desembre a les 20.30h a l'Espai Dansat!\nEntre tots els interessats i interessades hem fet un sorteig a través de sortea2.com i la guanyadora és:\nCal recollir les entrades 30 minuts abans de l'espectacle a les taquilles de l'Espai Dansat! (SAT!) (C/ Neopàtria 54, Barcelona). Cal ensenyar el DNI i el carnet de l'APdC.\nJa fa 15 anys que el coreògraf londinenc Thomas Noone va decidir fundar a Barcelona la companyia de dansa que prota el seu nom, Thomas Noone Dance, després de diversos anys com a ballarí en formacions d'Holanda, Bèlgica i Espanya (Itzik Galili, Charleroi Danse, Gelabert-Azzopardi,...).\nPer celebrar el seu aniversari els dies 16 i 17 de desembre la companyia pujarà a l'escenari del SAT! - d'on és companyia resident des del 2005 - amb un programa doble molt especial on podrem veure ballar de nou a Noone dirigit pels ballarins de la companyia.\nStill - que significa continuïtat - és el nom de la peça que han coreografiat Alba Barral, Javier G. Arozena, Jerónimo Forteza i Eleonora Tirabassi, que formen part de TND des de fa vuit, set, sis i dos anys respectivament. Aquest temps no només els ha permès conèixer a Noone com a coreògraf, director i ballarí, sinó també en la seva faceta més personal. A Still, intentaran mostrar a Noone des d'altres contextos, treure'l de la seva zona de confort i confrontar-lo amb altres maneres d'estar damunt l'escenari.\nEl programa es completarà amb Breathless, l'última peça del coreògraf estrenada recentment al SAT!, que critica la frivolització dels continguts dins d'una societat carregada d'informació.\nEl dia 17 de desembre, després de la funció, el SAT! i Recomana.cat organitzen un col·loqui amb la companyia conduit per Montse Otzet, crítica de Recomana.\nPreu: 15,5€. Per a socis APdC i acompanyant: 8€ l'entrada. Compra on-line aquí, amb el codi APDC16. Caldrà que presenteu el carnet de soci/a, el dia de l'espectacle.


La tercera mort de Montesquieu, por Joan Ridao\n08/05/2021 08:43 Actualizado a 08/05/2021 08:44\nEl Consell General del Poder Judicial ( GGPJ) és l’òrgan de govern del Poder Judicial, i el seu mandat és de cinc anys, per bé que l’últim es va constituir el desembre del 2013 i fa gairebé dos anys i mig que no es renova. Aquesta situació no és nova. El Consell anterior ja va estar gairebé dos anys en funcions, fins que se’n va acordar la renovació entre els dos partits majoritaris (PSOE i PP) el novembre del 2008. De les sis vegades que s’ha renovat des del 1980, en tres s’ha fet amb retard (1996, 2008 i ara).\n“ Montesquieu ha mort”, va dir Alfonso Guerra el 1985 després que s’aprovés precisament la modificació de la l lei orgànica del Poder Judicial ( LOPJ) que ara permet que les Corts elegeixin tots els membres del CGPJ. Al principi, només 8 dels seus 20 vocals (els que correspon designar al Congrés i el Senat entre advocats i juristes de reconegut prestigi per majoria de 3/5) eren designats per les Corts.\nLa pregunta és si cal fer una reforma del CGPJ que estableixi terminis de renovació automàtica\nActualment tots els membres, inclosos els proposats pels mateixos jutges i magistrats, els elegeix el Congrés dels Diputats. No és una mala fórmula, i a més ja s’han exercitat totes: la gremial, la parlamentària i la mixta. La vigent, validada al seu dia pel TC, pretén un ampli consens mitjançant un vot qualificat de la Cambra, que, per descomptat, gaudeix de més legitimitat democràtica que la corporació de jutges.\nTot i això, aquest mètode també presenta inconvenients: posa en mans de la minoria la capacitat de veto i crea un sistema tàcit de quotes en funció de l’afinitat ideològica dels candidats, cosa que deixa la seva professionalitat en un segon pla.\nAquests lots –per fer servir una expressió molt italiana– i l’afany dels partits per controlar el CGPJ s’explica perquè està en joc sobretot l’equilibri entre la facció conservadora –l’hegemònica– i la progressista, i no tant, com s’ha dit maliciosament de vegades, pel fet que els parlamentaris siguin aforats i el seu futur hagi de dependre d’aquests òrgans en el futur.\nMés en concret, el problema és una de les funcions més rellevants que exerceix el CGPJ: l’elecció dels presidents del Tribunal Suprem, Tribunals Superiors de Justícia i altres càrrecs governatius, de signe conservador o progressista. Les dues Espanyes togades i amb punyetes a la màniga.\nI això no deixa de ser paradoxal, ja que el CGPJ es configura constitucionalment com una institució que materialitza la separació de poders i que defensa la independència judicial. En canvi, sempre apareix empantanegat enmig del debat polític –ara pel bloqueig en la renovació–, cosa que no només en llasta la independència, sinó que el projecta com un òrgan extremament polititzat, i irroga de passada un greu dany reputacional a un dels poders de l’ Estat que ja per si mateix gaudeix de menys estima social.\nArribats a aquest punt, la pregunta és si cal fer una reforma que estableixi terminis de renovació automàtics o fins i tot, com s’ha plantejat –i Brussel·les ha rebutjat–, si és possible impedir que durant el mandat en funcions es puguin fer nomenaments de jutges.\nHi ha qui ha plantejat la possibilitat gens extravagant de recórrer a un sorteig, cosa que ja es fa habitualment per renovar parcialment alguns òrgans col·legiats.\nEn tot cas, la independència i el prestigi del CGPJ no poden esperar ni un dia més.


La presentació es va poder seguir a través de Facebook | Cedida\nRiudoms mostra el seus encants amb una nova pàgina web per potenciar el turisme\nL'acció s'emmarca dins el Pla de Dinamització i Competitivitat Turística del municipi\nRedacció dimarts, 11 d’agost 2020 - 14:55h\nRiudomsestrena la seva nova pàgina web de turisme amb la informació i els principals llocs d'interès que es poden visitar al municipi. És una iniciativa que forma part de Pla de Dinamització i Competitivitat Turística de Riudoms, aprovat l'any 2019 amb l'objectiu de revitalitzar el potencial turístic de la vila.\nAl nou portal, www.riudomsturisme.cat, s'hi poden trobar diverses eines per a l'organització derutes turístiques i programació de visites. A través d'una interfície interactiva, es poden anar descobrint els racons turístics de Riudoms i fins i tot reservar directament les entrades.\nVisibilitat a les xarxes socials\nA més, la pàgina web compta també amb una secció d'experiències concretes i un espai per a compartir continguts entre els usuaris, una funció que anirà molt lligada a les xarxes socials. Segons s'ha detallat des del consistori «Riudoms Turisme es tracta precisament d'una acció estratègica de comunicació i promoció».\nEn aquest sentit, l'alcalde de Riudoms, Sergi Pedret, ha recalcat que la web turística és una eina bàsica i importantíssima per la promoció turística de Riudoms. «Ens hem de donar a conèixer i no n'hi ha prou només en crear propostes d'interès sinó que s'han de difondre i fer arribar a la gent», declara el batlle.\nL'acte de presentació va tenir lloc al Casal Riudomenc, en una cerimònia de petit format i respectant les mesures de seguretat adequades contra la propagació del coronavirus, on hi van ser presents els responsables de la iniciativa. Mentrestant, els ciutadans van poder seguir l'acte via Facebook.\nRiudoms, terra de Gaudí\nUn dels reclams turístics en què se centra la campanya, és la vida del fill predilecte de Riudoms, Antoni Gaudí. En aquest sentit, l'Equip de Govern ja ha iniciat algunes accions del Pla de Dinamització, com és la creació de la marca turística 'Vine a Gaudí'.\nEs tracta del lema de la nova campanya turística, on s'ha creat també un logotip en forma de caragol en trencadís, abocant a la natura i a l'estètica del geni modernista. Al desembre, també es va inaugurar la Ruta Gaudí Riudoms, per descobrir els racons del municipi que van inspirar l'obra de l'artista.\nL'ajuntament nomena a un tècnic de promoció turística\nPer acabar de lligar i dirigir totes aquestes accions, durant l'acte es va presentar també al nou tècnic de promoció econòmica i turística, que ha incorporat recentment l’ajuntament, i que s'encarregarà de posar en marxa les accions que es recullen al Pla de Dinamització Turística.\nLa regidora de Promoció Municipal, Inma Parra, ha argumentat la decisió atenent que«en un moment com el que vivim és clau tenir una figura que es dediqui a donar suport als comerços, empreses i a desenvolupar les accions necessàries per dinamitzar econòmicament el nostre poble».\nBona notícia: Prades inaugura una activitat molt esperada


Ni brioixeria industrial ni begudes amb sucre a les escoles de les Illes Balears\nEls bars i les empreses que s'encarreguen de l'alimentació de les escoles tindran tres anys per adaptar-se a la nova prohibició\nPalmaQue es mantengui un estil de vida saludable i que la dieta mediterrània estigui present en totes les escoles, aquest és un dels objectius que té el nou projecte de decret de Salut Pública, a més d'afavorir una alimentació saludable en tots els centres educatius, en els centres sanitaris públics i privats-concertats i en les dependències administratives sanitàries de titularitat pública de les Illes Balears.\nMarta Ramos, la directora general del departament, assegura que s'han de prendre aquest tipus de mesures "per reduir els alts nivells de sobrepès i obesitat entre els més joves balears". A més, va remarcar que "donarem tres anys de marge a les empreses que serveixen als col·legis perquè s'adaptin a la nova norma".\nAquesta mesura vindrà acompanyada de programes formatius dirigits tant als responsables educatius com a l'alumnat i als empresaris de màquines de venda o d'establiments de restauració per inculcar-los els beneficis que reporta seguir una dieta saludable.\nEls punts més destacats del projecte\nUna de les situacions típiques que es viuen a les escoles és la celebració d'aniversaris. I aquesta situació la contempla la mateixa normativa: "a les celebracions que s'organitzen en els centres educatius com festes d'aniversari, sants o altres celebracions organitzades pel centre no es poden oferir aliments o begudes que no siguin propis de la dieta mediterrània".\nA més, també fa referència al menú que s'ofereix per dinar. Els menús que s'elaborin per servir als bars, cantines o restaurants dels centres universitaris s'han de regir pels mateixos requisits que, per als centres sanitaris, estableix el capítol III de l'esborrany del decret.\nQuant a les màquines d'aliments, el decret estableix que "els aliments i les begudes oferts en les màquines expenedores situades en els recintes universitaris s'han de classificar segons les seves propietats nutricionals".\nmenjador Dieta Mediterrània salut


S-ERGO-106 Cadira de rodes ultralleugera - 27 lliures - Recline K0004\nCadira de rodes ultra lleugera S-ERGO-106\nEl S-Ergo 106 ultra lleuger compta amb el nostre marc de seients ergonòmic en forma de S patentat mundialment i un usuari únic que ajusta l’angle de tres posicions ajustable al darrere (95, 100, 105 graus).\nCompta amb reposapeus fixes, barra d’empenta plegable i antivoltor estàndard. Som els únics fabricants que ofereixen un angle posterior ajustable per adaptar-se al nivell de confort desitjat.\ncategories: Cadires de rodes ergonòmiques, Cadires de rodes Karma, Cadira de rodes ultralleugera etiquetes: cadira de rodes lleugera, cadira de rodes, cadires de rodes\nPesa només 27 lliures (amb reposapeus)\nPatentat mundialment Marc de seients ergonòmic en forma de S\nUsuari de 3 posicions ajustant els angles del respatller 95 °, 100 °, 105 °\nDesmuntable Coixins antibacterians Aegis (rentable a màquina)\nReposapeus fix amb plaques de peu capgirables i corretja de vedella\nBarra de pressió anti-basculants i acompanyant plegable estàndard\nRodes posteriors de poliuretà lliures de 24 "x 1 3/8"\nAmplada del seient: 18 "x 17"\nAmplada oberta total 25 polzades.\nPes sense aparells 27 lliures.\nDimensions d'enviament 38.5 "L x 29.7" H x 13 "W\nS-ERGO-106 Ultra Cadira de rodes lleugera # UPC\nS-Ergo106F18SS * descatalogat * 661799290555\n39 × 13 × 31 polzades\n25.1 lliures - 35 lliures\n250 lliures o menys


Hummel es converteix en el patrocinador tècnic del MoraBanc Andorra - Altaveu el diari digital d'Andorra\nHummel es converteix en el patrocinador tècnic del MoraBanc Andorra\nEl president del club, Gorka Aixàs afirma que és un acord de creixement\n14/07/2020 (20:35 CET)\nGrafisme de l'acord entre el club i la firma. MORABANC ANDORRA\nHummel serà el nou patrocinador tècnic del MoraBanc Andorra. És una marca amb tradició i història des de 1923, present en el bàsquet a la lliga ACB-Endesa així com en multitud d'esports a les principals lligues mundials. L'aposta de la firma amb el club serà a llarg termini.\nEl president de club, Gorka Aixàs, afirma que aquest és un acord de creixement: "estem convençuts que el nou acord amb ens ajudarà a seguir creixent. Hummel ha demostrat una aposta clara per nosaltres, creient en el nostre projecte i nosaltres hem decidit tornar-li aquesta confiança. Estem segurs que és un acord que ens obrirà noves vies de col·laboració".\nPer la seva banda, el president de Hummel Ibèrica, Jose García Alcaraz, considera l'associació amb el BC Morabanc\nAndorra “un pas endavant en la internacionalització de la marca i una possibilitat de créixer junts, compartint valors i obrint noves vies de col·laboració en un futur pròxim. A més, ens fa especial il·lusió unir-nos en un moment tan especial com és la celebració del 50è aniversari”.