25 de març, dia de la llibertat dels documents (o com no deixar-se agarrar pels collons per les multinacionals del programari) | Anotacions al marge\n← Botigues d’ordinadors en la xarxa\nPer segon any consecutiu, centenars d’organitzacions i milers de voluntaris ens sumem, en tot el món, a la celebració del Dia de la llibertat de documents. Es tracta, simplement (o no tan simplement), de tractar de conscienciar el públic de la importància que té l’adopció d’estàndards oberts en la documentació electrònica, sobretot per part de les administracions públiques.\nEl subtil concepte dels formats de documents\nDia a dia, i des de fa decennis, els que treballem amb ordinadors (val a dir, en la pràctica, tothom), intercanviem informació (de vegades, centenars o milers de pàgines; sovint amb persones que es troben a l’altre extrem del planeta i que potser ni tan sols coneixem) en forma de fitxers. Aquests fitxers sempre es troben expressats en un format o un altre: des del format html, en què comuniquem les pàgines web; txt, de text pla, sense cap format afegit; ogg o mp3 per la música; wav, flv, wmv, avi per al vídeo; doc o docx per als documents de text amb format; xls o xlsx per als fulls de càlcul, etc.\nLa major part dels que he esmentat empren formats de document (maneres de construir i estructurar els documents) no lliures, que pertanyen a una multinacional que els té registrats i que els poseeix en exclusiva: ningú més sap com estan fets, com funcionen, com els utilitzen els programes. Són els típics formats que solem associar al programa que els crea i, sense saber gaire d’informàtica, sospitem que altres programes amb la mateixa finalitat probablement no seran en grau de llegir o de modificar. Són, disortadament, la baula amb que les multinacionals del programari fidelitzen (eufemisme per esclavitzen) els usuaris.\nUn parell d’exemples reals ben propers\nSi porteu deu anys treballants amb processadors de textos, potser en recordareu un que era bastant popular (i força eficient, per a aquella època) en la plataforma Windows; s’anomenava WordPerfect i era el processador de referència. Només tenia un problema: no era un producte Microsoft, i quan aquesta multinacional va decidir que havia de ser el seu programa, el Word, qui es quedés amb el pastís, la batalla va durar pocs anys.\nL’efecte, per als usuaris que migraven d’un programa a l’altre, eren devastadors: en molts casos, Word no interpretava correctament els formats dels documents WordPerfect; en altres, ni tan sols els podien llegir. Això va significar, per a empresses i per usuaris domèstics, perdre molts documents (llurs documents!) o haver de dedicar moltes hores de treball (i, per tant, de diners) per recuperar-los per al nou format. I tot perquè tant el format emprat per WordPerfect com per Word eren secret industrial protegit per patents.\nSi no aquell cas, molts de vosaltres en recordareu un altre de més recent. Amb l’actualització a la Microsoft Office 2007, molts usuaris del Word es van trobar que generava documents amb l’extensió docx; fins aquí, cap problema. Molts, però, van descobrir que el nou Word es negava a obrir els vells documents doc “per motius de seguretat”, cosa que va produir un grapat de protestes fins que la Microsoft va explicar als usuaris com anul·lar aquella “mesura de seguretat”. És curiós: la multinacional, amb aquesta mesura de protecció, estava admetent tàcitament que la versió anterior no era segura, però els seus esclavitzats usuaris ni tan sols se’n van adonar.\nLa segona part de la tragèdia la van patir, una mica més endavant, els confiats usuaris que havien adquirit un ordinador nou (que els havia costat una pasta, perquè això va ser un any abans de la caiguda de preus que estem gaudint des de fa mesos) amb el vistós Windows Vista (que els havia costat una altra pasta en concepte de llicència, tot i que molts usuaris la vant pagar sense ser-ne conscients, perquè no la desglossen del preu de l’ordinador) i amb un regal enverinat, un autèntic cavall de Troia (no en el sentit de programari danyí, sinó en el de la metàfora literària clàssica): una versió de prova, gratuïta, de la suite Microsoft Office 2007. Naturalment, tots la van fer servir entusiasmats, i en lloaven les virtuts… fins que el periòde de prova (60 dies) va concloure i es van trobar amb un Word que no anava ni avant ni enrere i, sobretot, amb un conjunt de documents (cartes, resums, informes; però també fulls de càlcul, bases de dades…) que no podien obrir amb cap altre programa, perquè estaven en un format que només el Word 2007 tenia implementat.\nDavant d’aquesta situació (incòmoda per a un particular, però catastròfica per a una empressa), la primera reacció va ser consultar els preus de les llicències d’aquesta suite: alguns es van trobar, espantats i indignats, amb xifres que rondaven els 500 €, segons el tipus de llicència. De jutjtat de guàrdia.\nEvitar el xantatge amb l’ajut dels formats lliures\nLa millor manera d’evitar situacions com les anteriors és no fent servir aquells formats que, per estar en mans dels fabricants, ens converteixen d’usuaris en hostatges. L’alternativa passa per emprar exclusivament formats lliures: formats que han estat publicats pels seus creadors, de tal manera que tothom (tothom amb coneixements i medis) pot crear un programa que els faci servir de manera correcta i eficient.\nAixí, en lloc dels formats que ja ens l’han jugada en el passat, serà preferible emprar format lliures, oberts i estandaritzats, com ara els ODF (OASIS OpenDocument Format):\nFull de càlcul .ods\nFórmula matemàtica .odf\nBase de dades .odb\nDocument mestre .odm\nAvantatges dels ODF\nCom que aquests formats són lliures i públics, el primer que trobarem és que no són exclusius d’un únic programa: els fan servir programes tan variats com OpenOffice.org 2.0+, KOffice 1.5+, StarOffice 8+, IBM Workplace, Abiword i molts altres. Així, emprant aquests formats no ens lliguem a un programa concret, no ens esclavitzem, podem canviar de programa amb molta flexibilitat, cosa molt útil si el fabricant del programa que emprem deixa de fabricar-lo, o desapareix, o si volem fer servir màquines molt modestes (on només hi funcionaran alguns dels programes anteriors) al costat de màquines molt noves (on podran funcionar els més potents), de manera que emprar un programa o un altre no ens obligarà a canviar tots els ordinadors de l’empressa.\nUn efecte secundari d’aquests formats és que, en no esclavitzar l’usuari respecte al fabricant del programari, es fomenta la competitivitat entre els fabricants: l’usuari farà servir el millor programa, o el que s’adapti més a les seves necessitats, en lloc de l’únic programa que pot llegir la nostra documentació dels darrers quinze anys i per això ens té agarrats pels collons.\nD’altra banda, al ser formats lliures i oberts, ens podem assegurar que els nostres documents només emmagatzemen la informació que nosaltres decidim, que no guarden cap registre de les nostres activitats o de la nostra identitat (no són paranoies, s’han donat casos curiosos i greus en l’àmbit de la política, documents “anònimes” que, al final, no ho eren tant i que van costar un bon disgust als autors).\nPenseu, també, en el benefici que suposaria per a l’adminstració pública emprar formats lliures: s’estalviarien milers de milions d’euros cada any. Però el veritable guany no estaria aquí: una adminsitració pública que es comunica amb els seus administrats emprant documents electrònics en formats propietaris està forçant l’administrat a instal·lar-se els programes (propietaris i a pagament) que el poden llegir. Dit d’una altra manera: si m’hagués de comunicar amb Hisenda amb documents xlsx, jo m’hauria d’instal·lar l’Excell 2007, que només pot treballar sobre el Windows, i l’administració m’estaria coaccionant per obligar-me a comprar aquells dos programes de la Microsoft (que ningú em regalarà i que tampoc no em permetran dedudir de la declaració de la renda).\nNo m’envieu més pogüerpoints, si us plau\nBé, no sé si us hauran resultat convincents aquests arguments, si us hauran arribat al cor (o a la butxaca, que no està gaire lluny). En qualsevol cas, us prego que us abstingueu d’enviar-me adjunts amb documents en format privatiu, començant pels doc, els xls i els ppt (i llurs germans més joves, docx, xlsx i pptx): els formats privatius porten mal karma.\nFeliç dia de la llibertat de documents!\nAquesta entrada ha esta publicada en estàndards, Informàtica, llibertat, microsoft. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\n7 respostes a 25 de març, dia de la llibertat dels documents (o com no deixar-se agarrar pels collons per les multinacionals del programari)\ndimecres 25, Març, 2009 a les 11.43\nMolt bé, enhorabona, jo no he sabut dir-ho tan bé. De fet < HREF="http://ponent.caliu.cat/2009/03/24/25-de-marc-dia-de-la-llibertat-de-documents/" REL="nofollow">m’he limitat<> a fer-ne publicitat del Dia de la Llibertat del Document, que crec que és del que es tracta, però ho has brodat!\ndimecres 25, Març, 2009 a les 17.10\nNo, <>Sisco<>, no ho he brodat: m’ha quedat massa llarg, això no ho llegirà ningú, tret dels que ja sabem de què va :_( .Però, en fi, sempre pot quedar com un article d’aprofundiment.\ndimecres 25, Març, 2009 a les 22.49\n<>Localització<>: una població gran (la més gran) del centre (del centre més central!) de la península ibèrica.<>Situació<>: conferència tècno-empresarial on certs gerents o responsables tècnics parlen sobre solucions per a gestionar les seves empreses.<>Subjectes<>: el meu cap (el de la feina, no el que tinc damunt el “body”) i jo + un responsable de l’event d’una multinacional del programari (la primera, de llarg, en el seu sector, i no és la que penseu…).<>Objecte<>: un fitxer per a acompanyar amb imatges la xerrada.<>Història<>: els vaig enviant (als organitzadors) diferents versions de la presentació a mida que la anem preparant, per a que estiguin al cas del que farem. Al final de tot plegat, em demanen que els passi “el pagüerpoin”. Jo els dic que ja ho farem en odp, o pdf, que qualsevol d’ells farà el fet (la presentació no té transicions ni collonades, anem per feina nosaltres…:D). Ell insisteix i insisteix fins que el meu cap m’indica que li passi el punyetero ppt i així ens deixarà tranquils (especialment a ell).Jo encara m’estic preguntant quin cony de problema tenen en fer servir un simple pdf. No espero que sàpiguen què és un odp, però per a fer la presentació un pdf funciona igual de bé (o millor) que una merda de ppt!!.Cony d’ineptes tecnològics…\ndijous 26, Març, 2009 a les 0.32\nEntre la teua llargària i la meua “curtària” em quedo amb el teu article. Ja entenc el que vols dir, però estic en una fase en què em cal fer pedagogia del programari lliure per tal que els/les companys/es entenguin quin és el problema.I sí, papapep, per fer un passi de diapos, que al cap i a la fi és del que es tracta, jo també faig servir pdf (a partir d’odp). És tan vàlid i més lleuger; després els ho passo als (i a les) alumnes i s’ho poden mirar a casa (si tenen ordinador i volen).Cony d’ineptes ideològics…\ndijous 26, Març, 2009 a les 3.11\nAi, <>Papapep<>, que les clavades més grosses vénen sempre dels “especialistes” i assimilats. Són tancats, tancats, tancats. Per cert, com es diu en català aquell artefacte que posen als ases al cap perquè no vegin el que hi ha a dreta i a esquerra? No et vas fixar si el responsable en qüestió en portava un?És la part més difícil, <>Sisco<>, fer pedagogia. Com més voltes pego per la xarxa, més gent em trobo que no vol saber res de llibertat ni de privacitat ni de romanços, només volen que l’ordinador funcioni i que no doni problemes. Estem davant d’un problema similar a l’ús irracional dels combustibles fòssils, a la sobreexplotació dels recursos naturals, al comerç abusiu… Bé, serem com la gota que trenca la roca.\ndijous 26, Març, 2009 a les 13.00\nSí, sensei…. (reverència amb genuflexió fins tocar de cap a terra -ja veurem com m’aixeco…) 😀\ndijous 26, Març, 2009 a les 13.23\nHa ha ha ha! Vols que cridi la grua? 😉


El Diari de l'Avi Salmó: 27/07/2013 - Palmeras en la Nieve (Luz Gabas) -\n27/07/2013 - Palmeras en la Nieve (Luz Gabas) -\nTítol original: Palmeras en la Nieve\nNº de Pàgines: 852\nUn viatge que no tenia pensat fer però que per manca d'altres llibres a llegir, vaig començar. La veritat és que m'ha enganxat des del principi. Segurament perquè dins de la història hi ha molts viatges, des d'una Espanya de la post-guerra civil fins a una illa exòtica, colònia espanyola a l'Àfrica. Amb tanta aventura amunt i avall, és molt fàcil avançar dins de la novel·la. Si a més els personatges són propers i amb caràcters força reals, tot és més senzill.\nTot comença amb el descobriment d'una antiga carta per part de la filla d'un dels nostres protagonistes, la Clarence. Arran d'aquest fet, s'embarca en una recerca de la vida que el seu pare, Jacobo, i el seu tiet Kilian (juntament amb els seus avantpassats) van tenir a l'illa de Fernando Poo. Un món ple de contrastos entre els treballadors espanyols i la resta d'africans que ens porta a descobrir una època de la nostra història que segurament és molt desconeguda per a tots. Per donar-hi un toc diferencial a l'obra, les històries del passat i del present es van entre mesclant amb la nostra amiga Clarence visitant la mateixa illa on els seus avantpassats havien treballat.\nAl final, tot sembla una xarxa de relacions i sorpreses que fan del final algo ben interessant. En definitiva una història entretinguda d'un estil de llibre que normalment no llegiria, però que no m'ha decebut gens!!\nL'Avi Salmó escoltant "Bicicletes" de Blaumut\nPublicado por The Grandfather Salmon en 19:47\n21/07/2013 - VII Cursa dels Poblats Ibèrics -\n05/07/2013 - Inferno (Dan Brown) -


Puig: "La violència masclista no s'acaba d'un dia per a un altre, necessita una revolució cultural" | Valencia Extra\nEl ‘president’ de la Generalitat i líder del PSPV, Ximo Puig, ha defensat aquest dijous la llei valenciana contra la violència masclista davant les crítiques de Vox per “inconstitucionalitat i criminalització de l’home”, destacant que “és de tots, no li la pot apropiar ningú i protegeix a totes les dones”. “Al final, no és una qüestió que acaba d’un dia per a un altre, necessita una revolució cultural”, ha reivindicat.\nA tres dies del 8 de Març, la violència masclista ha centrat la sessió de control en Les Corts, amb tots els diputats de la bancada socialista portant una samarreta amb el dibuix de l’escriptora valenciana Carmen Alborch, realitzat per ‘Feminista Il·lustrada’. Vox ha portat una declaració institucional pel Dia de la Dona que no ha sumat a la resta de grups i que Compromís “ha rebutjat sense llegir-la”, segons aquest partit.\nEn la seua intervenció, Puig ha fet valdre la Llei 7/2012, integral contra la violència de la dona, que “va nàixer del consens” i ha sigut ampliada quatre vegades, dues pel govern del Botànic, per a ampliar la protecció: “Una Comunitat lliure de violència contra la dona és una obligació irrenunciable, una obligació ètica per a qualsevol societat, per a una societat sana, decent i lliure”.\nHa rebutjat així la visió de la portaveu de Vox, Ana Vega, que “les mal anomenades lleis de violència de gènere són totalment ineficaços”, al mateix temps que ha coincidit amb la síndica de Unides Podem, Naiara Davó, de “celebrar totes les victòries” aquest diumenge en el Dia Internacional de la Dona.\nPuig ha replicat a Vox que aquest tipus de normes són “una noció bàsica del funcionament democràtic” per a combatre la violència masclista com el fracàs més gran de la societat. La Generalitat està “compromesa per a evitar que una dona estiga en risc pel simple fet de ser-ho”, amb mesures de protecció als fills i sensibilització i formació per a implicar a tota la ciutadania, ha subratllat.\n“Per descomptat, queda molt per fer; cada assassinat masclista ho rebem des de la repugnància i indignació, però negar el problema és banalitzar-lo: l’equidistància és connivència”, ha emfatitzat, defensant que “no es pot mirar cap a un altre costat” i que és una qüestió de decència.\nDavant la postura de Vox que la llei margina als homes “com a animals”, Puig ha afirmat des de la seua “animalitat conscient” que no sap on basa aquest partit el seu “alt concepte de la democràcia”. Ha recalcat que el Codi Penal està vigent i actua en conseqüència quan “una dona fa alguna barbaritat a un home”.\nPer tant, ha advertit a la portaveu de Vox que “la seua ideologia només genera una tensió real contra les dones que hui pateixen violència masclista” i ha qüestionat que la solució siga el ‘pin parental’ que proposen. “De debò creu que en la història no hi ha hagut una ideologia majoritàriament masclista, canviaran la història també?”, ha recalcat.\nCONVIDA A VOX A “VEURE LA LLUM”\nPuig ha cridat a continuar tractant de canviar l'”actitud dominant” de la ideologia masclista amb la futura llei valenciana d’igualtat per a “blindar” mesures en marxa, una política pressupostària i una “nova mirada” des del Pacte Valencià contra la Violència de Gènere, “un gran acord polític, de pacte, perquè no és una qüestió partidista”. “Tant de bo un dia véreu la llum com a sant Pau i us sumàreu”, ha convidat a Vox, resolent que “no hi ha més, això és el que hi ha”.\nLa síndica d’aquest partit ha denunciat que la primera mesura del “govern social comunista” PSOE-Podem haja sigut l’avantprojecte de llei de llibertats sexuals per a “fomentar la guerra de sexes partint de la culpabilitat de l’home, donant-los un tracte d’animals”. També ha carregat contra lemes del 8M com “som dolentes però podem ser pitjors”, davant el que ha lamentat que “el PP se sume al consens progre” mentre Vox estarà el diumenge “en Vistalegre amb el lema ‘No parles en el meu nom”.\nOLTRA: “NINGÚ ES VA DE ROSETES”\nCom a rèplica, la vicepresidenta i consellera d’Igualtat, Mónica Oltra (Compromís), ha ironitzat que “Vox va avançant en descobrir la diferència entre sexe i gènere” i ha remarcat que totes les víctimes estan protegides per la llei, amb el que “no hi ha homicidis impunes i ningú se’n va de rosetes”. Ha lamentat haver d’explicar qüestions en el parlament “com si fora una classe”.\nTambé ha criticat a Vox el conseller d’Educació, Vicent Marzà (Compromís), recordant quan una de les seues diputades a Andalusia va deixar el partit denunciant que les dones són “un zero a l’esquerra” en la formació de Santiago Abascal. “No podran parar la lluita feminista”, ha exclamat.\nDe Podem, el seu portaveu ha reivindicat que les dones no volen “ser valentes, sinó lliures” i ha celebrat la llei de la ministra ‘habitada’ Irene Montero per “pionera i materialitzar el ‘germana sí que et crec’, deixant arrere temps de silenci, abús i indiferència”. “Cap home mor amb la roba interior en la boca”, ha il·lustrat, i ha cridat a celebrar totes les victòries aquest 8 de Març.


Rabell creu que el resultat del 27-S 'reflectirà les ganes de progrés i de fer net'\nEl Fòrum de São Paulo aprova una declaració a favor del dret de decidir i el caràcter constituent del 27-S\tEl Fòrum de São Paulo aprova una declaració a favor del dret de decidir i el caràcter constituent del 27-S\nArrimadas demana a Iceta que tingui la 'generositat' de donar suport a Ciutadans\tArrimadas demana a Iceta que tingui la 'generositat' de donar suport a Ciutadans\nAntonio Baños: 'La CUP no es presenta al 27-S per investir presidents'\tAntonio Baños: 'La CUP no es presenta al 27-S per investir presidents'\nAntonio Baños, en vint preguntes ràpides\tAntonio Baños, en vint preguntes ràpides\nEl parlament tanca legislatura amb 47 lleis aprovades, com ara les de desnonaments, homofòbia, consultes i transparència\tEl parlament tanca legislatura amb 47 lleis aprovades, com ara les de desnonaments, homofòbia, consultes i transparència\nL'estat porta al TC el sistema d'incorporació de personal de la Llei de l'Agència Tributària catalana\tL'estat porta al TC el sistema d'incorporació de personal de la Llei de l'Agència Tributària catalana\nDavid Fernàndez: 'Ens declarem insubordinats a l'estat espanyol, sense reconèixer cap mena d'autoritat a Rajoy'\tDavid Fernàndez: 'Ens declarem insubordinats a l'estat espanyol, sense reconèixer cap mena d'autoritat a Rajoy'\nCaixaBank demana 'un gran acord' per a evitar la independència\tCaixaBank demana 'un gran acord' per a evitar la independència\nUns ultres despleguen una bandera espanyola a la plaça de Sant Jaume\tUns ultres despleguen una bandera espanyola a la plaça de Sant Jaume\nLluís Llach a Lluís Rabell: 'Hauríeu de canviar el vostre lema per Catalunya No es Pot'\tLluís Llach a Lluís Rabell: 'Hauríeu de canviar el vostre lema per Catalunya No es Pot'\nRabell creu que el resultat del 27-S ‘reflectirà les ganes de progrés i de fer net’\nEl candidat de Catalunya Sí que es Pot vol representar una Catalunya social 'maltractada per les polítiques d'austeritat de la Generalitat'\nEl candidat de Catalunya Sí que es Pot al 27-S, Lluís Rabell, creu que els resultat dels comicis ‘reflectiran les ganes de progrés, de fer net i de posar fi a la corrupció’. Rabell ha fet aquestes declaracions a Girona, on ha acompanyat el cap de llista de la demarcació, Marc Vidal. Rabell també ha dit que l’objectiu de la candidatura era representar una Catalunya social ‘maltractada per les polítiques d’austeritat del govern de la Generalitat’ i que si la seva formació era determinant al parlament definiria ‘un futur de progrés social i llibertat democràtica’. Rabell ha defensat la sobirania nacional i ha dit que Catalunya ‘serà allò que els ciutadans decideixin’.\nRabell també ha assegurat que la seva llista vol decidir qüestions com: ‘quin tipus de país volem, quina economia tenim, quins serveis socials ens donem i quina relació establim amb la resta de pobles d’Espanya’.\nD’una altra banda, el candidat també ha criticat les xifres i la visió del president Mariano Rajoy sobre la situació econòmica de l’estat. ‘A la sortida del famós túnel ens trobem un paisatge desolat que certifica els pressupostos antisocials del PP’. Per Rabell ‘ens trobem en un cicle de canvi’ i ha fet una crida a construir una majoria d’esquerres que ‘defineixi un horitzó de progrés social i de llibertat democràtica’. ‘Aquesta és la sortida positiva i viable per a Catalunya’, ha afegit. El candidat a les eleccions ha participat a la presentació de la llista de la demarcació de Girona encapçalada per Marc Vidal, i que té a Alba García com a número dos i Joan Salmeron a la tercera posició. Vidal ha manifestat que la seva llista la formava ‘gent normal’ i que sabien com s’havien aniquilat els drets de la gent i eliminat la sobirania plena del país’. El cap de llista també ha recordat que CiU ha governat, juntament amb el PP, ‘durant el període que més s’ha retallat’.


Poblat ibèric Puig Castellar: Museu Torre Balldovina de Santa Coloma de Gramenet\nSituat al cim del turó del mateix nom dintre del Parc de la Serralada de Marina, constitueix un símbol emblemàtic i d'identitat per a Santa Coloma.\nA 303 m d’alçada i amb una superfície lleugerament superior als 4.000 m2, les magnífiques condicions defensives i de control de territori fan pensar que devia ser un poblat important. Aquest emplaçament li permetia la visió i la comunicació amb els assentaments propers, ja que controlava un tram important de la línia de costa, la desembocadura del Besòs, el pla de Barcelona i el pas cap a l’interior, cap al Vallès.\nFou ocupat des del segle VI aC fins a l’inici del segle II aC, moment en què és abandonat, possiblement a causa dels esdeveniments relacionats amb la Segona Guerra Púnica, i pertanyia al poble dels laietans, el qual habitava el territori que s’estenia des del riu Llobregat fins a la Tordera i cap a l’interior per la vall de Llobregat i el Vallès.\nL’activitat econòmica més important era l’agricultura, i també practicaven la caça, la ramaderia i la pesca com a activitats complementàries. L’organització urbana del poble ens indica que els seus pobladors pertanyien a una societat complexa i organitzada. L’estructura urbanística s’adapta a les característiques del terreny i les cases s’aixequen en terrasses que salven desnivells.\nGuia de mà del jaciment


“Arquitectura social i ciutat”, la transformació urbana per a la millora dels eixos cívics\nInici > “Arquitectura social i ciutat”, la transformació urbana per a la millora dels eixos cívics\nData inici : Dilluns, 8 abril, 2019\nMés espai per als vianants, més tranquil·litat per als veïns i comerciants, avingudes amables per passejar, zones més segures, confortables i sostenibles... Així és com s’ha dissenyat el futur d’eixos principals de la ciutat de Barcelona com són la Via Laietana, Les Rambles, el Paral·lel o el Front Marítim.\nEs pot recuperar la jornada en vídeo:\nAixò no obstant, malgrat el pas dels anys, els projectes no avancen o estan aturats, i continuen sent zones amb molta presència de trànsit rodat i conseqüent contaminació, espai insuficient per a les relacions humanes o per passejar, poca accessibilitat...\nConscients que cal que els processos de remodelació i millora de la ciutat avancin, el Col·legi d’Arquitectes de Catalunya ha organitzat la jornada “Arquitectura social i ciutat. Paral·lel, Les Rambles, Via Laietana i Moll de la Fusta”, en què es posarà en el centre del debat la necessitat del compromís de tot el plenari de l'Ajuntament amb la realització dels treballs en els quals la ciutadania i la professió han arribat a acords a través del debat i la participació.\nLa jornada, que tindrà lloc el dilluns 8 d’abril a les 18.30 h, vol ser l'inici d'una sèrie de trobades en què la ciutadania i l'administració puguin debatre cadascun dels casos, així com un espai de mediació i vincle entre tots els agents protagonistes de la transformació urbana de la nostra ciutat.\n18.30 h Presentació i marc general a càrrec de Sandra Bestraten, presidenta de la Demarcació de Barcelona.\n18.40 h Explicació dels eixos des del punt de vista social, a càrrec d’Itzíar González, arquitecta especialitzada en rehabilitació i patrimoni arquitectònic, experta en processos de resolució de conflictes a l’espai públic i cooperació ciutadana en el territori.\n19.00 h Explicació dels projectes de remodelació dels eixos, a càrrec dels arquitectes autors: Lola Domènech i Olga Tarrasó, del projecte de Les Rambles; Jaume Artigues, de la Via Laietana; Montserrat Periel, del Paral·lel; i Eva Serrats, del Moll de la Fusta.\nL'acte es podrà seguir en streaming \nCopyright@ Col·legi d'Arquitectes de Catalunya : http://pre.arquitectes.cat/ca/arquitectura/actes/arquitectura-social-i-ciutat


Màgia, música i clown a “Literatura a la fresca” de Santa Cristina\nSanta Cristina d’Aro.- Des de l’any 2013, la biblioteca municipal Baldiri Reixac de Santa Cristina organitza, durant la primera quinzena de juliol, el cicle que porta per nom “Literatura a la fresca”.\nArxivat com a: Baix Empordà, Cultura, Societat Etiquetat com a: activitats culturals, biblioteca Baldiri Reixac, biblioteques, cicle, cultura, literatura, màgia, música, pallassos, Santa Cristina d'Aro, societat\nEl passeig del Mar de Palamós acollirà dissabte la 4a Fira del Conte\nPalamós.- El passeig del Mar tornarà a acollir aquest dissabte dia 7 de maig, la Fira del Conte. Aquesta proposta cultural i lúdica és organitzada per l’entitat local Associació Viu Cultura amb el suport de l’Ajuntament de Palamós, de la Biblioteca Municipal “Lluís Barceló i Bou”, i del Servei de Biblioteques de la Diputació de Girona.\nArxivat com a: Baix Empordà, Cultura, Societat Etiquetat com a: activitats culturals, activitats infantils, ajuntament de Palamós, àlbum il·lustrat, biblioteques, contes, cultura, fira, literatura, palamós, passeig del mar, societat\nEl projecte “78 RPM” per fomentar la música a les biblioteques torna a fer parada a la Biblioteca Lluïsa Duran de La Bisbal\nLa Bisbal d’Empordà.- Aquest mes de març, el projecte de foment de la música a les biblioteques del Servei de Biblioteques de la Diputació de Girona, “78 RPM”, torna a oferir un conjunt d’activitats, com ara sessions de discos, cicles de poesia i música o tallers sobre la gestió de la música en línia, entre d’altres.\nArxivat com a: Baix Empordà, Cultura, Societat Etiquetat com a: biblioteca, biblioteques, cicle, cultura, La Bisbal d'Empordà, música, societat\nVols aprendre a fer màgia amb l’Il·lusionista Xevi?\nSanta Cristina d’Aro.- El passat dissabte 12 de juny, al pati de la biblioteca Baldiri Reixac de Santa Cristina d’Aro hi va tenir lloc un taller de màgia adreçat a mainada.\nArxivat com a: Baix Empordà, Cultura, Societat Etiquetat com a: activitats infantils, biblioteca Baldiri Reixac, biblioteques, cultura, Il·lusionista Xevi, màgia, Santa Cristina d'Aro, societat, tallers\nEdicions Sidillà presenta “Arrelats” i “Enaigats” a Santa Cristina\nSanta Cristina d’Aro.- El primer divendres de juliol, la biblioteca Baldiri Reixac de Santa Cristina d’Aro va inaugurar la vuitena edició del cicle que porta per nom “Literatura a la fresca”.\nArxivat com a: Baix Empordà, Cultura, Societat Etiquetat com a: biblioteca Baldiri Reixac, biblioteques, cicle, cultura, edicions Sidillà, literatura, música, presentacio, Santa Cristina d'Aro, societat


Cap Vermell - Comunicat de MÉS Capdepera/ Sobre les obres del carrer Elionor Servera\nComunicat de MÉS Capdepera/ Sobre les obres del carrer Elionor Servera\n“No acabam d’entendre que el criteri per a eliminar barreres arquitectòniques a Elionor Servera sigui diferent al del carrer de l’Agulla”.\nEn aquests dies han estat notícia les queixes dels comerciants del carrer Elionor Servera pel fet que les obres per a eliminar les barreres arquitectòniques coincidien amb l’inici de la temporada turística. Des de Més per Capdepera celebram la intenció de paralitzar-les durant l’estiu i que s’hi tornin posar un cop acabada la temporada. És la millor solució per a tothom. Cal dir que en aquest cas es tracta d’un projecte pagat íntegrament per l’Ajuntament, sense que s’estigués pendent de cap altra administració. El projecte estava en mans de l'equip de govern des del mes de febrer de 2018 i cinc mesos després es va aprovar la inversió pressupostària, en el plenari de juliol, a càrrec del superàvit de l'any anterior. L'inici de l'expedient de contractació es va iniciar a l'inici del mes de novembre i es va adjudicar durant els darrers dies de desembre.\nLa falta de previsió s’hagués pogut solucionar indicant en els plecs de la licitació en quin moment de l’any s’havien de fer les obres o la seva suspensió durant determinats mesos de la temporada. Així es farà per exemple amb les obres del Passeig Marítim o amb les del Port de Cala Rajada, però lògicament interessava tenir avançades les obres d’Elionor Servera abans de les eleccions. En tot cas Més per Capdepera recolza l'actuació per a eliminar les barreres arquitectòniques i substituir les rajoles. Però més enllà de la finalitat lloable de la inversió, en el darrer plenari Més per Capdepera va demanar el motiu pel qual el criteri seguit en el carrer Elionor Servera –rebaixant les aceres al nivell de l’asfalt– és diferent del que es va seguir en l’eliminació de les barreres al carrer de l’Agulla –pujant l’asfalt al nivell de les aceres–, de forma que les principals vies de Cala Rajada lluiran estèticament diferents, una amb bots d’asfalt i l’altra no. L’explicació oferta, en el sentit que al carrer de l’Agulla se cercava reduir la velocitat, i a Elionor Servera no, no ens acaba de convèncer. Són dues vies molt transitades per vianants i el perill que pugui existir en un cas també existeix a l’altre.\nEn aquest sentit també entenem que ha faltat previsió. Pensam que les principals vies de Cala Rajada haurien de tenir una continuïtat estètica, tot plegat en el marc de la idea o projecte de poble que hauríem de tenir els polítics.


El Govern aprova la Llei APEU\nEl Govern de la Generalitat de Catalunya ha aprovat la Llei 15/2020, del 22 de desembre, de les àrees de promoció econòmica urbana (APEU).\nEn el nostre Butlletí PAE núm. 529 ja us informàvem que al juliol el Govern va presentar l’Avantprojecte de Llei de les APEU. Finalment el Parlament va aprovar el passat 18 de desembre, amb el suport del 88% de la Cambra, la Llei de les Àrees de Promoció Econòmica i Urbana (APEU), una eina de promoció i millora de la competitivitat de les àrees econòmiques basada en la col·laboració publicoprivada.\nL’objectiu de la llei, impulsada per Direcció General de Comerç del Departament d’Empresa i Coneixement, és establir les bases d’un nou model de gestió basat en la col·laboració publicoprivada en àrees de concentració d’activitat econòmica.\nL’activitat que duran a terme les APEUs beneficiarà els espais públics i els interessos generals de la ciutat i és per això que, tot i ser gestionades per entitats de base privada, es constitueixen sota la tutela pública del municipi per al compliment d’aquestes finalitats públiques.\nÉs precisament aquest interès públic el que justifica que, un cop acordada i aprovada per tots els agents la creació de l’APEU, s’estableixi un règim d’adscripció obligatòria i un finançament basat en contribucions de naturalesa obligatòria.\nEls destinataris de la llei són els titulars d’activitats econòmiques d’una àrea determinada amb concentració d’establiments comercials, industrials, logístics i de serveis, a l’abast dels quals es posa una nova classe d’entitat, per ajudar-los a millorar el seu entorn.\nLa llei també va dirigida als ajuntaments, als quals correspon autoritzar i controlar la creació de les APEUs per dinamitzar certes zones, amb els consegüents beneficis per als interessos generals del municipi, que complementaran les actuacions de caràcter dinamitzador de les administracions públiques locals.\nEn aquest sentit, la llei inclou especialitats per a la creació i gestió de les APEUs a Polígons d’Activitat Empresarial (PAEs), per tal d’adaptar-la a la naturalesa industrial d’aquestes zones. En el títol II es regulen les especificitats de les APEU en els polígons d’activitat econòmica.\nAquí la llei reconeix la singularitat dels polígons d’activitat econòmica, preferentment els destinats a ús industrial i logístic que per la tipologia d’activitats empresarials, per la dimensió dels espais en què aquestes es desenvolupen i per la diferent necessitat dels nivells de servei i subministrament que requereixen, fan imprescindible una ordenació i una classificació específiques.\nPer aquest motiu, es regulen aspectes específics de les APEU en els polígons d’activitat econòmica, concretament tot el que té a veure amb la definició de polígon, nau i parcel·la\nsense construcció, amb els elements que integren el pla i el seu àmbit d’actuació, amb la determinació de la superfície computable i les quotes, amb el procediment d’inscripció específic i amb la classificació dels polígons d’activitat econòmica d’acord amb llurs característiques i amb els atributs que es consideren necessaris per a dur a terme aquesta classificació.


Com arribar a Salou en tren | Salou.com | Oci, turisme i cap de setmana\nSalou, a 4’9 metres sobre el nivell mitjà de la Mar Mediterrània.\nEstació de Renfe a Salou, a la línia Barcelona-Tortosa.\nL’estació i l’antic Carrilet Reus-Salou.\nEl tren és una altra de les opcions disponibles per arribar a Salou. L'estació de Renfe està situada a l'avinguda Joan Fuster i porta el nom PortAventura. Però per arribar a Salou en tren o per desplaçar-se des Salou a qualsevol destinació en aquest mitjà de transport sempre cal fer transbordament a l'estació de Tarragona, és a dir, sempre cal canviar de tren.\nLa línia R17 és la que uneix l'estació de PortAventura amb Tarragona i des de Tarragona es pot enllaçar amb les línies R14, R15, R16, RT1 i RT2, i altres trens de llarga distància.\nExisteix també un servei d'autobús llançadora que uneix l'estació Salou-PortAventura amb l'estació que estava en funcionament fins a gener de 2020 al carrer Carles Roig. Pot consultar en 012 més informació sobre aquest servei.\nPot consultar aquí més informació sobre els horaris dels trens que passen per l'estació PortAventura.\nSalou té estació de tren des de 1865. L'antiga estació del carrer Carles Roig es trobava en ple centre urbà de Salou, molt a prop del carrer Barcelona i de la plaça del Carrilet. En aquesta plaça podrà veure, a manera de monument, una de les màquines i un vagó d'aquest antic ferrocarril de via estreta que entre 1887 i fins el 10 de novembre de 1975 unia Reus i Salou. Actualment, l'estació del Carrilet acull un espai infantil i sobre les velles vies s'aixeca un parc amb diversos jocs, entre ells un tren que rememora a l'antic Carrilet.\nEtiquetes: costa daurada, salou, com arribar, en tren


Política de Privacitat i Protecció de Dades - Fichet Point Fort Oficial\nAquesta declaració té com a finalitat informar als usuaris de la Política general de Privacitat i Protecció de Dades Personals seguida per Gual Seguretat, S.L. en el lloc web www.fichet.cat.\nAquesta Política de Privacitat podria variar en funció de les exigències legislatives o d’autoregulació, pel que s’aconsella que els usuaris la visitin periòdicament. Per a navegar pel nostre web no es necessari que ens facilitis cap dada. Aquesta política de privacitat serà aplicable en el cas que decideixis omplir les dades de qualsevol dels formularis de contacte o de contractació de serveis on es recaptin dades de caràcter personal.\nPots exercir els drets d’accés, rectificació, cancel·lació i oposició mitjançant escrit dirigit a l’adreça info@fichet.cat, seguint les formalitats imposades per la “Ley Orgánica 15/1999, de 13 de diciembre, de Protección de Datos de Carácter Personal” i el seu Reglament que la desenvolupa.\nL’enviament de dades de caràcter personal és obligatori per a contactar i realitzar les operacions comercials amb fichet.cat.\nAixí mateix, el no facilitar les dades de caràcter personal sol·licitades o el no acceptar la present política de privacitat suposa la impossibilitat de subscriure’s i processar les sol·licituds realitzades en el nostre portal.\nUTILITZACÓ I TRACTAMENT DE LES DADES D’USUARIS\nfichet.cat té plena consciència de l’ús i tractament que s’ha de donar a les dades de caràcter personal que es puguin requerir o que es puguin obtindre dels usuaris en el seu lloc web amb la finalitat de gestionar les sol·licituds o els serveis requerits. En cap cas es farà un ús diferent d’aquesta informació ni es compartiran dades d’usuaris amb tercers.\nfichet.cat es compromet al compliment de la seva obligació de secret de les dades de caràcter personal i el seu deure de guardar-les, i a adoptar les mesures de caire tècnic i organitzatiu necessaris que garanteixin la seguretat de les dades de caràcter personal i evitin la seva alteració, pèrdua, tractament o accés no autoritzat, tenint en compte l’estat de la tecnologia, d’acord amb l’establert pel RLOPD. S’ha de considerar que tot i el nostre compromís en aquest sentit, no podem garantir la absoluta inexpugnabilitat de la xarxa Internet i les conseqüències que d’això es poguessin ocasionar.\nD’altra banda, si contractes els nostres serveis, el pagament el realitzaràs a través d’Stripe, que és una passarel·la segura de pagament. Per tant, no tindrem accés de les teves dades bancàries.\nAl navegar per les nostres pàgines web, els servidors d’Internet emmagatzemaran la teva adreça IP en els logs d’accés de forma automàtica amb la finalitat de permetre el trànsit per Internet, essent necessari que el teu equip faciliti aquesta adreça IP al navegar per Internet per a que les comunicacions puguin realitzar-se. La teva adreça IP també utilitzada per a realitzar estadístiques sobre el número de visitants d’aquest web i la seva procedència, de forma totalment transparent.\nL’accés a aquest web pot implicar la utilització de cookies, que com saps és informació que s’emmagatzema al teu navegador per facilitar la navegació. La nostra política de cookies està també publicada al web.\nEXERCICI DELS DRETS D’ACCÉS, RECTIFICACIÓ, CANCEL·LACIÓ O OPOSICIÓ:\nPots dirigir les teves comunicacions i exercir els drets d’accés, rectificació, cancel·lació i oposició a través del correu electrònic: info@fichet.cat junt amb una prova vàlida en dret, com fotocopia del D.N.I. o equivalent, indicant a l’assumpte “PROTECCIÓ DE DADES”.\nACEPTACIÓ I CONSENTIMENT:\nCom a Usuari, declares haver estat informat de les condicions sobre protecció de dades de caràcter personal, acceptant i consentint el tractament de les mateixes per part de fichet.cat, en la forma i per a les finalitats indicades en la present Política de Privacitat.\nD’acord amb la LSSICE, fichet.cat no realitzarà pràctiques d’SPAM, pel que no envia correus comercials per via electrònica que no hagin estat prèviament sol·licitats o autoritzats per l’Usuari. En conseqüència, a cadascun dels formularis d’aquest web, l’Usuari té la possibilitat de donar el seu consentiment exprés per a rebre la nostra “Newsletter”, amb independència de la informació comercial puntualment sol·licitada.


juny | 2007 | Solidaritat amb el pratenc repressaliat\nArchive for juny 2007\n27 de juny de 2007 General No comments\nVa ser el 17 de juny de 2007 quan el pratenc O.R. va ser aturat per un cordó dels mossos quan es dirigia a participar a una manifestació per la llibertat d’expressió a la pl. Universitat de Barcelona sota el lema “No ens tallareu les ales”. Aquesta denunciava la dinàmica iniciada pels mossos d’esquadra, dirigits per Saura, impedint en les setmanes prèvies el lliure exercici del dret de manifestació de diverses marxes amb la tàctica d’encerclar-les, impedint l’entrada i la sortida dels participants, i immobilitzant-les durant hores amb desplegaments policials desproporcionats i enormement agressius. Parlem dels temps de les denúncies per l’utilització dels kubotans, un arma prohibida utilitzada en nombroses ocasions pels mossos d’esquadra.\nLa manifestació havia estat convocada per diversos col·lectius i moviments socials, comptant amb la participació de més d’un miler de persones que només van poder recórrer el trajecte entre la plaça Universitat i l’entrada de la Rambla, on van ser aturats i immobilitzats durant hores pels antiavalots. L’únic incident que es va produir el protagonitzaren els mossos d’esquadra amb la detenció del company del Prat abans que s’iniciés la manifestació.\nEn els moments previs la presència policial era molt gran en els accessos a la plaça i algunes persones eren aturades i escorcollades. El nostre company, acompanyat d’un altre jove, va tenir la mala sort de passar davant d’un cordó on hi havia un agent al que va denunciar amb anterioritat per agredir-lo i amb el qual ja havia patit una detenció durant un desallotjament al Prat amb el conseqüent judici de faltes. Aquest va avisar als seus companys i es van dirigir directament cap a ell amb actitud agressiva, separant al seu acompanyant mentre el retenien, l’identificaven i el posaven violentament contra la paret. En pocs segons l’escena era contemplada per desenes de testimonis que recriminaven als agents la seva actitud, fet que va comportar que es formés un cordó policial per enretirar-los i que els mossos que retenien al company, el tiressin a terra i l’arrosseguessin fora de la visió dels presents. Als pocs minuts se l’endugueren detingut cap a la comissaria de la Zona Franca on va passar la nit i on va sortir amb càrrecs i amb una citació sota el braç per un judici de faltes, que en concretar-se finalment l’acusació de la fiscalia dels mossos va derivar en un judici penal, suposadament per agredir a tres dels agents: mossegant-ne un, provocant contusions al braç a un altre i donant un cop de colze al tercer trencant-li dues dents a ambdós extrems de la mandíbula.\nAquesta darrera setmana, després de gairebé quatre anys, el nostre company ha estat condemnat a un any de presó. Li’n demanaven fins a tres i mig. La jutgessa no s’ha atrevit a contradir la versió dels mossos, tot i que ha rebaixat la imputació de les dues dents trencades a una dent ballant i ha imposat la mínima pena de les possibles. De res han servit els testimonis que van veure l’escena i que van declarar desmentint la versió dels mossos, de res han servit les nombroses contradiccions dels agents en el seu testimoni, ni el fet que els dos forenses aportats per l’acusació declaressin que “no van veure la lesió” de les dues dents al·legada. El testimoni dels agents preval davant del de qualsevol persona i la justícia ve determinada per aquest desequilibri. El nostre company ha estat víctima d’un altre muntatge policial i degut a la seva precària situació econòmica és ben possible que no pugui assumir el cost de la sanció i hagi d’ingressar a presó, fet que entre tots hem d’impedir com sigui.\nProu impunitat policial, solidaritat amb l’activista pratenc repressaliat!\nEnllaços a fotogràfies del setge a la manifestació del 17 de Juny\n21 de juny de 2007 General No comments\nBarcelona: La policía catalana-española Mossos de esquadra ha retenido a centenares de manifestantes convirtiendo una manifestación en un “secuestro”\nGalería de Setge mossos 17 juny 2007\nEl 17 de juny els mossos d’esquadra segresten un cop més la llibertat d’expressió i el dret de manifestació\n19 de juny de 2007 General No comments\nDiversos col·lectius antirepressius catalans van convocar la tarda del diumenge 17 de juny una mobilització a Barcelona per la defensa del dret de manifestació i la llibertat d’expressió, davant els esdeveniments produits en les últimes setmanes, en que diverses manifestacions i activitats havien estat reprimides brutalment pels mossos d’esquadra, en una espiral repressiva sense precedents, en que, el segrest de manifestacions senceres per part d’un desproporcionat dispositiu policial i el tema del kubotan utilitzat per alguns policies com a arma repressiva, en serien els aspectes més destacats.\nDavant el comportament dels Mossos d’Esquadra en el decurs de manifestacions diverses, especialment en la capital catalana, era hora de dir prou i denunciar que no es pot permetre que un dret tan elemental com el de la lliure manifestació estigui sent coaccionat d’aquesta manera, amb aquesta impunitat i amb tant silenci còmplice. No es pot permetre que una expressió popular al carrer sofreixi el segrest, la imposició d’un traçat volgut pels agents, que ens insultin, colpegin i pretenguin estendre la por entre les manifestants i el veïnat.\nEls col.lectius antirepressius diem prou. I per això es va fer una crida al conjunt del país a mobilitzar-se de nou, aquest cop, tristament, per exigir el dret de manifestació i d’expressió, entenent que actuar contra la repressió és feina de totes. Calia donar una resposta a la repressió i als segrestos produits a Barcelona de les manifestacions contra el G8, la manifestació okupa del 19 de maig, la manifestació anarquista del 1r de Maig… no podem permetre que ningú segresti la llibertat del Poble, fent-se seu el carrer, imposant l’estat policial, l’amenaça, l’insult, la càrrega… cal defensar els nostres drets.\nPer això el diumenge 17 de juny, amb el lema “La repressió mai ens tallarà les ales”, un seguit de col.lectius antirepressius de Catalunya van convocar una manifestació a Barcelona. Els convocants eren: Alerta Solidària, Assemblea Antirepressiva de Mataró, Assemblea Antirepressiva de Ponent, Grup de Suport al Jove de Torà, Coordinadora Antirepressiva de Gràcia, Solidaritat Antirepressiva de Terrassa, Rescat, Assemblea de Suport a Núria Pòrtulas, Assemblea de Suport 4F i Comissió Anitrepressiva de Sants. Els van donar suport diversos sindicats, col·lectius i organitzacions, entre ells la CGT.\nPerò el 17 de juny un cop més un desmesurat dispositiu policial en actitud xulesca i prepotent va coaccionar la lliure expressió d’idees i el dret a manifestació. Abans de la manifestació es va fer una plantada d’exposicions de diferents casos repressius, la presentació de l’anuari 2006 de la Coordinardora per la Prevenció de la Tortura, la lectura del comunicat unitari i diversos parlaments de casos repressius: Núria Pòrtulas, Torà, Assemblea d’Okupes de Barcelona i a continuació es va iniciar la manifestació. Però mentre es realitzaven aquestes activitats el dispositiu policial va anar rodejant les 500 persones concentrades, i un cop la manifestació descendia pel carrer Pelai va ser totalment acordonada sense que es pogués entrar o sortir d’ella.\nVal a dir que la manifestació no havia estat prohibida per la delegació del govern i que l’itinerari previst era de plaça Universitat a plaça Sant Jaume, passant per les Rambles. Tot i així la policia va impedir que es passes per les Rambles i impedia la lliure entrada i sortida, el repartiment d’octavetes i la lliure circulació de la manifestació. Arribats a plaça Catalunya es va fer una sentada, corejant consignes contra l’actitud repressiva dels mossos, que exigien que es continués en direcció Via Laietana. Diversos grups de manifestants que estaven per fora del cordó i nombrosos persones presents expressaven la seva solidaritat amb els segrestats, en mig del desconcert dels mossos que havien de controlar als de dins i als de fora.\nEntre crits, càrregues policials i el suport dels grups de manifestants que estaven per fora del cordó policial, va anar transcorrent el temps en mig d’una tensió enorme, fins que a les 22.50 h., després de tres hores coaccionats i segrestats, aprofitant que els mossos havien obert finalment una part del cordó policial, els manifestants van optar per dissoldre la manifestació, davant la impossibilitat de baixar per Rambles i negant-se a baixar per Via Laietana com exigia la policia.\nDes de l’organització de la manifestació es va considerar aquest final com una victòria parcial. Cal remarcar també que es van produir diversos ferits per les càrregues i agressions de la policia, així com un detingut.\nPer fer-vos una idea del que va passar, podeu veure fotos en les següents webs:\nSolidaritat amb el pratenc repressaliat\nConcluen al Prat les jornades antirepresives del “Baix Combatiu”\nEl jutjat notifica la suspensió de la condemna\nCarta personal explicant el cas arran de la sentència:\nUn any de presó per a un activista pratenc\nEls Mossos d’Esquadra demanen ingrés a presó per a un activista pratenc


VINE AMB NOSALTRES A HOLANDA I GUANYA PREMIS! - Fan Club Marc Márquez\nViu el Gran PremI d’Holanda amb nosaltres i aconsegueix fantàstics premis! Si tens una entrada amb nosaltres, a la Tribuna Ossebroeken, Block C entraràs en el sorteig de dues ulleres Oakley MM93.\nIMPORTANT: Per apuntar-se al sorteig només cal omplir el formulari. Hi ha temps fins el divendres 24 de Juny.


cantaires archivos - Gospelsons\nEmociona't amb nosaltre i el gospel\nPublicat a 3 agost, 2020 10 juliol, 2021\n5 cantaires GospelSons Webbies que heu de conèixer\nAprofitem aquest espai del blog per presentar-vos, poc a poc, tots els i les cantaires que formen part actualment de GospelSons. Comencem per 5 cantaires GospelSons Webbies que heu de conèixer.\nElles formen la Comissió de Xarxes i Web i son els responsables del nou look digital de GospelSons. Us presentem a l’Anto, la Rosa, la Txell, la Mercè i la Mari.\nAqui teniu les 5 cantaires GospelSons Webbies que heu de conèixer.\nSóc l’Anto! Porto des del 2014 a Gospelsons. No sé quines paraules utilitzar per descriure’m, potser que sóc un cul inquiet i tinc molt sentit de l’humor 🙂 . Sóc soprano. Especialment al principi no portava molt bé això de cantar i moure’m al mateix temps… però ja ho tinc superat! El meu primer concert va ser al Monumental al 2015.\nGospelsons i la música per a mi\nM’encanta tota la música, escolto molts gèneres musicals. Els gòspel em permet connectar amb els altres i amb alguna cosa que no sé què és, però sé que existeix. Necessito cantar molt (a la dutxa, a la cuina, estenent roba…) però l’estona amb Gospelsons em dona molta energia, bon rotllo i connexiò.\nUs deixo una cançó al canal de Youtube de Gospelsons que m’encanta i que vam fer durant el confinament.\nSóc la Rosa! Em descriuria com una persona divertida i alegre. En el meu cas, vaig conèixer Gospelsons a les Santes de l’any 2015, quan vaig decidir formar-ne part com a soprano.\nEncara recordo els nervis del primer concert, repassant les coreografies i lletres de les cançons fins a l’últim segon! Un cop vam fer el primer tema i vam rebre el primer aplaudiment, els nervis van desaparèixer i ja només vaig pensar en passar-ho bé.\nTot i que el gòspel està molt vinculat a la religió, no sóc creient, però trobo que a través del gòspel podem transmetre un sentiment preciós ja sigui pensant en un record, una persona… o qualsevol cosa que ens generi aquesta emoció.\nM‘encanta l’ambient que es crea cada setmana a cada assaig amb tot el cor, és genial per desconnectar de la rutina i gaudir una estona del que més ens agrada fer: cantar!\nSóc la Txell i sóc una persona sensible, riallera i exigent, i canto amb les sopranos.\nEm vaig incorporar a GospelSons l’any 2014 i el meu primer concert va ser al Palau de la Música, aquell mateix novembre.\nQuan era petita vaig passar un agost amb la família al poble del meu pare i era Festa Major. Un dels grups que actuaven eren els Esclat Gospel Singers, dirigits per en Ramon Escalé. El cas és que vaig flipar tant, que vaig demanar als meus pares que em compressin els tres CDs que venien a la paradeta i vaig decidir que jo volia cantar gòspel. L’ocasió va arribar l’any 2014 i no la vaig deixar escapar.\nPer mi la música sempre ha sigut una via d’escapament dels sentiments. Cantar gòspel, però, em transporta especialment i m’ajuda a connectar amb mi mateixa i aquelles persones que ja no hi són.\nSóc la Mercè. Em considero una persona optimista i organitzada. Em vaig incorporar al cor a principis del 2009, com a soprano, quan el dirigia el Ramon Escalé. Després vaig passar a contralts i, actualment, estic amb els “Tenoris“.\nVaig actuar per primer cop al Palau de la Música, en un concert on participàvem diversos cors de la Xarxa Gòspel de Catalunya. Recordo l’expectació que tenia i com em vaig “colar” a l’escenari per cantar els dos temes finals, quan en teoria no havia de fer-ho 😉\nGospelSons m’ha donat l’oportunitat de créixer com a persona i aprendre, ni que sigui una mica, a cantar en cor i amb el cor. És una experiència única que recomano a tothom!\nSóc la Mari. Podria dir que sóc una persona bastant perfeccionista, creativa i molt treballadora. Em vaig incorporar al cor al setembre de 2017 com a soprano i, després d’una reorganización del cor, vais passar a la corda de contralts.\nEl meu primer concert va ser el 24 de novembre de 2017, el “Remembering the 2000’s”. Estava súper contenta i alhora eufòrica pel fet d’haver entrat al cor feia un mes i mig i ja poder actuar davant de gent. Em vaig emocionar en molts moments de l’actuació i el vaig gaudir de principi a fi.\nFormar part de GospelSons em dóna l’oportunitat d’estar més vinculada a la música, que és la meva passió i m’ha fet conèixer molta gent amb la que comparteixo molts moments dins i fora de l’escenari.\nvida al cor\nConcert 15è aniversari al Monumental 19 febrer, 2022\nTres claus per començar bé l’any escolar amb Gospel 24 setembre, 2021\nTornem per Santes! 20 juliol, 2021\nGospelsons en temps de COVID-19 6 octubre, 2020\n5 cantaires GospelSons Webbies que heu de conèixer 3 agost, 2020\nGràcies a WordPress !


NYC21: Traducció del Primer Discurs d’Obama com a President Electe. - Jordi Graupera\n05 de novembre de 2008 5\nTraducció definitiva. Agraïments a “el substitut”, Àstrid Bierge i Fèlix Ollé.\nPronunciat a Chicago el dia 4 de Novembre del 2008\nSi hi ha algú allà a fora que encara dubta que Amèrica és el lloc on tot és possible; que encara es pregunta si el somni dels nostres fundadors és viu entre nosaltres, que encara qüestiona el poder de la nostra democràcia: aquesta nit és la seva resposta.\nÉs la resposta que han donat les cues al voltant de les escoles i les esglésies en quantitats que aquesta nació mai no havia vist; la resposta que ha donat la gent que ha esperat tres i quatre hores -molts d’ells per primera vegada a la seva vida- perquè han cregut que aquest cop havia de ser diferent i que la seva veu podia fer la diferència.\nÉs la resposta que ha fet que aquells que s’havien sentit dir porucs i cínics per tanta gent i durant tant de temps, que estaven plens de dubtes sobre el que som capaços d’aconseguir, hagin posat les seves mans a l’arc de la història per a corbar-lo un cop més cap a l’esperança d’un dia millor.\nHem esperat molt de temps, però aquesta nit, gràcies a això que hem fet avui, en aquesta elecció i en aquest moment decisiu, el canvi ha arribat a Amèrica.\nAcabo de rebre ara mateix una trucada molt cordial del Senador McCain. Ell ha lluitat llargament i durament en aquesta campanya, i ha lluitat encara més llargament i més durament pel país que estima. Ha sofert per Amèrica sacrificis que molts de nosaltres no podríem ni imaginar, i nosaltres som avui millors gràcies al servei que ens ha ofert aquest coratjós i generós líder. El felicito a ell i a la Governadora Palin per tot el que han aconseguit, i miraré de treballar amb ells per renovar la promesa d’aquesta nació en els propers mesos.\nEn aquest dia vull donar les gràcies al meu company, un home que ha fet campanya des del cor i que ha parlat pels homes i les dones amb els que va créixer als carrer de Scranton i amb els que agafava el tren cada dia per anar a casa, a Delaware: el Vice President electe dels Estats Units, Joe Biden.\nNo estaria d’empeus davant de vosaltres aquesta nit sense l’indefallent suport de la que ha estat la meva millor amiga en els darrers setze anys, el pilar de la nostra família i l’amor de la meva vida, la propera Primera Dama de la nostra nació, Michelle Obama. Sasha i Malia, us estimo a les dues moltíssim, i us heu guanyat un nou gosset que vindrà amb nosaltres a la Casa Blanca. I tot i que que ja no és amb nosaltres, sé que la meva àvia ens està mirant juntament amb la família que ha fet possible que sigui qui sóc. Els enyoro aquesta nit, sobretot ara que el meu deute amb ells va més enllà de tota mesura.\nAl meu director de campanya David Plouffe, l’heroi silenciós d’aquesta campanya, que ha construït la millor campanya política, crec, de la història dels Estats Units d’Amèrica, al meu cap d’estratègia David Axelrod, que ha estat el meu soci a cada passa del camí, i al millor equip de campanya mai reunit en la història de la política: això ha pogut passar gràcies a vosaltres, sempre us estaré agraït per tot el que heu sacrificat per fer-ho possible.\nPerò per sobre de tot, mai no oblidaré a qui pertany de veritat aquesta victòria: us pertany a vosaltres.\nJo mai no vaig ser el candidat amb més possibilitats per obtenir aquest càrrec. No vam començar ni amb gaires diners ni amb gaires suports públics. La nostra campanya no va veure la llum als halls de Washington sinó que va començar als patis del darrere de Des Moines, a les sales d’estar de Concord i als porxos de Charleston.\nVa ser construïda per homes i dones treballadors que, malgrat els pocs estalvis que poguessin tenir, van gratar-se la butxaca per donar-li a aquesta causa cinc dòlars i deu dòlars i vint dòlars. Una campanya que va créixer enfortida per gent jove que va rebutjar el mite sobre l’apatia de la seva generació; que van deixar les seves llars i les seves famílies per feines poc pagades i cansades; per la gent no tan jove que va combatre el fred sever i la calor abrasadora per picar a la porta de perfectes estranys; per milions d’americans que van fer-se voluntaris, es van organitzar i van demostrar que més de dos-cents anys després, un govern del poble, pel poble i per al poble no s’ha extingit en aquesta Terra. Aquesta és la vostra victòria.\nSé que no heu fet això només per guanyar unes eleccions. I sé que no ho heu fet per mi. Ho heu fet perquè enteneu l’enorme embalum de la tasca que ens espera. Perquè encara que avui ho celebrem, sabem que els reptes que vindran demà són els més grans de la nostra vida -dues guerres, el planeta en perill, la pitjor crisi financera del segle. Fins i tot avui, mentre som aquí, sabem que a hores d’ara hi ha americans valents avançant pels deserts d’Iraq i per les muntanyes de l’Afganistan arriscant les seves vides per nosaltres. Hi ha pares i mares que avui romandran desperts mentre els seus fills dormen i es preguntaran com s’ho faran per pagar la hipoteca, o per pagar les factures del metge o per estalviar prou per poder-los pagar la universitat. Hi ha noves energies per explotar i nous llocs de feina per crear, noves escoles per construir, noves amenaces que encarar i aliances que cal arreglar.\nEl camí que ve serà llarg. La pujada serà costeruda. Potser no hi arribarem en un any i fins i tot tampoc en una legislatura, però tot i així, Amèrica: jo mai no he estat més esperançat de poder arribar-hi com ho estic aquesta nit. Us ho prometo: nosaltres com a poble hi arribarem.\nHi haurà retrocessos i sortides fallides. Molta gent no estarà d’acord amb totes les decisions i les polítiques que emprengui com a president, i a més, sabem que el govern no pot solucionar tots els problemes, però sempre seré honest amb vosaltres sobre els reptes que encarem. Us escoltaré, especialment quan estiguem en desacord, i per sobre de tot us demanaré que us uniu a la tasca de refer aquesta nació de l’única manera que s’ha fet a Amèrica durant dos-cents vint-i-un anys – illa a illa, maó a maó, durícia a durícia.\nAllò que va començar fa vint-i-un mesos en les profunditats de l’hivern cal que no s’acabi en aquesta nit de tardor. Aquesta victòria sola no és el canvi que perseguim, és només l’oportunitat que tenim per poder fer aquest canvi. I no s’esdevindrà si tornem enrere. No s’esdevindrà sense vosaltres.\nAixí que deixem-nos convocar per un nou esperit de patriotisme, de servei i de responsabilitat en el que cadascun de nosaltres decideixi sumar-se a la tasca, treballar més dur i preocupar-se no només per ell mateix sinó també pels altres. Recordem que si aquesta crisi financera ens ha ensenyat alguna cosa és que no podem tenir un Wall Sreet pròsper si el Main Street (la gent del carrer) pateix. En aquest país ens alcem i caiem com una sola nació, com un sol poble.\nHem de resistir la temptació de tornar a caure en el mateix partidisme, en la petitesa i en la immaduresa que ha enverinat la nostra política durant tant de temps. Recordem que va ser un home d’aquest estat el primer que va dur l’estendard del partit republicà a la Casa Blanca -un partit fundat sobre els valors de l’autoconfiança, la llibertat individual i la unitat nacional. Aquests són valors que tots nosaltres compartim, i tot i que el partit demòcrata ha aconseguit una gran victòria aquesta nit, la rebem amb la mesura d’humilitat i determinació que cal per curar les divisions que han endarrerit el nostre progrés. Tal com Lincoln va dir a una nació molt més dividida que la nostra, “No som enemics, sinó amics …encara que la passió ens ho pot haver posat difícil, cal que no trenqui els nostres llaços afectius”. I a tots aquells americans dels qui encara he de guanyar-me el seu suport: potser no he obtingut el vostre vot, però sento les vostres veus, necessito la vostra ajuda i també seré el vostre president.\nParlo a tots aquells que aquesta nit ens veuen des de més enllà de les nostres costes, des de parlaments i palaus, a aquells que s’ajunten voltant de les ràdios en els racons més oblidats del món: les nostres històries són diverses, però el nostre destí el compartit, i ara arriba una nova albada per al lideratge d’Amèrica.\nI a aquells, a aquells que enfonsarien el món: us vencerem. A aquells que cerquen la pau i la seguretat: us recolzem. I a aquells que es demanen si el far dels Estats Units encara il•lumina tan fort: aquesta nit hem demostrat, una vegada més, que la força autèntica de la nostra nació prové no del poder de les nostres armes, ni de la magnitud de la nostra riquesa, sinó del poder durador dels nostres ideals: la democràcia, la llibertat, l’oportunitat i l’esperança ferma.\nI aquesta nit penso en tot el que ella ha vist al llarg d’aquest segle a Amèrica: l’angoixa i l’esperança; la lluita per l’alliberament i el progrés; els temps en els quals ens deien que no podíem i els temps en què la gent va tirar endavant amb aquest credo americà: Sí podem.\nEn un temps en el qual les veus de les dones eren silenciades i les seves esperances acomiadades, ella va viure per veure com es posaven d’empeus, com alçaven la veu i com assolien el vot. Sí podem.\nQuan hi havia desesper per la terra polsegosa* i depressió arreu del país, ella va veure una nació que per ella mateixa vencia la por amb un New Deal, amb noves feines i amb un nou sentit del propòsit comú. Sí podem.\nQuan les bombes van caure en el nostre port i la tirania amenaçava el món, ella era allí per ser testimoni de l’alçament d’una generació que anava cap a la grandesa, de com la democràcia era salvada. Sí podem.\nUn home aterrà a la lluna, un mur va caure a Berlín, el món estava connectat per la nostra pròpia ciència i imaginació. Enguany, en aquestes eleccions, ella ha tocat amb el seu dit una pantalla i ha emès el seu vot, perquè després de 106 anys a Amèrica, a través del millor dels temps i de les hores més obscures, ella sap com Amèrica és capaç de canviar. Sí podem.\nAmèrica, hem anat molt lluny. Hem vist moltes coses. Però hi ha molt més a fer. Així que aquesta nit preguntem-nos a nosaltres mateixos: si els nostres fills viuen per veure el proper segle, si les meves filles són tan afortunades de viure tant com l’Ann Nixon Cooper, quin és el canvi que veuran? Quin progrés haurem fet?\nAquesta és la nostra oportunitat de respondre a aquesta crida. Aquest és el nostre moment. Aquest és el nostre temps: posar la nostra gent a treballar una altra vegada i obrir les portes de l’oportunitat per als nostres fills; restablir la prosperitat i promoure la causa de la pau; reclamar el somni americà i reafirmar aquesta veritat fonamental: que d’entre molts, en som un; que mentre respirem, esperem; i que allí on ens trobem amb el cinisme, amb el dubte i amb aquells que ens diuen que no podem, nosaltres respondrem amb aquest credo etern que convoca l’esperit de la gent: Sí podem.\n*terra polsegosa: dust bowl: és terra erma per causa de no cultivar-la. Es refereix a que als anys 30 a les regions de Kansas i el nord de Texas hi va haver una erosió molt acusada de la terra de cultiu a causa de tempestes de vent que va obligar molta gent a emigrar


El Museu Balaguer revisa l'art contemporani\nL'exposició, que s'inaugura dijous a les 19.30 h, es va presentar en roda de premsa\nDijous s'inaugura '1960 - 1963: El Museu d'Art Contemporani. Testimoni d'una època', en el marc de la pertinença del Balaguer a la Xarxa de Museus d'Art de Catalunya\nDijous s'inaugura al Museu Víctor Balaguer "1960 - 1963: El Museu d'Art Contemporani. Testimoni d'una època", una mostra fruit de la col·laboració entre el MNAC i el Balaguer, atès que el museu vilanoví és secció del Museu Nacional d'Art de Catalunya, i és membre de la Xarxa de Museus d'Art de Catalunya.\nActualment el MNAC està exposant una revisió de l'art de Catalunya entre els anys 50 i 70, i s'ha volgut aprofitar per mostrar el fons que es custodia al Museu Balaguer, procedent del primer intent de crear un Museu d'Art Contemporani a Barcelona a principis de la dècada dels 60. Es tracta d'un episodi important del nostre país, i Vilanova en forma part, ja que el Balaguer, al llarg dels anys, ha tingut la sort de rebre llegats molt i molt valuosos.\nEn l'acte de presentació, la regidora de Cultura Teresa Llorens ha recordat que "aquesta col·laboració demostra la importància de sumar sinergies entre institucions, i més en temps de crisi, però a la vegada serveix per posar en valor el nostre patrimoni. Hem de fer evident que hi ha un fons importantíssim a la nostra ciutat, i que Vilanova i la Geltrú sempre ha estat un referent cultural".\nMireia Rosich, directora del Museu Víctor Balaguer, ha volgut fer esment en el fet que l'exposició s'ha pogut plantejar perquè tot aquest fons estava a les reserves del Museu, amb la qual cosa la producció era assequible, i és una oportunitat de mostrar-ho aprofitant la mostra del Museu Nacional. Rosich ha explicat que "L'intent de crear un Museu d'Art Contemporani a la cúpula del Coliseum barceloní l'any 60 no va reeixir, i quan el 1963 van tancar, el nostre alcalde Ferrer Pi, que era vicepresident de la Diputació, va oferir un espai a Vilanova per preservar part d'aquesta col·lecció. Així va ser com va quedar exposada a l'anomenat Museu d'Art Contemporani del castell de la Geltrú, fins als anys 90, quan s'hi va instal·lar l'Arxiu Comarcal, i les obres van arribar al Balaguer".\nL'exposició, que es podrà visitar fins al 13 de desembre, mostra obres d'artistes com Guinovart, Antoni Tàpies, Saura, Ràfols Casamada i molts d'altres. Mentrestant, a l'exposició sobre art contemporani del MNAC, que s'ha fet en col·laboració amb el MACBA, hi ha també una peça de la col·lecció del Museu Balaguer.


La dona de 53 anys trobada morta al seu domicili de Banyoles va ser degollada. Segons fonts properes a la investigació, la víctima tenia múltiples talls al cos però l'autòpsia realitzada pels forenses de l'Institut de Medicina Legal de Girona ha confirmat que la ferida mortal és la del coll. Els Mossos d'Esquadra han detingut aquest migdia a Platja d'Aro la filla de 17 anys de la víctima com a presumpta autora del crim.\nEls investigadors sospiten que la menor va matar la seva mare durant el matí del dimecres. Un cop comès l'homicidi, va fugir en direcció a un apartament familiar a Platja d'Aro (Baix Empordà). Segons han constatat els agents, la noia era al municipi almenys el mateix dimecres a la tarda. Els Mossos van muntar un dispositiu de vigilància al voltant del pis i, passades les dotze del migdia, han localitzat i arrestat la filla de la víctima. La detinguda passarà aquest divendres a disposició de la Fiscalia de Menors.\nA banda del ganivet ensangonat -que correspon amb les ferides trobades al cadàver- a l'escena del crim també van localitzar una nota manuscrita que els Mossos d'Esquadra de la Divisió d'Investigació Criminal (DIC) de Girona atribueixen a la menor. Al text, confessa implícitament ser l'autora del crim i s'acomiada dient que té intenció de suïcidar-se situant paratges de l'entorn de Banyoles.


Permanent del Tribunal Arbitral de barcelona - Tots els Advocats del món! Legal cafè amb advocats en línia.\nLa Permanent de la Cort de Arbitratge (PCA) és una organització intergovernamental situat a La Haia, a HolandaEl PCA no és un tribunal en el sentit tradicional, sinó proporciona serveis del tribunal arbitral per a resoldre les controvèrsies que sorgeixen dels acords internacionals entre els estats membres, les organitzacions internacionals o festes privades. Els casos abasten un ventall de qüestions legals que impliquen territorial i marítima límits, la sobirania, els drets humans, la inversió internacional i internacionals i regionals de comerç. El PCA es constitueix a través de dos separats multilaterals convencions amb un combinat de membres de estats.\nL'organització no és una agència de les Nacions Unides, però el PCA és un oficial de les Nacions Unides Observador.\nLa Pau de Palau va ser construïda entre el i per la PCA a La Haia. A més a més, l'edifici de l'Acadèmia de Dret Internacional, la Pau, Palau de la Biblioteca i de la Cort Internacional de Justícia. El PCA no és un tribunal en la comprensió convencional del terme, sinó una organització administrativa amb l'objecte de tenir permanent i fàcilment disponibles mitjans per a servir com a registre per a finalitats d'arbitratge internacional i altres relacionats amb els procediments, incloent-hi les comissions de recerca i de conciliació.\nEl Consell d'Administració (formalment la Permanent del Consell d'Administració) és un òrgan format per tots els representants diplomàtics dels Estats Membres acreditats als països baixos.\nEstà presidit pel Ministre d'Afers Exteriors dels països baixos, que també és membre. És la responsable de la direcció i control"de l'International Bureau, dirigeix l'organització pressupostos i informes sobre les seves activitats.\nL'Oficina Internacional és la Secretaria de la PCA i és encapçalat pel Secretari General.\nProporciona lingüística, recerca, suport administratiu als PCA tribunals d'arbitratge. Els jutges o àrbitres que escoltar casos són anomenats Membres del Tribunal. Cada estat membre podrà designar fins a quatre 'de la coneguda competència en les preguntes internacional la llei, de la més alta reputació moral i disposades a acceptar les obligacions de la àrbitres' per un renovables anys termini. Els membres poden ser seleccionat en l'arbitratge els casos en què el PCA dóna suport. Els Grups nacionals puguin proposar candidats per la Cort Internacional de Justícia membres. La PCA de vegades es confon amb la Cort Internacional de Justícia, que té la seva seu en el mateix edifici. El PCA no és part del sistema de l'ONU, encara que no han estat observador a l'Assemblea General de l'ONU des de. En els Articles - de el Conveni de l'Haia de, les normes de procediment arbitral es perfilen. Aquestes regles són una versió adaptada de la pre-tractats existents entre els estats. Van ser modificada en, la creació d'un resum del procediment per a casos senzills, sent els més conspicus canviar i es van rellevant en la dècada de desenvolupament de normes per a la Cort de Justícia Internacional. El primer acte de les parts abans de el PCA és la presentació de l'anomenat 'compromís', indicant el número i la competència de l'àrbitre(s). Procediment després dut a terme en dues fases: escrit escrits i orals de discussió. El Tribunal retira una vegada que el debat és sobre deliberar i concloure el cas per majoria simple de vots. La decisió es publica com un auto, juntament amb les opinions dissidents. Primeres decisions Judicials van ser confirmats per l'àrbitres si mateixes, però en, que la responsabilitat va ser aprovada per el president i el secretari (PCA). L'auto de llegir a una sessió pública en la presència dels agents i els advocats de les parts del cas. La decisió és vinculant per a les parts, i no hi ha cap mecanisme per a l'apel·lació. El pressupost de PCA prové de les aportacions dels seus membres i els ingressos a través de l'arbitratge els casos. La distribució dels imports a pagar per cada estat membre es basa en el sistema a utilitzar per la Unió Postal Universal. Parts de l'arbitratge han de pagar les despeses del tribunal arbitral establir per escoltar el cas, incloent-hi el salari dels àrbitres, el registre i les funcions administratives, incloent-hi però no sobrecàrrega de l'organització). Les despeses d'arbitratge varien en cada cas i les discussions de maig se celebrarà entre el PCA i els partits de més de quota arranjaments. Parts de la Convenció sobre el Pacífic resolució de conflictes de (estats membres) i el (estats membres) són automàticament parts del PCA. són parts d'ambdós convenis, el PCA ha estats membres: membres de les Nacions Unides, així com Kosovo i Palestina. PCA és una de les institucions més antigues internacional de resolucions de conflictes. Es va fundar el per la primera Haia Conferència de Pau d'acord amb els Articles a de la Haia de Convenció per a la Liquidació del Pacífic de les Controvèrsies Internacionals. A la segona Haia Conferència de Pau, l'anterior Conveni va ser revisada per la Convenció per a la Liquidació del Pacífic de Les Controvèrsies Internacionals. La Conferència es va convocar a iniciativa del Tsar Nicolau II de Rússia', amb l'objectiu de buscar el més objectiu mitjà per a garantir a tots els pobles els beneficis d'una realitat i una pau duradora, i sobretot, de limitar el desenvolupament progressiu de les armament.' PCA tribunals competents per conflictes basat en el PCA documents fundacionals (les Convencions sobre la Liquidació del Pacífic de les Controvèrsies Internacionals) o en funció de la bilaterals i multilaterals tractats. El seu Secretari General, a més a més, actua com a designació de l'autoritat per a l'arbitratge. Quan sorgeixin problemes en la designació d'àrbitres per a un arbitratge sota UNCITRAL arbitratge regles (per exemple, perquè una de les parts es nega a designar un àrbitre, o quan els designats àrbitres no es posen d'acord en la designació d'un tercer àrbitre), el PCA Secretari General poden ser sol·licitats per a servir com a designació de l'autoritat. Aquesta opció també està obert per a altres conveni arbitral, en el qual la El secretari General és designat. Entre el i el, d'aquestes sol·licituds es van presentar Arbitratge entre dos estats es produeix quan dos estats membres de la PCA decidir sotmetre la controvèrsia a l'arbitratge per a un PCA Tribunal. El Tribunal es compon de àrbitres, dos dels quals són seleccionats per cada una de les parts a l'arbitratge (i un dels quals pot ser un nacional de l'interessat). Els quatre àrbitres triar el cinquè i presidint l'àrbitre La Convenció de les Nacions Unides sobre el Dret del Mar (UNCLOS) proporciona un mecanisme de resolució de conflictes sobre marítima límits en els quals els estats membres poden optar per presentar-Si dos estats membres han escollit diferents de resolució de conflictes de mesures, la tercera opció és per a ser utilitzat. A partir d'agost de, el PCA ha administrat casos iniciada pels Estats en virtut Annex VII de l'UNCLOS, per tant, administrar tots els casos iniciats en virtut d'aquest Annex, excepte per a un. Molts acords de lliure comerç proporcionar un mecanisme per resoldre els conflictes entre els inversors i els estats a través de l'arbitratge a través dels anomenats ISDS clàusules. El PCA pot jugar un paper en aquest tipus de procediment com el nomenament de l'autoritat per a àrbitres, fent ús de la seva arbitratge regles o per donar suport a l'arbitratge cas.\nLa Detenció Administrativa\nARREDOR DO RELOXO DE ASISTENCIA XURÍDICA


Residència Can Caló: de juny 2011\nAquest mes de Juny que ja estem finalitzant hem celebrat 3 aniversàris. La Quimeta va fer els 96 anys el dia 10 i la Madrona i la Carme el dia de la revetlla de St.Joan van fer els 89 y 88 anys respectivament. Moltes Felicitats a totes!\nExcursió Girona II\nAquí estan algunes de les fotografies que vam fer ahir durant l'excursió a Girona. Tota la sortida va anar sobre rodes excepte el trenet que es va espatllar i no el vam agafar... pero tot i així no ens vam desanimar i vam fer totes les Rambles de la ciutat caminat fins al pont que ens deixava travessar el riu i que ens portava directament a la Plaça Independència, allà vam anar a dinar al Restaurant Casa Marieta on tot va estar boníssim!


Cornellà A - Juvenil A: Primera derrota a la Lliga (1-0)\nEls de Denis Silva han dominat la pilota i han controlat el partit, però no han pogut materialitzar les ocasions de què han disposat\nEl Juvenil A de Denis Silva ha perdut la seva imbatibilitat en Lliga després de caure derrotat al camp del Cornellà A (1-0). Els blaugranes han tingut la possessió i el control del partit durant els 90 minuts, però l’equip rival ha tingut les ocasions més clares. Un gol de penal al minut 70 ha certificat la derrota barcelonista.\nEls culers ha sortit amb la idea clara de dominar el matx a través del control de la pilota, i així han assolit la possessió ràpidament. Tot i portar la batuta del duel durant tota la primera part, no han pogut materialitzar les centrades a l’àrea del Cornellà. L’equip rival ha esperat l’error del Juvenil A per sortir a la contra, i d’aquesta manera els locals han enviat una pilota al pal després d’una rematada de cap al minut 39. El Juvenil A ha reaccionat ràpidament i ha estat a punt d’avançar-se amb un xut desviat aprofitant que el porter rival estava avançat. Amb l’empat a zero s’ha arribat a la mitja part.\nGol en contra i reacció insuficient\nLa represa ha començat amb un ritme alt, tot i que cap dels conjunts controlava l’enfrontament. De mica en mica el Juvenil A ha recuperat la possessió de la pilota i s’ha apropat a l’àrea rival amb perill, però sense arribar a rematar les ocasions. Al minut 70 el Cornellà A s’ha avançat al marcador gràcies a un penal que ha transformat Miguel. Els blaugranes han reaccionat i han pogut gaudir de diverses ocasions, però la defensa rival s’ha mostrat molt expeditiva. Als minuts finals els de Denis Silva han tingut l’empat a les botes de Serrano i Lucas en dues ocasions molt clares. Tot i la derrota, el Juvenil A continua al capdavant de la classificació en solitari.


El Museu de les Ciències oferix un viatge des de l'origen...\nEl Museu de les Ciències oferix un viatge des de l'origen del cosmos fins a les aplicacions diàries de la física de partícules\nL'exposició 'Accelerant la Ciència' del CERN s'exhibix per primera vegada a Espanya\nEl Museu de les Ciències Príncipe Felipe exhibix per primera vegada a Espanya l'exposició 'Accelerant la ciència' del CERN, una mostra interactiva que pretén despertar la curiositat del visitant a través d'un viatge des de l'origen del cosmos en el Big Bang fins a les aplicacions que la investigació en física de partícules ha proporcionat en la nostra vida quotidiana.\nL'exposició està organitzada per l'Institut de Física Corpuscular (IFIC, CSIC-UV) en el marc de la 37 Conferència Internacional en Física d'Altes Energies (ICHEP 2014), i compta amb el patrocini de la Fundació Espanyola per a la Ciència i la Tecnologia (FECYT).\nLa primera de les zones de la mostra presenta el Teatre del Big Bang, on un audiovisual conta la història del nostre Univers des d'esta gran explosió fins al món en què vivim. En la següent part de l'exposició es parla del Món de les Partícules, que invita a l'espectador a conéixer les rajoles que constituïxen el nostre món i nosaltres mateixos.\nDiversos jocs interactius ajuden al visitant a comprendre la relació entre energia i massa de les partícules revelada per la famosa equació d'Einstein, en la que es basa tota la investigació amb acceleradors de partícules. Un dispositiu tàctil que emula a Facebook permet conéixer les partícules elementals, les seues propietats i relacions.\nL'àrea dedicada als Misteris de l'Univers fa referència a les grans qüestions que continuen sent un repte per als científics. Les partícules que coneixem componen només un 4% de l'Univers, la resta és desconegut per a la ciència, i rep el nom de matèria i energies fosques.\nEl següent mòdul descriu la investigació que es realitza en el CERN, el major laboratori del món en física de partícules que tracta de desentranyar alguns d'estos misteris i que compta amb una important participació de científics i tècnics espanyols. El CERN compta amb l'experiment científic més gran construït mai, el Gran Colisionador d'Hadrons o LHC, el major i més potent accelerador de partícules del món.\nL'exposició es completa amb un apartat on es descriuen les principals aplicacions en la vida quotidiana de tecnologies desenvolupades en la investigació en física de partícules, des del famós World Wide Web (WWW), el llenguatge amb el que compartim informació en Internet que es va desenvolupar en el CERN en els noranta, i que va ser cedit gratuïtament a la societat, fins al sistema GPS o les aplicacions en Medicina per al diagnòstic i tractament del càncer.\n'Accelerant la Ciència' està organitzada per l'Institut de Física Corpuscular (IFIC), centre mixt del CSIC i la Universitat de València, i compta amb el patrocini de la Fundació Espanyola per a la Ciència i la Tecnologia (FECYT), del Ministeri d'Economia i Competitivitat. Podrà visitar-se en el Museu de les Ciències fins al 17 d'agost.\nLa mostra arriba a València en el marc de la 37 Conferència Internacional en Física d'Altes Energies (ICHEP 2014), la conferència més important del món en física de partícules que per primera vegada se celebra a Espanya, en la ciutat de València, del 2 al 9 de juliol. Està organitzada per l'Institut de Física Corpuscular (IFIC).\nAixí mateix, la conferència inaugural de l'exposició se celebra el dijous 26 de juny a les 19 hores en l'Auditori Santiago Grisolía del Museu de les Ciències, amb la presència del director de Relacions Internacionals del CERN, Rüdiger Voss. El físic Alberto Casas, de l'Institut de Física Teòrica (IFT/CSIC-UAM), oferirà la xarrada titulada ‘El bosó de Brout-Englert-Higgs i més enllà', sobre el descobriment del famós bosó de Higgs en el CERN anunciat el 4 de juliol del 2012.


La persecució dels kalash (Josep Lluís Alay)\n3 min. 02/12/2016 22:10\n651x366 Una de les poques escoles per a nens kalash on se’ls ensenya la seva llengua, al Pakistan. / J. LL. ALAY Una de les poques escoles per a nens kalash on se’ls ensenya la seva llengua, al Pakistan. / J. LL. ALAY\nLa setmana vinent comença el Festival d’Hivern i Any Nou a les tres remotes valls pakistaneses de l’Hindu Kush, dins la regió de Chitral, habitades pels kalash que van inspirar la novel·la -i la posterior versió cinematogràfica- de L’home que volia ser rei de Rudyard Kipling. Centenars de torxes fetes amb branquillons de ginebre il·luminaran les nits glaçades d’una de les zones més aïllades del continent asiàtic per donar la benvinguda al déu Balumain, que des del mític regne de Tsiam -d’on se suposa que van marxar els kalash fa segles- arriba muntat en un esplèndid cavall per recollir pregàries que els kalash li reciten. És hora de fer balanç de l’any que s’acaba i a l’atmosfera només s’hi respira por i angoixa.\nConsiderat com un dels pobles més antics, els kalash són una illa pagana en un mar de radicalisme sunnita que els envolta per tot arreu. A diferència dels nuristanis, els seus cosins germans que viuen a l’Afganistan i van ser forçats a la conversió a finals del segle XIX, la gran majoria dels kalash avui segueixen mantenint intactes les seves creences en fades i goges, déus i dimonis, o en barmanu -l’home de les neus que va obsedir Jordi Magraner, el criptozoòleg valencià que va ser assassinat fa quasi quinze anys en aquests boscos, sense que mai hagi estat aclarit el crim.\nDescendents d’Alexandre el Gran\nVesteixen amb les seves túniques de colors, les dones juguen un paper primordial en la societat, fabriquen i consumeixen alcohol. Algunes llegendes els consideren descendents directes dels soldats grecs d’Alexandre el Gran que van arribar a aquestes terres fa més de dos mil anys i, de fet, durant anys el govern grec els ha donat suport per mantenir la seva cultura viva.\nSón poc menys de 4.200 i aquest nombre va disminuint a mesura que passa el temps. Cada cop és més freqüent la conversió de les dones a l’islam per casar-se amb musulmans de fora les valls. Precisament aquest mes de juny la conversió a l’islam de la Rina, una adolescent kalash, va provocar l’atac d’una vila kalash per part de musulmans que no volien deixar tornar la noia a casa dels seus pares, un cop ella va penedir-se de la conversió. Els aldarulls, mai vistos a la regió, van acabar amb diversos ferits i la policia disparant trets a l’aire.\nAl juliol, jihadistes estrangers de l’Estat Islàmic procedents de l’Afganistan van atacar un altre poble i van executar dos pastors kalash pel sol fet de ser politeistes, i a l’agost es van produir greus enfrontaments entre jihadistes i l’exèrcit pakistanès amb diversos morts. La guerra ha trencat la pau dels boscos i ara els kalash no gosen ni tan sols portar els seus ramats de cabres -el seu mitjà principal de subsistència- a pasturar a les terres altes.\nReconeixement i protecció\nDavant la situació límit que es viu a les valls, així com la incapacitat d’Islamabad per prendre mesures efectives, els kalash reclamen ara l’atenció internacional. L’organització Kalash People’s Development Network, per mitjà del seu portaveu, Luke Rehamat, ha reclamat a la Unesco aquest any que es declari la nació kalash com a Patrimoni Immaterial de la Humanitat per poder així aspirar a certa protecció internacional. La situació és, en realitat, tan desesperada que alguns kalash demanen als seus xamans que intercedeixin davant el déu Balumain perquè els guiï de tornada cap a la terra incògnita de Tsiam, d’on van sortir originàriament. És un èxode imaginari, però allà almenys ningú no els podrà perseguir.


Més de 2.200.000 € en subvencions per a la gestió dels residus a les comarques de Barcelona - Sala de premsa. Generalitat de Catalunya\nMés de 2.200.000 € en subvencions per a la gestió dels residus a les comarques de Barcelona\nquery_builder 8 novembre 2002 12:00\nEn el decurs d’aquest any 2002, el Departament de Medi Ambient ha atorgat mitjançant resolucions, de data 4 de juliol i 25 d’octubre de 2002, subvencions per valor de 1.648.156 € per a la construcció i millora de 40 deixalleries a les comarques de Barcelona. D’aquestes, 4 són deixalleries mòbils.\nAquest atorgament significa un pas endavant en la consolidació de la recollida selectiva com a sistema de valorització dels residus, i de la deixalleria com a instal·lació necessària als efectes d’aquesta recollida. Amb les incloses en aquesta resolució de subvenció, el número total de deixalleries a les comarques de Barcelona passarà a ser de 161 i 7 de mòbils.\nA través de resolucions de data 15 de juliol, 23 d’octubre i 29 d’octubre de 2002, Medi Ambient ha atorgat 603.268 € per a la clausura d’antics abocadors de residus municipals, d’enderrocs i d’altres residus de la construcció.\nD’altra banda, per resolucions de data 15 de juliol i 25 d’octubre de 2002, s’han atorgat 3.493.213 € per al foment de la recollida selectiva de la fracció orgànica dels residus municipals a les comarques de Barcelona.


Diari de Solsona Diari de Solsona: Convoquen la segona reunió del procés participatiu per canalitzar les inquietuds dels joves solsonins\nConvoquen la segona reunió del procés participatiu per canalitzar les inquietuds dels joves solsonins\nEs farà aquest divendres a les set de la tarda a l’aula polivalent del Casal de Cultura i Joventut\nEls joves de Solsona estan convocats per la regidoria de Joventut a una segona reunió en el marc del procés participatiu que ha de desembocar en l’establiment d’un canal de diàleg permanent entre els col·lectiu i l’Administració local. La cita serà aquest divendres, dia 18, a les set de la tarda a l’aula polivalent del Casal de Cultura i Joventut (al costat de la ràdio).\nEn aquesta sessió s’exposaran les conclusions de la primera trobada, que es va fer el 18 de febrer, es valorarà la voluntat dels joves sobre la creació d’una estructura que en faciliti la resolució de les necessitats del col·lectiu i es concretaran els propers passos a seguir en aquest procés participatiu, que és coordinat tècnicament pel Cedricat.\n“Ha de ser un pas més per a l’establiment d’un mitjà que faciliti i propiciï la comunicació entre l’Ajuntament i els joves”, sosté la regidora de Joventut, Sara Alarcón. Per al disseny de la reunió, s’ha tingut en compte les aportacions que s’han rebut des del web obert per aquest fi (http://joves.solsonae.cat) i per mitjà del correu electrònic joves@ajsolsona.cat. “Durant el darrer mes s’ha intentat recollir l’opinió de més massa crítica que legitimi el procés”, assenyala Alarcón. A més, “era una petició consensuada pels assistents a la primera reunió”.\nDe la sessió d’aquest divendres se n’espera traçar el model d’estructura o forma d’aquest canal amb què es vol donar veu als solsonins preferiblement d’entre 16 i 30 anys. La finalitat principal d’aquesta iniciativa és la creació d’un òrgan que representi les inquietuds dels joves, que tant pot ser municipal com una entitat autònoma que s’autogestioni, independent de l’Ajuntament. No obstant això, Sara Alarcón no descarta que finalment s’opti per una fórmula alternativa. En qualsevol cas, “les persones que fins ara han participat en el procés no s’han oposat a res i s’han mostrat obertes a tot”. “Han de ser els propis joves els que ho determinin”.\nSolsona, 16 de març de 2011\nPublicat per Diari de Solsona a 16:20


El Festival Poesia i + redescobreix el Maresme - Tornaveu\nEl Festival Poesia i + redescobreix el Maresme\nEl Festival Poesia i +, organitzat per la Fundació Palau de Caldes d’Estrac, trenca fronteres i conquerirà fins a set municipis del Maresme fent arribar la poesia a tothom, amb noves veus i redescobrint el Maresme amb nits d’estiu plenes de versos i música.\nCaldes d’Estrac, Canet de Mar, Dosrius, Arenys de Mar, Sant Andreu de Llavaneres, Sant Vicenç de Montalt i Mataró acolliran diferents propostes artístiques del festival Poesia i + que consoliden el festival com a un dels pilars poètics més importants de fora de la capital del Maresme. La nova edició del festival Poesia i + es farà en dos caps de setmana llargs consecutius, de manera que la programació del primer, del 7 al 10 de juliol, tindrà lloc als diferents municipis integrants en l’onzena edició, i el segon cap de setmana, del 14 al 17 de juliol, la seu del festival serà la Fundació Palau.\nEl programa arriba carregat. De fet, amb una prèvia el dia 2 de juliol als Jardins del Xifré d’Arenys de Mar, amb la Festa Estellés, en què deu poetes procedents del País Valencià i del Principat acompanyats del músic Amadeu Vidal difondran el nom i l’obra poètica de Vicent Andrés Estellés, el poeta valencià més important del segle XX.\nEl festival arrancarà oficialment el dijous 7 de juliol a Canet de Mar, per primera vegada fora de la seva seu, la Fundació Palau. I ho farà amb dos espectacles que proclamen la seva gran passió per la llengua i les paraules: AMOR. Arrels, branques i fulles, un concert poètic i un recital musicat que celebra l’amor en totes les seves facetes amb Heura Gaya, Meritxell Gené i Meritxell Cucurell-Jorba; i el celebrat monòleg Acorar de Toni Gomila.\nLa segona tanda del festival arrenca dijous 14 de juliol amb Fracassart: de la no-mort de l’art, la darrera mostra del gran poeta i artista Carles Hac Mor. Amb aquesta exposició, que es podrà veure fins setembre, la Fundació Palau homenatja a una figura clau de la nostra cultura.\nL’últim dia del festival, diumenge 17 de juliol, vol ser tota una festa de les editorials de poesia en català. Durant gairebé 12 hores, hi haurà parada de llibres, un museu vivent de versos a les sales expositives de la Fundació Palau, una paella popular, un recital caminat que recorrerà el poble fins a la platja i un final de festa amb actuacions i concerts.


El PP de Tarragona demana més visibilitat per a la Policia Nacional\nEl Circ dimecres, 12 de novembre de 2014\nEl PP de Tarragona ha fet públiques les peticions que la Policia Nacional va fent a l'Ajuntament de Tarragona des de fa temps i que, de moment, no s'han concretat. El Cos Nacional de Policia vol que el seu nom aparegui en els mateixos cartells i senyals en què ja hi apareixen altres cossos de seguretat, com els Mossos d'Esquadra o la Guàrdia Urbana.\nPer això, el grup municipal del Partit Popular ha proposat, mitjançant moció que presentarà en els propers plenaris, “ senyalitzar la presència del Cos Nacional de Policia a la nostra capital”. La petició de la formació conservadora considera que és “una manera de mostrar agraïment cap als membres del Cos Nacional de Policia” i, així mateix, és “una manera d’optimitzar els recursos públics destinats a vetllar per la nostra seguretat: els 2,6 milions de turistes que van visitar Tarragona l’any 2013 no tenen perquè conèixer la distribució de competències existent entre les Forces i Cossos de Seguretat de l’Estat”.\nJordi Roca ha declarat que “els Mossos d’Esquadra, des de novembre de l’any 2008, presten els serveis propis de Seguretat Ciutadana. En aquest context, el Cos Nacional de Policia conserva un seguit de competències de caràcter exclusiu que tenen una forta repercussió ciutadana, com ara l’expedició del DNI o Passaports o la col·laboració amb policies d’altres països, així com el control en temes d’estrangeria”.\nRoca ha afegit que “ens consta que el Cos Nacional de Policia està en converses, sense profit, amb l’Ajuntament des de fa anys i ens consta que la petició del CNP econòmicament suposaria una despesa molt limitada ja que demanen només senyalització en nou punts en tota la ciutat. Ens costa entendre les excuses de Ballesteros”.


IB3 | El Collerense guanya i s’aferra a la permanència\nPortada > esports > El Collerense guanya i s’aferra a la permanència\nSegon triomf després de dos partits en aquesta nova fase. Victòria de mèrit ahir davant el Peluquería Mixta Friol, rival directe en la lluita per la permanència. Les mallorquines van fallar un penal i van remuntar dos gols en contra.\nVictòria 3 a 2, remuntada inclosa, del Collerense davant el Peluqueria Mixta Friol de Lugo, rival directe en la lluita per la permanència. S’avançaven les gallegues al minut 9 de partit. Perfecta la passada i sensacional la definició d’Alicia Carranza. Vaselina de cap per damunt la portera Laura Girol. I dos minuts després, ara de falta, tornaven a marcar les gallegues. Xut de Lucia Pardo, que no pot aturar la portera. Abans del descans, escurçaven distàncies les mallorqiunes. Pili Espadas serveix la falta. La pilota es passeja i arriba Natividad Cano per fer l’1 a 2. Encara a la primera part, l’àrbitre assenyala penal en aquesta acció dins l’àrea. Sara García sota pals atura el llançament de Pili Espadas. Amb l’1 a 2 arribaven al descans.\nI seva va ser la passada de l’empat. Això sí qui remata és Lucía Pardo en pròpia porta. Era el minut 70 de partit. I 6 minuts després arribava el deliri. La primera va a la fusta i la segona Gabriela Gutiérrez l’envia al fons de la xarxa. Era el gol de la remuntada. El 3 a 2 definitiu. Queden 5 partits, però el Collerense no es rendeix en la lluita per la permanència.\nUna victòria que ahir van celebrar també amb Cata Coll, que es recupera d’una lesió. L’ex del Collerense i ara portera del Barça, ahir va ser una aficionada més.\nAquest cap de setmana comença a disputar el mundial de la classe Finn, la darrera oportunitat per aconseguir una plaça per aquests Jocs