← FESTES DE SANT DOMINGO\nPublicada el 20 mayo, 2016 por Joan\n21-22 MAIG 2016\n– Avui, a nivell de l’Església Universal celebram la jornada dedicada al record i pregària per tots els monjos i monges que són el cor de l’Església i que durant tot l’any ells i elles preguen per nosaltres.\n– Dilluns dia 23 de maig hi haurà una conferència que oferirà l’Arquebisbe de Tànger D. Santiago Agrelo. Serà a les 20 h. a la sala d’actes del col·legi sant Francesc de Palma. El títol de la conferència és: “A la frontera a la llum de la fe”. Organitza Caritas Mallorca i estau convidats a participar-hi.\n– Dissabte que ve dia 28 :\nLa missa solemne a la Parròquia dels Dolors\n– 20 hores (8 de l’horabaixa) i seguidament la Processó amb el Santíssim pels carrers de costum.\n(Aquest dia se suprimeixen les misses vespertines de Crist Rei, Sant Pau, Fartàritx i el Convent.)\nLa col·lecta, com de costum, serà per Càritas.\nObrir-nos al misteri de Déu\nAl llarg dels segles, els teòlegs han fet grans esforços per apropar-nos al misteri de Déu… formulant amb diferents construccions conceptuals les relacions que vinculen i diferencien les persones divines en el sí de la Trinitat. Esforços, legítims, fruit de l’amor i el desig de Déu….\nJesús segueix un altre camí. Des de la seva experiència de Déu, convida els seus seguidors a relacionar-se amb Déu Pare amb confiança… a seguir ses petjades de Fill de Déu encarnat… a deixar-nos conduir i animar per l’Esperit Sant. Ens ensenya a obrir-nos al sant misteri de Déu.\nMés que res, Jesús convida els seus seguidors a viure com a fills i filles d’un Déu proper, bo i entranyable… al qual tots podem invocar com a Pare estimat. El que caracteritza aquest Pare no és ni el poder ni la força, sinó la bondat i compassió infinites. Ningú resta tot sol. Tots tenim un Déu pare que ens comprèn, ens estima i ens perdona com ningú…\nJesús ens descobreix que aquest Pare té un projecte que surt del seu cor: contruir amb tots els seus fills i filles un món més humà i fraternal, més just i solidari. Jesús l’anomena “regne de Déu” i convida a tots a entrar-hi cercant una vida més més justa i digna per a tots… començant pels seus fills més pobres, indefensos i necessitats.\nAl mateix temps, Jesús convida els seus seguidors a confiar en ell: “Que el vostre cor no es torbi. Creieu en Déu, creieu també en mi”. Ell és el Fill de Déu, imatge viva de son Pare. Les seves paraules i els seus gests ens descobreixen com ens vol el Pare a tots. Per això, convida a tots a seguir-lo. Ell ens ensenyarà a viure amb confiança i docilitat al servei del projecte del Pare.\nAmb el seu grup de seguidors, Jesús vol formar una família nova en la qual tots cerquin “acomplir la voluntat del Pare”. Aquesta és la herència que vol deixar a la terra: un moviment de germans i germanes al servei dels més petits i desvalguts. Aquesta família serà símbol i germen del nou món volgut pel Pare.\nPer això necessitem acollir l’Esperit que alena al Pare i a son Fill Jesús: “Vosaltres, rebreu la força de l’Esperit Sant que vindrà damunt vostre i sereu els meus testimonis”… Aquest Esperit és l’amor de Déu, l’alè que comparteixen el Pare i son Fill Jesús, la força, l’impuls i la energia vital que farà dels seguidors de Jesús els seus testimonis i col·laboradors al servei del gran projecte de la Trinitat santa”…\nDéu ni sap, ni pot, ni vol fer altra cosa que estimar.\nLa paraula déu prové del sànscrit Dyau i significa “dia”.\nEn grec es converteix en Theos que ve a ser “la llum”, “el brillant”.\nEn l’origen del terme déu hi ha la idea de la llum que dóna vida i que permet veure-hi: el visible i l’invisible.\nDéu és el que fonamenta la vida i dóna el sentit últim a tot.\nEl cristianisme introdueix un llenguatge insòlit i revolucionari al parlar d’un déu Trinitat.\nEn la base d’aquesta nova terminologia hi ha una nova concepció: Déu és Amor.\nAquesta Divinitat que sustenta la vida i dóna sentit a la realitat sencera és amor i només amor.\nEn reconèixer un déu trinitari estem tocant el cor mateix de la fe cristiana. Tot el demés n’és conseqüència.\nL’amor no és una activitat més de déu, sinó que tota la seva activitat consisteix en estimar.\nEn el nostre llenguatge, sempre limitat, hem de dir que déu ni sap, ni pot, ni vol fer altra cosa que estimar.\nNo es tracta avui d’entendre el que mai no podrem comprendre. Es tracta de veure\n–en la donació\n–en la igualtat\n–en la comunicació de les persones divines\nel model exemplar del que ha de ser la nostra convivència humana.\nHo concreto més:\nViure pels altres una vida que és donació desinteressada i comunicació afectuosa.\n–mai aïllament egoista\nLa fe en Déu feta ètica de la persona que existeix pels altres.\nÉs aquesta la nostra ètica quotidiana?\nInsisteixo perquè ens quedi ben clar. No es tracta avui d’entendre el que mai no podrem comprendre.\nEs tracta de veure\nel model exemplar del que ha de ser la nostra convivència real: Viure pels altres una vida que essencialment és comunicació i donació.\nMai solitud egoista.\nMai aïllament descompromès.\nSempre obertura i franquesa.\nSempre claredat i transparència.\nEn una paraula: Déu fet ètica del que existeix a favor dels altres i pels altres.\nÉs aquest el nostre model d’existència i de convivència?\nEsta entrada fue publicada en Comunicacions Generals. Guarda el enlace permanente.


Nagore esvalota la xarxa amb una foto nua prenent un relaxant bany\nNagore Robles, col·laboradora estrella dels diferents programes-safareig de Telecinco, no va acabar el 2018 de la millor manera. Un accident de moto al mes d'octubre quan va topar amb la porta d'un cotxe li va provocar un esquinç al peu dret que la va obligar a dur un peu ortopèdic durant un temps. A banda d'aquest contratemps, la seva faceta professional no es va veure afectada i continua aportant el seu punt de vista a programes com Gran hermano o Supervivientes amb el seu estil llengut i sarcàstic.\nA nivell personal, la seva relació amb la presentadora catalana Sandra Barneda continua el seu curs, i la parella es troba a punt de celebrar el seu quart aniversari juntes. En un moment on proliferen les crítiques, injustes, a Barneda, especialment des que s'ha pres un descans a la cadena de Vasile, Robles està sent un gran suport per la seva companya sentimental, i sovint se les veu felices i de viatge, mentre van informant religiosament els seus fans a través de fotos penjades a les xarxes socials.\nLa tertuliana ha aprofitat uns dies de descans per donar cabuda a una de les seves grans passions, el surf, en una destinació que no ha volgut concretar. Plenament recuperada de l'accident, Nagore també ha fet una d'aquelles coses que proporcionen petits moments de felicitat màxima: omplir la banyera d'aigua i prendre un bany relaxant. Ella mateixa ha pujat una foto on se la veu, evidentment, totalment nua, mentre gaudia del plaer d'un bany reparador. Una imatge que els seus seguidors han celebrat amb entusiasme, especialment per la cara de serenor que transmet la televisiva col·laboradora, que ha acompanyat la foto amb el text: "Just me" (només jo). Un missatge que s'interpreta més en clau de donar-se una alegria a ella mateixa, cosa que hauríem de fer tots de tant en tant.


Antic Convent de la Mercè (Capitania General) - Barcelona - Façana Marítima - Pobles de Catalunya\nAntic Convent de la Mercè (Capitania General)\nAntic Convent de la Mercè (Capitania General) (Barcelona - Façana Marítima - Barcelonès)\nBarcelona - Antic Convent de la Mercè (Capitania General) (Foto: Albert Esteves, 2007)\nBarcelona - Antic Convent de la Mercè (Capitania General) (Foto: Albert Esteves, 2020)\nBarcelona - Antic Convent de la Mercè (Capitania General), façana del passeig Colom (Foto: Albert Esteves, 2020)\nBarcelona - Antic Convent de la Mercè (Capitania General), claustre (Foto: José Aguado, 2020)\nPlaça de la Mercè, 14\nSegons la tradició, el dia 2 d’agost de 1218 es va produir l'aparició miraculosa de la Mare de Déu a sant Pere Nolasc i, immediatament després, es va fundar l’Orde de la Mare de Déu de la Mercè. Originalment, era una confraria dedicada al rescat de captius i es va ocupar, alhora, de l'Hospital de Santa Eulàlia, situat al costat de la catedral. L'any 1232 es van adquirir els terrenys per alçar una església, amb el seu claustre, i més tard, un convent, al lloc que ocupava l'hort. L’any 1252 es van fer els ponts damunt del carrer de la Mercè que enllaçaven el convent i l’església, amb permís del rei Jaume I, que tenia habitació en el convent. Anys més tard, el 1401, hi va residir la reina Violant de Bar, vídua de Joan I.\nAquell primer convent mercedari va ser substituït per un edifici de nova planta, construït entre 1605 i 1653 sota la direcció de Jeroni Santacana. Hi van intervenir també Jaume Granger (decorador), i els escultors Josep Ratés i Jaume Flori. L'edifici s'articula al voltant d'un gran claustre de dos pisos, fet amb arcs de mig punt sobre columnes clàssiques. La porta barroca situada a la plaça de la Mercè és obra de Jaume Flori, del 1641.\nA partir de 1846 l'edifici va ser destinat a caserna militar i va sofrir notables transformacions. La monumental façana del passeig Colom va ser edificada entre 1926-29, quan s'hi va ubicar la Capitania General, segons projecte d'Adolf Florensa, d'estil neoclassicista.


Avenços en gestió clínica: Millor jugant\nRecordo una visita que vaig fer fa anys a l'Institut Guttmann. Ens explicaven que determinats jocs de consoles eren una important eina de treball per a la rehabilitació. En el sector salut, podem imaginar moltes oportunitats de millora aplicant el joc: en la promoció d'hàbits saludables i en la prevenció de malalties, en l'educació del pacient amb una malaltia crònica per afavorir el seu empoderament, en l'adherència a la medicació, per posar alguns exemples. Hi ha molts productes ja al mercat, com Diguan Game que dóna suport als pacients adolescents amb diabetis tipus I fomentant l'educació terapèutica, o com QuitNow, joc per deixar de fumar.\nI també podríem pensar en dinàmiques semblants per potenciar la involucració dels professionals i afavorir els canvis. Podríem, jugant, millorar el compliment del rentat de mans? O crear un joc per facilitar la implementació d'un nou sistema d'informació? O per compartir els objectius estratègics de la institució?\nEls experts contesten als que diuen que això de jugar no és seriós per introduir-lo en el món empresarial, que ningú juga per perdre, que quan jugues el nivell de concentració és molt alt i que intentes superar-te constantment, i aquestes són actituds molt desitjades a les empreses.\nIntroduir el joc en les nostres organitzacions pot generar resistències inicials. Per vèncer-les és clau encertar per on començar i assegurar l'èxit en una primera experiència, mostrar els resultats i posteriorment estendre-ho a altres activitats. S'hauria d'iniciar aquest viatge acompanyats d'una empresa experta en gamificació que entengui les necessitats i la cultura de l'organització. Tant de bo estiguem davant d'una palanca que, en primer lloc, augmenti la satisfacció de professionals i pacients millorant la seva qualitat de vida i, al seu torn, acceleri la introducció de millores. I si tot això passés, serà sostenible en el temps?\nEtiquetes: Font D., Models de gestió, Pacients, Professionals


La lectora corrent: Consentiment informat? Més aviat desinformat\nPublicat per Mercè Piqueras a 12:46\nEstic mol d'acord. Sempre et diuen que és un pur tràmit i nosaltres així ho acceptem. Tinc per costum preguntar sempre als metges sobre les medicacions que em donen, de possibles efectes secundaris. He notat un gran canvi en els metges actuals que em donen explicacions coherents i correctes. Fa anys hi havia més prepotència en la classe mèdica. Suposo que també els pacients estem més al cas de tot i ens tracten de més bones maneres.\n15 de desembre de 2016 a les 19:05\nMarta, és un tràmit necessari, però hauria de complir la finalitat per la qual es va establir. I és cert que avui dia els metges són més propers als pacients; ja no hi ha aquella distància que hi havia abans. Crec que això és des que la professió mèdica va perdre categoria. O potser des que s'ha feminitzat? Perquè avui dia s'està convertint en una professió de dones, especialment en l'àmbit de l'assistència primària.\n15 de desembre de 2016 a les 23:58\nQuan una professió es feminitza guanya en qualitat i perd en valoració social i econòmica, parlo molt en general però crec que no estic equivocada del tot.\nNo sé com funcionen ara les coses, la meva mare va morir l'any 2007 i això dels formularis era una vergonya, un tràmit apressat. I encara la gent que ho pot llegir i entendre o que tenen algú que els ho pugui explicar una mica... Però molta gent gran estava absolutament perduda davant d'aquells papers i els firmava perquè els semblaven 'obligatoris'.\nDurant els molts anys que amb els pares vaig anar pels hospitals em vaig trobar pocs metges que t'expliquessin les coses de forma acurada i sensata, una de les millors va ser una anestesista, una dona, per cert. Sembla, pel que dius, que la cosa ha millorat. Esoeri que quan em toqui a mi ser la víctima tot hagi evolucionat en positiu...\n16 de desembre de 2016 a les 6:42\nJúlia, no sé si la professió ha perdut en valoració social i econòmica perquè ara hi ha més dones metges o si és al contrari: en perdre valoració social i econòmica, no atreu tant els homes. Abans, la medicina privada tenia molt pes del que té ara (per sort, s'ha democratitzat) i, en acabar la carrera, la aspiració de molts joves metges era poder tenir una consulta privada. Hi havia metges que entraven a treballar en centres públics, però a més, tenien un consultori privat. Ara això no és tan freqüent. Molts dels qui tenen consulta privada treballen amb mútues i no guanyen tant com abans. Per a un jove noi, llevat que tingui una veritable vocació, és més atractiva una carrera del món de l'economia, per exemple, que no pas la medicina.\nPer altra banda, abans el metge era algú que estava molt per damunt dels pacients. Em fa l'efecte que el canvi va començar als Estats Units, on a la porta de grans hospitals es poden trobar advocats disposats a tramitar una denúncia a un metge si el pacient creu que el tractament mèdic que li han aplicat no és adequat.\n16 de desembre de 2016 a les 20:46\nMercè, fa anys qualsevol estudi universitari estava a l'abast de molt poca gent i això feia que determinades professions estiguessin mitificades, potser en excés, això també compta. Per altra banda, en el cas de la medicina, avui es pot accedir a molta informació sobre temes mèdics sense passar per consulta, tot compta, el món ha canviat i molts aspectes incideixen en aquests canvis.\nPotser ara passem a l'altra banda però fa molts anys el corporativisme mèdic era proverbial i era difícil que s'admetessin errades.\n16 de desembre de 2016 a les 21:59\nSoc metge. He fet signar consentiments a centenars de pacients per imperatiu legal. No m'agrada.\nLa informació al pacient se li dona verbalment durant la visita, interactuant amb ell i responden a les seves preguntes. No es dona per escrit durant la visita esperant a que el pacient llegeixi un document davant del metge.\nEl consentiment informat només és un document el que queda constancia legal de que el pacient ha estat informat. No és útil per al metge ni per al pacient, només ho és per al jutge en cas de demanda, per que el que s'ha dit en una visita no queda enregistrat. Si hi ha un consentiment signat, el jutge considera que el pacient ha estat ben informat, tant si ho ha estat com si no. Jo crec que només serveix per fer perdre temps a uns ia a altres i que en el pitjor del cascos distorsiona la relació metge-pacient, que no s'ha de basar en l'acompliment de legalismes sino en la confiança mútua.\n26 d’abril de 2020 a les 9:19\nGràcies Joan Vila, pel teu comentari. Jo també penso que la relació metge-pacient ha de basar-se en la confiança mútua, sobretot en la confiança del pacient en el metge.\nMalauradament, el nostre sistema de salut pública dificulta que el metge pugui dedicar molt de temps als pacients. He tingut la sort de trobar-me amb metges que no miren el rellotge sinó la persona que tenen davant. Quan una dona que esperava a la consulta es queixava que havia d'esperar molt perquè la doctora s'estava entretenint massa amb la persona que hi ahvia dins, vaig dir-li que jo estava contenta que la meva metgessas dediqués als pacients el temps que considerés necessari, encara que això fes que jo ahgués d'entrar a la consulta més tard de l'hora programada.\n26 d’abril de 2020 a les 10:24


Activada la fase d'alerta del pla d'emergències per nevades a Catalunya (Neucat) — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / Activada la fase d'alerta del pla d'emergències per nevades a Catalunya (Neucat)\nActivada la fase d'alerta del pla d'emergències per nevades a Catalunya (Neucat)\nLa cota de neu al Pirineu baixarà als 500 metres Per aquest dijous s'esperen gruixos de neu superiors a 2 cm a l'Alta Ribagorça, el Pallars Sobirà, la Val d'Aran, l'Alt Urgell, la Cerdanya, el Pallars Jussà i el Ripollès\nEl Centre de Coordinació Operativa de Catalunya (CECAT) ha activat, a les 13.00 hores, el Pla Especial d’Emergències per Nevades a Catalunya (Neucat) en fase d’alerta, ja que, segons les informacions facilitades pel Servei Meteorològic de Catalunya (SMC) entre les 13.00 i les 19.00 hores d’avui s’esperen precipitacions en forma de neu, amb gruixos de neu superiors a 5 cm, a cotes superiors a 700 metres, principalment al Ripollès i la Val d’Aran.\nEl SMC ha informat que el risc de nevades es reduirà a la Val d’Aran a partir de les 19.00 hores. D’altra banda, al quadrant nord-est les precipitacions seran en forma de xàfec i podran anar acompanyades de calamarsa o calabruix. Al final del dia, la cota de neu al Pirineu baixarà als 500 metres.\nLa previsió per demà dijous, 5 de març, és de gruixos de neu superiors a 2 cm a cotes superiors a 500 metres, d’1.00 a 13.00 hores, a l’Alta Ribagorça, el Pallars Sobirà i la Val d’Aran. A partir de les 13.00 hores, el risc de nevades es pot ampliar a les comarques de l’Alt Urgell, la Cerdanya, el Pallars Jussà i el Ripollès.\nFinalment, és possible que demà, al vessant nort del Pirineu se superin els llindars de gruix de neu superior als 5 cm per sobre dels 700 metres, d’una banda, i superior als 20 cm per sobre dels 1000 metres, de l’altra.\nLa Direcció General de Protecció Civil recomana tenir presents els següents consells:\nCal fer seguiment de les condicions meteorològiques a través dels mitjans de comunicació o del web www.meteo.cat\nCal extremar les precaucions en cas d’haver d’agafar el cotxe. Si us hi heu de desplaçar, i abans d’iniciar qualsevol trajecte, informeu-vos de les rutes a seguir i de l’estat de la xarxa viària a través de:\nWeb www.gencat.cat/hivern/nevades/cat/, en què també podreu conèixer les prediccions meteorològiques


Entitats en xarxa - Sant Cugat Entitats - Recursos\nÉs un espai d'intercanvi d'experiències entre les entitats que realitzen projectes de voluntariat, els ciutadans que desitgen informar-se o participar en les seves activitats, i les institucions públiques com a promotores de l'acció voluntària. El nostre objectiu és ser un punt de referència pel món del voluntariat que afavoreixi la participació ciutadana.\nLa web és un mecanisme que permet:\nLa comunicació entre voluntaris, ciutadans, entitats de voluntariat i institucions públiques. Obtenir informació directa sobre on fer de voluntari, apuntar-se a activitats i campanyes concretes, realitzar cursos de formació i rebre notícies sobre el món del voluntariat.\nL'accés de les entitats als diversos serveis de suport en la gestió i la formació especialitzada, així com la possibilitat de fer crides de voluntaris per a les activitats que volen realitzar.\nObrir una finestra al món del voluntariat des de casa vostra o des de qualsevol de les institucions col·laboradores : ajuntaments, consells comarcals i universitats.\nEl Servei Català del Voluntariat es fonamenta en les aportacions de voluntaris i entitats per esdevenir una plataforma d'intercani i comunicació.\nEnllaç 1: [Servei Català del Voluntariat]


L’alliberament de Kobane\nLa ciutat kurda de Síria és la primera gran derrota de l’Estat Islàmic\nL’alliberament de Kobane BULENT KILIC / AFP BULENT KILIC / AFP\nBarcelonaStalingrad, Sarajevo i ara Kobane. La ciutat de majoria kurda del nord de Síria i fronterera amb Turquia passarà a la història després d’haver resistit durant 134 dies el setge de l’Estat Islàmic (EI). Reduïda a runes després de mesos d’intensos combats, la victòria kurda sobre el grup jihadista és molt més simbòlica i moral que no pas estratègica. Per a l’EI suposa la primera gran derrota en la campanya d’expansió del seu autoproclamat califat, el territori que abasta des de les portes de Bagdad fins a la frontera turca on es mouen les seves brigades.\nKobane, que juntament amb Afrin i Jazira és un dels tres cantons en què s’ha organitzat l’autonomia kurda al nord de Síria, té un especial simbolisme perquè és aquí on el 19 juliol del 2012 els kurds de Síria van iniciar la seva revolució. Aquell dia el govern de Baixar al-Assad va abandonar la regió i el Partit de la Unió Democràtica (PYD) -la branca política del Partit dels Treballadors del Kurdistan (PKK) a Síria- en va prendre el control.\nDes d’aquell moment els kurds s’autogovernen amb un executiu força sòlid -tenint en compte l’estat de guerra civil en què ha degenerat la revolta contra el règim de Baixar al-Assad, que està punt d’entrar al cinquè any-, que ha aconseguit garantir els drets de les dones i les minories, portar l’ensenyament del kurd a les escoles i crear certes estructures d’estat, com tribunals i forces de seguretat.\nMalgrat que l’ofensiva de l’Estat Islàmic es va iniciar el setembre passat, la regió de Kobane estava assetjada pels islamistes des de l’estiu del 2013. Al ràpid avenç dels jihadistes sobre la ciutat hi van contribuir les armes pesants i de fabricació nord-americana que l’EI havia arrabassat a l’exèrcit iraquià, la incorporació massiva de combatents estrangers i l’ambivalent paper de Turquia, acusada de donar suport als islamistes en el seu intent d’impedir una regió autònoma al Kurdistan sirià que donaria aire a les aspiracions del PKK.\nQuan els jihadistes ja controlaven prop del 60% del casc urbà i la situació era molt dramàtica per a unes Unitats de Protecció Popular (YPG) kurdes amb molta determinació però mal armades, la irrupció dels avions de la coalició internacional i l’arribada de reforços peixmergues(les forces dels kurds iraquians) i de l’Exèrcit Sirià Lliure després del consentiment d’Ankara han sigut claus per capgirar la situació.\nEls bombardejos de la coalició liderada pels EUA han permès acabar amb l’armament pesant de l’EI que bombardejava Kobane i tallar l’arribada de reforços jihadistes de ciutats com Raqqa, el feu de la milícia jihadista dins de Síria.\nD’altra banda, la coordinació terrestre entre les YPG, l’Exèrcit Sirià Lliure i els peixmergues del Kurdistan iraquià -amb bateries de míssils- també ha tingut un paper clau per recuperar el control de la ciutat. La batalla ha deixat prop de 200.000 refugiats i més de 1.600 morts, entre civils, jihadistes i milicians kurds. Ara mateix els combats segueixen per recuperar les més de 300 poblacions que formen el cantó.\nLa victòria reforça la imatge dels kurds davant la comunitat internacional com a sòlids aliats en la lluita contra l’Estat Islàmic, després de les reticències de Washington a armar grups rebels sirians moderats. Com proclamaven ahir milicians de la Kobane alliberada, “la victòria no és només dels kurds, sinó de tota la humanitat”.


«Trau la llengua. Viu en valencià», el calendari del 2021 de les AVIVA - Revista Saó\n«Trau la llengua. Viu en valencià», el calendari del 2021 de les AVIVA\nUn any més, diverses agències de promoció del valencià (AVIVA) s’uneixen per a difondre un calendari confeccionat per Aviva Silla que recorda que tots els dies de l’any que la nostra llengua és important.\nAquest calendari es reparteix entre els ajuntaments que hi participen i els seus col·legis, instituts, associacions, ciutadania… Enguany han sigut quinze ajuntaments i la Unitat de Normalització Lingüística de la Diputació de València els que han fet possible l’edició del calendari 2021 amb el lema «Trau la llengua. Viu en valencià».\nEl calendari mostra, mes a mes, que el valencià és una llengua apta en qualsevol situació lingüística. És la llengua del poble, tal com ens indica gener, però també s’usa a la família (maig), a les festes de Nadal (desembre); és la llengua de l’Administració tal com veiem a l’agost i de la sanitat (novembre), i és una llengua culta i de prestigi ja que s’empra al teatre (febrer), la ciència (març), la literatura (abril), la música (octubre)…\nA més, el valencià és una llengua apta i respectuosa en la igualtat entre les persones (setembre), és una llengua d’acollida (juliol) i és una llengua d’ús en el col·lectiu LGTBI (juny). No debades l’AVL va aprovar el vocabulari LGTBI i el va incorporar al Diccionari Normatiu Valencià.\nFruit del treball constant i de la col·laboració entre les Aviva, enguany es distribuiran més de 8.000 calendaris entre pobles com Silla, Museros, Xàtiva, Gandia, Massamagrell, Mutxamel, Montserrat, Montcada, Teulada, Alboraia, Albalat dels Sorells, Aldaia, Novelda, Albal, Muro d’Alcoi i la Diputació de València.


Els Visas: VIA DIRECTA ESTEL\nVIA DIRECTA ESTEL\nLes previsions per aquest cap de setmana no són gaire bones, encara que per dissabte donen unes hores de tranquil·litat entre pluja i pluja i volem aprofitar-les\nPer fer-ho decidim anar a Canalda amb el Guillem, volem passar una bona matinal i si plou podrem anar a buscar rovellons, això és el que li dic a ell, encara que la meva intenció és fer les dues coses.\nA les 9, 30 hores ja estem aparcats i preparant el material per anar a fer la via Directa Estel, una de les clàssiques de la paret i molt recomanable per a la gent que no coneix gaire la zona.\nA les 10 ja estem començant la via, tenim por que la roca regalimi aigua per tot arreu, però tan sols cal tenir cura de la molsa, que sí que sembla una esponja i si la pressiones sembla que escupi aigua, la resta de roca està completament seca.\nLa primera tirada comença senzilla i tan sols hi ha dos passatges que cal tibar de valent, el primer una típica vauma que si no la coneixes et fa suar. Al segon de cordada si li diuen on hi ha la presa bona, (un forat molt bo), no li costa gaire superar-ho. El segon tram difícil està poc abans d’entrar a la reunió, un seguit de ressalts de continuïtat . La graduació de la tirada és de (6a).\nLa segona tirada segueix amb la mateixa tònica que la primera, un tram de (V+) ben assegurat per desprès anar baixant de dificultat fins la reunió, per aquest tram cal saber llegir la roca, no hem trobat gaires assegurances sobretot a la segona part.\nLa tercera tirada és amb diferencia la més estètica de la via, el Guillem la comença però a mitja tirada hi ha un passatge que se li resisteix i decideix baixar perquè ho intenti jo, ara pujo jo però amb corda per davant per aprofitar les assegurances que ja ha posat ell i el tram no té res de fàcil. Una vegada al lloc on ha baixat el Guillem, veig el perquè li ha costat tant decidir-se, no ha vist una assegurança que hi ha a mig camí d’una altre que es veu molt amunt, amb la visió de la nova assegurança continuo sense problemes fins la reunió. Aquesta tirada té un grau de (6a) sobretot en la seva primera meitat.\nLa quarta tirada comença amb una sortida explosiva de cinquè, perquè les preses són bones i grans però que et fan tibar de valent, desprès cal fer un flanqueig per una vira tot i posant postures de contorsionista fins agafar el fil de l’espero, un tram fàcil ens porta a l’entrada de la reunió on cal tibar fort altre cop per a superar el desplom.\nLa cinquena tirada, personalment, crec que és la més difícil i perillosa encara que la seva graduació és de (V+). Comença amb un desplom que cal salvar entrant molt per l’esquerra amb uns passos difícils de flanqueig, la roca no és gaire bona i a més rellisca. Si caus segur que caus a terra. A continuació hi ha el pas més difícil (per mi), amb l’assegurança molt a l’esquerra i massa baixa pel meu gust d’on cal sortir d’un forat amb preses molt petites per les mans i res pels peus, hi ha un bon forat a la dreta però si l’agafes el cos es descompensa i perds l’equilibri, la solució tibar d’unes nyapes petites i anar ràpid per agafar una rapissa plana, no hem trobat cap més assegurança fins la reunió i el cor anava a cent.\nLa sisena tirada està graduada de (6a), les primeres assegurances encara que cal tibar de braços s’agafen bé, però desprès cal flanquejar a l’esquerra per una placa amb molsa que no fa bona pinta (està començant a espurnejar), en aquest punt s’imposa agafar-se i sortir per cames, continua amb un tram més fàcil i el mur final, passat aquest tram una canal amb pedres porta fins el camí de baixada on farem la reunió. Hem acabat la via i no ens hem mullat !!!\nEl camí de baixada ens ha costat una hora i mitja fer-lo (normalment trigues una mitja hora) però es que l’ ocasió s’ho valia, aquí teniu unes fotos del motiu del nostre retard.\nPublicado por Els Visas en dilluns, d’octubre 22, 2012


Dubai | DAQUIAQUÍ... TREKKINGS I VIATGES PEL MÓN\nQuan a la guia deia que visitar els Emirats Arabs a l’estiu, senzillament, no era bona idea, jo pensava que potser no seria tant, que de fet, al nostre pais cada estiu, millor dit, cada setmana de cada estiu, tenim onades de calor que les televisions ja es cuiden prou d’ensenyar-nos els ‘estralls’ que fa la calor a l’estiu.\nAixi que com habitant de la mediterrania, acostumat a la calor i a les onades de calor, que faig cap a Dubai a passar quatres dies de cami al Nepal i India. I com ho diria… ostia! Quina calda que hi fa! Ni onades de calor de pa sucat amb oli de casa nostra ni res, aixo es calor, el que fa a l’Arabia! Arribo a les 21h i el termometre encara marca uns agradables 40C. Es sortir de la terminal de l’aeroport que una bufetada en forma d’escalfor et colpeja el rostre. Mare meva, on m’he ficat!\nDurant aquests dies he hagut de suportar temperatures de 45-46C durant bona part del dia. Jo, que no soc de beure massa liquids, engolia 6-7 litres diaris a fi de no desidratar-me i caure fulminat sota una calor que per sort, no era d’onada de calor.\nDubai es uns dels set estats que formen la federacio dels Emirats Arabs Units, cadascun governat per un monarca absolut (el Xei) amb l’emir d’Abu Dhabi com a president i el de Dubai com a primer ministre. Son els dos emirats mes coneguts, els que mes sovint surten per televisio gracies a les seves excentricitats arquitectoniques. A Abu Dabhi hi ha el luxos circuit de F1 on s’hi disputen curses des de fa un parell d’anys, on s’esta construint un parc d’ atraccions dedicat nomes a Ferrari.\nA Dubai fa pocs mesos s’ha acabat el que fins ara es l’edifici mes alt del mon el Burj Dubai (torre Dubai), que amb els seus 828m supera amb escreix la marca que fins ara tenia el Taipei 101 (509m) de Taiwan. El Burj Dubai ha estat construit on fins fa poc era encara un desert. EL 1971 s’importava el primer barril de petroli cap a l’estranger, i des de llavors, el pais ha crescat tant com el Burj Dubai. On fins fa quatre dies nomes hi havia desert, ara s’aixeca una zona de negocis que concentra tants gratacels com Nova York, tot aixecat de nou. Camps de golf nocturns, centres comercials de luxe amb catifes i sofas que contenen pistes d’esqui, aquariums, pistes de gel, parc d’atraccions interiors i multicines de 22 sales s’aixequen sobre la sorra del desert gracies al petroli. Una de cada tres grues del mon, esta a Dubai!\nEl mes impressinant pero, son les illes artificils que estan construint al front maritim. Illes noves amb forma de palmeres, de globus terraqui, d’estrelles, amb capacitat per a mes d’un milio de persones. Les excentricitats no tenen limits!\nNo nomes els grans hotels de milers d’habitacions o les noves illes, han estat creats com a parcs tematics, sino que fins i tot la zona economica del World Trade Centre (on s’aixequen els nous gratacels i el Burj Dubai) sembla nomes un parc tematic mes, un que mou diners i on les noves grans fortunes juguen a fer diners. I es que sobta saber que nomes una tercera part dels ingressos dels emirats provenen del petroli.\nCategories: Dubai, Orient Pròxim | Permalink.


Jordi Borràs Abelló - Pàgina 3 - LA MIRA - Magazín\nEl patró de Catalunya atacat pel drac del coronavirus. Aquí en veieu el resultat: llibreries i floristeries de Barcelona, Tarragona, Lleida i Girona. Un paisatge desèrtic. On són els llibres i les roses?\nLa feina invisible a les residències de gent gran es converteix en un dels baluards dels professionals de la sanitat per combatre el coronavirus\nMontserrat esdevé una mostra clara de la solitud global davant el coronavirus. Les misses es fan televisades, sense ningú. Sols davant del misteri de la vida\nEnterrar una persona estimada en temps de pandèmia és un dolor afegit per la distància obligada i per la impossibilitat de fer un dol com cal\nDes de casa, des dels balcons, els veïns de Callús mantenen viva la tradició de les caramelles, que actua com a catarsi popular contra el coronavirus\nCarreteres buides, desorientades, perdudes. El coronavirus també s’estén per tota la xarxa viària catalana. Els vehicles es queden a casa\nAnem de Sant Pol de Mar a Calella de Palafrugell per veure una costa catalana deshabitada, desolada, erma. És el desert que fa aparèixer, sobtadament, el coronavirus\nTerra Alta, terra buida\nHorta de Sant Joan i Arnes no tenen la mateixa imatge. El coronavirus els ha deixat desolats, sense identitat, sense la força que els caracteritza\nTarragona, eco de l’ahir i de l’avui: de les runes, de les restes, dels vestigis. Són aquest silenci i aquesta solitud un record dels nous temps lluitant contra el coronavirus?\nBuits de Besalú i Banyoles\nDos pobles d’escenari de somni real passen a ser decorats inanimats pel virus global. Des de la proximitat de la bellesa, la lluita silenciosa per tornar al paisatge humà, ideal, real\nAixò és Lleida?\nEl carrer Major, la Seu Vella, la Paeria... Els llocs més emblemàtics han deixat de ser-ho, s’han apagat, s’han capgirat. Veure, a través de les fotografies, que Lleida no és Lleida\nGirona lluita per superar el virus que buida places, carrers i ànimes. Girona vol tornar a ser ella; mostrar la seva imatge més genuïna, autèntica; ensenyar la força dels seus racons eterns


Sergio Fernández, creuant el Sàhara en bicicleta | Top Cable\nSergio Fernández, creuant el Sàhara en bicicleta\n“A Top Cable volem recordar el Repte Top Cable 7 deserts conquerit per Sergio Fernandez fa justament 7 anys.”\n“En quatre anys Sergio Fernandez Tolosa va recórrer els set deserts més emblemàtics dels cinc continents.”\n4.500km i dos mesos de travessia transsahariana, amb freqüents tempestes de sorra i temperatures que arribaven als 45 º C a l’ombra durant gran part del dia.\nLa calor i les tempestes de sorra pròpies de l’època de l’any van endurir moltíssim la ruta, que era, almenys aparentment, una de les més accessibles de totes les que es poden fer a través del Sàhara “, explicava Sergio.\nCom a part positiva, l’habitual hospitalitat de la gent del desert.\nEls vents predominants procedents del desert, coneguts com harmattan o irivi, segons la regió, arrossegaven sorra les 24 hores del dia. “Durant una setmana vaig tenir la sensació de viatjar dins d’un núvol de pols, dia i nit, sempre mastegant sorra, que entra per tot arreu: orelles, boca, ulls … És una sensació aclaparadora que pot acabar amb la paciència de qualsevol “, explicava Sergio, que va afegir “per sort el vent en aquesta fase em venia de costat, cosa que m’ajudava a avançar més ràpid “.\n500KM A BASE DE GALETES I LLAUNES DE SARDINES\nL’arribada a Nouackchott va suposar un cert alleujament i li va concedir uns dies de descans. “Allà vaig poder començar a menjar una mica millor. En els últims 500 quilòmetres a penes havia menjat res més que galetes salades i llaunes de sardines “.\nDURANT DIVERSES JORNADES LLUITANT PER ACLIMATAR LA CALOR\nPedalejava uns 100 km diaris, fent una part de l’etapa entre l’alba i les 10 del matí, en què parava a descansar quan la calor “ja era insuportable”, i reprenent la marxa “poc abans de l’ocàs, aprofitant les primeres hores de la nit per avançar a la llum de la llanterna frontal uns quants quilòmetres abans de trobar un lloc per plantar la tenda o, senzillament, bivaquejar al mig del desert “.\nFINS I TOT L’AIGUA DELS BASSALS!\nEn arribar a un lloc habitat, el primer que li ofereixen és aigua. Al principi em feia por caure malalt. Després em bevia fins als bassals. Mai m’havia sentit tan integrat en la naturalesa. L’aigua indica d’on ve i de què depèn tota la vida “, explicava Sergio.\nSegueix les expedicions en bicicleta de Sergio Fernández a conunparderuedas.com\nVolcanes, glaciares, campos de lava, ríos de deshielo, atronadoras cataratas… Las desérticas Highlands islandesas son…\nLa Toscana és un veritable paradís per al cicloturisme. Una immensa xarxa de camins i…


Josep Pla.Prefaci al «Viatge a la Catalunya Vella»\nAquest volum conté escrits relacionats amb diferents viatges en zig-zag realitzats per la Catalunya Vella i adoptant com a centre d'irradiació dels desplaçaments el meu petit país. Com que aquest darrer fet ha estat públicament criticat, espero que em serà permès aclarir –si és possible– aquesta història estranya.\nEn general es considera que només les grans ciutats tenen força radial per raó, és clar, de la gran quantitat de persones que viuen en les aglomeracions urbanes. No solament en l'espai estrictament català, sinó en tota l'àrea lingüística hi ha hagut, hi ha i hi haurà persones per les quals anar a viure a Barcelona ha estat un desideràtum decisiu. Deixem estar els orígens i les conseqüències d'aquesta tendència irrefrenable. La tendència és un fet i seria un error no constatar-la. Deixem estar també els errors que aquests moviments poden contenir. Hi ha persones –poques– que s'emmotllen de seguida a la vida d'una gran ciutat. Capitalegen ràpidament. La majoria, poc o gens. Aquestes últimes es passen la vida somniant el que han deixat enrera. Ara, tot aquest tràfec, ¿quina importància té? ¿Se'n pot deduir alguna llei general que obligui les persones que tenen alguna cosa a fer a entrar en l'engranatge d'una gran ciutat, d'una capital, concretament? Sempre he cregut que un país és una cosa molt més vasta i complexa que la seva capital mateixa. ¿Per què reduir la pròpia àrea visual en nom de simulacres voluminosos, de ficcions merament quantitatives? El tràfec a què al·ludia és sobretot útil a la C.A.M.P.S.A, a les companyies de transport en comú o a la R.E.N.F.E.\nPer altra part, sembla existir la tendència a creure que els escriptors han de viure a les grans ciutats –i en el nostre cas, a Barcelona específicament. Diuen que si no hi viuen, la literatura que fan, la qualitat literària, se'n ressent. Sempre he estat partidari que aquesta classe de persones visquin on els sembli. Si volen viure a Barcelona o a les quimbambes m'és absolutament indiferent. Ara, assentat aquest principi, potser convidaria posar les coses una mica en clar, tenir en compte alguns elements informatius. Jo tinc una certa informació personal a conseqüència d'haver viscut durant molts anys en les més grans ciutats d'aquest continent. Si fos possible, es podria dir el que segueix: els escriptors que viuen permanentment a les grans ciutats és perquè no poden viure enlloc més; addicionar a les dificultats de l'ofici les incomoditats d'una gran ciutat és un error absolut; l'ambient d'una gran ciutat sobre el qual es projecta un determinat règim polític crea una obsessió marginal i l'environement es torna estèril. Després hi ha l'amenitat gratuïta i pintoresca. L'afirmació que en aquests nuclis hi ha més maneres d'educar els fills –hi ha escriptors que en tenen– i molta més societat, més contactes, més vida, més personatges cèlebres, més senyores interessants... La idea que els llibres només es poden fer en la proximitat dels altres és un dels més arcaics localismes provincians del país.\nMai no hauria entrat en els meus propòsits escriure aquest prefaci. Ho he hagut de fer perquè han dit que posar un punt d'irradiació purament marginal a aquest volum era una cosa silvestre, xarona i vulgar. He contestat rarament a les crítiques abundantíssimes que ha provocat el que he escrit. Les agraeixo positivament. Ara aquesta potser s'havia de contestar perquè planteja una qüestió més genèrica. Així ho he fet, però no tinc pas la seguretat d'haver reeixit.\nMas Pla, 1967


Mosaico Alfetta Hostel Timisoara Romania - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n"Nice and comfortable place. The owner is very thoughtful, at..."\nTapia nr.4, Cetate, Timisoara, Romania, 300071 - Veure al mapa\nBarri Cetate Calea Sagului Cetate Cetate\nMés informació sobre Mosaico Alfetta Hostel\nAl visitar Timisoara, vosté es sentirà com a casa a Mosaico Alfetta, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Mosaico Alfetta és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, aparcament de cotxes, transport hotel/aeroport, bar.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Timisoara, el Mosaico Alfetta és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


Alzira treballa per a prevenir els efectes del mosquit tigre\n2 de octubre de 2019 (18:02 CET)\nCartell Mosquit tigre\nLa Regidoria de Sanitat de l’Ajuntament d’Alzira continua treballant per a tindre un control del mosquit tigre que, a causa de les elevades temperatures que registrem, es troba en un moment de màxima activitat. Per aquesta raó, és necessari seguir amb les tasques de prevenció aquest mes d’octubre. La faena que es durà a terme consisteix en la fumigació de les zones on s’acumula l’aigua i en el tractament de les zones verdes com parcs i jardins. L’empresa encarregada de realitzar la tasca de fumigació és Lokímica.\nGemma Alós, regidora de Sanitat, ha assenyalat que “a més dels quatre dies de tractaments mensuals programats es continuaran atenent totes aquelles queixes veïnals que alerten de la presència del mosquit tigre per tal de realitzar una actuació puntual en el lloc on s’haja detectat una proliferació de l’insecte”.\nLa Regidoria de Sanitat recorda, a més, que cal seguir uns consells per tal de prevenir la proliferació del mosquit tigre a casa: es recomana evitar els recipients que puguen acumular aigua estancada (poals, cendrers, plats de plantes...), mantenir els nivells de clor adequats a les piscines, protegir els pous i aljubs amb malles mosquiteres, vigilar el reg per degoteig, renovar diàriament l’aigua dels abeuradors dels animals i tirar aigua als albellons setmanalment.


art Archives - ACAF/ART\nAssignatura deslocalizada: la Florència dels Medici (segles XV-XVIII)\nInscripció tancada. Obrim llista d’espera per si es produís alguna baixa per motius de força major. Si esteu interessats adreceu un mail a acafart@acafart.org La assignatura deslocalitzada LA FLORENCIA DELS MEDICI (SEGLES XV-XVIII), organitzada pel grup d’investigació ACAF/ART-GEAM Grup d’Estudis d’Art Modern, es durà a terme del 18 al 22 d’abril de 2018.\nInscripció tancada. Obrim llista d’espera per si es produís alguna baixa per motius de força major. Si esteu interessats adreceu un mail a acafart@acafart.org\nLa assignatura deslocalitzada LA FLORENCIA DELS MEDICI (SEGLES XV-XVIII), organitzada pel grup d’investigació ACAF/ART-GEAM Grup d’Estudis d’Art Modern, es durà a terme del 18 al 22 d’abril de 2018.\nPer a fer efectiva la preinscripció cal realitzar un ingrés de 100 € al compte de CaixaBank ES08 2100 3006 9322 0087 9366, a nom de Carme Narváez Cases, abans del 23 de febrer, fent constar com a concepte “Matrícula assignatura Florència” i identificant clarament el nom de la persona/les persones que es matriculen a l’activitat. L’augment de tarifa en el cas dels no matriculats a la UB o la UPF ve justificada pel fet que no poden ser inclosos en els preus reduïts per a grups d’alumnes vinculats a institucions docents de la UE, i llurs entrades han de ser adquirides a banda, a preus no reduïts.\nUn cop fet el pagament, envieu el comprovant (escanejat o fotografiat si s’ha fet directament a l’entitat bancària, o en pdf si s’ha fet per transferència mitjançant banca virtual) a l’adreça acafart@acafart.org, indicant el vostre nom. Els diners restants es faran efectius mitjançant el mateix procediment un cop, a partir del 28 de febrer, es confirmi que s’ha assolit la preinscripció mínima de 50 alumnes. En cas contrari aquest dipòsit serà retornat.\nÉs per aquest motiu que no és aconsellable fer reserves d’hotel ni de bitllets d’avió abans d’aquesta data. Els organitzadors no es faran responsables en cap cas dels costos d’anul·lació d’aquestes reserves en cas que l’activitat sigui finalment cancel·lada.\nUn cop a Florència es facilitarà un sistema d’audio individual per a fer possible un adequat seguiment de les explicacions dels professors. Cada alumne es farà responsable de l’aparell durant la totalitat de l’estada a la ciutat.\nLa visita a la Galleria Palatina serà probablement comentada per la Dra. Anna Bisceglia, sotsdirectora i conservadora de la institució (resta pendent de confirmació).\nPer a qualsevol altre aclariment us podeu adreçar a acafart@acafart.org o a cnarvaez@acafart.org.\nACAF/ART Contacte: Carme Narvaez\nTelèfon: +34 93 403 75 79\nFax: +34 93 403 59 76


El BLOC per Palma proposa recuperar la gestió pública de la cultura, convertir els equipaments culturals de barri o de poble en centres autogestionats, consolidar els serveis culturals mitjançant la seva professionalització, elaborar un Pla Director...\n"It's not too late" és el lema dels moviments ecologistes que lluiten contra el canvi climàtic. "Encara hi som a temps" ha estat el lema que l'OCB ha triat per a la darrera Diada per la Llengua i l'Autogovern. I és que la lluita per la...\nMatas ens tracta com si fòssim infants de güé. La darrera ocurrència: construir un Palau de l'Opera al Moll Vell (una ocurrència, per cert, que em recorda molt la den Rodrigo de Santos fa tres anys d'ubicar-hi el Palau de Congressos) Aquesta proposta...\nAhir vàrem sortir al carrer amb llibres, roses, jocs, propostes i candidats per fer encara més festosa la festa de Sant Jordi. Varen ser hores de molt de trull i de molts de contactes amb els ciutadans i ciutadanes que volgueren compartir amb nosaltres les seves il·lusions...\nEls centres culturals de Palma són insuficients des de tots els punts de vista: n'hi ha pocs, estan mal distribuïts, estan mal enfocats i mal gestionats. En aquests moments, Palma necessita 10.000 m2 més d'equipaments culturals bàsics. És a dir, el...\nLa remodelació del paviment que s'està duent a terme al Centre de S'Escorxador està transformant la tipologia arquitectònica d'aquest. Estam d'acord que s'havia d'arreglar, ja que es trobava en un estat lamentable, però no...\nAhir la manifestació del Dia de la Dona no va poder acabar a la Pl de Cort perquè la Sra Cirer només deixava el cadafalc i la presa de llum si acabava a un altre indret: "la Plaça de Cort. digué, només està per actes institucionals"...\nA la fi els grups municipals EU-EV i PSM-EN hem pogut disposar de les cintes del passt Ple de 22 de febrer. La cosa és clara. el Sr. de Santos ho va ben explicar en la seva intervenció: "... la decisión política lo que había querido es que hubiera transparencia en la selección o en la...


El noi de la pistola | Tots21 | Notícies de Tarragona, Reus, Tarragonés i Baix Camp\nEl noi de la pistola\nEncetem any i encetem Tarragona21, amb un disseny renovat, més clar, més entenedor i més al dia. És necessari en un entorn digital, una obligatorietat. El periodisme digital és un estat d’excepció informatiu. El -sovint- maleït món digital amaga el futur, molts futurs, rere els esforços constants, sobreesforços més aviat. És l’aventura del demà, és l’optimisme el que busquem, costi el que costi.\nUn cop, dos joves científics nordamericans estaven fent experiments amb una antena de ràdio, però un soroll intens, com d’una perdurable interferència, els impedia treballar. Van intentar-ho tot per desfer-se’n, però era endevades. Passat un any, uns col·legues que treballaven en un laboratori proper els van donar la resposta: aquell soroll a ou fregit que tant els molestava era l’eco de la gran explosió universal, el Big Bang, que els arribava en forma de microones. Sense adorna-se’n, van protagonitzar un dels descobriments del segle.\nUn any en positiu. Un futur que és excitant. Així ens ho prenem al Tarragona21, un projecte que va néixer un 23 de juliol de 2009 i que ha crescut de la mà de nombrosos professionals. La casa se’ns ha fet gran i anuncia nous projectes enguany. I volem celebrar-ho amb vosaltres oferint-vos un T21 renovat, amb noves seccions, més fàcil de llegir i de mirar.\nHem deixat enrere batalles d’altres èpoques i volem obrir l’any com ho va fer un marrec de Nova Orleans l’any nou del llunyà 1913. Us explico la història. Som als carrers de la ciutat del Mississipi la nit de cap d’any. En un dels barris pobres se sent un tret. Els veïns avisen la policia, que hi fa cap i deté un crio que duu una pistola. El nano és conduït a la comissaria i el cap de la policia té l’afortunada pensada de canviar-li la pistola per una trompeta. Aquell jove delinqüent, de barri humil, a qui no li aguardava res el futur es deia Louis Armstrong. Bon any a tots i a totes.\nJaume Garcia. Director de Tarragona21.cat


Ferran Reyes – GNULinux||||CAT\nEn Ferran ens escriu: Avui seré una miqueta egocentrista, però es que m’he trobat amb una sorpresa que m’ha fet molta il·lusió. Mandriva va organitzar un concurs mitjançant Flickr per elegir 10 fons de pantalla per al nou Mandriva 2010. Jo vaig participar-hi de rebot i quina ha sigut la meva sorpresa que avui, quan […]\nAhir mateix em vaig assabentar que, després de participar amb fotografies al grup Ubuntu Artwork de Flickr, una de les meves fotografies havia estat seleccionada per a aparèixer al paquet de fons de pantalla del nou Maverick Meerkat. És el segon cop que escolleixen una fotografia meva com a fons de pantalla d’una distribució GNU/Linux, […]\nA partir de l’anunci del pla Escuela 2.0 impulsat pel govern central s’ha reobert el debat sobre la necessitat o no de que aquests ordinadors funcionin amb programari lliure. El Govern ja s’ha posicionat: almenys portaran Microsoft Windows i cada comunitat autònoma podrà decidir si porta o no GNU/Linux en doble-arrancada. Ho han deixat clar: […]\nHi vaig estar jugant fa uns dos anys i era força entretingut :P\nCommented on Divendres de jocs: Smokin' Guns.\nJa s’ha fet el tret de sortida al concurs que ens donarà al voltant d’una dotzena de fons de pantalla escollits per a la propera versió d’Ubuntu 11.04. Com els centenars de talentosos fotògrafs que ja s’estan començant a posar les piles podeu pujar les vostres fotografies al grup que l’equip d’Ubuntu ha creat, específicament, […]\nFa poc s’ha publicat l’última versió, encara beta, de Whatif. Es tracta d’un programari que permet la participació de la ciutadania amb el seu entorn, creant un ecosistema viu. Aquest tipus de programari neixen d’una tendència en augment, la de la tecnologia com a eina social, que engloba l’opendata, la participació, la comunicació i el […]\nRenovar-se o morir. La màxima del màrqueting de tota empresa per adequar-se als nous temps i a les noves exigències del mercat. El projecte o experiment social que duem a terme tots els humans en aquest pedaç de matèria anomenat planeta Terra necessita renovar-se. Les estructures social, política i econòmica, interconectades totes elles, necessiten renovar-se […]\nCom a cada nova versió d’Ubuntu es duu a terme una selecció, per mitjà de Flickr, de les millors fotografies i, aquest any com a novetat, els millors dissenys d’imatges digitals, per a ser incloses en el paquet de fons de pantalla d’Ubuntu. El procés consisteix en que tothom qui vulgui pot pujar les seves […]


El català en l’educació\nERC ataca la «irresponsabilitat» postconvergent per actuar en «clau de partit i no de país»\nEl PSC i els comuns recorden que el text continua tenint majoria al Parlament i demanen tirar-lo endavant\n12 de de maig del 2022. 23:46\nL’enèsim pronunciament del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) que apressa la Generalitat a executar la sentència que fixa un 25% de classes en castellà va confirmar l’auguri del PSC, ERC i els comuns: Junts va estripar les cartes i es va despenjar definitivament de l’acord per retocar la llei de política lingüística i mirar d’esquivar els percentatges de català i castellà a les aules. La modificació legislativa pot tirar endavant si els republicans accepten el repte d’aprovar-la amb els socialistes i els comuns. O el que és el mateix, sense la resta de l’independentisme.\n«La crònica d’una deserció anunciada», va lamentar la líder dels comuns, Jéssica Albiach, després de ser informada que la direcció de Junts havia decidit «per unanimitat» sortir de l’equació, justificant davant les càmeres que no hi havia el consens social necessari per donar suport a la reforma –després de les crítiques de l’ala més dura de l’independentisme– i que un retoc a la norma de 1998 tampoc frenaria les intencions del tribunal, que ja va ser informat que aquesta llei cuinava al Parlament abans de pronunciar-se demanant l’execució forçosa de la sentència.\nERC no va tardar a carregar contra els seus socis en el Govern, pel que considera una maniobra de partit que es porta a terme després que Jordi Turull i Laura Borràs hagin tancat un acord per coliderar Junts.\nNova bretxa, doncs, entre els partits que formen el Consell Executiu, però tampoc anirà més enllà. Qui més qui menys a ERC té assimilat que Junts-partit es troba immers en les turbulències pròpies de l’etapa precongressual i aïllen aquestes polèmiques. Els republicans insisteixen que la cohesió del Gabinet d’Aragonès és sorprenentment alta, tant que no els estranya que, des de Junts, s’intenti menyscabar-la perquè encaixi amb el discurs més frontista de Borràs, presidenta ‘in pectore’ de la força.\nEl text que va ser pactat a quatre bandes el 24 de març –i que no ha arribat al ple per les peticions de pròrroga de Junts– no fixa cap percentatge, diu que el català és la llengua «normalment utilitzada» com a llengua vehicular i d’aprenentatge del sistema educatiu i que «també és fa servir el castellà en els termes que fixin els projectes lingüístics de cada centre». Però la constatació del castellà com a llengua docent va aixecar les crítiques d’alguns sectors independentistes i va provocar la retirada de Junts.\nEl portaveu del partit, Josep Rius, va defensar en roda de premsa que la seva formació va posar tres condicions, «que no han sigut acceptades», per mantenir l’acord: que el català segueixi sent llengua vehicular, protegir les direccions i els docents validant els projectes des del Govern i protegir la immersió i mantenir les aules d’acollida com element d’aprenentatge.\nUns arguments per desdenyar el pacte inicial que els altres partits impulsors rebutgen perquè defensen que sí que es blinda el català com a llengua vehicular i perquè l’adaptació als projectes educatius sempre està supervisada per l’Executiu. «La reforma de la llei de política lingüística no servirà per protegir la immersió», va insistir Rius, donant per tancada la qüestió i passant la pilota al Govern, ja que segons va explicar el partit dissenyarà un decret llei amb l’ambició que el Consell Executiu l’aprovi com més aviat millor.\nUna «greu irresponsabilitat»\n«Sortir d’aquest acord, per raons que ningú entén i que tenen a veure amb les pugnes internes d’un partit és una greu irresponsabilitat i suposa resignar-se que siguin els tribunals els que decideixin la política lingüística», va assenyalar la seva homòloga a ERC, Marta Vilalta, que va lamentar que Junts decideixi «en clau personal i de partit, i no de país».\n«No presenten ni una alternativa, posen l’alfombra vermella perquè els jutges facin el que els vingui de gust amb el missatge que ‘no s’hi pot fer res’. I això, no fer res, és una opció per ERC», va reblar. Uns retrets calcats als dels morats, que van assegurar que Junts no va plantejar en cap cas quines eren les seves esmenes i quines parts pretenia retocar.\nEl PSC i els comuns esperen que ERC sí que compleixi la seva paraula i que la sortida dels postconvergents no impedeixi l’aprovació dels canvis. Fonts socialistes emmarquen la decisió de Junts en la pugna constant amb ERC per l’hegemonia dins l’independentisme, així que demanen «estar a l’altura». «El pitjor en aquesta vida, i en la política, és perdre el nord i no tenir una direcció clara», va dir la portaveu Alícia Romero.\nPerò Vilalta no va voler avançar si promouen l’aprovació de la llei, tenint en compte que els suports (73 diputats) hi són. «No tirem la tovallola», va assenyalar. El president Pere Aragonès, dimecres, després de l’anunci del TSJC, va exhortar les parts a trobar una sortida ràpida que permeti fer front al dictat dels tribunals.\nPer la seva banda, la CUP va insistir a modificar la llei d’educació de Catalunya perquè el català sigui l’«única llengua vehicular», però no obté el suport de cap altre partit.\nParlament Immersió lingüística Junts per Catalunya


Cosetesss del dia a dia!!: Divendres 02.03.12\nUna tarda pefecta per passejar per la muntanya!!! i a sobre, ben acompanyada!!\nTardor a Flix 2019, de les escoles al mercat! - Res, un passeig, amb aquesta cançó al cap.... Llueve, detrás de los cristales, llueve y llueve sobre los chopos medio deshojados, sobre los pardos teja...\nPla personal per reduir les emissions de gasos d’efecte hivernacle - La crisi climàtica és un fet innegable i representa una amenaça per a la supervivència de la nostra espècie. Necessitem revertir la situació ja! Per acons...\nFLIX 1919 -\nConcert de gòspel solidari amb Aba Taano -\nRecreació del final de la Batalla de l'Ebre 2109 a Flix, enllaços. - Diversos enllaços als actes del cap de setmana de recreació del final de la Batalla de l'Ebre 2109 a Flix: Cliqueu damunt dels números 1 2 ...


Butlletí Salut Catalunya número 80. Canal Salut\nSetembre 2018 #80\nPrimera unitat terapèutica educativa residencial a Catalunya\nL’objectiu principal de la unitat, anomenada Acompanya’m, és promoure la recuperació de cada adolescent o infant per facilitar que torni al seu entorn social i familiar.\nMillora la prevenció dels Trastorns de l’Espectre de l’Alcoholisme Fetal (TEAF)\nAfers Socials i Salut reforcen la prevenció i el tractament dels infants i joves afectats. Un estudi pioner revela que el 50% de la mostra dels infants adoptats procedents de Rússia i Ucraïna presenten aquest trastorn, en qualsevol dels seus graus d’afectació.\nPacte de Salut I Benestar de l’Hospitalet de Llobregat 2018-2012\nEl conveni té per objectiu reduir les desigualtats en salut i potenciar l’atenció comunitària, social i sanitària a l’Hospitalet i la seva àrea d’influència, incorporant la perspectiva de gènere a totes les actuacions.\nEl retorn a la feina després del període de vacances suposa, en la majoria dels casos, tornar a un entorn de demandes i exigències i a un ritme que fa canviar bruscament els hàbits de les últimes setmanes. Aquí trobareu alguns consells per fer-hi front.\nInforme Drogodependències SIDC 2017\nProp de 14.000 persones van iniciar tractament per a la seva addicció. L'alcohol continua sent la primera droga en demanda de tractament a Catalunya des de fa 20 anys.\nConvocatòria XUEC malalties minoritàries\nLes noves xarxes reuniran professionals de diferents centres sanitaris experts en malalties renals i metabòliques hereditàries amb l'objectiu de millorar el model d'atenció d'aquestes malalties apostant per una atenció centrada en la persona.\nAmpliació i millora del nou bloc quirúrgic a Lleida\nEl bloc quirúrgic nou disposarà, en una única planta, de 18 sales d'operacions i 23 places de recuperació postanestèsica. La nova UCI del centre, que està equipada amb tecnologia d’última generació, millora el confort i dona una atenció més humanitzada.\nDades dels recursos de què disposa el sistema sanitari públic i de l’activitat assistencial al llarg de 2017 i un recull de les principals actuacions estratègiques realitzades.\nLa interrupció voluntària de l’embaràs a Catalunya, 2017\nL’informe publica les dades relatives a les IVE realitzades en centres sanitaris públics i privats autoritzats a Catalunya. L’any 2017 se n’han dut a terme un total de 19.686, un 0,1% més que l'any 2016.\nLa reordenació de serveis dona resposta a les necessitats dels veïns al voltant dels serveis de salut a Gràcia, apropant-los i destinant 1.000m2 a serveis comunitaris de salut.\nIntegració del PAMEM i el Parc Sanitari Pere Virgili\nL’acord permetrà mantenir les condicions de treball d’uns 220 professionals i preservar l’autonomia de gestió de l'atenció primària.\nNou requisits per als establiments AMED\nPer obtenir l’acreditació AMED, que promou l’alimentació mediterrània com a model saludable, els establiments hauran d’oferir aigua potable no envasada gratuïta als seus comensals.\nBaixes laborals atribuïbles al tabac\nUn estudi fet a Catalunya mostra que al voltant d'un 3% dels episodis d'incapacitat temporal de cinc dies o més, a Catalunya, en treballadors que tenen entre 35 i 64 anys són atribuïbles al tabac, amb una tendència ascendent en tots dos sexes.\nArticle de l’AQUAS publicat per la revista Annals de Medicina sobre la compra pública d'innovació per facilitar l'adopció d'innovacions al sector.\nDesigualtats socioeconòmiques i l'impacte en la salut a Catalunya\nL'estudi de l’AQUAS ha estat publicat a la revista Journal of Epidemiology and Community Health i mostra que les desigualtats socioeconòmiques provoquen un deteriorament de l'estat de salut i un major consum i utilització dels recursos i serveis sanitaris.\nInforme sobre les pròtesis de genoll fabricades per Surgival\nL’objectiu és descriure les característiques dels pacients i els procediments d’intervenció en els quals s’ha implantat una pròtesi de Surgival, i comparar els resultats de les pròtesis amb la resta d’implants de genoll per al període 2005-2016.\nQuè ha de tenir la farmaciola?\nInformeu-vos dels medicaments i del material de cures que hauria de contenir la farmaciola de casa, la de l'escola, la de la feina i la que necessiteu quan marxeu de viatge.\nNovetats del Programa d’harmonització farmacoterapèutica\nEn el marc del Programa d’harmonització farmacoterapèutica (PHF), durant aquest estiu s’ha publicat tota la informació relativa als procediments d’avaluació dels medicaments següents.\nTractament farmacològic de l’MPOC\nEl CatSalut ha publicat una actualització de les pautes per a l’harmonització del tractament farmacològic de la malaltia pulmonar obstructiva crònica.\nL’ús d’anticoagulants orals en pacients amb fibril·lació auricular\nEl CatSalut ha publicat les pautes per a l’harmonització de l’ús d’anticoagulants orals per a la prevenció de l’ictus i l’embòlia sistèmica en pacients amb fibril·lació auricular.\nNous vídeos a vídeo salut.


23 detinguts i un centenar de mòbils robats durant el Sónar ! ACN ! directe!cat\nBarcelonès Dilluns, 18 de juny de 2018 18:09 h\n23 detinguts i un centenar de mòbils robats durant el Sónar\nEls agents també van intervenir diverses quantitats de drogues i 1.400 euros en efectiu i van aixecar catorze actes de denúncies administratives\nACN Barcelona.-Els Mossos d'Esquadra han detingut 23 persones i han recuperat 102 mòbils robats durant la celebració del festival Sónar. Entre les persones detingudes, deu van ser arrestats per presumptes delictes de furt, dotze per tràfic de drogues i una per ordre de detenció. Tretze dels detinguts van ser arrestats divendres i els deu restants, el dissabte. Durant el dispositiu, els agents van intervenir diverses quantitats de diferents tipus de drogues, van comissar 1.400 euros en efectiu i van aixecar catorze actes de denúncies administratives, una d'aquestes per revenda d'entrades.\nEls Mossos d'Esquadra van detenir dissabte dues dones de 25 i 33 anys i nacionalitat colombiana com a presumptes autores d’un delicte de furt de telèfons mòbils al recinte del festival. Els fets es van produir el mateix dia, cap a les cinc de la matinada, quan els agents es trobaven realitzant tasques de prevenció a l’interior del recinte del festival. A la sortida, els agents van observar com una dona entregava a una altre dona, amb molt d’esforç, una motxilla de color negre. Als agents els hi va cridar l’atenció l’aparent pes de la motxilla i davant les sospites que podria contenir objectes de procedència il·lícita, van decidir seguir les dues dones, que marxaven caminant amb molta pressa en direcció a una parada d’autobús propera. Moments després, els agents van aturar-les i les van identificar. Durant l’escorcoll, on una de les dones es va resistir activament a mostrar el contingut de la motxilla, els agents van trobar una gran quantitat de telèfons mòbils d’alta gamma al seu interior, concretament, 73 aparells de diverses marques i models. Davant les evidències els agents van detenir les dues dones com a presumptes autores d’un delicte de furt. Les arrestades van passar a disposició judicial i el jutge instructor va decretar la seva llibertat amb càrrecs.Des del divendres, quan el Sónar va obrir les seves portes, i fins dissabte es van detenir 23 persones, concretament tretze el divendres i deu el dissabte. Entre les persones detingudes, deu van ser arrestats per presumptes delictes de furt, dotze per tràfic de drogues i una per ordre de detenció. Durant tot el dispositiu es van recuperar un total de 102 telèfons mòbils i es van intervenir uns 1.400 euros en efectiu, 62 embolcalls de cristall, conegut també com a MDMA, 270 pastilles, 22 embolcalls d'speed, 35 embolcalls de cocaïna, 15 peces de haixix i 10 bosses de marihuana. A més, els agents van aixecar una acta de denúncia administrativa per revenda d’entrades i altres 13 denuncies administratives més.


Calidoscopi Coral Regí - Revista 360upf (UPF)\nCalidoscopi Coral Regí/\nCalidoscopi Coral Regí\nCal modificar el propòsit de l’educació\nAls voltants del 2004 vàrem començar a replantejar-nos la nostra tasca com a Escola. El món estava canviant i Internet en va ser un detonador. Però són molts els canvis, i de més transcendència, que estan passant i que impliquen que hem de repensar ja no què fem a l’Escola i en altres institucions educatives, sinó quina és la nostra funció. Estem, per tant, davant d’un procés de transformació profund que ens està fent replantejar, partint del PERQUÈ, el què i el com i assumint que el quan és un procés continuat de reflexió i de millora: no és per tant qüestió de rellotge, sinó de brúixola. Ja no es tracta simplement de fer canvis en els models educatius, no es tracta d’innovar, no es tracta d’introduir tecnologies, ni molt menys d’incorporar-ne de noves i més matèries... Es tracta de modificar l’objectiu, el PROPÒSIT de l’educació.\nEns cal canviar el PERQUÈ, perquè ja avui i ara l’aprenentatge competencial i al llarg de la vida és un requeriment indefugible. La nova educació va d’educar persones preparades per viure els canvis com una oportunitat. No ens calen alumnes disciplinats que repeteixen el que han après. No hem d’educar per a l’estabilitat, per a l’obediència; sinó per a l’adaptació, per a l’atreviment, perquè això és el que els caldrà... Als nois i noies que surten de les nostres escoles, se’ls demanarà no el que saben, ni molt menys quin títol tenen; sinó, per sobre de tot el que saben fer i el que són capaços d’aprendre per imaginar nous reptes i fer-hi front. Hem d’educar persones que visquin el fet d’aprendre, d’actualitzar-se, de reinventar-se, de recrear-se, com el seu estil de vida, sense angoixes. Persones preparades per autogestionar la seva pròpia vida, per tenir cura d’elles mateixes, per reconèixer els seus sentiments, per estimar i respectar els altres, per poder conviure junts.\nEns cal treballar amb els nois i noies per entendre l’esforç personal com una vivència pròpia que requereix assumir els reptes per avançar en la pròpia regulació i autoexigència. Esforçar-se perquè algú t’ho mana s’ha acabat. I per sobre de tot han de ser perseverants, perquè l’errada no els pot penalitzar; és font d’aprenentatge i de creixement personal. I tinguem ben clar que aquest és l’element clau de l’èxit personal més enllà de les capacitats o l’origen social: persistència, esforç i constància a partir de la confiança en un mateix.\nHem d’avançar en un aprenentatge rellevant, vivencial, que garanteixi l’assoliment de competències que necessitaran per continuar aprenent, i especialment totes les que els facin créixer cap a la pròpia consciència de com aprenc; perquè la reflexió personal és una de les claus! Cal que visquin l’aprenentatge com un procés que provoca més preguntes, que obre portes per continuar aprenent, que els dóna ales per ser homes i dones autònomes, competents per aprendre, per qüestionar-se la realitat amb pensament crític i divergent, per aplicar el coneixement, per generar nou coneixement en contextos nous.\nI per educar en aquest context ens calen mestres i educadors que ens replantegem el nostre rol, perquè tinguem clar que la nostra funció ja no és transmetre continguts, sinó acompanyar el procés de creixement personal de l’alumne. Educadors que ajuden a descobrir els talents de cada individu, que l’estimulen per continuar aprenent. Les escoles i els educadors tampoc hem de deixar mai d’aprendre. Una escola que integra l’aprenentatge dins i fora i que requereix per tant la tasca conjunta de la família i l’entorn, del lleure, de la ciutat. L’escola s’ha de fonamentar també en el treball cooperatiu i en xarxa dels alumnes, i també dels educadors, de les famílies i les entitats que ens envolten. Requereix compartir objectius i compensar desigualtats, requereix coherència...\nMolts cops vinculem la necessitat del canvi educatiu a la necessitat d’adaptar-se als nous requeriments professionals de les empreses. Evidentment, cal tenir present aquestes demandes; però el canvi educatiu ha de ser molt més profund. No és aquest un canvi per fer millors professionals, per incorporar-se al mon del treball; és un canvi per preparar-se per al MÓN, que ja és diferent!! No ha de ser un canvi maquillat en les escoles del primer món per trobar una feina millor. Ens calen totes les persones del nostre primer món, on foragitem molts joves del sistema educatiu, amb taxes elevadíssimes de fracàs escolar al nostre país... I ens cal que la nova educació arribi a tots els infants del planeta. El dret a una educació transformadora és un dret de tots els infants arreu del món.\nEduard Vallory: "Transformació educativa: de l’escola bressol a la universitat"


La VI Clàssica dels Murs obre el cicloturisme a Lleida | cicloturismecat: cicloturisme a Catalunya\nPàgina d'inici > Challenge Catalana, Llarga Distància\t> La VI Clàssica dels Murs obre el cicloturisme a Lleida\nLa VI Clàssica dels Murs obre el cicloturisme a Lleida\nAbril 7, 2017 cicloturismecat\tDeixa un comentari Go to comments\nAquesta temporada 2017 arriba de nou la nostra clàssica particular al més pur estil de les històriques curses del nord d’Europa.\nLa cita serà a Cervera el proper dissabte 22 d’abril. Pels participants es proposen dos possibles recorreguts a escollir segons el seu estat de forma.\nEl llarg, de 151 quilòmetres i 2.250 metres de desnivell acumulat, serà la quarta puntuable del XX Circuit de Llarga Distància 2017. Els cicloturistes en aquest cas s’hauran d’enfrontar a setze murs amb pendents màxims de fins al 20%. A destacar l’anomenat “skyline” entre els quilòmetres 70 i 110, on es concentren les dificultats més importants. També s’haurà de guardar forces per l’últim tram de la ruta, que també és difícil.\nEl recorregut curt, de 87 quilòmetres i 1.100 metres de desnivell, estrenarà la XXVII Challenge Catalana de Cicloturisme 2017 i és ideal per tots aquells que volen tastar la duresa dels murs de la zona, amb una ruta assequible per tots els nivells. En aquest cas s’hauran de pujar set murs, amb pendents màxims del 17%.\nLes inscripcions estan obertes amb un preu de 30 euros pels federats fins el dimarts 11 d’abril. Des d’aquí fins el tancament d’inscripcions el dimarts 18, hi haurà un recàrrec de 5 euros. Tots els participants rebreu un magnífic mallot commemoratiu.\nLa Marxa Cicloturista #eternkuba s’estrena el 29 d’abril La XXVII Challenge Catalana de Cicloturisme 2017 arrenca amb moltes novetats


Justícia i Pau - 30 de gener, dia de la no violència i la pau\n30 de gener, dia de la no violència i la pau\nEl 30 de gener commemorem el 60è aniversari de la mort de Mohandas Karamchand Gandhi, profeta de la no violència el segle passat. Gandhi no predicava una actitud passiva davant de la injustícia, sinó que predicava l'enfrontament mitjançant la no-violència activa. Gandhi, també conegut com a "mahatma", ànima gran, sentia una compassió profunda vers tota persona que patia i es rebel·lava contra la injustícia. Ensems també estenia el seu amor a tots aquells que eren els seus enemics i obraven el mal. Per això va adoptar la no-violència com a forma de lluita i, sobretot, de model de vida. Com ell, molts altres homes i dones, han donat testimoni de resistència no violenta. Entre els més coneguts destacaria Martin Luther King als EUA i a casa nostra Lluís Maria Xirinacs, traspassat l'agost passat. A l'Estat espanyol aquest mes ha mort Gonzalo Arias Bonet, un altre gran lluitador no violent.\nEls cristians estem cridats per Jesús a aquesta forma de vida i de transformació del món. "Estimeu els vostres enemics, feu bé als qui us odien" (Lc 6,27).\nLa Pau veritable neix de la no-violència. La no-violència és una actitud que intenta conjugar en la relació personal el màxim respecte a tota persona, l'amor i la veritat que és la fortalesa més gran, però que no fuig dels conflictes ni consenteix el mal. No consisteix a viure en pau a qualsevol preu, sinó a construir la Pau, crear-la, posar-ne els fonaments. Construir la Pau és una actitud activa d'amor a la justícia i a la veritat, de promoció de la llibertat davant de tota opressió. Gandhi digué que "la recompensa la trobem en l'esforç i no en el resultat. Un esforç total és una victòria completa".\nMoltes persones no practiquen la violència personalment, però donen suport moral a opcions polítiques que la propugnen o no l'exclouen. En aquest sentit es pot dir que una persona és o no és, és més o menys, violenta. Però a més dels seus actes cal valorar si dóna suport a la violència, des del suport exprés o fins i tot material fins a les diferents variants del consentiment, per arribar a la negativa expressa. La no violència no és només la renúncia a l'ús personal de la violència, sinó que representa tota una proposta en positiu per entendre els conflictes com a moments de transformació social. Des d'una perspectiva no violenta la violència i l'exclusió es veuen com a tendències promogudes per actors històrics amb interessos que ajuden a crear superestructures, com el complex militar-industrial, en el qual la violència de què s'alimenta promou cada vegada més violència.\nLa no violència demana la distinció entre la persona com a ésser inviolable i el personatge (rol social de la persona) que no és intocable. Mentre defensa la dignitat de totes les persones en conflicte també defensa el dret de transgredir les relacions de subordinació imposades pel sistema (polític, econòmic, religiós, ...) imperant. La no violència no consisteix a mantenir-se passiu davant dels problemes, sinó a enfrontar-s'hi constantment amb mètodes no violents.\nEls mètodes de lluita no violenta més habituals són:\n- Desobediència civil: consisteix a no pagar els impostos o desobeir qualsevol llei que hom consideri injusta o opressiva. Pren la forma d'objecció de consciència i la més estesa és l'objecció al servei militar. Henry David Thoreau, a finals del s. XIX va fer objecció fiscal a un estat que defensava l'esclavitud. Des de la guerra del Vietnam s'ha estès molt, també al nostre país, l'Objecció Fiscal a les despeses militars i l'Objecció Científica a la investigació militar.\n- Vaga de fam: consisteix a no prendre aliment fins a l'assoliment de l'objectiu que motiva l'actuació.\n- Boicot a un producte o empresa: és no adquirir un producte determinat (cas Galinsoga amb La Vanguardia) o a no utilitzar els serveis d'una empresa determinada mentre no s'esmenin unes circumstàncies o actituds determinades.\n- Manifestació pacífica: un bon exemple n'és la Marxa sobre Washigton de Martin Luther King o la Marxa de la Llibertat, a Catalunya, l'any 1976, promoguda per Lluís M. Xirinacs i altres personalitats.\n- Bloqueig: és la interposició física amb el propi cos, de la qual tenim nombrosos exemples en la història recent. Escuts humans a l'Iraq i altres indrets en conflicte, bloqueigs de Greenpeace, bloqueig d'obres públiques no desitjades, etc.\n- No col·laboració: consisteix a negar-se a fer els actes demanats pel violent.\nEls qui volem la pau hem de fer de la nostra vida una escola de no-violència activa i ens hem d'oposar al mal amb el bé, ens hem d'enfrontar a la injustícia amb l'amor i el respecte vers l'adversari. Hem de treballar constantment, sense treva, per un món més fratern on capiguem tots, perquè com deia el Mahatma Gandhi: "La pau no és l'absència de tensions, sinó la pràctica de la justícia".\nNota de Justícia i Pau de Catalunya: calen mesures penitenciàries excepcionals


La fuerza del cariño - Recomanació teatral - Carles Armengol Gili - Teatre Barcelona\nConvertir un dels melodrames estel·lars del cinema dels vuitanta en una mena de vodevil té el seu mèrit, encara que sigui un mèrit dubtós. És cert que l’original de James L. Brooks té tocs de comèdia i algun que altre personatge extravagant, però tota la primera part d’aquesta versió teatral s’excedeix amb les anades i vingudes, les trucades telefòniques creuades, els malabarismes sexuals i algun que altre personatge excessivament estereotipat. Podríem pensar que s’ha fet per complaure el públic de Lolita Flores, però crec que seria menystenir un públic que l’ha seguida igualment quan ha fet La plaça del diamant o Fedra. A més, l’actriu és la que més es centra en el tipus d’interpretació que l’obra requereix, aconseguint una naturalitat que li permet transitar sense problemes de la comèdia al drama… i deixar pel camí alguna escena memorable. I és que Lolita transcendeix qualsevol projecte teatral en el que participa fins a convertir-se en l’eix principal, amb tot el que això comporta de bo i de dolent.\nJa hem dit que l’adaptació de la peça és certament irregular, cosa que també constatem en la direcció d’actors. Sara Moraleda comença amb un to massa infantilitzat però va millorant a mesura que el personatge madura i el drama es fa més palpable. Per la seva banda, a Antonio Hortelano li toca el personatge potser menys definit de tots, mentre que Luis Mottola fa el més agraït… però també el més perillós a l’hora d’encertar en el to i no passar-se. Per últim, comentar que Magüi Mira (directora i dramaturga) sembla ja especialitzada en adaptar al teatre pel·lícules oscaritzades, com En el estanque dorado o El discurso del rey, totes dues representades a Barcelona fa unes temporades. Veurem quina serà la pròxima…\n← Tornar a La fuerza del cariño


Rull demana a Foment el traspàs íntegre de les línies de tren de l’interior del país ~ EbreDigital.cat\nroot\t2018-03-04T18:29:33+00:00\t8 de febrer de 2016|Política| Baix Ebre, Montsià, Ribera d'Ebre|0 Comentaris\nRull va mantindre una reunió amb la ministra en funcions, Ana Pastor, davant la qual va criticar el retard que pateixen de forma generalitzada els regionals i la manca d’inversió en rodalies. Per exemple, el conseller va posar sobre la taula que dels 4.000 milions previstos per a la xarxa de rodalies, només s’ha invertit el 10%, és a dir, 400 milions.\nA la reunió també es va abordar la millora de la seguretat de la nacional, paral·lelament a la cita efectuada entre alcaldes i transportistes, que va coincidir en el temps. La cita no va servir per tancar cap compromís però sí va emplaçar les administracions a reunir-se aquest dimarts. Rull, en aquest sentit, va dir que la imatge de les infraestructures del país causa estupor.


AMPANS renova per 3a vegada el Segell d’Excel·lència Europea EFQM\n20 febrero, 2020 by\tComunicació\tin Notícies ⋅ Socis\nEl Segell és un reconeixement a una trajectòria d’esforç i millora constant de voler fer cada dia millor tots els processos de treball.\nComunicació | 20 febrero, 2020\nAMPANS revalida per tercera vegada consecutiva el Segell d’Excel·lència Europea EFQM 500+ amb una puntuació que supera l’anterior i l’aproxima als 600 punts. Es consolida així entre un grup molt reduït d’organitzacions i empreses amb un sistema d’assegurament de la qualitat reconegut amb aquest segell d’or.\nAMPANS és una fundació amb més de 800 professionals que treballa per promoure l’educació, la qualitat de vida i la inserció laboral de les persones amb discapacitat intel·lectual, malaltia mental i en situació de vulnerabilitat, creant i gestionant centres, serveis, programes i suports. El desembre del 2019 l’entitat acompanyava 2.334 persones en serveis d’escola d’educació especial, formació, treball, atenció diürna, ocupació terapèutica, acolliment residencial, lleure, esport i tutela, fomentant l’autonomia i la igualtat d’oportunitats.\nA través d’AMPANS i mitjançant el seu suport, més de 400 persones amb discapacitat, malaltia mental i en situació de vulnerabilitat han aconseguit un contracte laboral i tenir feina. En l’àmbit laboral, crea empreses pròpies i serveis que donen feina a més de 200 persones en els sectors de jardineria i garden (Garden AMPANS), neteja, manipulats, arts gràfiques, serveis de medi ambient, quioscos i alimentació; en aquest darrer sector mitjançant: supermercats (franquiciats amb Caprabo), restauració (Canonge), formatgeria (Formatges Muntanyola) i vinyes (Vins Urpina). Darrerament ha posat en marxa un enclavament en una empresa del sector de l’automoció al Bages. Finalment, a través del Servei d’Inserció, AMPANS ha aconseguit que 165 persones puguin treballar en diverses empreses de la comarca.\nAmpans Excel·lència Europea EFQM 500+ Sector social


Educació infantil la Mercè P5: de febrer 2014\nHa arribat Carnestoltes\nEl dilluns 24 de febrer va arribar Carnestoltes a l'escola; ahir vam portar la cara pintada i ens vam trobar una sorpresa a la classe: tenim un racó nou!! És el racó de les disfresses; durant tot el dia vam poder gaudir de les disfresses i complements, aquest racó el tindrem a la classe tot la setmana. Què bé que ens ho passarem!! Alguns ja ens divertit i ens ho hem passat molt bé.\nPublicat per Educació infantil la Mercè P5 a 1:57 Cap comentari:\nEl divendres a la tarda ens vam divertir molt: vam decorar la classe fent unes serpentines molt llargues de festa major i li vam posar molts gomets de diferents colors i formes. Han quedat precioses! Visca la Festa Major!!\nPublicat per Educació infantil la Mercè P5 a 12:58 Cap comentari:\nLA CAROL ENS VE A ENSENYAR CAPGROSSOS\nDivendres 31 de gener vam tenir la sorpresa que ens van venir a visitar dos capsgrossos: EL PETIT, i UN DRAC. Després la mare de l'Alexandra, la Carol, ens va explicar moltes coses sobre tots els capsgrossos de martorell: història, vestimenta, parentiu.... També vam poder ballar, i qui va voler es va poder posar el capgròs del drac. Per acabar ens va maquillar, i vam pintar un drac. Va ser una tarda molt ben aprofitada i divertida!!!\nPublicat per Munts a 7:18 Cap comentari:


Els búnquers del Carmel | Gloria Condal\n← Els hereus de la terra\nEls búnquers del Carmel\nPublicat el 12 febrer 2017 per Gloria Condal\nBarcelona des del turó de la Rovira. Foto: Figurateeee\nEspai de memòria història i de visió privilegiada de la ciutat de Barcelona, al turó de la Rovira, que havia estat un assentament ibèric, on es conserven restes d’una bateria de defensa antiaèria de la Guerra Civil 36-39.\nDes del mirador tenim vistes a 360º de la ciutat i dels voltants, dalt del parc del Guinardó. Mirant a mar, veiem l’antic Hospital de S. Pau, la Sagrada Família (per cert, des d’una perspectiva gens habitual), els principals carrers perpendiculars fins a mar, les torres del port olímpic, la Rambla, la catedral, Sta. Maria del Mar, Montjuïc… Enllà, l’aeroport al Prat. Cap al nord, S. Adrià, Badalona… i el Maresme. Si girem l’esquena, tenim Collserola, el Tibidabo, l’Hospital de la Vall d’Hebron, S. Gervasi…\nBarcelona des dels bunquers del Carmel. Foto: Figurateeee\nDesprés del bombardeig dels Savoia italians del maig de 1937, que va matar 64 persones i en ferí 157, el govern republicà va projectar allà una defensa aèria per protegir Barcelona, amb 4 canons de fabricació anglesa que permetien cobrir la ciutat en totes direccions. Es creu que a principis de 1938 la bateria ja devia funcionar, amb les plataformes dels canons, el centre de comandament, els espais per a la tropa i els oficials (i també dutxes, lavabos i cuines). Tanmateix, el 16, 17 i 18 de març de 1938 avions italians sota ordres de Mussolini, atacaren durament la ciutat: en 41 hores van matar prop de 900 persones i en van ferir 1.500. La defensa antiaèria no donava l’abast; tenia algunes bateries de canons a la muntanya de Montjuïc i el Poblenou i els del Turó de la Rovira. El 26 de gener de 1939, veient que la caiguda de Barcelona era imminent, una part dels canons es van evacuar i la resta es van destruir. Es calcula que en tots els bombardejos van morir 2.750 persones i van resultar ferides 7.000\nBombardeig 1938 Barcelona. Foto Arxiu Militar Aeronautica italiana\nL’espai va quedar en desús, el barri va anar creixent amb la vinguda d’immigrants, que construïen barraques precàries, fins que l’any 2011 es va inaugurar l’espai a cel obert, ampliat amb la recuperació del Pavelló d’Oficials, el Pavelló de la Tropa i el Lloc de Comandament de la Bateria.\nMontjuïc i Barcelona des dels búnquers del Carmel. Foto: Figurateeee\nPer arribar-hi tenim 2 busos: línia V 17 de Port Vell a Carmel o 119 de Penitents a Carmel. També amb metro, parada Carmel, on cal caminar uns 15′ per un sender cap amunt (no hi ha pèrdua). Un cop allà, trobareu gent, molta joventut i alguns turistes. I segons com, un venedor de begudes!\nPer nosaltres, la millor visió de Barcelona.\nPossibilitat de visites guiades a través del Museu d’Història de Barcelona. Podeu comunicar-vos-hi per correu electrònic: reservesmuhba@eicub.net i per telèfon: 93 256 21 22\nAquesta entrada s'ha publicat en Exposicions, música, dansa i etiquetada amb bombardeig, bunquer. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\nUna resposta a Els búnquers del Carmel\n18 febrer 2017 a les 12:38\nno sabia que existia aixo, semblante mentidfa que no es dibulgui,,,,


Escrit per talut a les 17:32:00\nFirefox 10 emula firebug\nHola de nou, he trobat 10 minuts per escriure una mica.\nFa uns dies el meu firefox va actualitzar-se a la versió 10. A part de les millores en compatibilitat amb CSS i HTML5 el que em va cridar més l'atenció va ser la funcionalitat tipus firebug que incorpora nativament.\nEl firebug és un plugin per firefox que permet analitzar i editar l'estructura i l'estil d'una pàgina web de manera fàcil. Compta amb un buscador, un llistat de les fulles d'estil i a més els canvis que es fan es veuen al moment al navegador. Es a dir si vols canviar la mida i el color de lletra d'un títol pots afegir/modificar propietats CSS i veuràs el canvi automaticament. Evidentment això només passa en local i un cop s'actualitza la pàgina es perden els canvis, però per als que ens dediquem al theming o maquetació de webs ens facilita molt les coses.\nDoncs com deia, Firefox 10 incorpora una funcionalitat similar a aquesta, més retallada però força útil.\nnotes de la versió 10 de Firefox\nEscrit per espurnes a les 9:38:00\nEtiquetes Firefox, webs


Carlos Bardem defensa el dret a votar dels catalans - Diari de Girona\nCarlos Bardem defensa el dret a votar dels catalans\nL'actor creu que davant la situació que viu Catalunya el referèndum és «una mobilització política lícita»\nacn/ddg 07.08.2017 | 07:06\nL'actor Carlos Bardem ha defensat que els catalans han de poder votar perquè considera que en democràcia «no s'ha de tenir por» d'escoltar l'opinió de la ciutadania. Ara bé, ha demanat al Govern i a l'Estat que arribin a acords polítics per poder celebrar el referèndum amb «totes les garanties». Una situació que, segons critica, «no sembla interessar a cap de les dues bandes».\nDavant la situació que viu Catalunya l'actor creu que el referèndum tal i com està plantejat és «una mobilització política lícita» però que no pot ser vinculant perquè «no compleix les garanties exigibles». «Crec que és una mobilització de part de la ciutadania catalana, no de tota», va valorar.\nTanmateix, va considerar que els catalans haurien de poder expressar-se a les urnes. També va criticar el posicionament del govern espanyol. Bardem lamenta que el PP opti per la via judicial per frenar les aspiracions dels independentistes. «La judicialització dels problemes mai és la solució dels mateixos», afirmava.\nSegons Bardem, l'estat espanyol funcionaria millor com una república federal.


La cavalcada de Reis de Mataró traspassa amb la seva màgia les pantalles de televisió catalanes\nEls carrers de Mataró han viscut aquesta tarda la Cavalcada de Ses Majestats els Reis d’Orient més televisiva. Per primera vegada, TV3 ha retransmès en directe la cavalcada mataronina –també ho han fet amb un programa conjunt m1tv i Mataró Ràdio–, de manera que l’esdeveniment s’ha pogut veure per televisió a totes les llars catalanes.\nLa cavalcada ha sortit a les 18 h des de la plaça de Puerto Rico i ha repetit el recorregut dels darrers anys. Les carrosses i comparses han desfilat de nou sota la direcció artística d’Antoni Blanch, amb la col·laboració de Carme Buscà i Marta Domingo. Una de les novetats més destacades ha estat l’obertura de l’espectacle a càrrec de tres grups de batukada (Boetukada, de Mataró, i Trencaones i Quilombo de Premià de Mar) i una espectacular comparsa formada per alumnes de l’Aula de Teatre de l’Ajuntament de Mataró que manipulaven ocells gegants i altres objectes teatrals de la companyia Artristras.\nLes carrosses dels Missatgers Reials, una comparsa formada per Estrelles i l’Oca han donat pas a la carossa del Rei Melcior, precedida pels seus tabalers (Tabalers de la Momerota) i seguida per les ballarines de dansa del ventre de l’escola d’Alba Hayal. El vaixell, la carrossa amb els personatges del curt de Disney Frozen Fever, el Tren i la carrossa de l’ONCE han tancat el seguici del Rei blanc.\nLa carrossa del Rei Gaspar, amb els seus tabalers (Grup Naim de Santa Coloma) i els ballarins de dansa Bolliwood d’Alba Hayal, han continuat la desfilada, amb la carrossa dels Arlequins, l’Avió, la carrossa del Santi de la Fundació Maresme i la de les Joguines. La carrossa del Rei Baltasar amb els seus tabalers (Percumusic), un grup de danses africanes, la carrossa dels Contes, la del Tramvia i la de l’Iceberg han donat pas al final de la cavalcada, amb els carboners (Aula de Teatre) acompanyats per la banda musical Romani Chave Bulgaria originària dels Balcans Orientals, l’escala dels Bombers i els crèdits.\nEn arribar davant l’Ajuntament, els Reis d’Orient ha baixat de les respectives carrosses i han estat rebuts un per un pel regidor de Cultura, Joaquim Fernàndez, que els ha fet entrega de diferents regals: un plànol i la clau de la ciutat al rei Melcior perquè puguin entrar a totes les cases, unes mantes amb motiu de la tradició en gènere de punt de Mataró al rei Gaspar, i raïm al Rei Baltasar, en record del vi que l’antiga ciutat romana d’Iluro elaborava per enviar a les tropes.\nLa interpretació de la peça “Concerto d’amore” per part de l’Agrupació Musical del Maresme i un espectacle de dansa sobre l’escenari situat a la porta de l’Ajuntament han donat pas als discursos dels Reis i l’alcalde, David Bote que, des del balcó de l’edifici consistorial, han saludat i adreçat unes paraules als nens i nenes.\nL’alcalde ha demanat als Reis que a més de joguines deixin a la ciutat “amor, esperança, solidaritat, tendresa i tot el que fa falta per a fer-nos feliços”. En el seu discurs, el Reis han promès deixar regals per a tots i sobretot amor, a més d’altres coses com “moltes ganes de tornar a l’escola “ i, per als grans, “esperança en un futur millor”. Els Reis han acabat el seu discurs amb un desig: “deixem que la pau entri als nostres cors i construïm una societat més pròspera i amable a Mataró, a Catalunya, arreu del món”.\nDesprés dels discursos, els Reis han baixat Riera avall per anar fins a la carpa instal·lada a la plaça de Santa Anna, on han pogut saludar els nens i nenes de ben a prop. Allà han llegit el conte “Carta als Reis” de l’escriptora Bel Olid, que explica la carta d’en Roger, un nen mataroní a qui cada any portaven regals que no demanava fins que l’any passat va rebre la disfressa de reina de les neus que tant li agradava.\nData publicació: 05.01.2016


Ossos i humans van competir pels recursos fa 2 milions d’anys a Dmanisi?\n28 Nov 2019\tPere Figuerola\nUn estudi amb participació d’investigadors de l’Institut Català de Paleontologia Miquel Crusafont descriu les característiques paleobiològiques dels ossos de les cavernes que van cohabitar amb Homo erectus en el jaciment georgià de Dmanisi, fa 1,8 milions d’anys. La recerca s’ha publicat avui a la revista Scientific Reports i revela un solapament en les dietes d’ambdues espècies.\nEl jaciment de Dmanisi (a Georgia) és conegut per haver proporcionat els fòssils més antics d’homínids registrats fora d’Àfrica. Diversos cranis excavats a finals del segle XX i principis del XXI revelen la presència fa 1,8 milions d’anys del gènere Homo en aquesta zona geogràfica que llinda entre Àsia i Europa. La completesa i bon estat de conservació dels fòssils humans i d’altres mamífers el converteixen en un jaciment excepcional per estudiar les relacions entre aquests primers humans i altres grans mamífers que van habitar en aquesta zona, especialment els carnívors.\nAra, un estudi encapçalat per investigadors de l’Institut Català de Paleoecologia Humana i Evolució Social (IPHES) amb la participació de l’investigador de l’Institut Català de Paleontologia Miquel Crusafont (ICP), Joan Madurell, analitza la taxonomia i la dieta dels ossos que van coexistir amb aquests humans fa gairebé dos milions d’anys en aquesta zona. Les conclusions de l’estudi publicades avui a la revista Scientific Reports revelen a més que, a diferència del que es creia fins ara, hi ha una única espècie d’os en aquesta zona, Ursus etruscus.\n“El registre fòssil sempre és incomplert i molt sovint és difícil saber si dues restes semblants pertanyen a una mateixa espècie o a espècies diferents”, explica Madurell. A partir de l’anàlisi estadístic, els investigadors conclouen que les diferències observades en les restes de Ursus etruscus es poden explicar pel dimorfisme sexual. “Pensem que els mascles d’aquests ossos eren molt més grans que les femelles, com passa amb els ossos bruns actuals”, comenta l’investigador. L’estudi també revela que els ossos de Dmanisi corresponen als primers representants del llinatge dels ossos de les cavernes, un grup molt conegut en cronologies posteriors a Europa.\nExcavació al jaciment de Dmanisi al 2009 (B. Martínez-Navarro / IPHES)\nL’estudi també ha inferit la dieta d’aquests ossos a partir de l’anàlisi de les microabrasions que produeixen els aliments en l’esmalt dental. “Cada tipus d’aliment deixa una marca característica en les dents. Comparant-les amb les d’animals actuals dels quals en coneixem la seva dieta podem inferir de què s’alimentaven espècies extintes”, explica l’investigador de l’ICP. En el cas de l’os de Dmanisi, s’ha pogut determinar que tenia una dieta omnívora on el peix i la carn tenien una presència important.\nPer una altra banda, humans i ossos havien de fer front a una estacionalitat més marcada de la que hi havia a l’Àfrica subtropical i és possible que això condiciones la seva dieta. “A Dmanisi segurament ambdues espècies s’havien d’alimentar de carronya en algunes èpoques de l’any, quan els vegetals eren més escassos”, comenta Joan Madurell. “Es possible que competissin per determinats recursos, però no fins al punt d’impedir la coexistència”, afirma. Cal tenir en compte, també, que els ossos hibernen durant els mesos més freds, de manera que quan les condicions eren més dures no competien pels recursos amb els humans. L’estudi també revela que els senglars de la zona es van extingir amb l’arribada dels humans, probablement perquè la competència pels recursos era més ferotge que amb els ossos.\nImatge principal: Mandíbula d'Ursus etruscus de Dmanisi (B. Martínez-Navarro / IPHES)\nMedin, T., Martínez-Navarro, B., Madurell-Malapeira, J., Figueirido, B., Kopaliani, G., Rivals, F., Kiladze, G., Palmqvist, P., Lordkipanidze, D. 2019. “The bears from Dmanisi and the first dispersal of early Homo out of Africa”. Scientific Reports, DOI: 10.1038/s41598-019-54138-6\nLast modified on Dijous, 28 Novembre 2019 14:57\nLa campanya anual d’excavació a la Grotte de la Carrière proporciona prop de 500 noves restes del Pleistocè mitjà