FerRun: CURSA PELS CAMINS DELS MATXOS: MATXADA O MATXACADA?\nCURSA PELS CAMINS DELS MATXOS: MATXADA O MATXACADA?\nTorelló, 13 d'Abril de 2014\n62,8 km 6.150 m. desnivell acumulat\nUn mes després de la Marató del Congost, tornava a disputar una cursa de trail de llarga distància i, a l'igual que va passar amb la del Congost, en aquesta també m'estrenava. Però a diferència de la primera, el recorregut m'era totalment desconegut. Tothom me n'havia parlat molt bé d'aquesta, especialment del recorregut i dels paisatges que travessava, i no els hi faltava raó. És espectacular, especialment en els seus dos primers terços, malgrat que en el darrer terç, la cursa perd una mica de la seva bellessa.\nArribava a aquesta cursa crec que un pel cansat (per no dir molt!!). Des de la Marató del Congost no havia parat gens. Havia mantingut el mateix ritme i intensitat en els entrenaments i, a sobre, crec que em vaig equivocar a l'hora de planificar les curses a fer. Des del 9 de març, amb la Mitja Marató de Montornés, he fet una cursa a tope, o gairebé, cada setmana, és a dir 6 curses en 6 setmanes!!! I algunes d'aquestes molt dures i que m'han fet pupa, especialment al meu genoll dret que pobret està arribant al límit quan tot just començo la temporada de muntanya.\nEl resum de les 5 curses prèvies fetes és el següent:\n- 09/03 1/2 Marató de Montornés (asfalt): 1h27'50" (21 Km). Més ràpida del que volia anar.\n- 16/03 Marató del Congost (muntanya): 5h34'51" (42 Km) . Molt dura però molt content.\n- 23/03 Cursa del Rodal de Sabadell (muntanyeta): 1h06'15" (15,6 Km). Molt ràpid.\n- 29/03 Cursa Nocturna dels Mussols (muntanyeta): 1h04'19" (13,4 Km). Molt ràpid.\n- 06/04 1/2 Marató Roc Gros (muntanya): 2h13'12" (21 Km). Molt dura i cascat del genoll.\nPerò anem al que va passar en aquesta cursa. Dissabte a la tarda amb el meu company de curses, Xavi Vila, ens desplacem a Torelló a recollir el dorsal i la bossa del corredor. Força ambient pel centre de la vila però decidim marxar cap a Roda de Ter on teniem llogat un apartament per a tres persones, ja que el Tottu també havia de venir una mica més tard.\nEns instal.lem i marxem en busca d'un lloc on sopar i poder veure el partir Granada-Barça. Aquesta va ser una altra errada de "pardillo". Van seure al bar-pizzeria a les 19:30 i no vam sortir d'allà fins gairebé les 11 de la nit, amb el cul quadrat i havent menjat i begut més del compte: unes quantes cervesses, ganyips, patates braves, pizza, postre i per acabar un gin tònic. La dieta ideal per un sopar precursa!!\nA les 23:30 ja erem a l'apartament. Darrers preparatius de cara a la cursa, revisió del perfil de la cursa, petita tertulia amb el Xavi i el Tottu abans d'anar a dormir i poc després de les 12:30 ja erem al llit. El despertador havia de sonar a les 5 de la matinada, donat que la cursa començava a les 6:30 i teniem més de 15'-20' fins a Torelló. Però el despertador no va sonar, i un quart d'hora més tard del previst, el Xavi em va despertar. Començava malament. Poc temps per fer tot el que havia de fer. A les 6 i poc sortim cap a Torelló. Molta son i molta mandra. No sé perquè han de començar tant d'hora algunes curses...aixxxxx!!\nArribem a la zona de sortida a les 6:15, temps just per aparcar i dirigir-nos corrents a l'arc de sortida. Falten només 5'. Saludo al David "Eiger" que no esperava trobar allà. I a les 6:30, puntualment, un coet anuncia la sortida (pobres veïns!!).\nSortim en pujada pels carrers del poble i el ritme no és lent. Intento no sortir massa ràpid. És negra nit encara i vaig sense frontal. Durant el primer km del recorregut no hi ha problema perquè tenim l'enllumenat del poble, però de seguida sortim per una pista, i intento posar-me a prop de la gent que porta frontal. De tota manera, en menys de 15' s'albiren les primeres llums de matí tot pujant suament en direcció al primer control de Les Valls. En el control llenço al contenidor un polo vell que portava a sobre per protegir-me de la fresqueta del matí. Paso el xip pel control, bec un got d'aigua i començo a pujar el primer cim important de la cursa: Bellmunt (1.231 metres).\nDe les Valls al Cim de Bellmunt no pujo bé. No tinc bones sensacions. Noto els excessos de la nit anterior. Tinc com angunies que no marxaran fins poc abans de la meitat de la cursa.\nLa pujada és dureta però com està al començament de la cursa no fa gaire mal. Abans del km 12 arribo a dalt de Bellmunt que està ple de gent animant. Deu n'hi do quin ambient!! Ho faig en 1h21'. No tinc el cos bé i pràcticament no agafo res, simplement mig got d'aigua per obligació. M'aturo una estona abans de començar a baixar per cordar-me les sabatilles que fa estona les noto "fluixes".\nComenço la primera baixada forta del dia. Bufff!! Sorpresa!! Hi ha molt de fang i la baixada és força tècnica. En alguns trams noto que el genoll dret comença a queixar-se quan encara no porto ni una quarta part de la cursa. Entre que les sensacions no són bones i que el genoll m'està avisant, faig una baixada conservadora sense apretar gaire. Només vaig fent.\nAl cap d'una estona, quan ja s'ha acabat la llarga baixada, sento un soroll ensordidor. Ja és aquí! Un dels punts més macos de la cursa. El Salt del Molí. Un gran i espectacular salt d'aigua. LLàstima que vaig per feina, però veritablement és un lloc per estar-s'hi una bona estona per gaudir i fer unes fotos. Aquest cop, per il·lustrar el lloc faré servir una foto extreta d'Internet.\nPoc després d'aquest lloc i en suau pujada, arribo al punt d'avituallament de Salgueda a partir del qual comença l'aproximació al següent pic, el Puigsacalm (1.510 m.), a través de la Serra de Currull que en alguns trams és molt dura amb unes pujades que semblen parets. Les vistes que es tenen de tota la vall són magnífiques. Fa un dia maco i encara amb poca calor. Poc després d'arribar a dalt de la Serra, arribem a Sant Bertomeu que és el punt de control nº 3. En aquest punt, els corredors poden optar per pujar al Puigsacalm o continuar fins al Pla de la Vola. Aquesta cursa té la particularitat de que té tres curses diferents dins la mateixa prova. Una és fer-la sencera, pujant a tots els cims, i les altres són retallades que et permeten no pujar a cap més cim dels importants, tret de Bellmunt que és d'obligada pujada per a tothom, o pujar al Puigsacalm i no a Cabrera, o a l'inrevés. Com a mínim és curiós i, a sobre, ho pots decidir en cada moment en funció de com et trobis.\nObviament, en aquell punt de control no vaig haver de decidir res. Tenia clar que jo feia la llarga. Of course!. La pujada al Puigsacalm, en la seva part final, és molt maca i descoberta, i es fa travessant un prat alpí des del qual es tenen unes vistes del Pirineus nevats molt maques. El tram final fins al cim és d'anada i tornada, i permet creuar-te amb els corredors que van davant teu. Arribo dalt del Puisacalm, km 25, en 3h16'. Les vistes prometen però no em puc entretenir gaire. Fitxo, prenc un got d'aigua, em preparo un isotònic cassolà amb les dosis que porto a sobre, i començo la llarga baixada fins al Prat de la Vola, gran avituallament i punt de confluència dels tres itineraris alternatius que hi ha.\nJa sabia d'antuvi que en aquest tram de baixada hi havia instal·lades algunes cordes fixes per facilitar la baixada per la seva dificultat tècnica i perillositat. Però no m'esperava tantes!! Déu n'hi do! Un munt de cordes fixes s'encadenaven una darrera de l'altra per salvar un tram força perillós. I aquí és on el meu genoll va començar a dir prou. Les torsions que havia de fer estaven castigant molt el genoll i vaig optar per baixar molt a poc a poc, confiant en que aviat arribaria la zona corrible. Però no. Després de la llarga baixada amb cordes venia un tram amb força pedres i fang la qual cosa va ser el "remate" final per al meu malmés genoll, o això creia jo.\nEn aquesta llarga baixada fins al Prat de la Vola m'atrapa el meu company Xavi amb el que m'havia creuat abans mentre baixava del Puigsacalm i ell el pujava. Quan m'atrapa crec que em deixarà enrere i intento mantenir una mica el seu ritme per no despenjar-me. Em fa molt mal el genoll. Li explico la situació i ell, amb bon criteri, em recomana que no pugi a Cabrera i que des de l'avituallament marxi directament cap a Torelló. D'aquesta manera m'estavalviaria una altra baixada heavy i uns quants quilòmetres.\nFinalment, aconsegueixo mantenir el ritme que porta el Xavi i no quedar-me despenjat. Quan portem 4h09' de cursa i una mica més de 31 km, arribem al punt de control i mega avituallament del Pla de la Vola. Aquí ja no tinc les molèsties i el mal cos del començament. Potser el dolor de genoll m'ha fet oblidar-les. Menjo una mica de fruita, em preparo una mica d'isotònic i quan veig que el Xavi marxa, arrenco darrera d'ell. He decidit que pujaré a Cabrera. Diga'm tossut o insconscient!!\nLa primera part de la pujada es fa per pista i no és gaire complicada. Alguns trams de fang però res d'important. Però la cosa es comença a complicar una mica abans del cim: les escales!! Manda güevos!! Un tram força llarg d'unes 200 o més d'escales de mida variable sobre la roca ens porten fins al cim de Cabrera (1.309 m.). Aquest tram és matador. Vaig cardat i la calor ja es comença a notar. Pujant el genoll no fa gaire mal i torno a deixar una mica enrere al Xavi. Arribem a dalt en 5h09' quan portem poc més de 36 km de cursa. Fem un avituallament ràpid i començem la baixada un altre cop al Prat de la Vola però per l'altra vessant. Vaig davant del Xavi en els primers metres de baixada. Porto un ritme tranquil per a conservar el genoll i això em permet gaudir de l'espectacular paisatge que es veu des d'aquesta zona que en la seva primera part és molt rocallosa. Fins i tot, hi ha un tram molt extret amb un trencat a la dreta que fa por. Sort que hi ha intal·lat a la paret un cable metal·lic fixe que ens permet agafar-nos.\nQuan comença la baixada de debó, encara vaig al davant i com estic pendent del lloc on trepitjo, per no cascar més el genoll, em passo un trencall i tiro recte per un camí equivocat. En Xavi, que portava uns metres més enrere, no se n'adona de la meva errada i ell agafa el trencall bo. Quan porto una estoneta baixant, tinc la sensació de que vaig sol i a sobre fa estona que no veig cap senyal de la cursa. M'aturo. Crido al Xavi i cap resposta. M'equivocat!!! Arggg!! El que faltava!! Torno cap a dalt uns 200 o 300 metres, fins que finalment trobo el camí correcte. He perdut un parell o tres de minuts.\nLa baixada és terrorífica. És molt costeruda i està plena de fang. Un fang negre, pastós i molt relliscós que, afegit al pendent que hi ha, converteixen la baixada en una pista de patinatge molt perillosa. S'havia d'anar amb molt de compte i tenir sempre un arbre o una branca a prop per agafar-te'n si no volies caure rodolant. Però el que era inevitable, va passar. El meu genoll ja no va aguantar més i en una d'aquestes vaig caure un parell de cops empastifant-me de fang.\nEl suplici va durar uns 25' fins que vaig arribar de nou al Prat de la Vola amb un "ambientasso" de collons. Però jo no estava per romanços: estava destrossat, emprenyat i el pitjor de tot era que encara em faltaven uns 23 km per arribar a Torelló.\nRepecte al Xavi vaig perdre poc més de 2' en la baixada. Quan jo arribo ell ja està a punt de marxar. M'ho prenc amb calma. Necessito que el meu genoll descansi una mica i aprofito per menjar una mica de pasta i molta fruita. També m'hidrato força perquè ja es comença a notar molt la calor i cal evitar qualsevol ensurt a les hores centrals del dia.\nUn parell o tres de minuts després de marxar el Xavi, ho faig jo. Crec que ja no l'atraparé però per sort els primers quilòmetres després de l'avituallament són força corribles per terreny en suau pujada, així que al cap d'estona l'atrapo i ja farem la resta de la cursa junts.\nTeòricament, un cop superat Cabrera, la cursa sobre el paper semblava relativament fàcil. Només hi restaven uns petits cims, cada cop més fàcils a priori. El primer, el Puig de la Salgueda (1.133 m.) i els següents de poc més de 800 metres d'alçada en els 10 darres quilòmetres de la cursa.\nPerò allò que semblava fàcil, no ho va ser tant. Entre la calor, els forts pendents, el terreny rocallós, els quilòmetres que portavem, més el mal de genoll, van fer que aquesta darrera "mitja marató" fos molt i molt dura física i mentalment.\nEls records d'aquesta darrera part de la cursa són confusos: No fem més que pujar i baixar, especialment cap al final de la cursa. Pujades molt fortes, parets de roca diria jo, que quan miraves cap a munt feien mal del pendent que tenien. I a més, la calor es deixava sentir. Les baixades, com a mínim, eren eixutes. Tot pedra i roca que tampoc eren per tirar coets de felicitat però com a mínim es podia trotar amb una certa dignitat.\nEls quilòmetres passaven lentament i quan pensaves que ja era la darrera pujada, sempre venia una altra després. I la darrera, la pujada al Castell, va ser la puntilla. Cony de pujada!! Per acabar de tocar els nassos al personal. Es veu que l'any passat la van afegir al recorregut. No augmentava quilòmetres però si desnivell. La pugem com podem i la baixem també com podem. Tenim Torelló als peus. Deuen quedar no més de tres quilòmetres fins l'arribada. Sense adonar-nos incrementem el ritme. Tant el Xavi com jo només tenim un desig.... una cervessa fresca a l'arribada i una dutxa!!!\nI mentre fem els darrers quilòmetres he començat a tatxar algunes curses que tenia previstes al calendari. Especialment, l'Olla de Núria i la Ultra Pirineus de 103 km al mes de setembre. Crec que aquesta vegada vull tenir un més d'agost plàcid i descansar. Són el típics mals pensaments que t'ataquen en aquestes curses llargues on pateixes de debó. Però avui, una setmana després, continuo pensant el mateix. Crec que el meu genoll ho agrairà.\nArribem a poble. Asfalt. Quin gust!! Fem els darrers centenars de metres en busca de l'arc d'arribada que com a mínim es troba en baixada. Fantàstic!! Ho hem aconseguit i en un temps que està prou bé donades les circumstàncies: 8h47'35" i 72è classificat de 335 que van acabar la llarga. Per sota de les 9 hores que era la previssió inicial sense conèixer la cursa i només amb la referència del Xavi que l'havia fet al 2013 en 9h21'. Potser en un bon dia i sense mal el genoll hagués pogut fer 8h i poc. Però això no es podrà saber mai ni tampoc tornaré a fer-la mai més. I no és perquè no m'hagi agradat, sinò perquè no és el tipus de cursa que el meu genoll necessita actualment. A partir d'ara hauré de triar molt bé quines puc fer i quines no.\nDe moment, ja porto una setmana pràcticament aturat. Només he sortit un parell de dies en bicicleta i dos més a córrer, el primer dia vaig abortar l'entrenament als 25' mentre feia l'escalfament i avui he fet 1h25' però a ritme "yupiyaia" i, tot i així, el meu genoll s'ha queixat. Crec que hauré de fer una aturada més llarga.... i tot per fer-me el "Matxo". Quins collons!!\nPublicat per FerRun el 19.4.14\nAls teus peus mestre ! Vas fer un excel-lent paper, llàstima no poder compartir-lo. Fins acabar el bucle de Cabrera anavem qüasi enganxats, però la teva veterania i força va poder llençar-te endavant.\nPer molts anys Ferran ! Ja pots estar content pel temps, que hi havia molt nivell\n20 d’abril de 2014 a les 7:10\n20 d’abril de 2014 a les 7:11\nGràcies fidel lector! Doncs si haguessim contactat a Cabrera hagués estat molt bé acabar la cursa plegats. A la propera, oi?\n20 d’abril de 2014 a les 8:45\nEnhorabona Ferran! Has fet un gran temps tenint en compte l'exigència del recorregut dels Matxos. Llàstima de les molèsties que pateixes al genoll, però estic segur que et refaràs aviat. Felicitats!\n21 d’abril de 2014 a les 11:02


Història de la ciència i la tecnologia22\n22 enregistraments formen part d'aquesta col·lecció:\nEls gabinets de curiositats sovint han estat la inspiració per a l'art contemporani. Des de pel·lícules d'animació, a la fotografia, l'escultura o la pintura. Joan Fontcuberta ens explica la seva experiència personal d'inspiració per a la seva…\nEls historiadors han estudiat en profunditat la interacció entre la ciència per un costat, i la construcció-invenció-imaginació de les nacions europees modernes per l'altre. Però no se sap molt sobre com es va desenvolupar aquesta interacció a…\nActe per parlar de la ciència i la tècnica en el període de la Revolució Francesa. Santiago Riera estructura la seva conferència en els següents punts: antecedents, què va passar durant la Revolució i conclusions. Els antecedents de la…\nConferència en que l'autor parla sobre la vida i l'obra de Miguel Servet, metge i teòleg espanyol del s. XVI.\nCientífics Miguel Servet\nVeure els ítems en Història de la ciència i la tecnologia


El vaixell d'Odisseu: I Jornades romanes a Barcelona: BARCINO COLONIA ROMAE\nPublicat per El vaixell d'Odisseu a 9:56\nExcel·lent iniciativa! No havia de passar desapercebuda.\n19 de juny de 2011 a les 14:13\nGràcies, Ramon. La llàstima és que acabi avui i no hagi publicat l´entrada fins aquest matí. Però més val tard que mai, com va dir el nostre estimat Livi. És una iniciativa excel·lent i en Ricard Llop en té gran part de culpa. Mereix un aplaudiment dels amants del món clàssic. Hi vaig anar ahir a la tarda i m´ho vaig passar d´allò més bé. Una abraçada.\n19 de juny de 2011 a les 16:28\nEfectivament, Jordi, llàstima, perquè hauria estat fantàstic tenir-ne notícia abans i haver-ne pogut gaudir.\nDe tota manera, prendrem nota i esperarem a l'any vinent!!\nGràcies per fer-ne publicitat!\n19 de juny de 2011 a les 20:01\nSí, estarem alerta tots plegats, Laura. Enguany ha estat un any ple d´activitat i aquesta és una molt bona notícia. A més, vaig descobrir que un exalumne meu, en Marcel Olivé, forma part del grup Tallaferro. em va fer molta il·lusió i, a més, és una manera d´estar vinculat amb totes aquestes reconstruccions històriques tan fantàstiques que fan. Una abraçada i bon estiu.\n19 de juny de 2011 a les 21:23\nNo sabia pas que aquests dias hi havia aquestes jornades romanes. Hagues estat interessant d'anar-hi. L'any que ve amb més antelació s'hi pot anar!\n20 de juny de 2011 a les 12:03\nDoncs sí, Marc, n´haurem d´estar al cas tot i que coincideixi amb el final de curs i vosaltres estigueu ja força il·localitzables per aquestes dates.\n20 de juny de 2011 a les 21:33


Una funció única i irrepetible - SIESTV\n21 des. 2011 Una funció única i irrepetible\nDagoll Dagom celebra les cent funcions de 'Cop de rock' amb la participació dels protagonistes del rock català\nDes del passat 11 de setembre, tots els components de Dagoll Dagom surten cada nit a escena amb la il·lusió D’interpretar un espectacle fet D’escenes, cançons i personatges que sorgeixen de molt endins de les seves vides. Cada dia donen tot el que tenen, tot el que han après, per tal D’arribar a L’ànima del públic. Per ells, cada dia és un dia D’estrena. I per al públic, també. Cada dia un ‘Cop de rock’!\nEs dóna el cas, que el 22 de desembre faran L’estrena número 100. I han pensat a celebrar-ho D’una manera especial i única. Faran funció com cada dia, però? es tractarà D’una funció especial en la que el públic serà convidat a cantar amb tots ells. Al llarg D’aquests mesos, s’han adonat que molts espectadors seguien les cançons de L’espectacle (Sopa de Cabra, Els Pets, Lax?n?Busto, Bars, Brams’ i tants D’altres grups) murmurant tímidament al llarg de la representació, ?sotto voce?? com si no gosessin alçar la veu davant de la representació teatral. Però la nit número 100 serà diferent. Serà una nit en la que tothom cantarà a pulmó, unint la sala i L’escenari en un sol crit.\nPer acompanyar aquesta estrena número 100 hi seran presents també els artistes que les han creat, i així serà com Gerard Quintana, Lluís Gavaldà, Joan Reig, Joan Masdéu, Cris Juanico, Jofre Bardagí, Salva Racero, Titot, Joan Fortuny, Montse Llaràs, Mari Martínez o Natxo Tarrés sortiran en un moment o altre de L’espectacle a cantar amb tothom.


Siré i Coll, a punt per disputar el Mundial de Budapest\nInstal·lacions del Duna Arena de Budapest | Darena.hu\nFerran Siré i Carles Coll viatgen dissabte per disputar el Mundial de Budapest\nEls esportistes del Camp de Tarragona formen part de la convocatòria de la selecció espanyola júnior. El Mundial començarà dimarts 20 d'agost i s'allargarà fins al diumenge 25\nRedacció 14/08/2019 10:05h\nLa natació més prometedora del Camp de Tarragona torna a tenir una cita vital en el calendari de la temporada. No és una cita més, és la més gran possible: el Campionat del Món Júnior. L'esdeveniment, que celebrarà la seva setena edició a Budapest (Hongria) entre el dimarts 20 d'agost i el diumenge 25, acollirà els nedadors més prometedors de la categoria júnior amb una representació de la selecció espanyola que puja a tretze participants: nou en l'equip femení i quatre en el masculí. I dels nois, la meitat són de casa nostra: el tarragoní Carles Coll anirà en representació del Club Natació Tarraco i el reusenc Ferran Siré ho farà en nom del Club Natació Terrassa.\nSiré competirà en dos estils i Coll únicament en braça\nEl reusenc Ferran Siré entrarà en acció el primer dia de competició i posarà punt final a les seves actuacions en la jornada final del Mundial. El nedador del Terrassa competirà en dues categories i dos estils diferents. Dimarts s'estrenarà amb els 400 metres lliures mentre que diumenge 25 conclourà la seva participació amb els 200 metres papallona. El tarragoní Carles Coll participarà en una competició més (tres) tot i que serà d'un únic estil: braça. El nedador del Tarraco s'estrenarà dimarts 20 amb els 100 metres braça, divendres 23 doblarà la distància amb els 200 metres i dissabte 24 actuarà en la distància més curta: 50 metres.\nLa competició, que es desenvoluparà en el Duna Arena de Budapest, comptarà amb tretze esportistes en la delegació espanyola. A Siré i Coll els acompanyaran en l'equip masculí Nicolás Garcia (Gredos) i Alejandro Puebla (Cartagena), mentre que el combinat femení estarà integrat per Txell Domènech (Vic), Alba Herrero (Tenis Elche), Sara Lahrach, Laura Garcia i Carla Lanza (Gredos), Carmen Weiler (Delfín), Alba Vázquez (Colombino), Paula Juste (Lleida) i Ainhoa Campabadal (Caldes). L'expedició la completaran els tècnics Santi Veiga (responsable de categories), Xavi Casademont i Paloma Garcia (entrenadors), Javier Bailón (fisio), Jordi Valls (metge) i Blanca de la Fuente (biomecànica).\nFerran Siré competirà en dues categories i dos estils diferents: lliure i papallona | CN Terrassa\nCarles Coll participarà en tres categoria de braça | CN Tarraco\n❗💣 David Peña (Onolfo) demanarà la SUSPENSIÓ de la lliga si el CF Reus és readmès tard\n⚽ Un prometedor exfutbolista de la base del Nàstic fitxa pel Recreativo de Huelva


Institut de Formació Política | Elena Embuena\nInstitut de Formació Política\n13 Abril 2012 eembuena\nCom cada any, des del 2008, l’Oficina de Promoció de Polítiques d’Igualtat Dona-Home de la Diputació de Barcelona, organitza tot un programa d’ensenyaments per a dones polítiques a través de l’Institut de Fromació Política per a Dones, un instrument que potencia els lideratges femenins en els governs locals i promou la participació sociopolítica de les dones.\nAhir, dia 12, es va fer la lliçó inaugural amb la conferència “Construint el lideratge femení” a càrrec de la Sra. Eugènia Bieto, Directora General d’ESADE i amb un currículum que li dóna prestigi per poder ser exemple d’un lideratge femení.\nEn la seva conferència ens va fer una sèrie de reflexions sobre la importància i el paper de les dones en el món professional, no tan sols a nivell polític o econòmic sinó també en les ciències, la cultura, la universitat.\nEns va donar algunes dades estadístiques que mostren els petits avenços, però també el llarg camí que falta per reorrer.\nAixí, en el món de les empreses que estan a l’IBEX, els càrrecs directius i els consells d’administració, allà on es prenen les decisions importants, estan ocupats per dones només amb un 11%, mentre en els països nòrdics arriba al 35 % de les empreses.\nA les càtedres universitàries, allà on es decideixen els estudis i la formació que tindrà valor en el futur dels països, a Espanya només el 15 % són dones, mentre a la UE arriba al 18% i als EEUU són un 28%. En tots els casos, molt lluny d’una equitat, que va més ennlà dels dret de les dones a ocupar aquests espais, sinó que és més que això.\nLa Sra. Bieto en el seu discurs va plantejar i contestar algunes preguntes\nQuè aporten les dones amb el seu lideratge?\n– Treball en equip. Les dones que lideren qualsevol àmbit tenen com element important el treball en equip, aconseguint que les decisions es facin per consens, de manera que es pugui escoltar i incorporar a les decisions finals les opinions de tothom. Certament és un procés més lent, però acaba sent un projecte comú.\n– Intel·ligència emocional. Quan es busca criteris per prendre decisions, no té cap sentit que només es valorin els criteris racionals, la racionalitat no pot ser l’únic element, cal posar en joc també la part emocional. La realitat del grup, les relacions entre les persones, la seva manera de ser i actuar, són elements que cal tenir en compte. A les dones els costa molt més exercir lideratges autoritaris i això té, de vegades, alguna part negativa.\n– Diversitat. La homogenitat és gris, les dones poden aportar als equips la diferència, com és l’edat, la procedència, la religió. En el món empresarial cada cop és més important actuar a partir de la diversitat.\nQuines dificultats tenen les dones per accedir?\n– La pròpia limitació. En general és la por, a no ser capaç, a estar sola entre molts homes (síndrome del “floquet de neu”), a enfrontar amb una realitat diferent, a no ser entesa per la família, a fracassar…\n– Barreres externes. Es fa evident que encara queden moltes barreres socials i culturals que impedeixen l’accés de les dones als llocs de lideratge i decisió; sobretot, però, el gran conflicte és l’horari i el repartiment de les responsabilitats. Hi ha accions que poden eliminar aquestes barreres i són les estratègies de conciliació; també ho són les “quotes”, tot i que moltes dones no hi estan d’acord perquè sempre se li pot retreure que ocupa aquell lloc per la quota i no per mèrit propi; igualment les mesures legislatives i els programes específics d’algunes empreses que realment es plantegen una política d’equitat.\nCom superar aquestes dificultats?\nEl gran ascensor social és fer una carrera professional a través d’anar millorant la formació perquè és la manera de guanyar seguretat i reconeixement, això implica diners, esforç, temps, sacrifici.\nHi ha el debat de si és millor fer la formació conjuntament homes i dones, o només formació per adones, i s’han realitzat estudis que demostren que les dones, quan fan formació per separat, milloren les seves qualificacions.\nActualment, la formació que es planteja està estructurada com un triangle, on la base són els coneixements, allò que està en els llibres i que és més fàcil d’ensenya i d’aprendre; després s’hi afegeixen les competències, aquelles habilitats i actituds que són necessàries, i en el vèrtex, els valors, la gestió de les emocions.\nQuina és la principal motivació per a una dona ser lideresa?\nHi ha d’haver ambició, barrejada amb il·lusió, amb la consciència que és un dret. Tenint en compte, sobretot, que volem tenir un impacte positiu sobre allò que fem, volem contribuir a fer un món millor.\nEm va agradar força la conferència i espero que al llarg del curs podré participar en algun mòdul, tot dependrà de les dates i si m’ho puc combinar.


ILP per la Renda Garantida Ciutadana – Assemblea pels Drets Socials Sant Cugat\nProposen una llei per rescatar a les persones\nCal fer lleis per a les persones no només per a la macroeconomia, van dir Carme Porta, ex-parlamentària catalana, i Sixte Garganté, advocat i professor de la UPF, aquest dilluns en una xerrada-debat organitzada per l’Assemblea pels Drets Socials. Els membres de l’assemblea han pres al seu càrrec la recaptació de signatures per a la Iniciativa Legislativa Popular per a una llei que reguli la Renda Garantida de Ciutadania.\nEn un moment de gran desencís amb els polítics i les institucions, té una gran importància que sorgeixin iniciatives de la societat civil, va dir Carme Porta. El desencadenant de la Iniciativa Legislativa Popular per a una Renda Garantida de Ciutadania va ser el fet que el Govern de la Generalitat deixés de pagar la PIRMI (Renda mínima d’inserció) en l’estiu de 2011, així com la seva posterior retallada mitjançant modificació legal. Segons Sixte Garganté, allò que era un dret va passar a ser un ajut supeditat a l’existència de recursos pressupostaris, tot i que el ciutadà es trobés en les condicions establertes per la llei.\nL’article 24.3 de l’Estatut d’autonomia de 2006 contempla el dret a una renda garantida de ciutadania que haurà de ser regulat per una llei específica. El que s’ha pretès mitjançant aquesta ILP és que aquest dret estatutari es faci efectiu. En el grup promotor hi ha sindicats, partits d’esquerra, entitats d’església i organitzacions assistencials diverses. La idea no és que la RGC sigui una prestació, sinó un dret al que haurien de tenir dret els majors de 18 anys amb residència legal de més de 12 mesos i rendes inferiors a 664 euros (llindar de la pobresa legalment establert a Catalunya). És un dret individual i no familiar com la PIRMI. Es proposa que la RGC complementi altres ingressos que tingui el ciutadà, si els té, fins arribar a aquesta xifra, amb una escala decreixent segons el nombre de membres de la unitat de convivència o família. En el cas que es rebutgés una ocupació retribuïda, s’ocasionaria pèrdua de la RGC.\nDeia Carme Porta que aquesta alternativa de la RGC és possible i raonable. Tindria una funció pal·liativa, de tal manera que permetés viure la pobresa amb una certa dignitat, no per a sortir de pobre. Partint de dades contrastades de l’IDESCAT, en serien beneficiàries 650.000 persones. Això suposarien uns 2.000 milions d’euros, amb càrrec al pressupost de la Generalitat. Garganté enumerava d’on podrien sortir aquests diners: Dels 150 milions que ja es pressuposten amb fins similars i de l’abolició d’altres ajuts, de l’impost sobre el joc, de l’impost sobre successions, de no pagar interessos bancaris pel deute de la Generalitat, dels concerts amb escoles privades elitistes, de no fer infraestructures inútils o de fer front al frau fiscal. La Generalitat té competències exclusives en tot això.\nCarme Porta remarcava que l’únic important no és que s’aconsegueixin les signatures que calen per a tirar endavant l’ILP, sinó que cal una actitud persistent de demanda front als estaments polítics, ja que la llei no estableix un termini per a que sigui discutida la ILP per part del Parlament, un cop s’hagin presentat les signatures requerides, (unes 50.000).\n← Xerrada-debat aquesta tarda a les 19h a la Casa de Cultura\nLluitem per l’educació pública! →


El Barça torna a Las Palmas 14 anys després - FC Barcelona\nHomeFutbolPrimer EquipNotíciesEl Barça torna a Las Palmas 14 anys després\nEls blaugranes jugaran per primera vegada contra el conjunt canari des de la temporada 2001/02 en un partit que va acabar amb empat a 0\nLuis Enrique durant l'enfrontament del Barça amb el Las Palmas el 2001 / MIGUEL RUIZ - FCB\nEl Barça visitarà aquest dissabte l'Estadi de Gran Canaria de Las Palmas de Gran Canària després de 14 anys sense fer-ho (16 hores). I és que els blaugranes arriben a la cita després d’haver-se distanciat al capdavant de la classificació amb sis i set punts més que l’Atlètic de Madrid i el Reial Madrid, segon i tercer classificat respectivament. A la primera volta el Barça va suar per superar un Las Palmas combatiu (2-1) al Camp Nou, tot i que el matx va estar marcat per la lesió de Leo Messi.\nRespecte a aquell partit, els canaris han canviat circumstancialment començant per la banqueta. Paco Herrera, l’artífex de fer pujar l’equip a Primera Divisió després de 16 temporades, va ser destituït a finals d’octubre i Quique Setién en va ser el seu substitut. Pel que fa a aquell equip, l’actual tècnic ha canviat la disposició tàctica i han entrat en acció jugadors que tenien menys minuts, com ara Garrido, Culio, Wakaso i El Zhar. L’equip, però, se situa en llocs de descens –18è classificat– amb cinc victòries, sis empats i 13 derrotes. Tot i això, els canaris es fan forts a casa i 18 punts dels 21 que porten en el total de la Lliga els han aconseguit a casa. A la UD Las Palmas hi juga un exblaugrana, Sergio Araujo, jugador que va coincidir al Barça B amb Sergi Roberto. També cal destacar la figura de Valerón, que pot arribar als 400 partits a Primera si juga contra el Barça.\nEls homes de Luis Enrique buscaran mantenir l’avantatge en el liderat de la Lliga aconseguint tres punts importants en un estadi que no trepitgen des del curs 2001/02. I és que l’última vegada que el Barça va jugar a l’Insular va empatar a 0. Tot i això, l’any anterior els culers sí que van aconseguir la victòria gràcies a un gol de Rivaldo (0-1). Luis Enrique va ser present com a jugador en tots dos partits. Tot i això, els blaugranes i els canaris també s’havien enfrontat el curs 1996/97 en les semifinals de la Copa del Rei. El Barça va guanyar 0-4 a l’anada gràcies un doblet de Ronaldo, i dos gols més de Pizzi i De la Peña. Luis Enrique també va jugar els 90 minuts d’aquest partit. El Barça s’acabaria emportant el títol d’aquella edició després de superar el Betis a la final al Santiago Bernabéu (3-2). De fet, va ser una de les Copes més recordades pel barcelonisme, després de superar el Reial Madrid als vuitens i l’Atlètic de Madrid als quarts en una remuntada històrica al Camp Nou (5-4).\nLa mateixa competició va unir el Barça i el Las Palmas a veure’s en la final del 1978. L’única final que han jugat els canaris a la seva història. El títol va ser per als blaugranes després de guanyar per 3-1 al Santiago Bernabéu. Un any abans també es va viure un partit històric contra el Las Palmas al Camp Nou amb la presència del president de la Generalitat, Josep Tarradellas, que per primera vegada s’asseia a la Llotja de l’Estadi després d’haver marxat a França el 1939. El seu retorn a Catalunya 40 anys després va ser molt esperat i el públic del Camp Nou el va rebre amb aplaudiments i una senyera al terreny de joc. El partit va acabar amb golejada blaugrana per 5 gols a 0.


PER UNA NOVA HUMANITAT\nLa nostra visió del món va canviant, en el decurs de la nostra vida, depenent del nostre estat de consciència. La consciència és la lent amb la qual mirem el món i, a mesura que s’expandeix, ens va permetent que la nostra percepció sigui cada vegada més àmplia i, alhora, més subtil.\nSi el nostre estat de consciència és reduït, percebrem un món fragmentat, perillós i amenaçador. Veurem la diferència de sexes com un enfrontament gairebé irreconciliable, desconfiarem dels nou vinguts, quina cultura sigui molt diferent de la nostra, i ens sentirem amenaçats enfront de qualsevol canvi.\nA mesura que la nostra consciència s’expandeix allò que percebíem com a greus problemes es va relativitzant i ens anem adonant que la solució als grans esculls de la humanitat passa pel respecte més absolut envers nosaltres mateixos i envers els altres, Que hem d’aprendre a veure la diferència de sexes com una font d’enriquiment i no una amenaça i, finalment, començar a educar els infants des de la visió d’un món unit i respectuós, on cada ésser humà, home o dona, homosexual o heterosexual, moro o cristià, ric o pobre, té dret a ser respectat i a tenir l’oportunitat de desenvolupar-se com a persona. En definitiva, que les diferències de raça, sexe, cultura o religió no són tal, sinó que són fragments de l’infinit trencaclosques de la humanitat, on totes les peces són fonamentals i imprescindibles.\nMentre homes i dones restem enfrontats a causa d’una educació deficient, mentre siguem incapaços d’acceptar i respectar éssers amb ideologies o religions diferents a la nostra, mentre veiem com una amenaça la pobresa que arriba a cada nostra, en un intent desesperat de supervivència, perquè posa en perill la nostra abundància vergonyant, en el món regnarà la desigualtat, la injustícia, la prepotència i el despotisme.


Imma Mestre Cunillera: Política de cookies\nAquest bloc fa servir cookies pròpies i de tercers per millorar la navegació dels usuaris. Si has accedit i segueixes navegant, és que acceptes la instal·lació d'aquestes cookies. Si no les acceptes, pots desactivar-les segons t'explico més endavant.\nLes cookies són petits arxius de text que un bloc o lloc web emmagatzema en un ordinador, telèfon mòbil o qualsevol altre dispositiu, mitjançant les pàgines que visites. Tenen com a funció, conèixer l'activitat de l'usuari al mateix temps que facilitar-ne l'ús i la navegació del mateix bloc o web. Són, en alguns casos, essencials per al seu funcionament.\nEn cap cas les cookies emmagatzemen la teva informació personal, dades de contacte, bancaris o de qualsevol tipus. La teva privadesa està assegurada.\nEn el cas d'aquest bloc, es fan servir les següents cookies:\nCookies tècniques: són aquelles imprescindibles per assegurar el correcte funcionament del bloc i la utilització dels diferents serveis que ofereix.\nCookies de tercers: En aquest cas, són exclusivament les instal·lades per Google Analytics, gestionades per Google, Inc. La seva funció és quantificar el nombre de visites del bloc i fer-ne una anàlisi estadístic per saber els continguts que més poden interessar a les visites. En cap cas, es donen dades personals dels usuaris tals com el nom, cognoms ni adreces postals des d'on es conecten.\nPots obtenir més informació en aquest enllaç de la web de Google: https://developers.google.com/analytics/devguides/collection/analyticsjs/cookie-usage?hl=es\nPots desactivar aquestes cookies, en qualsevol moment, des del teu navegador. Els següents enllaços t'expliquen com fer-ho des dels navegadors més usuals:


Cerca hotels a prop de Heuvel\nMostra els 3 més populars Popular ara mateix a Àmsterdam Més venut Kuwadro B&B Amsterdam Centrum Warmoesstraat 127 Habitació per a 2 persones amb bany compartit reservada fa 1 hora, 37 minuts, 41 segons\nW Amsterdam Spuistraat 175 Estàndard 1 habitació reservada fa 1 hora, 57 minuts, 2 segons\nHotel City Garden Amsterdam P.C. Hooftstraat 162 Habitació Doble Petita reservada fa 2 hores, 34 minuts, 30 segons\nHotel Casa 400 Eerste Ringdijkstraat 4 Habitació de 2 llits reservada fa 2 hores, 37 minuts, 58 segons\nBastion Hotel Amsterdam Airport Vuursteen 3 Habitació de 2 llits Delux reservada fa 2 hores, 55 minuts, 22 segons\nÀmsterdam és famosa per atraccions populars com ara Heuvel. Habitacions d'hotel oferides a les tarifes més baixes a Agoda.com moltes d'elles a prop de Entreteniments. Les opcions d'allotjaments a prop de Heuvel varia enormement desde luxosos hotels a assequibles cases d'hostes. El formulari segur de reserver online d'Agoda.com ofereiex una manera simple de reserves d'allotjament a prop de Heuvel. La nostra pàgina de ciutat de Àmsterdam incorpora eines de recerca útils i ampla informació dels hotels que permet una recerca fàcil d'hotels. Amb més de 2 milions de comentaris de clients, més viatgers estan triant Agoda.com per reservar hotels a prop de Heuvel.\nHotels a prop de Heuvel el més proper\nEl Hans Brinker Budget Hotel està situat al centre d'Amsterdam, a només 2 minuts a peu de Leidseplein. Aquest establiment ofereix una varietat d'habitacions privades i dormitoris compartits per a particulars, motxillers i grups.\nLes habitacions del Hans Brinker Budget Hotel disposen d'un bany privat i armariets per a les pertinences personals. L'hotel proporciona internet WiFi gratuïta a totes les instal·lacions i inclou una zona comuna espaiosa on se serveix l'esmorzar, el dinar i el sopar. També hi ha un bar i un club subterrani, que obre cada nit fins tard.\nLa parada de tramvia de Prinsengracht és a 450 m i ofereix connexions amb l'estació central i amb el districte dels museus. El Hans Brinker Budget Hotel és a 8 minuts a peu del parc Vondelpark. Aquest establiment ofereix un servei de lloguer de bicicletes, a més d'un servei de venda d'entrades per a diverses activitats, com ara excursions en vaixell.\nEls millors hotels prop de Heuvel


La reforma del finançament autonòmic s'ajorna per quart any consecutiu\nLa reforma del finançament autonòmic s’ajorna per quart any consecutiu\nMentrestant, Sánchez ha anunciat mesures diverses per a pal·liar els efectes de l'ajornament\nLa reforma del finançament autonòmic s’ajorna un any més (i ja són quatre), però no sembla tampoc probable que sigui aprovat ni a curt termini ni a mitjà termini. El 2018 va arrencar amb el propòsit de tancar l’any amb un nou model i al primer semestre hi va haver un petit impuls. Tanmateix, la sentència del cas Gürtel, la falta d’un govern a Catalunya i la moció de censura van retardar els terminis, i ja al juny el president de govern espanyol, Pedro Sánchez, va admetre que no hi havia temps per a la reforma. ‘Haurà d’esperar a un moment polític millor’, va dir.\nNo obstant això, fonts del Ministeri d’Hisenda espanyol han assegurat a Efe que l’objectiu de Sánchez és ‘enllestir l’esquelet del futur model aquesta legislatura’ després d’uns quants anys de blocatge de l’executiu del PP. Mentre no arriba la reforma del sistema –que va entrar en vigor el 2010 per a un període de quatre anys–, Sánchez ha anunciat tot de mesures: la concessió de 2.500 milions addicionals a les autonomies, després d’haver-los apujat dues dècimes l’objectiu de dèficit per al 2019; els lliuraments a compte, que augmentaran d’un 7,2 % aquest any entrant; i el compromís de retornar a les comunitats els 2.000 milions que els corresponen per la liquidació de l’IVA del 2017.\nMentrestant, i conscients que el model no serà aprovat aquesta legislatura, el govern espanyol va citar al setembre les comunitats a una Comissió de Finançament Autonòmic que pretenia de donar per conclosos els treballs tècnics i començar la negociació política, amb la novetat principal d’incorporar-hi Catalunya després d’un any d’absència a causa del 155.\nEn aquesta reunió, el Ministeri d’Hisenda espanyol va reconèixer implícitament que les comunitats autònomes eren mal finançades i va dir que estava disposat a obrir-hi un diàleg per repartir equilibradament els recursos. El vice-president del govern, Pere Aragonès, va anunciar que no hi havia motius per a tornar a participar en aquestes reunions i va reiterar que els models de finançament s’havien de negociar bilateralment. A més, va deixar clar que el govern no intercanviaria en cap cas un nou finançament pel dret d’autodeterminació.


Actualitzada 24/12/2018 a les 06:47\nOstres, em sap greu! Això que et toqui fer la columneta la revetlla de Nadal és una murga. Fa estona que miro d’escriure alguna cosa que tingui a veure amb el caliu d’aquestes dates, amb desitjos de germanor i concòrdia –que és el que toca– i no hi ha manera de sortir del tòpic. Les festes s’han anat desdibuixant fins a perdre l’essència, com la perd tot allò que s’allarga de forma artificial. Perquè sí, Nadal només n’hi ha un, però nosaltres des del novembre estem perpetrant nadales i fent llistes de regals, lots i amics invisibles. I el pitjor del cas és que avui ja estem farts de sopars, saturats de família, escurats de gastar i enrocats en l’enyor dels que no hi són. I encara no ha començat.\nEl pitjor del cas és que sí que m’agrada el Nadal. Entenc tots aquells que defugen les festes –i tenen tots els arguments per fer-ho– amb coneixement de causa. Però quan t’agrada una cosa, t’agrada, encara que l’entorn no t’hi convidi. M’agraden les taules ben parades, compartir rialles, anècdotes i regals, viure la màgia a través dels més petits... perquè el Nadal, més enllà dels embolcalls que li hem anat posant amb els anys, no és més que un recordatori. Una manera de dir-nos que ens tenim els uns als altres, que l’amor no ho cura tot, però que hi ha poques coses millors que sentir-se a recer, prop de qui estimes. Que estem vius, i que l’alegria de viure la devem als que ja no hi són. Que cal donar les gràcies cada dia, perquè malgrat tota la feina que ens queda per fer, malgrat les dificultats, els contratemps i les misèries, sempre hi ha una llum, que és nostra, i és compartida.\n#3 conte de nadal\nOstres. Em sap greu no haver-li contestat adequadament el missatge nadalenc. Disculpi'm. Però l'atzar i un cúmul de desgràcies en cadena van fer impossible agrair-li. Des de fa temps que vaig variar el to identificatiu del to dels seus missatges.A saber, vaig veure més encertat variar les campanetes simpàtiques pel d'un to de bomba nuclear. És el que més s'assembla avui dia a la sensació que em produeix rebre qualsevol notícia de vostè . Similar a l'expansió d'aire de milers de giga tones d'energia llençada a l'espai de manera experimental per saber el poder de destrucció d'aquesta arma. Vegi, mentres llegia Bushido -pensi que ara estic en fase plena de reconstrucció i intento instruir i enlairar l'ànima i tal. Una farsa- va sonar la primera explosió. Del sotrac vaig colpejar l'espelma essència lavanda que va caure damunt del Buda de cartó pedra -comprat al amazon i d'origen xinès- que va prendre tan rapidament que em va fer pensar en la poca qualitat del producte. Mentrestant subjectava en una mà fortament el teu jo digital que vas enviar! i repetidament el bombardeig no deixava d'aturar-se per què no podia desbloquejar el mòbil honor de marca xinesa comprada per amazon en el black fridei. Cáspita!, sort! en l'altra mà subjectava un vas riedel amb un glaço net en forma arrodonida plena d'aquell líquid preciós anomenada aigua de vida -wisky- que per allò de ser aigua vaig trobar a bé llençar-ho directament com a ofrena a tot lo budisme.Errol.La flamarada va alçar-se un parell de metres -visc en un dúplex llogat- i va calar foc la meva bata peluda de OSHO.Horror! tenia poca cobertura i el missatge es descarregava lentament " T'agraeixo la teva companyia,els teus ànims (...)" agh! fa olor a pollastre a l'ast,potser sóc jo? la següent desició intuitiva va se llençar-me i rodolar al "karkrofiten de luxe " suec que va calar foc com qual vaixell viking.No sé,ho vaig veure en una peli oo era en aquell curset obligatori de l'empresa? la qüestió verdaderament important de tot plegat, però era en aquella pantalla. Tant de temps sense que ella em dediqués unes paraules i ara pensa en mi!!! per festes!!! " el teu entusiasme" sols li faltava "la teva idolatria per arrodonir el text" de sobte entre el fum de la sala es va engegar el tocadiscos -sóc molt retro jo- amb la cançó de Rod Stewart Da ya think sexy que es devia quedar de l'última festa. Imagini! fum llums nadalenques fent panpallugues i diversos incendis a la sala. Quin nadal més preciós vaig pensar, mentres notava aquella calentor que desprenia la bata.AI!.Vaig a llegir el final àvia'm si descarrega les últimes paraules " us agraeixo (?) que estigueu presents a la meva vida" enviat a 400 persones.PUTA VIDA.\nEl tòpic d'escriure de Nadal per Nadal es pot trencar. No cal. Sobretot si tots els col.laboradors i veins de columna escriuen sobre el Nadal. Dalleres, Esperit de la nit de Nadal.Bonet, bon Nadal.Pastor, Nadal des de fa dies. Com a lector del DA, francament, no em cal.....\nGracies Noe!A mi tambè m'agrada el Nadal, la seva essència profonda i imarcesible. Més enllà de tota la vulgar comercialització, de la qual , si un vol, en passa. Convè però, que no passem de l'esssencial, la renovació per l'Amor (amb majúscula), anual , al solstici d'hivern...moment de mirar endins, per la renovació de cara a la següent Primavera...Bon Nadal a tu i als ambables lectors!!!


Notícies - Castanyer: 'Vaig començar amb símptomes que semblaven d'una grip normal però es van anar complicant'\nEl director del Cor Infantil Sant Cugat ha superat el coronavirus després de 10 dies ingressat a Mútua Terrassa\nMútua Terrassa recull en un llibre els missatges de suport a professionals i pacients ( 2/abr/20)\nQueixes de CCOO per la falta de material i de personal a Mútua Terrassa ( 1/abr/20)\nOriol Castanyer / Foto: Cedida\nel 29/abr/20 Clara Bardají Societat PDF\nEntre tantes males notícies que ha deixat la pandèmia del coronavirus, també n'hi ha alguna de bona. És el cas del santcugatenc Oriol Castanyer, director del Cor Infantil Sant Cugat, que va donar positiu en Covid-19 quan la situació encara començava al país. Castanyer recorda que tot va començar amb símptomes com els d'una grip normal però s'anaven complicant amb el pas dels dies. Després de 10 dies ingressat a Mútua Terrassa i lluny del seu entorn familiar, el santcugatenc va poder tornar a casa per recuperar-se del tot. Ara, ha passat pel 'Sant Cugat a fons' per explicar el seu cas, quina situació es va trobar a l'hospital i quines perspectives de futur té pel Cor Infantil.\nCom va començar el teu cas?\nLa cosa va començar com a tanta altra gent, amb símptomes que semblaven d'una grip normal però que es van anar complicant. Durant la primera setmana vaig estar a casa amb febre però a partir de la setmana vaig començar a tenir problemes respiratoris i tos. Primer vaig anar a urgències al CAP de Sant Cugat i van decidir enviar-me a Mútua Terrassa. Em van ingressar de seguida i em van fer la prova de la Covid-19. Al cap d'un dia i mig van tenir els resultats que van ser positius i ja em van ingressar en una de les plantes aïllades que havien habilitat. Sortosament no vaig haver de passar per la UCI, sinó que em van pujar directament a planta. Aïllat absolutament i 10 dies allà a l'hospital.\nSón 10 dies sol i, pràcticament, només tens contacte amb el personal sanitari.\nAbsolutament sol. No pots rebre cap visita, evidentment, perquè està tota la planta aïllada. Només veus el personal que entren molt protegits i no els hi pots ni reconèixer la cara. És l'únic contacte que tens.\nEn el teu cas, l'evolució va ser cap a millor en tot moment. Això et donava ànims?\nSí. Els primers dies van ser els més durs. Les proves que anaven fent no acabaven de sortir bé, veien una pneumònia important i els primers dies t'espantes. Però sortosament, a base de la medicació suposo, a partir del quart o cinquè dia els símptomes van anar baixant i els resultats de les analítiques també milloraven. Això anima i comences a veure la sortida.\nS'ha parlat molt de la situació dels hospitals, quina va ser la teva sensació com a pacient?\nJo ho vaig agafar bastant al principi, tinc la sensació que devia ser dels primers pacients que ingressaven en aquella planta. Veia que el personal cada dia anava rebent noves instruccions, i aquesta era una de les seves queixes perquè no sabien del tot com havien d'actuar perquè els hi canviaven els protocols. Pel que fa al personal, vaig tenir la sort de trobar l'hospital no col·lapsat i l'atenció va ser espectacular des del principi. No només per la professionalitat, sinó també la humanitat de tot el personal, és una de les coses que em va impressionar i ajudar més.\nCom era el contacte amb els familiars i amics?\nPer sort, quan em van venir a buscar amb l'ambulància a casa, la meva companya va pensar a posar-me el mòbil i el carregador a la butxaca. Vaig poder tenir el contacte amb l'exterior a través del WhatsApp, sobretot. Els primers dies pràcticament no, perquè jo també estava més fotut i no podia ni contestar el mòbil. Però quan vaig anar millorant, poder comunicar-me una mica va ajudar moltíssim. Missatges de la gent que està pendent també anima molt.\nQuantes vegades t'has preguntat on el vas agafar?\nForça vegades i no he acabat d'aclarir-ho. Conscientment, que jo sàpiga, no vaig estar en cap lloc de risc ni vaig tenir contacte amb cap persona que sabés que l'havia passat. No he sabut trobar d'on ha vingut. Segurament, qui me'l va encomanar a mi, no sabia que el tenia i el va anar passant. I jo, durant uns dies, potser també.\nEl teu entorn, la teva companya en aquest cas, ho ha passat també? T'has hagut d'aïllar al tornar a casa?\nEn sortir de l'hospital vaig haver d'estar encara aïllat a casa, però suposem que la meva companya el va agafar quan jo també el vaig agafar. Quan jo vaig començar a tenir alguns símptomes, ella també però molt més lleus i només dos o tres dies. Suposem que el devia passar, però no li van fer les proves perquè els símptomes no eren prou greus. No sé si arribarem a saber del cert si l'ha passat o no.\nJa no és només qui te l'ha passat a tu, sinó que tu el tenies i tampoc eres conscient. Pot ser que ho hagis passat a altra gent.\nSí, quan jo vaig començar a tenir símptomes encara no ens havien confinat, per tant, tothom feia vida normal encara. Suposo que jo vaig estar uns dies asimptomàtic i és probable que ho hagués passat a algú més.\nQuan et van donar l'alta estàvem en el pic màxim, quines sensacions tenies?\nUna mica alarmat. Quan estàs a l'hospital ingressat, veus les notícies i la quantitat de morts que hi havia cada dia. Les notícies eren preocupants i veus que això és bastant més greu del que ens pensàvem. Amb el pas dels dies, per sort, hem anat veient com hi ha moltes més altes que defuncions i ara hi ha més optimisme. Però durant la meva estada a l'hospital les notícies no eren gaire esperançadores.\nHas pogut tornar a la normalitat en el teu dia a dia?\nAra treballo des de casa, a més a la meva feina es treballa amb grups de gent, amb cors, i no tenim perspectives de no poder tornar a la normalitat fins d'aquí a unes setmanes o mesos. Per tant, ara faig força feina d'oficina des de casa, moltes reunions en línia i amb els grups també fem trobades telemàtiques i mirem de mantenir tota l'activitat que podem, però és evident que la situació és absolutament estranya i anormal.\nHas pogut compartir el teu cas amb altra gent que ho ha passat?\nHe tingut casos de prop i alguns greus i, fins i tot, algun conegut que no ho ha superat. En els cors som molta colla i ens coneixem molt, he passat per diversos llocs i coneixes gent i casos. He tingut un parell de casos relativament propers i, ara mateix, un cantaire d'un dels cors que dirigeixo està encara a la UCI i llitant per sortir-se'n. En el meu cas he tingut molta sort i em sento molt afortunat, però hi ha hagut molta gent que ho ha passat molt malament i ho està passant malament encara.\nÉs difícil veure que els cors poden trigar en tornar a la normalitat?\nÉs un dels llocs més fàcils perquè la malaltia es transmeti, estem junts en un mateix lloc, cantant i respirant. Una de les coses de les quals estic content aquests dies de parlar amb la gent és de veure que tenen moltes ganes de tornar a la normalitat i, en el nostre cas, de tornar a cantar, veure's les cares i abraçar-se. Tinc la sensació que quan tornem, serà per tornar amb més força.\nEls primers dies t'espantes, sobretot quan la febre es dispara i veus que no millora. Però sortosament, a base de la medicació suposo, a partir del quart o cinquè dia els símptomes van anar baixant i els resultats de les analítiques també milloraven. Això anima i comences a veure la sortida.


La NASA lleva valor a la troballa d'aigua gelada al planeta vermell\nL'«Opportuny» tenia previst posar-se sobre Mart aquesta matinada\nFrance Press | 25 gener 2004\nSegons The New York Times, la NASA felicità ahir l'Agència Espacial Europea pels primers fruits de la seva missió, però aclarí que les seves troballes «no són cap novetat». Així, explicà que el 2001 la sonda nord-americana Mars Odyssey envià les primeres proves de l'existència de grans quantitats d'hidrogen al pol sud de Mart. I n'especificà: «No hi ha notícia».\nD'altra banda, la NASA enllestia ahir vespre els detalls previs perquè la sonda Opportunity es posi a la superfície. El mal funcionament previ es deduí de les dificultats detectades pel robot Spirit.\nL'Oportunity s'havia de posar sobre Mart a les 05.05 hores en una regió anomenada Meridiani Planum, als antípodes d'on és l'Spirit, que va arribar el 3 de gener al cràter Gusev. El robot, una còpia del primer, arribarà a una planura «triada perquè s'ajusta als criteris de seguretat i té un interès científic de primer ordre», afirmava ahir Joy Crisp, responsable de la missió. Els experts volen evitar qualsevol sorpresa i han decidit alguns canvis considerant les observacions fetes durant l'arribada de l'Spirit.


Pèl curt gris i vermellós, cua amb anells foscos i canins particularment desenvolupats. El gat-guineu, llegenda dels pastors corsos, existeix.\nL'animal va ser trobat al bosc de Fàstic (Alta Còrsega) per agents de l'Oficina Francesa de Caça i Fauna Silvestre (ONCFS) que l'havien estat estudiant durant més de 10 anys.\nPierre Benedetti, cap tècnic ambiental de l'ONCFS, assenyala que es tracta d'una "espècie silvestre natural" que "es coneix però no s'investiga" perquè és un gat "extremadament discret, d'hàbits nocturns".\nLa seva existència sempre havia tingut una mica de llegendari. Els pastors expliquen com els gats-guineu ataquen les ovelles i cabres per les nits.\nEl 2008, un exemplar d'aquesta espècie va ser capturat en un galliner de Olcani a Cap Corse. A partir d'aquest any es va iniciar l'estudi que després, el 2012, va passar amb la instal·lació d'unes trampes que van permetre als investigadors analitzar el seu genoma. I va resultar ser un gat amb un ADN diferent al del gat salvatge europeu, el gat salvatge europeu, apropant-se més al de l'gat salvatge africà, el gat salvatge africà.\nPer Benedetti, informa el diari francès 'Corse Matin', que recull la notícia rellançada per l'Agence France Presse, el cat-guineu (en cors, ghjattu-fox) hauria arribat a Còrsega "en el moment de la segona colonització humana, que es remunta a 6.500 anys abans de Crist". Si es confirmés aquesta hipòtesi, el seu origen seria l'Orient Mitjà".


IB3N | Els artistes del circ demanen que no s'aturi el projecte de Can Ribas\nIB3 Notícies > societat > Els artistes del circ demanen que no s’aturi el projecte de Can Ribas\nEls artistes del circ demanen que no s’aturi el projecte de Can Ribas\nSi, finalment, dimarts a la comisió insular de Patrimoni, Can Ribas és declarat Bé Catalogat, la intervenció prevista per Cort, que en modificava l’estructura haurà de canviar, ja que amb la nova protecció, a petició de Podem, seria intocable.\nDes del consistori, defensen el seu projecte cultural i social. Demanen responsabilitat per evitar que la catalogació no sigui incompatible amb el seu ús com a centre d’arts circenses.\nEls artistes del circ destaquen la empremta social que deixa la seva feina i demanen que no es s’aturi el projecte. Els veïnats no s’han volgut perdre l’espectacle i hi han mostrat el seu suport\nEl pressupost de què disposa l’Ajuntament per a la reconversió de Can Ribas supera el milió d’euros


Residència universitària a prop de la universitat de Barcelona\nAterrem al centre de la zona universitària de Barcelona\nHem arribat a la Ciutat Comtal, com no podia ser d’una altra manera, al centre neuràlgic de la vida universitària: el Campus Sud de la Universitat de Barcelona.\nAleu està situada a uns minuts de la parada de metro Palau Reial; ja no tindràs excusa per arribar tard a classe ni podràs dir que no estàs a un pas de gaudir de tot el que comporta la vida universitària.\nHem pensat en tot perquè puguis aprofitar al 100% la teva experiència vivint en aquest edifici avantguardista. Un espai que, a més d’acollir les nostres instal·lacions, compta amb zones de coworking i d’arxiu de la Universitat de Barcelona i de les quals podran gaudir estudiants de totes les carreres, resideixin o no a l’Aleu.\nHabitació individual amb pensió completa\nPer a Nexo Residencias són importants el teu espai i intimitat, per això totes les nostres habitacions són individuals i disposen de bany propi.\nEstan totalment moblades, inclosa la cuina-office amb nevera, microones, aigüera i rebost per si portes la carmanyola de casa o et prepares el teu berenar preferit. A més, comptes amb un matalàs d’última generació perquè descansis perfectament i un joc de llençols i nòrdic que et canviarem setmanalment.\nLa pensió completa inclou esmorzar, dinar i sopar els set dies de la setmana. El menjar, sempre de qualitat, està compromès amb els hàbits de vida saludable i disposa de menús adaptats a intoleràncies i diversos tipus de dietes. A més, podràs gaudir de bufet lliure de fruita durant tot el dia.\n· Xarxa d’Internet i WIFI d’última generació i a més velocitat que l’AVE. Amb xarxa addicional d’emergència, per assegurar-nos que no caigui quan estiguis entregant el treball de fi de trimestre a ultimíssima hora.\n· Neteja setmanal de les habitacions i manteniment. S’han acabat les neteges a fons de la teva habitació! Aquí només hauràs de preocupar-te de la uni i del teu temps lliure.\n· Climatització individual.\n· Sala de jocs amb Smart TV, Play Station, sofàs mòbils i projector de cine.\n· Terrasses. Sí, com ho sents, terrasses en plural. Tres en concret on podràs menjar, llegir, prendre el sol… en definitiva, gaudir del bon temps mediterrani de Barcelona.\n· Sales de lectura amb centenars de llibres al teu abast que podràs consultar al sofà o a qualsevol de les taules de treball.\n· Cafeteria, espai d’estudi i coworking. Endevina, amb qui voldran fer els treballs en grup?\n· Gimnàs 24 h totalment equipat, que tot no ha de ser exercitar només les neurones.\n· Seguretat 24 h.\n· Bugaderia amb pagament via app o monedes.\n· Autoservei de reprografia.\n· Pàrquing. Si pensaves deixar-te la bici a casa, oblida-te’n! Barcelona és màgica a dues rodes.\nI no tot ha de ser estudiar. A Nexo Residencias hem creat el nostre propi pla d’activitats, Plan Go.\nEt proposem plans setmanals per gaudir al màxim de les teves inquietuds i relacions socials, no hi ha excusa per avorrir-se! Pots escollir entre activitats esportives, solidàries, culturals, esdeveniments, tallers, festes… o totes elles.\nI tot això només obrir les nostres portes, què et sembla?


ALERTA: El greu risc en menors pels gels hidroalcohòlics\nExperts valencians alerten del risc d'intoxicació en menors pels gels hidroalcohòlics\nEs recomana que el seu ús estiga supervisat fins als 8 o 10 anys\ndimecres, 29 de juliol 2020 - 11:45h\nEls experts avisen del perill dels gels hidroalcohòlics en xiquets | Europa Press\nEl Departament de Salut de Manises, en l'Horta de València, advertix que l'ús de gels hidroalcohòlics —molt habitual en estos moments per a previndre contagis de Covid-19— ha d'estar supervisat en el cas de menors pel perill de què ingerisquen el producte, amb un alt percentatge d'alcohol, i puguen intoxicar-se.\nDes de què va començar l'estat d'alarma a causa de la pandèmia del coronavirus, l'ús de productes desinfectants com a gels hidroalcohòlics per al llavat de mans s'ha estés com a mesura de prevenció contra el virus i es poden trobar en tots els establiments públics.\nEls gels d'hidroalchol, expliquen els sanitaris, estan compostos principalment per alcohol etílic i aigua, encara que també s'inclouen altres compostos com la glicerina o aromes de flors o plantes cítriques que poden atraure als xiquets. Per tant, el seu ús ha d'estar supervisat per un adult fins que siguen capaços de fer-ho a soles i comprendre quan i com utilitzar-lo. Això sol donar-se entre els 8 i 10 anys. Quan els xiquets són més xicotets, es recomana mantindre'ls sempre fora de l'abast per a evitar un mal ús o la ingesta.\nAtés que és un producte que té alcohol en altes concentracions, en cas d'ingesta accidental, a demés de tindre cert efecte irritatiu com de cremada lleu, els símptomes principals són els d'una intoxicació per alcohol, que en els xiquets pot ser greu en funció de la quantitat ingerida.\nCal tindre especial atenció, subratllen, amb els xiquets que encara es xuplen el dit perquè poden estar més exposats a intoxicacions. Els principals símptomes són els de la irritació de la boca i dels ulls en casos lleus i en casos més greus, dificultat de respirar o mantindre's despert.\n«Davant esta classe de situacions, es recomana llavar amb abundant aigua les zones de contacte cutani més irritades, no provocar el vòmit, mantindre el producte que ha generat la intoxicació i, en els casos de major gravetat, acudir a urgències», indica, en un comunicat, el doctor Juan Carlos Jurado.\nA demés, és important saber quan i com usar estos productes, ja que en determinades situacions poden ser desaconsellables pel contacte amb una altra substància o element. Este és el cas del contacte amb el sol, especialment en esta època d'estiu en la que és major. No és recomanable el seu ús si es donarà una exposició al sol en platges o piscines ja que els components que contenen poden generar cremades en la pell dels qui l'utilitzen.\n«El llavat freqüent i correcte de mans amb aigua i sabó és la mesura més eficaç per a previndre el contagi de centenars de malalties, pel que en estos casos és recomanable que s'evite l'ús de productes amb alcohol i se substituïsca pel correcte llavat de mans», conclou Jurat.\n"Noves ofertes de treball en la província de València" "Ajudes per als autònoms i les microempreses d'Almàssera"


Els monuments i museus municipals baten rècord de visites amb més d'1,2 milions\nLa Llotja, que continua sent el monument més visitat de la ciutat, ha incrementat les seues visites un 11,84%.\nEn segon lloc es mantenen les Torres de Serrans, que per primera vegada sobrepassen les 200.000 visites.\nEl Palau de Cervelló, que és l'espai amb un major increment de visites, ha rebut un 33,25% més de persones.\nEls monuments i museus municipals baten rècord de visites amb més d'1,2 milions AYUNTAMIENTO DE VALÈNCIA\nEls monuments i museus municipals de València han batut el seu rècord de visites en 2017, amb un total d'1.260.180 visites, una xifra que suposa un increment de visites respecte a l'any anterior d'un 15,12 %. La Llotja, que continua sent el monument més visitat de la ciutat, també ha vist incrementada la xifra de visites, que ha sigut de 562.859, un 11,84 per cent més que en tot l'any 2016.\nSegons ha informat el consistori mitjançant un comunicat, en segon lloc es mantenen les Torres de Serrans, que per primera vegada sobrepassen les 200.000 visites en haver rebut un 28,36 per cent més de persones que l'any anterior arribant així a les 226.211 visites.\nEntre les dades de l'any que acaba de finalitzar també destaquen els augments de visites en les Torres de Quart (un 24,21 % més per a arribar a les 71.475 visites), a la Casa-Museu de Blasco Ibáñez (+30,83 % en rebre durant l'any del 150 aniversari del naixement de l'escriptor un total de 15.350 persones) i el Palau de Cervelló, que és l'espai amb un increment major de visites (un 33,25 per cent, en passar de les 7.312 de 2016 a les 9.755 de l'any passat), gràcies a la política de visibilització d'aquest espai i les iniciatives d'accions expositives específiques.\nEntre els espais protagonistes de 2017 està el refugi antiaeri de la Casa Consistorial, obert al públic el passat mes de març. Per ell ja han passat 8.249 persones malgrat disposar d'un horari restringit d'accés.\nEl Museu Històric continua sent el tercer espai més visitat, amb 103.579 visites en 2017, i la Almoina és la quarta, amb 79.872, prop d'un 17 per cent més que en 2016. També han incrementat en l'últim any la xifra de visitants els Museus de Ciències Naturals, el Almudín, el Museu d'Història, la cripta de Sant Vicent, el Museu de la Ciutat, la Casa-Museu Benlliure, les Atarazanes, la Casa Museu Concha Piquer i la sala d'exposicions d’Arquebisbe Mayoral.\nLa regidora de l'Àrea de Cultura de l'Ajuntament de València, Glòria Tello, ha destacat les polítiques municipals que permeten posar en valor aquests "espais de referència en la ciutat".


Per què els aficionats estan feliços, Gwyneth Paltrow deixa la MCU després de 'Venjadors: joc final' - Entreteniment | Gener 2021\nPer què els aficionats estan feliços, Gwyneth Paltrow deixa la MCU després de 'Venjadors: joc final'\nGwyneth Paltrow ha estat jugant a l’interès amorós de Tony Stark pel Marvel Cinematic Universe (MCU) des del 2008. Home de ferro. No obstant això, malgrat la longevitat de l’actriu com Pepper Potts, molts aficionats estan contents de veure-la sortir desprésVenjadors: Joc final. Aleshores, què ha fet Gwyneth Paltrow per catalitzar aquesta contenció al voltant del seu personatge, i per què alguns fan entusiasmar la idea d’un MCU sense Pott?\nGwyneth Paltrow | Foto de Matt Winkelmeyer / Getty Images per GLAA\nTot i que molts partidaris defensen que el personatge de Paltrow és un benefici addicional per a la MCU (més sobre això més endavant), la presa de peixos de Pepper Potts es desprèn de dos factors: el personatge de l'Avenger (la seva personalitat, les seves tendències i el seu propòsit narratiu) i Gwyneth Paltrow - la seva personalitat. , tendències i marca de vida. Mentre que algunes persones lluiten per veure el que Pepper Potts afegeix a la narració en joc, d’altres lluiten per veure el passat de Gwyneth Paltrow i la persona tan poc favorable que ha fomentat.\nUn mes. #avengersendgame\nUna publicació compartida per Gwyneth Paltrow (@gwynethpaltrow) el 26 de març de 2019 a les 10:41 PDT\nEl problema amb Pepper Potts\nSi es desplaça pels fòrums de Reddit o l'espai de comentaris de YouTube perillós a vídeos sobre Pepper Potts, sorgeix ràpidament una opinió popular: el personatge és un maldecap i no accepta que amb gran potència és una gran responsabilitat.\nMolts detestors de Pepper Potts senten que ella, més que donar suport a Stark i acceptar-lo per l'egotista i salvador mundial que s'ha convertit, el reté (o intenta canviar). Sovint demana que posi la seva relació davant la humanitat en general, suplicant-li sense parar que torni a casa o deixi els heroics a un altre venjador.\nSABEU que sóc aquest pebre quan em necessiti  #pepperonyforever\nUna publicació compartida per Gwyneth Paltrow (@gwynethpaltrow) el 20 de febrer de 2019 a les 17:31 PST\nPer a molts, el que Potts demana a Tony se sent il·lògic i injust. Per no parlar, el fet que aquest tema es repeteixi sistemàticament en diversos Home de ferro i Venjadors les pel·lícules permeten un perfil de personatge sense filtrar, ja que no conserva un arc narratiu individual, que no té influència en la influència de Tony. Si bé és un personatge de suport, molts defensen que 's'enfila' més del que afegeix a la història.\nEl problema amb Gwyneth Paltrow\nGwyneth Paltrow –el més lluny de Hollywood per promocionar la seva marca de vida GOOP– es considera sovint un privilegiat i partidari de la ciència impresa. Des de llibres de cuina que reitereixen la seva conversa amb les elits de Hollywood fins a la roba d’efecte preuat que diu als fanàtics de GOOP que comprin, molts creuen que l’actriu i ara empresària està desconnectada de les que no formen el 1% superior.\nHola, benvolguts ... si algú de vosaltres us trobeu a Los Angeles en aquest moment, visiteu-me demà al matí a #gooplab a @brentwoodcountrymart. Em signaré llibres i chillin al nostre bell passeig insígnia avançat.\nUna publicació compartida per Gwyneth Paltrow (@gwynethpaltrow) el 8 de febrer de 2019 a les 17:41 PST\nTot i dirigir-se en la direcció de Matha Stewart-esque, a Gwyneth Paltrow no se li ha obtingut el mateix grau d’estimació o acceptació que Stewart rep. En lloc d'això, la gent creu que Paltrow intenta fer-ho tot, arribant a territoris que no està qualificats per atravesar-los, i com a resultat falla.\nSi bé mostra la seva vida amb una sensació de facilitat, des de llavors des de la seva privilegiada existència s'ha catalitzat un menyspreu generalitzat. Molts dirien que Paltrow va iniciar una marca de vida sense tenir en compte en què consistia un estil de vida comú.\nQuè han de dir les persones que donen suport a Gwyneth Paltrow / Pepper Potts a la MCU\nEls que donen suport a Pepper Potts a la MCU, acostumen a abandonar la discussió de Gwyneth Paltrow com a persona, i confien en allò que el personatge afegeix a la franquícia. Molts creuen que Pepper Potts manté la base de Tony i li recorda 'les altres facetes importants que té la vida'.\nMotivació de resolució. Actualitat #Gsport baixa a @goop (hola @harleypasternak)\nUna publicació compartida per Gwyneth Paltrow (@gwynethpaltrow) el 6 de gener de 2019 a les 12:11 pm PST\nEls aficionats defensen que sense Pepper Potts, Tony Stark abandonaria el final més profund. Ells creuen que Pepper Potts es preocupa pel benestar de Stark i vol impedir-lo de continuar així, perquè la responsabilitat es menja al cap, al cor i al cos (un missatge que Paltrow podria comunicar a la vida real).\nLa idea principal: Potts no és la xicota embarassada. Ella és qui veritablement 'veu' Tony. Ella és qui entén com la turbulència de Tony contribueix a la seva existència quotidiana i vol salvar-la de l’estrès permanent.\nSi Potts té el millor interès de Stark o no simplement no pot veure la importància de tot el que fa serà un debat etern; tanmateix, de totes maneres, els que han esperat per acabar la història de la Marvel són gratificats.\nfamília duggar patrimoni net 2015\nper què el príncep William no porta anell de noces?\nvolen comercials els expresidents?


Bèlgica agrupa les euroordres i fixa una vista conjunta el 16 de desembre - Empordà\nBèlgica agrupa les euroordres i fixa una vista conjunta el 16 de desembre\nefe 16.11.2019 | 06:30\nLa Fiscalia de Brussel·les va acceptar ahir la petició de la defensa dels exconsellers Toni Comín i Lluís Puig de celebrar una vista conjunta el 16 de desembre amb l'euroordre emesa per la Justícia espanyola contra l'expresident de la Generalitat Carles Puigdemont.\nLa justícia belga va acordar així ajornar la vista fixada per avui sobre l'euroordre dictada contra els exconsellers fugits a Bèlgica Comín i Puig, després d'una audiència formal de menys d'una hora en un tribunal flamenc de la Cambra del Consell de Brussel·les, jutjat de primera instància.\nS'encarregarà del cas el mateix jutge que té assignat el cas de Puigdemont, que és també el mateix magistrat que es va ocupar de la primera euroordre del 2017, va explicar Comín en declaracions a la premsa a la sortida del Palau de Justícia de Brussel·les.\nEl Tribunal Suprem espanyol reclama Puigdemont i Comín per sedició i malversació, i Puig només per malversació.\nEls advocats dels tres polítics independentistes fugits a Bèlgica el 2017, després de la declaració d'independència de Catalunya, faran una «defensa conjunta» dels seus clients.


PREVENCIÓ DE RISCOS LABORALS – Memòria de sostenibilitat SSIBE 2017\nPREVENCIÓ DE RISCOS LABORALS\tgmcd\t2018-06-21T13:36:04+00:00\n_Cal destacar el descens de l’índex d’accidentabilitat a pràcticament totes les empreses.\nAtès el baix índex d’accidentalitat del 2016 s’ha pogut obtenir el Bonus* a SSIBE A.I.E, Emporsis AIE. i Fundació Hospital de Palamós.\n_Increment de les hores de formació en Prevenció de Riscos Laborals.\nFormació en prevenció de riscos laborals 2016/2017\nA l’octubre s’ha realitzat la jornada interna “Gestió del conflicte amb l’usuari a la sanitat: fem un hospital més amable” i també s’ha aprofitat per presentar de nou la guia per prevenir i gestionar la violència en el lloc de treball.\n_Auditoria del Sistema de Gestió de Prevenció de Riscos Laborals: el sistema de prevenció és eficaç i està correctament enfocat a la millora contínua i en aquest sentit es fa palesa una evolució positiva des de l’anterior auditoria.\nAuditoria del Sistema de Gestió de la Prevenció de Riscos Laborals\nEn el decurs del maig 2017, l’empresa AENOR ha fet l’Auditoria del Sistema de Gestió de Prevenció de Riscos Laborals per a les 7 empreses a qui dóna cobertura el Servei de Prevenció.\nEls informes d’auditoria determinen que en línies generals el sistema de prevenció és eficaç i està correctament enfocat a la millora contínua i en aquest sentit es palesa una evolució positiva des de l’anterior auditoria.\nComplementant la tradició de la Comissió de Prevenció i Promoció de la Salut (CPiPS) en l’organització de tot un seguit d’actes commemoratius del Dia Mundial de la Salut i el de l’Activitat Física, el Servei de Prevenció de Riscos Laborals ha mantingut el projecte d’Empresa Saludable.\nAmb la finalitat de projectar l’esperit de la prevenció i els bons hàbits saludables, no només cap a la ciutadania, sinó també cap als propis professionals de l’entitat, per segona vegada s’ha significat el dia 28 d’abril, Dia Mundial de la Seguretat i Salut en el Treball, amb la celebració de la II Jornada Empresa Saludable, amb més de 90 assistents.\nL’any 2017 el focus del projecte s’ha posat sobre l’alimentació. Així, la jornada ha comptat amb la participació del Dr. Ramón Estruch i la Dra. Montse Fitó, experts i investigadors vinculats als beneficis que determinats aliments incorporats a la dieta mediterrània aporten a la salut, alhora que amb el Sr. Quim Casellas, cuiner local guardonat amb una estrella Michelin i que ha posat en valor la cuina de proximitat. Finalment, la importància dels hàbits personals vinculats a la responsabilitat de cadascú pel que fa a la seva salut, ha estat la visió aportada pel Sr. Carles Folguera, Director de La Masia del Futbol Club Barcelona.\nMés enllà d’aquesta jornada, tant la població en general, com professionals de l’entitat i els seus familiars, han pogut gaudir al llarg del més d’abril i de la resta de l’any de prop de 40 activitats –on hi ha participat 287 treballadors/es-, totes amb l’objectiu de promoure la salut, l’exercici físic, l’alimentació saludable i el coneixement del nostre entorn. Algunes d’aquestes activitats han estat sobre activitats físiques com Chikung, Feldenkrais, ioga o pilates, però també activitats sobre alimentació saludable com la fàbrica de formatges de Fonteta (maig), als arrossars de Pals (10 de juny), taller de cuina (17 de juny), el celler de Can Sais (30 de setembre) o al Trull de La Bisbal (novembre).


Pedro Martínez: «Ara només marxaria a un gran d'Europa» - Regió7\nPedro Martínez: «Ara només marxaria a un gran d'Europa»\nEl tècnic barceloní, que té un any de contracte, es mostra centrat en el Baxi i només se n'aniria en una situació «improbable»\n14·06·20 | 23:26\nPedro Martínez té un any de contracte amb el Baxi JORDI BIEL\nNo hi ha hagut bàsquet, però ell no ha estat parat. Pedro Martínez, en l'impàs entre un exercici incomplet i un esdevenidor incert, analitza passat i futur al Baxi amb la idea clara de fer créixer un projecte que s'haurà d'adaptar a les necessitats.\nEls problemes de quotes es poden arreglar amb joves i planter\nHa desconnectat de bàsquet durant tot aquest temps?\nDoncs no, perquè hem tingut molta activitat amb altres entrenadors i he mirat molts partits de la temporada passada, analitzant més que veient, que tenia pendents de veure amb detall. He dedicat molt temps al bàsquet. Tampoc no hi havia gaires coses per fer.\nDe la temporada interrompuda que vam tenir l'any passat, pel que fa al Baxi, es pot fer un balanç general o caldria fer-lo per parts?\nPer a mi la temporada va ser bona i ve molt condicionada pels esdeveniments negatius que ens van afectar, com lesions i decisions que no venien de la part esportiva. Hi havia jugadors que ja van començar lesionats, com Toolson, que va estar molts mesos aturat. La problemàtica amb el passaport de Jordan Davis també va incidir en la dinàmica de l'equip. Les lesions formen part del camí, però vam estar de pega. A més, eren llargues, que fan que el jugador tingui l'alta però s'hagi de posar en forma. Quan vam tenir una mica de salut i estàvem estabilitzats, vam estar bastant bé, fent un bon bàsquet i sent competitius. Llavors, el gener va haver-hi la passa de grip que va ser terrible i ens va tallar el ritme. Ens va fer caure d'una competició en què estàvem absolutament classificats. Des del punt de vista esportiu, l'eliminació es pot qualificar com un fracàs, però hi van incidir factors com aquests i que Cvetkovic no pogués jugar. Va ser una decepció. Per la resta, quan hem tingut salut els resultats han estat bons.\nÉs bàsquet ficció, perquè no es podrà saber mai, però com creu que haurien acabat?\nCrec que bé, que no haguéssim patit gaire, però és cert que Toolson feia partits que no jugava i era clau per a nosaltres. Tot i que semblava que estava a punt, no sabem com hauria estat la seva entrada a l'equip després de dos mesos fora. La situació i la dinàmica de treball eren bones i estàvem en una bona línia.\nHaver quedat fora del torneig final de l'ACB per deu punts pot haver estat fins i tot positiu de cara al futur?\nHauria estat bo jugar aquesta competició perquè és una manera de millorar, i competint, millores. Pensant en els nostres jugadors joves, hauria estat positiu. Però per a mi, desgraciadament, la competició es va cancel·lar, es va suspendre. Ara es juga una altra competició, que està bé que es faci per entrar en una situació de certa normalitat i que torni el bàsquet, però és una altra competició. Per a mi, la lliga ACB 19-20 es va acabar des del moment que es decideix un altre sistema i no amb tots els equips. Jo hauria estat encantat de jugar-la, però entenc que com a club vam tancar la temporada i té la seva part positiva. Els estrangers han pogut marxar a casa, que hi estan millor que vivint lluny. Ara ja fa dues o tres setmanes que treballem amb els jugadors que s'han quedat aquí pensant en la seva millora i en el futur.\nDe cara al futur hi ha hagut canvis importants al club. El va sorprendre que no seguís Román Montañez, com a director esportiu, quan ho va saber?\nPer a mi va ser una sorpresa.\nHavien començat a treballar per a l'any vinent?\nSempre tens converses per saber què pensa cadascú, però no n'havíem tingut cap de seriosa i oficial perquè era aviat.\nDurant l'any en què han treballat junts, com era la seva relació?\nBona, molt professional. El Román era una persona que intentava fer la seva feina el millor que podia i la meva relació professional amb ell ha estat molt bona.\nEn el seu lloc ha entrat Xevi Pujol. Li havia passat mai que algú que estava a les seves ordres passés a ser el seu cap?\nAbans que res he de dir que treballem en equip. El Xevi no treballava sota les meves ordres, treballàvem junts.\nPerò era el seu entrenador ajudant...\nSí, però al final m'agrada que els ajudants tinguin molta incidència i amb ell tinc un feeling professional molt bol. No m'agrada pensar que ha treballat sota les meves ordres. Ara tinc la mateixa sensació, tot i que ell té unes responsabilitats diferents, però igual d'importants. Tant ho és l'entrenador ajudant, com l'entrenador, com el director tècnic. Per cert, sí que m'havia passat a Gran Canària, perquè en la meva primera etapa el meu ajudant era Himar Ojeda. En vaig sortir, i quan hi vaig tornar ell era el director tècnic. Vaig viure aquest procés i va anar molt bé.\nQuines són les principals virtuts de Xevi Pujol?\nÉs una persona molt vàlida al club i en el món del bàsquet en el que faci. És molt treballador i perseverant, i té una visió sensata i freda de la situació. Com a entrenador, al principi, li faltava experiència, i com a director tècnic també n'hi faltarà, però per a mi això és secundari al costat de la mentalitat, el caràcter, la capacitat de treball i la d'esforçar-se. Estic convençut que pel seu caràcter està plenament capacitat per fer la feina que el club li encomani.\nEll va dir que el renovaria per a tota la vida. Podem dir, com a mínim, que vostè es quedarà a Manresa\nVaig firmar dos anys l'estiu passat i la idea ha estat complir-los. No hi ha hagut res que hagi anat malament per pensar que l'etapa s'ha d'acabar. Sí que és cert que vaig transmetre al president que tinc la il·lusió i l'ambició, si es dona la possibilitat, d'entrenar un equip top de l'Eurolliga. Vam deixar oberta aquesta possibilitat i li ho agraeixo, tot i que crec que és difícil que passi. Evidentment, haurien de pagar una quantitat i seria positiu per a tothom.\nO sigui, que si no ve un gran d'Europa, no marxarà aquest any?\nExacte. Però no tinc l'objectiu, la necessitat, ni el neguit que això passi. Quan vaig venir l'any passat vaig rebutjar ofertes que doblaven econòmicament el que m'oferia el Manresa. Aquest estiu hi ha hagut opcions superiors al que guanyo i no han estat valorades perquè estic bé aquí i només marxaria a un equip que esportivament fos un dels top. Però això és improbable, molt complicat perquè no crec que sigui un objectiu d'aquests clubs. No hi penso. Fa setmanes que penso com fer el millor equip possible i estant molt tranquil. En general intento no estar entrenant el Manresa pensant que seria bo ser a un altre lloc, sinó fer-ho sense trobar res a faltar i subratllant tot el bo que tinc aquí, que és molt. Em paguen molt bé i tinc un grup de jugadors amb bona mentalitat i que volen millorar, i en un club seriós i professional que pretén competir al màxim a l'ACB. Això és motivador i en tinc prou, perquè és molt.\nJa hi comptava amb baixes com les de Pere Tomàs i Toolson pel tema econòmic?\nI Kravish. I alguns més els propers dies, com Cvetkovic i algun altre. Moltes d'aquestes decisions neixen de la necessitat econòmica del club. Som conscients de les limitacions i ara intentem equilibrar el que tenim amb el que podem fitxar per fer un equip competitiu.\nEn canvi, han mantingut puntals com Dani Pérez i Eulis Báez...\nL'Eulis tenia contracte.\nTambé en tenien els altres i han marxat.\nNo era la mateixa situació. Kravish acabava, i sobre els altres tres, el club tenia opcions que es podien executar o no. En el cas de l'Eulis s'ha retocat el contracte amb un nou plantejament. Pel que fa als tres jugadors anteriors, es va valorar la situació i es va arribar a la conclusió que eren difícils econòmicament.\nEn tot cas, que segueixin Dani i Eulis deu ser positiu.\nSí, i tant! Volem mantenir una base d'aquesta temporada. Que segueixin Eulis, Dani i d'altres com Vaulet i Guillem Jou ens dona molta tranquil·litat de donar continuïtat per a aquests jugadors.\nHi ha fitxatges confirmats. Eatherton és un jugador baix [2,06 metres] per jugar de cinc a l'ACB?\nÉs que els centímetres valen molts diners. Ja ens passava amb Kravish. Si fossin vuit o deu centímetres més alts, amb les mateixes virtuts, serien dels millors a Europa. Kravish ens va donar molt i esperem que, tot i la limitació d'alçada, Eatherton ens doni com a mínim el mateix, que estaria molt bé.\nQuè li va agradar de Sajus, dels partits en què s'hi van enfrontar amb el Lietkabelis, per fitxar-lo?\nHaver jugat contra ell ens va permetre posar-lo al radar. És jove. Per a ell és una oportunitat molt gran per demostrar el seu nivell en una lliga més gran, i pensem que ens pot ajudar. No creiem que sigui diferencial, però que si té un bon creixement, serà una bona aposta.\nTambé han fitxat Joesaar per jugar de tres al costat de Vaulet\nSí, tot i que ja se sap que avui en dia el tema de les posicions queda més difuminat. Els bons jugadors poden jugar en diverses. Ell, a part d'una petita aportació a Tenerife, mai no ha tingut l'oportunitat de jugar en una gran lliga. És el mateix cas que amb Sajus, jugadors joves amb coses per demostrar. L'any passat ens va sortir molt bé amb algun fitxatge com Vaulet i Magarity. Nosaltres els donem les eines per demostrar el seu nivell.\nNo hi ha massa gent, en la posició de cinc, entre Eatherton, Sajus, Sakho\nSí, en tenim molta i no tots s'hi podran quedar.\nPer tant, és possible que Sakho o Sima surtin?\nPossible no, és segur. Encara estem en el procés de parlar amb ells i de trobar la millor sortida per a tothom, perquè tenen contracte i volem que als que surtin els quedi una bona situació esportiva i puguin seguir la seva carrera a un altre lloc.\nTindran un nou equip vinculat, el CB Artés. Com els pot ajudar en el seu funcionament?\nSobretot beneficia els nois, que estaran més controlats, més a prop, i que si han d'entrenar amb nosaltres ho tindran més fàcil. Amb l'Artés hi ha hagut una molt bona entesa per fer feina conjunta i estem contents que alguns dels nostres jugadors joves puguin estar en dinàmica del primer equip però jugant en una categoria exigent per a ells com la lliga EBA.\nL'any passat va començar amb molts punts al perímetre, amb Ferrari\nVolem fer el millor equip possible i necessitem de tot. Els jugadors que falten per fitxar han de tenir punts però també defensa i molt bona mentalitat per treballar, progressar i ser millors a final de temporada.\nXevi Pujol va parlar que havien trobat a faltar tiradors.\nBusquem els millors jugadors possibles. No es tracta de buscar especialistes o d'eliminar jugadors bons en intangibles per trobar gent que pugui tirar de fora.\nTambé es va parlar de renovar Mitrovic. Com està el tema?\nImpossible. No va ser possible arribar a un acord econòmic amb ell, tot i que ho vam intentar.\nMagarity té contracte. Aquest sí que segueix?\nSí, comptem amb ell.\nLa temporada que ve hi podria haver una lliga de vint equips amb la qual els conjunts d'ACB actuals estan en contra. La veu viable?\nAquesta seria una pregunta més per a directius. Ho veig difícil. Donant una ullada global, els equips que juguen competició europea ja tenen un calendari prou atapeït per encabir-hi una lliga regular més llarga. Però m'adaptaré al sistema de competició que es decideixi.\nUna sortida seria un canvi de format, com ja va viure fa dècades amb els grups parell i senar?\nNo ho sé, m'adapto al que decideixin, però m'agrada el sistema de tots contra tots perquè crec que és el més just. Però si els nostres directius decideixen alguna altra cosa, m'hi adaptaré i criticar-ho prèviament no té gaire sentit, i menys per part d'un entrenador.\nSi n'hi ha vint i en baixen quatre de cop, això sí que pot afectar...\nA mi em sembla una mica exagerat que en baixin quatre, em sembla molts. Però si al final hi ha això, intentarem no ser un d'aquests quatre, i si som divuit, pensar que no serem un dels dos últims.\nEl pitjor és no saber quan començarà tot?\nNo és un problema important ara, perquè encara queda lluny i donem per fet que començarem aviat. El fet que no hi hagi competicions de seleccions em sembla que provocarà que l'ACB s'iniciï abans. Ara no és un problema greu. Quan ens ho diguin, farem el plantejament de pretemporada.\nPer a tothom és un inconvenient que no hi hagi públic, però a Manresa segurament és un dels llocs on es notaria més. Té l'esperança de començar la lliga amb públic a la graderia?\nSí. És més, això sí que seria un problema per a nosaltres especialment. A Manresa no podem jugar a bàsquet sense el nostre públic. Així de clar. Entenc que, en l'aspecte sanitari, la cosa va prou bé perquè l'octubre o a final de setembre l'escenari sigui diferent del d'ara. Per al Bàsquet Manresa seria una tragèdia jugar sense públic. Ho puc dir més alt, però no més clar. El necessitem i hem de jugar amb ells perquè sense ells no som prou competitius. Potser altres clubs no ho tenen tan clar, però nosaltres volem jugar amb els nostres aficionats.\nJa venia avisat d'altres temporades, però l'ha sorprès l'ambient del Congost d'aquest any passat?\nLa paraula no és sorprès: s'ha confirmat. Tenim una afició molt bona. La Grada d'Animació dona un caliu i un ambient sensacional i és molt motivador per a nosaltres formar part d'aquesta història. Fa que els jugadors estiguin a gust. Això no et garanteix guanyar, perquè hem guanyat i hem perdut, però ens fa sentir a tots involucrats, i quan ara parlem amb jugadors perquè vinguin, els recalquem que tenim una afició que els fa estar a gust. És com un punt perquè el posin a la presa de decisions i penso que molts ho valoren com un fet positiu.\nEn l'àmbit global, el bàsquet sortirà canviat d'aquesta crisi sanitària?\nVull pensar en positiu i crec que tornarem a una situació de normalitat i que com a societat ho superarem. En un àmbit més reduït, pel que fa al bàsquet, també crec que tirarem endavant.


La plaça Catalunya acull la Festa del Comerç Just per conscienciar dels desequilibris nord-sud\nAmb l'objectiu de conscienciar els ciutadans sobre els desequilibris en el mercat i les desigualtats entre el nord i el sud, el que d'altres anomenen països dominadors i dominats, i abans desenvolupats i subdesenvolupats, aquest cap de setmana i el pròxim es fa la Festa del Comerç Just a la plaça Catalunya de Barcelona i en altres municipis de Catalunya. A la festa es poden trobar des de botigues de comerç just fins a jocs per a nens, passant per consultoris i diversos testimonis. El denominador comú de tot plegat és canviar o acabar amb l'actual model econòmic.\n29/05/2005 - 00.00 Actualitzat 29/05/2005 - 18.16\nLes vendes dels productes de comerç just han augmentat un 50% a Catalunya des de l'any 2000, segons un informe d'aquest sector. Malgrat aquest increment, l'estat espanyol encara està lluny del volum de vendes de països com Alemanya o Suïssa, on es facturen cada any més de 50 milions d'euros en aquest tipus de productes. Amb l'objectiu de conscienciar els ciutadans sobre els desequilibris i les desigualtats en el mercat i entre el nord i el sud, aquest cap de setmana i el pròxim es fa la Festa del Comerç Just a la plaça Catalunya de Barcelona i en més de 50 municipis de Catalunya.\nDes de la Fira del Comerç Just s'exemplifica amb un joc el funcionament del comerç de cafè al món, on els perdedors sempre són els camperols dels països del sud, davant de les multinacionals cafeteres. Així ho veuen pagesos com Fausto Tórrez, dirigent de l'Associació de Treballadors del Camp, que ha vingut des de Nicaragua per explicar l'experiència dels petits productors de cafè a Llatinoamèrica. Segons Tórrez, el peix i la carn són "utopies alimentàries" per als camperols del cafè. Així mateix, segons aquest testimoni, "un obrer agrícola es treu un sou diari per prendre una coca-cola en una rebosteria, únicament".\nEl comerç just vol canviar les regles del joc del comerç internacional perquè es garanteixi un nivell de vida digne als pagesos dels països del sud. Per això, es demana al govern de l'estat que es posicioni d'una forma crítica davant la pròxima reunió ministerial de l'Organització Mundial de Comerç prevista per finals d'any a Hong Kong.\nLes entitats que organitzen la Festa del Comerç Just volen que s'acabi amb la política econòmica actual. "Els països rics són una mica hipòcrites perquè proclamen la liberalització i l'obertura de mercats sempre que no els perjudiqui", assenyala Toni Codina, director de Setem, una ONG dedicada a la solidaritat internacional. Codina exemplifica aquest fariseisme amb el tèxtil de la Xina. Així, el director argumenta: "Els països rics de seguida defensem mesures proteccionistes; en canvi, quan aquestes perjudiquen els països pobres, doncs, ens sembla molt bé i anem predicant l'obertura de mercats."\nA la festa, per fer reflexionar les persones sobre els seus hàbits de consum, el consultori de la doctora Justa Consumició i Remei recepta uns consells, com detectar l'origen dels productes i a qui beneficien.\nA més d'informació detallada sobre el tema, també hi ha botigues d'alimentació i de productes artesanals. A la Festa del Comerç Just hi ha actuacions i jocs per als petits.


Minea Sistema CM-2 és un sistema de gestió de matèries primeres i formulacions concentrades per optimitzar econòmicament i eficaçment el consum de productes químics destinats a la neteja industrial.\nEl sistema permet barrejar fàcilment l’aigua i diferents matèries primeres o formulacions concentrades líquides, de manera instantània, homogènia i controlada.\nAquesta versatilitat ens permet adequar la composició de les formulacions per adaptar-la específicament a cada tipus de neteja, tenint en compte totes les circumstàncies de la seva aplicació.\nAmb el sistema CM-2, la nostra experiència i el nostre qualificat equip tècnic, s’aconsegueix millorar el producte per fer-lo a mida de les seves necessitats i al millor preu.\nEl sistema consisteix a incorporar l’última matèria primera que necessita la formulació: l’aigua. Aquesta pot suposar el 70%, la resta és la matèria per configurar un producte de neteja adequat.\nAprofitant l’aigua de les seves instal·lacions, amb el Sistema CM-2 aconseguirà un gran estalvi en costos de transport i altres manipulacions.\nEls concentrats consten de diferents matèries primeres que es barregen en una concentració proporcionada per atendre les necessitats tant de condicionament de l’ aigua (duresa, nivells de ferro, etc.), com de neteja, i s’adapten a les particularitats del cas.\nAtès que la concentració química del producte obtingut pot estar entre un 10% i un 30% de matèria activa, el cost del producte a utilitzar es redueix sensiblement, ja que incorporar aigua al producte final és irrellevant.\nAvantatges del Sistema CM-2\nPer a una mateixa aplicació amb el Sistema CM-2 s’aconsegueixen avantatges econòmiques a partir del 30% respecte a productes estàndards. L’aigua, referida a costos de producte, té una repercussió insignificant, tot i que representa la major part de la formulació final, per tant, el preu del producte amb aquest sistema, comparant-lo amb el del producte convencional es troba una diferència molt considerable.\nPodem afirmar que el Sistema CM-2 és el sistema més sostenible per a l’obtenció de productes de neteja a escala comercial. L’estalvi d’aigua redueix els costos de fabricació, transport, manipulació i espai.\nFormular un producte a mida del client permet evitar els excessos de matèries primeres que componen les formulacions, adaptar el producte a les necessitats del client, aprofitar al màxim el percentatge de cada component i les seves sinergies, i evitar llençar innecessàriament a la naturalesa productes químics que no han estat aprofitats.\nSón diversos els sectors que es poden aprofitar d’aquest sistema. En general està especialment indicat per a empreses que requereixen grans consums de productes de neteja en base aquosa, com ara empreses del sector de l’automoció, manipulació del ferro, impressió o del sector agroalimentari. Si dubte de si la seva empresa es podria beneficiar o no d’aquest sistema, no dubti en contactar amb nosaltres.\nL’estació de Minea Química disposa del certificat CE, donant compliment a les exigències i requisits de les directives comunitàries que l’afecten.\nEl reconeixement per part del Registre de la Propietat Industrial del nostre model d’utilitat avala la millora de la nostra patent. La conseqüència més important és l’exclusivitat de què gaudeix Minea per implantar aquesta estació en la indústria.\nEl Sistema CM-2 Automàtic amb Sistema de Seguretat està preparat per a la incorporació de cabalímetres de tipus ultrasònic per a la regulació i les comprovacions regulars, o també permanents per a un control continu.\nPermet controlar el consum, registrant i acumulant a una memòria interna tots els kilograms que es produeixen, cosa que permet prefixar els cicles.\nPolsador de posada en marxa, amb parada automàtica per al cicle establert.\nPolsador de parada, per si cal aturar abans d’acabar el cicle, però memoritzant el temps que falta per completar.\nQualsevol incidència que repercutís en la correcta dosificació dels concentrats, automàticament deté el sistema i emet un senyal acústic i visual en pantalla.