La Policia Local de Benicarló es troba 3 plantes de marihuana en una casa quan rescatava un gat | Canal56 Notícies\nInicio Benicarló La Policia Local de Benicarló es troba 3 plantes de marihuana en una casa quan rescatava un gat\non: 01/10/2020 En: Benicarló\nServei diari de la Policia Local de Benicarló 30-09-2020.\n08.40 Accident sense ferits. Avís veïnal per danys causats per un autobús a un turisme estacionat al carrer Peníscola. La Patrulla s’entrevista amb el conductor de l’autobús apreciant danys de consideració en la carrosseria. Es prenen dades per a l’informe amistós.\n11.45 Confiscació de 3 plantes de marihuana. Es rep avís veïnal al trobar-se un gat atrapat a l’interior d’un domicili al carrer Astúries, causant molèsties durant la nit. Al mateix accedeixen joves de manera habitual. Es procedeix a l’entrada amb la col·laboració de Bombers, rescatant al gat i confisquen 3 plantes de marihuana.\n13.15 Violència domèstica. Avís per una forta discussió en un habitatge a la plaça Mestres de Montesa. Acudeix la Patrulla assistint a una dona que havia sigut agredida pel seu fill i que no es trobava ja en el lloc. Se li assisteix en el Centre de Salut per una ferida en la templa i mossegada en l’avantbraç. El presumpte agressor Rafael G.A. amb antecedents per violència domèstica és localitzat i detingut passant a disposició judicial. Col·labora la Guàrdia Civil.\n15.01 Alarma en un establiment. Es rep avis d’una empresa de l’avinguda Catalunya per a la realització de simulacre i salt d’alarma.\n16.49 Ajuda a un ciutadà. Es rep avís per trobar-se unes claus a la porta d’un vehicle estacionat al carrer Doctor Ferrer. Es recullen les mateixes i es deixa una nota en el vehicle al no poder contactar amb el titular i s’instal·la cep en prevenció.\n20.20 Activitat sospitosa. Es rep avís del conductor d’un camió que està fent treballs de càrrega i descàrrega al carrer València per l’activitat d’un home al costat del camió que fa cas omís als avisos pel perill de danys durant les tasques. S’identifica a un home que posteriorment va abandonar el lloc.\n22.47 Sorolls i molèsties veïnals. Queixa veïnal per la música alta durant tota la vesprada. I de manera constant més avisos durant la vesprada. La Patrulla es va desplaçar al domicili i després d’entrevistar-se amb el causant de les molèsties es va procedir a instruir denúncia administrativa.\n22.58 Conflicte veïnal. Es procedeix a la mediació entre les parts implicades en un conflicte veïnal al carrer Ramon i Cajal.\nDenúncies per infraccions al trànsit: 6\nAnimals recuperats en la via pública: 1


L'exposició 'Brakumo21' arriba a la Xarxa de Centres Cívics — Ajuntament de Tarragona\nEsteu aquí: Inici › Centres Cívics › Notícies › Notícies 2021 › L'exposició 'Brakumo21' arriba a la Xarxa de Centres Cívics\nFotografia: Cartell Brakumo21\nA partir de demà divendres 23 d'abril es podrà veure l'exposició Brakumo21 al Centre Cívic de Sant Pere i Sant Pau. Aquesta mostra que engega amb motiu de la Diada de Sant Jordi, ofereix una col·lecció de fotografies de les abraçades que, un any després de l'inici de la Covid19, ens van ser prohibides. Brakumo, que significa abraçada en esperanto, posa de relleu les abraçades en plena crisi sanitària com a mostra d'afecte, a la fragilitat del cos, independentment del gènere, edat o raça i a la necessitat de contacte que en tenim.\nEls autors de les imatges que s'exposen són Paco Romero i Mon Feijóo, que junt amb la Xarxa de Centres Cívics de l'Ajuntament de Tarragona han organitzat aquesta mostra; que a més ha comptat amb la col·laboració del Campus Extens de la URV i la Diputació de Tarragona.\nPaco Romero és llicenciat en Documentació i ha rebut formació musical tot i que ha desenvolupat la seva carrera laboral en camps de la interpretació i la fotografia. Amb Brakumo21, i de la mà de Mon Feijóo, afronta el seu projecte fotogràfic més gran i personal fins al moment. Mon Feijóo és musicompositant i artista visual. Ha dut a terme diferents rols en diversos projectes audiovisuals. Durant el primer confinament, es torna a submergir al món de la fotografia fent èmfasi en el maneig de la llum flash i és quan neix de la mà d'en Paco Romero, Brakumo21.


Ràfegues que fiblen\nAgafarem distància per observar la traça d’un episodi recent de vent virulent\n3 min. 31/05/2019 22:16\n260x366 Ràfegues que fiblen / J. BAUZÀ Ràfegues que fiblen / J. BAUZÀ\nAvui anirem ben al mig de la serra de Tramuntana, pels voltants del puig de Bàlitx. Fa dues setmanes, trescant per la contrada pel vessant de llevant de l’esmentat puig, vaig albirar un seguit d’oliveres i algun pi amb les branques esqueixades. La ferida a la soca era fresca i les branques, arrabassades, eren a terra, a alguns metres de la soca. ‘A priori’ semblava el resultat d’un episodi de vent virulent i recent, atès que les branques encara mantenien algunes fulles.\nLa sorpresa va venir en observar com a mesura que anava trescant pel bell paratge, en direcció al nord, cap a la tanca dels Bous, apareixien noves oliveres esbrancades, tot seguint la corba de nivell de 400 m, cosa que em va animar a fotografiar-les, incorporant dades de localització per poder representar amb posterioritat el conjunt en un mapa.\nL’avantatge de projectar la localització de les imatges en un mapa és que ens permet afegir perspectiva al treball de camp i discernir si els arbres afectats pel vent segueixen algun patró, entre altres coses.\nSi anam al mapa, observarem, representats en triangles de color verd, els arbres afectats que vaig anar trobant. Sumen un total de 25 punts dibuixant una línia clara i estreta que, si comparau amb les corbes de nivell, va seguint la cota dels 400 m.\nTambé he posat quatre requadres amb algunes de les imatges que vaig enregistrar. El requadre 1 és un exemplar de pi blanc el terç superior del tronc del qual ha quedat escapçat. Al fons de la imatge podeu veure la magnífica muntanya de Montcaire.\nEl requadres dos i tres mostren exemplars d’oliveres esbrancades: es veu perfectament la ferida recent i les branques arrabassades a terra. Per acabar, el requadre número 4 mostra una imatge amb dades de localització i orientació. Es pot observar la cota de 398 m, així com l’orientació nord o nord-est en què han quedat les branques.\nGràcies a les gestions del company solleric Joan Orvay, que va poder parlar amb l’amo en Miquel de Bàlitx, es confirmava un episodi de vent virulent a la contrada durant la passada Setmana Santa, si bé no hi va quedar constatada la presència d’un fibló.\nComentant les fotografies enregistrades durant la ruta amb el geògraf Miquel Grimalt, observàvem que la direcció en què havien quedat les branques, un cop eren llançades a terra, era majoritàriament nord o nord-est, si bé també hi havia alguns casos amb direccions diferents. Aquest punt és important a l’hora de poder esbrinar si ens trobàvem davant els efectes d’un possible fibló, d’un esclafit o d’una combinació d’ambdós fenòmens dins una mateixa tempesta.\nLa trajectòria clarament alineada i estreta que dibuixen els punts en el mapa faria pensar automàticament en un fibló però, com hem dit abans, la majoria de les branques esqueixades miren en una mateixa direcció, un fet més relacionat amb un esclafit de tempesta.\nCom a recordatori, cal dir que un fibló és una baixa local amb vent girant a gran velocitat en sentit ciclònic (antihorari en el nostre hemisferi), fàcil de reconèixer per la seva forma d’embut, mentre que un esclafit és un corrent d’aire descendent molt violent que en arribar a prop de terra s’expandeix horitzontalment a gran velocitat. En aquest darrer cas, el moviment unidireccional provoca que els arbres tomats o les branques arrabassades quedin orientats majoritàriament en una mateixa direcció, si bé marca una traça d’elements afectats més ampla que en un fibló.\nEn qualsevol cas, ens trobam, una vegada més, davant un nou exemple de la força de la natura que, de manera ocasional, té capacitat per transformar el paisatge a embranzides.


“Pijos” - Adam Majó\nPermeteu-me començar amb una falca publicitària: Filmincat, una plataforma digital per veure sèries i pel·lícules -la majoria europees (moltes de britàniques) però també de nordamericanes- en VO subtitulada el català (excepte les infantils que també tenen opció doblada). No hi ha les series més de moda –les que comenten els més llestos a les tertúlies de la ràdio- però de bones n’hi ha les que vulguis. Ideal per gent a qui la procreació ha complicat l’accés al cinema. I perquè en faig propaganda? Doncs perquè he pensat que vostè, amic lector, posat a llegir subtítols, també prefereix fer-ho en la llengua amb què està llegint aquest diari. I perquè en el camp de l’audiovisual Barcelona (aka Catalunya) no té el pes ni l’empenta que li correspondria i això, en un món de pantalles com l’actual, és un problema. I vull pensar que si plataformes com aquesta arriben a tenir prou abonats i difusió, algun dia s’atrevirien a fer el mateix que fan les grans del sector: produir material propi.\nDit això, l’altre dia veient The virtues (els 20 minuts de borratxera més brutals que he vist mai en una pantalla) observo que tradueixen posh per fatxenda i m’adono que, efectivament, en català no tenim una bona traducció de posh, i que això és un problema perquè la categoria si que forma part del nostre univers conceptual. De fet, utilitzem habitualment un mot per referir-nos-hi, el problema és que es tracta d’un manlleu del castellà i que conté un so que no forma part de l’alfabet fonètic català: la /x/ de jamon. Em refereixo, evidentment, a l’adjectiu pijo/pija.\nPerò tornem un moment a posh, una paraula molt usada en anglès britànic que té un origen etimològic espectacular. POSH és l’acrònim de Port Off Starbaord Home (bavor fora estribord casa) que apareixia en els bitllets més cars dels vaixells que anaven a la India des d’Anglaterra a través del canal de Suez, els corresponents a les cabines cara nord tant al anar com al tornar que evitaven, així, el sol directa i la calor del migdia. I perquè posh no s’hauria de traduir per fatxenda, altiu o elegant (com proposa el sr Google)? doncs perquè aquest terme, igual que pijo, no denota només una actitud, ni només una situació econòmica, sinó una barreja de totes dues variables. No n’hi ha prou amb tenir diners o amb comportar-se de forma altiva, calen les dues coses alhora, per ser pijo. I cal context, també. Si no, pregunteu-ho a alguns pijos manresans (d’aquells del Moka o la Pineda de 30 anys enrere), que quan els enviaven a fer el COU a una escola privada de la part alta de Barcelona tornaven queixant-se que allò era un niu de (veritables) pijos i que a ells els consideraven uns pobres pagesos.\nEn definitiva, està molt bé que l’Institut d’Estudis Catalans debati cada any sobre els neologismes a incorporar, però farien encara millor solucionant problemes, com aquest, pendents des de fa anys. I posats a fer, al mateix decidir si incorporen un equivalent a pijo o si accepten el castellanisme nostrat, podrien plantejar-se també una bona solució per quillo (diminutiu de Chiquillo) que a Andalusia, d’on prové, té un sentit familiar i afectuós mentre que a Catalunya defineix una determinada categoria social amb connotacions pejoratives i –diguem-ho tot- xenòfobes.\nFront patriòtic? (i II)\n26.01.2009 | 11.07


"La mort no té perquè ser trista, o tètrica"\nPresentació de la novel·la El cementiri dels vius a Barra Llibre (27/10/2018)\nTítol: El cementiri dels vius\nAutora: Noemí Molinero\nLa Noemí i jo ens vam conèixer gràcies a en Joan, el seu marit. Amb en Joan fa temps que ens coneixem, a tots dos ens perd l’amor per la paraula justa i ben dita i ens agrada compartir aquesta passió amb tothom. Com que, a més, ens tenim un gran respecte i consideració professional i personal, al llarg de la vida ens hem anat seguint en diferents aventures. I en una d’aquestes aventures, a Vilassar, em va presentar la Noemí.\nNo hem tingut ocasió de veure’ns personalment gaire sovint, però he de dir que vam connectar molt ràpidament. Gràcies a les xarxes socials hem compartit pensaments i reflexions, ens hem indignat juntes i hem aplaudit juntes els èxits i fracassos dels esdeveniments polítics del nostre país. He descobert en ella una dona forta i sensible, amant de la vida i de la natura; culta, gran lectora i amb unes enormes ganes de viure. Així que puc dir, sense equivocar-me gaire, que la nostra relació s’assembla molt a una bona, tot i que peculiar, amistat.\nPer això em va fer molta il·lusió que em demanés de presentar-li el seu darrer llibre, El cementiri dels vius. Per tot això, i per altres motius que ara us explicaré.\nEl primer és que, com ella, soc des de ben petita una incansable i àvida lectora. Recordo aquells estius interminables d’infantesa i adolescència enganxada a llibres que en alguns casos llegia i rellegia: Juli Verne, Emilio Salgari, Mark Twain, Dickens, però també Sebastià Sorribes i el gran, immens món del Cavall Fort, que ens va descobrir en Benet Tallaferro, en Jan i Trencapins o els Barrufets, entre tants i tants d’altres. Tots aquests llibres llegits de ben jove han deixat sens dubte una gran empremta en mi, i en guardo un gran record, que he reviscut anys més tard amb els meus fills, a qui he transmès tot aquest meu univers i junts n’hem descobert de nous.\nAra, amb la perspectiva dels anys, penso com n’és d’important que s’escriguin llibres pensats per als joves. Però alerta, perquè no és gens fàcil... Cal recordar que no per joves són ignorants, o incomplets. No se’ls ha de tractar amb condescendència, però tampoc escalfar-los el cap amb les reflexions a vegades retorçades dels adults. I la Noemí ha aconseguit aquest equilibri amb aquest llibre, però amb tanta gràcia que si ja no ets tan jove i el llegeixes també t’hi enganxes. El món des dels ulls d’un nen, amb la seva simplicitat i autenticitat, explicada amb un llenguatge molt real, gens forçat.\nUn altre motiu pel qual em fa il·lusió presentar aquest llibre és perquè, i això ho puc dir sense desvelar-ne el contingut perquè ja n’heu vist la coberta, els morts no són del tot morts. La meva feina ara consisteix a buscar fosses comunes de la Guerra Civil, obrir-les, analitzar-ne les restes i trobar els familiars d’aquella persona per retornar-li el nom i la dignitat. I no sabeu, allà a la Direcció General de Memòria Democràtica, el que donaríem perquè ens parlessin i ens diguessin qui són, on vivien, què els va passar. I, a banda d’això, a quants de nosaltres no ens agradaria tornar a abraçar aquell ésser estimat que hem perdut i tenir-hi una bona xerrada! Què donaria jo per tornar a tenir una conversa amb el meu avi Josep, o amb l’avi Joan! El caràcter que la Noemí ha donat als personatges «morts» fa que et sembli tan normal que puguin parlar, ballar o riure. I ens fa, fins i tot, envejar la Paula i l’Oriol per poder viure aquesta emocionant aventura!\nVull fer també un esment a la coberta del llibre. No sempre hi parem esment i que en són, d’importants, les cobertes! Sovint ens ajuden a decidir si un llibre pot ser o no interessant. I en aquest cas, reflecteix molt bé aquest tarannà alegre amb què la Noemí ha retratat els morts. Potser no en parlem prou, de la mort, i al capdavall forma part de la vida. La mort no té perquè ser trista, o tètrica.\nNo em vull allargar més perquè, avui, és l’autora la protagonista. Només vull recomanar-vos que llegiu (i compreu) El cementiri dels vius; estic segura que us agradarà. I Noemí, no paris mai d’escriure. Sé que a tu et fa molt feliç, però és que a nosaltres també! Gràcies!\nFilòloga i sub-directora general de Memòria Democràtica\nPublicat per Editorial Gregal a 9:20\nEtiquetes de comentaris: cementiri, El cementiri dels vius, joves, la mort, morts, Narrativa juvenil, Noemí Molinero


Xavi, autor en Escola Marti\nLes activitats del Barri\nEl compromís i la participació de l’escola i del seu alumnat al barri com a societat més propera és un dels objectius del nostre Projecte Vincles. A l’escola treballem per crear lligams entre el projecte educatiu i el barri de Sant Pere Nord; el barri és el primer estadi social per al nostre alumnat i… Seguir leyendo Les activitats del Barri\nL’educació infantil a l’escola\nMireu quin vídeo hem preparat per a les noves famíliesAmb poc més de 2 minuts fem un repàs a l’etapa.L’atenció personalitzada, la innovació educativa, el dia a dia a l’escola, tot en un moment.Mireu-lo!\nPreinscripció curs vinent\nPortes Obertes: 6 de març del 2021De 9:30 a 13:30També entrevistes personalsAmb cita prèviaDemaneu cita prèvia al següent enllaç:\nFer comunitat és un dels eixos del nostre projecte educatiu. Conscienciar, sensibilitzar i fer participar als alumnes i a les famílies en les activitats de l’escola desenvolupa el coneixement i la confiança mútua. Avui recuperem aquestes imatges d’activitats que enguany no hem pogut fer degut a la Covid i ens emplacem a recuperar-les quan la… Seguir leyendo Fer comunitat\nParticipem en el projecte de l’Anella Verda de Terrassa\nL’objectiu d’aquest projecte és conèixer les característiques i tensions dels espais periurbans. En aquest cas la zona de Can Bonvilar, també, entendre el paisatge com a patrimoni de la comunitat i adonar-se que aquest està en constant transformació. Els nostres alumnes d’ESO col.laboren en la recuperació d’aquests espais.


Proveïdors d'alimentació per a hostaleria - GADisteco\nLes 5 claus per a triar proveïdors d’alimentació per a l’hostaleria\nSeleccionar proveïdors sempre és un procés que demanda la màxima atenció al detall, perquè no sols es tracta d’una qüestió de preus sinó, en definitiva, del servei que després obtindrem.\nEn l’elecció d’un proveïdor d’alimentació el preu mai ha de ser el factor determinant, perquè es tracta dels productes que constitueixen la pedra angular de la secció gastronòmica del negoci.\nA la cuina, tot està estretament vinculat a la qualitat, no sols del producte, sinó de la seva manipulació al llarg de tota la cadena de subministrament, des del productor a la taula.\nDes de Grup Alimentari Disteco oferim un resum de les condicions que ha de tenir un distribuïdor d’alimentació que vulgui ser líder en el sector, responent de manera eficient a les necessitats de cada emprenedoria hostaler.\nAspectes clau en un distribuïdor d’alimentació per a hostaleria\nProductes de qualitat: seleccionar els millors productes requereix de trajectòria en el sector, perquè més enllà de les marques comercials, és important considerar quins són els inputs més sol·licitats per gerents i caps de cuina.\nRenovació de productes: triar el proveïdor que ofereix productes amb major frescor i dates de consum, això dóna compte que té una cartera de clients respectable i organització en els seus magatzems.\nRespecte pel producte: els embalatges no sols protegeixen el producte, són un aspecte important a l’hora de conèixer al proveïdor; el lliurament de mercaderies en bones condicions estructurals dóna compte d’una manipulació, emmagatzematge i transport cuidats i assegurances.\nCatàleg de productes: un ventall de marques reconegudes, però també de presentacions i formats, perquè destaca la confiança de les marques en el proveïdor i facilita la gestió del negoci.\nServei de confiança: puntualitat i responsabilitat garanteixen el lliurament d’aquests inputs per al bon funcionament del negoci hostaler; evitar retards i trencament d’estoc són aspectes centrals del negoci, per la qual cosa es requereix triar un proveïdor seriós i eficient.\nEl compromís amb els nostres clients i la transparència en els nostres acords, marquen la trajectòria de GRUP ALIMENTARI DISTECO com a proveïdor d’alimentació referent en el sector hostaler.


Fase 2 | Racons de lectura - Escola Montagut 2016/2017 Fase 2 – Racons de lectura – Escola Montagut 2016/2017\nCategory Archives: Fase 2\nEntrevistem els nens de 1r, 2n i 3r de Primària\n18 Octubre, 2016 racodelecturamontagut1617 Deixa un comentari\nAvui hem iniciat la Fase 2 del nostre projecte dels Racons de lectura. que consisteix en entrevistar als nens i nenes de Primària per a saber què imaginen ells com a racó de lectura i quines serien les seves preferències per a què aquest espai fos agradable i engrescador. Us deixem algunes fotografies i alguns resums de les seves aportacions al Projecte.\n“Avui, dia 18 d’octubre de 2016, hem anat a entrevistar els nens de 1r A de Primària de la nostra escola, per inspirar-nos i recollir idees. Els hem preguntat quins llibres els agrada llegir, com voldrien que fos el lloc, de quin color, quin ambient… Molts alumnes volen coixins per estar més còmodes, una catifa per a llegir asseguts a terra i un prestatge amb els llibres classificats per temàtica. Un nen ha suggerit cadires amb una taula, un altre un sofà i un altre ha proposat apuntar en algun lloc els llibres que els havien agradat perquè servís de recomanació per als companys. Els temes més populars de lectura són la por, Disney i els animals. S’ha mencionat també els dinosaures i l’amor. Generalment, a tots els estudiants de la classe els agrada el silenci i la tranquil·litat per a llegir, tot i que n’hi ha un que ha dit que preferiria molt de soroll. Els colors més demanats han sigut el blau i el verd fluix, però hi ha hagut un parell d’alumnes que volien blau fort, un altre blanc i un altre vermell. També han suggerit un llum per llegir. És clar que alguns alumnes han dit algun comentari sense sentit que ens ha fet riure. Amb aquesta entrevista, però, en hem pogut fer una idea del que els nens de Primària entenen com a racó de lectura.”\n“Avui hem anat a les aules de 3r de primària A a preguntar diferents aspectes sobre el racó de lectura sobre el qual estem treballant. Ens hem presentat i seguidament hem començat el qüestionari. Allò que més ens ha agradat ha estat el fet de poder interectuar amb els nens i nenes i d’aquesta manera agafar idees sobre el que haurem de fer durant els següents dies. Algunes de les idees que ens han aportat els nens han estat que els agradaria que estigués decorat amb una simulació d’un fons marí, sobre l’espai, amb tons de blaus, sols i núvols representant el cel. També ens han proposat de posar coxins , sofàs o alguna cosa semblant com a suport per a seure.”\n“Avui hem entrevistat als nens de 1rB. Encara hem de decidir quin tema triem perquè tots els nens han volgut dir la seva. Volen de tot, de tots el colors i llibres de tot tipus. El tema de la prehistòria ens ha semblat un bon tema i ens el estem plantejant. També ens han dit del fons marí,de princeses i desenes d’altres temes.”


El Govern "guanya el pols" a l'Estat i convocarà totes les places de mestres previstes - Sala de premsa. Generalitat de Catalunya\nEl Govern "guanya el pols" a l'Estat i convocarà totes les places de mestres previstes\nquery_builder 17 maig 2011 18:45\nEl portaveu del Govern celebra que l'Executiu central "hagi entrat en raó" però adverteix que l'ofensiva de Madrid continua\nEl Govern també ha nomenat els representants de la part catalana de la Comissió Bilateral Generalitat-Estat, la Comissió Bilateral d'Infraestructures i la Comissió Mixta d'Afers Econòmics i Fiscal\nEl Govern garanteix la convocatòria de 1.245 places d’oposicions de professors de secundària, després que hagi arribat a un acord amb el Ministeri d’Economia i Hisenda perquè retiri el recurs interposat. “El Govern ha guanyat un pols a l’Estat, com en el cas dels preus del transport públic”, ha assegurat el portaveu del Govern, Francesc Homs. El Consell Executiu ha aprovat una modificació tècnica de l’acord de convocatòria d’oposicions que ha desencallat la qüestió.\n“Al final s’ha entrat en raó, i l’Estat ens ha comunicat que retira el recurs. Totes les persones que es preparen les oposicions poden tenir la tranquil·litat que la convocatòria, tal com la Generalitat l’havia plantejat, es podrà presentar”, ha explicat en la roda de premsa posterior al Consell Executiu d’aquest matí. “L’Estat pretenia limitar la convocatòria a 430 places, això era absolutament inadmissible per les necessitats que tenim en terreny educatiu a casa nostra i per la necessitat que tenim de reposició de places”, ha afegit Homs.\nTot i celebrar que aquest “intent d’intromissió sense cap precedent en democràcia” hagi quedat “en no res”, el portaveu ha alertat que l’ofensiva de l’estat contra Catalunya continua. És en aquest context que ha valorat positivament el nomenament, avui, dels representants de la part catalana de la Comissió Bilateral Generalitat-Estat, la Comissió Bilateral d’Infraestructures i la Comissió Mixta d’Afers Econòmics i Fiscal, a les quals com a novetat s’hi incorporen representants de forces polítiques catalanes. Aquest acord d’avui permetrà a la part catalana “reunir-se, compartir l’estratègia del que calgui negociar i avançar en una major intensitat”, ha explicat Homs.\nEn aquest sentit, ha anunciat que el Govern demanarà la convocatòria de la Comissió en les properes setmanes, i ha expressat la voluntat del Govern de posar-hi sobre la taula, com a mínim, tres qüestions fonamentals: en primer lloc, els traspassos pendents, ja que de 40 identificats només se n’han materialitzat una desena; en segon lloc, tot allò que el portaveu ha qualificat de “lleialtat institucional”, i que comprèn des de l’activitat normativa de l’Estat que “sistemàticament envaeix competències” del Govern, a les decisions que comporten despesa a la Generalitat.\nLa tercera qüestió és, segons ha afirmat Homs, “allò que és una clara discriminació de Catalunya respecte l’Estat en inversió en infraestructures. Ara només el 0,8% de les licitacions d’obres importants licitades per al 2011 són obres a Catalunya, 64 milions d’un total de 7.672 milions, la discriminació és evident”.\nEl portaveu ha lamentat que l’activitat licitadora de l’Estat situa Catalunya a la cua i que no es correspon al pes econòmic, fiscal i de població del país. “Hem començat l’any molt malament, aquesta inèrcia s’ha de corregir i posar sobre la taula abans no sigui massa tard”, ha alertat el portaveu del Govern. “Cal fer fer pressió política pertinent perquè aquesta tendència tan negativa per Catalunya es corregeixi”, ha reiterat.\nEl Consell Executiu també ha autoritzat cobrir les vacants al CECAT, el CIVICAT i l’Oficina del Pla Català de Seguretat Viària, amb l’objectiu de garantir el ple funcionament dels serveis de seguretat ciutadana, trànsit, emergències i protecció civil.\nA més, ha aprovat el Reglament de comercialització dels jocs de loteria gestionats per l’Entitat Autònoma de Jocs i Apostes (EAJA), que supera el buit legal existent després que el TSJC declarés nul el Decret de 2006 que ho regulava. El nou reglament habilita l’EAJA en matèria de responsabilitat social corporativa perquè estableixi mesures que minimitzin els possibles riscos i fomentin la participació responsable de les persones jugadores.\nFotografia reunió Consell Executiu (Autor: Jordi Bedmar) 261\nFotografia roda premsa Govern (Autor: Jordi Bedmar) 229\nTall de vídeo: el portaveu afirma que el Govern ha guanyat el pols al govern espanyol amb la convocatòria d'oposicions\nFLV | 2205\nTall de vídeo: Homs denuncia les intromissions del govern espanyol\nFLV | 2206\nTall de vídeo: Homs lamenta que Madrid només inverteix a Catalunya un 0,8% del total de l'Estat\nFLV | 2287\n17 maig 2011 13:42\n17 maig 2011 13:43\n17 maig 2011 13:48\nEl Govern autoritza a cobrir les vacants al CECAT, el CIVICAT i l'Oficina del Pla Català de Seguretat Viària\n17 maig 2011 13:49\nEl Govern garanteix la convocatòria d'oposicions de 1.245 places de professors de secundària\n17 maig 2011 13:51\nEl Govern aprova els membres de les comissions Generalitat-Estat


1046 – 1075\n← abat Oliba – Berenguer Sunifred →\nEl primer acte en que apareix Guillem és una donació que fa el Comte de Barcelona Ramon Berenguer I de la meitat de la dècima que rebia de paria de la ciutat de Saragossa feta el 15 de juliol de l'any 1048. Les pàries eren un tribut que pagaven els moros de Saraqusta per tal de no ser atacats i que Flórez suposa que el comtes rebien des de l'expedició que temps enrere feu el Comte Ramon Borrell.\nEl 7 de juliol del 1063 infeudà els castells de Balsareny, Oristà, Gaià i Cornet a Bernat Riculf i Miró, dos germans, a canvi de vassallatge i acudir amb hosts consistents en cinquanta cavalls, els seus genets, ajudants i impedimenta. L'any 1066 també infeudà el Castell de s'Avellana a Ponç, Vescomte de Girona i a la seva muller Beatriu. El 15 de febrer del 1067 la Catedral de Vic i el monestir de Ripoll guanyaren un judici per la possessió del Castell de Malla que posseïa Ermengol Guillem de Mediona. Aquell mateix mes vengueren, l'església i el monestir, aquell castell als comtes Ramon Berenguer I i Almodis. El 30 de març del 1068 consagrà Guillem l'església de Sant Martí Sescorts. El 4 d'octubre del 1068 consta la cessió d'un alou, dit de Sant Pere, a un grup de persones per tal que el cultivessin, donant a canvi una quarta part dels fruits que donessin i el braciatico o brasage (és a dir la quinzena part dels fruits restants després de la dècima). Consta el 1068 la confirmació de la Pau i Treva de l'any 1033.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Guillem_de_Balsareny&oldid=21033728»\nLast edited on 27 abr 2019, at 04:01


Vora 800.000 alumnes i 64.000 docents estan cridats a la vaga educativa del 24-O | STEPV\nSTEPV fa una crida a la comunitat educativa per participar activament en la jornada de vaga.\nRoda de premsa d'aquest matí a la seu d'STEPV.\ndilluns 21 octubre 2013 14:06 h\nSTEPV ha presentat aquest matí en roda de premsa els motius pels quals convoca vaga educativa el proper 24 d’octubre i les accions realitzades i previstes. La vaga afectarà a tots els funcionaris i treballadors dependents de totes les Administracions Educatives, i de les Universitats, tant al PAS laboral, PAS funcionari PDI laboral i PDI funcionari, igualment afecta tots els treballadors docents i no docents de l’ensenyament sostingut total o parcialment amb fons públics, monitors de menjador i altres activitats en centres públics i privats concertats, personal d’atenció educativa o assistencial externalitzat, personal de les escoles dependents de l’administració local, i personal de titularitat municipal, amb servei externalitzat.personal que treballa a l’ensenyament públic, univeristari i no universitari, i de privada.\nLa llei educativa suposa l’agressió més greu a l’ensenyament en la recent història\nEn total estan convocats, segons dades de la Conselleria, 779.992 alumnes de centres públics i concertats no universitaris (567.543 de la pública i 212.379 de la privada-concertada). Quant al professorat, 63.925 docents estan convocats a participar-hi (49.599 de la pública i 14.326 de la privada-concertada).\nPer províncies, la distribució és la següent:\nAlumnat pública 226.845 261.478 76.475\nProfessorat pública 19.189 23.457 6.953\nAlumnat privada-concertada 55.793 138.312 17.690\nProfessorat privada-concertada 3.807 9.335 1.184\nSobre els motius pels quals convoquem vaga, es resumeixen en tres: rebuig a la LOMQE o llei Wert, a les polítiques de retallades del govern espanyol i valencià; i a l’acord de professorat interí signat el passat 3 d’abril.\nLa llei educativa suposa l’agressió més greu a l’ensenyament en la recent història. Ni ha estat negociada per la comunitat educativa, ni compta amb el suport de cap partit de l’oposició. A més, incrementarà l’escletxa social entre l’alumnat, modifica les condicions laborals del professorat, condemna l’alumnat a passar per diverses revàlides, fomenta la religió i margina les llengües pròpies, entre moltes altres raons.\nQuant a les retallades, des de 2010 hem patit l’acomiadament de més de 4.000 docents interins per la modificació de les plantilles de primària, secundària i FP; el professorat ha vist congelat i retallat el seu salari per diverses normatives d’àmbit estatal i autonòmic; l’alumnat ha vist dificultat l’accés a beques de transport i menjador escolar, de llibres de text, o d’accés a la universitat. Ara mateix hi ha menys professorat, més malpagat i amb més alumnat per atendre.\nI, finalment, l’acord de professorat interí ha provocat que enguany més de 1.400 docents interins hagen perdut el seu lloc en la borsa i han sigut ordenats al final, amb la qual cosa no han tingut possibilitat d’accedir a vacant aquest curs 2013/14.\nEl Sindicat fa una crida a la comunitat educativa perquè aquest dijous 24 d’octubre participe activament en totes les accions convocades en moltes localitats valencianes i, especialment, en les manifestacions a Alacant, València i Castelló a les 18:30h (en aquest enllaç trobareu les accions convocades).\nvaga en l'ensenyament mobilitzacions 24-o\nELs sindicats de l’ensenyament, contra la LOMQE i amb la lluita de les Illes\n17 octubre 2013 / 15:54 h


Cooperatiu Entrevistes Fundació\nL’economia social i les fundacions\nArticle Autor Fundació Caixa Enginyers 17/05/2021\nPreguntes a Pere-A. Fàbregas, president de la Coordinadora Catalana de Fundacions.… Continue reading\nQuè és i per què és tan important la inflació en els mercats financers?\nactius financers Autor Caixa d'Enginyers 24/03/2021\nUn dels grans temes del moment és el possible ressorgir de la inflació i les seves possibles implicacions econòmiques i financeres després de la implantació de polítiques fiscals i monetàries expansives, juntament amb una més que probable acceleració econòmica propiciada per l’aparició de les vacunes.… Continue reading\nQuins són els diferents tipus d’hidrogen?\nActualitat Autor Caixa d'Enginyers 24/03/2021\nMolt es parla de la importància de l’hidrogen dins del marc de les inversions del paquet conegut com a Green Deal europeu i el seu paper primordial dins del procés de descarbonització de l’economia. Els experts apunten que l’hidrogen és l’última alternativa viable a gran escala per a la reducció significativa dels gasos amb efecte d’hivernacle (GEH) i poder assolir la meta dels acords de París sobre el canvi climàtic de 2015.\nQuè és l’aigua virtual?\nActualitat Autor Caixa d'Enginyers 22/03/2021\nCom cada any, el dia 22 de març celebrem el Dia Mundial de l’Aigua per recordar que aquest líquid és imprescindible per a la nostra existència i que encara hi ha 2.200 milions de persones que viuen sense accés a aigua potable. Per aquest motiu, és important conscienciar sobre la crisi mundial de l’aigua que vivim i la necessitat de preservar i protegir aquest recurs vital.\nPerquè no només fem servir aigua per beure o en accions diàries com rentar-nos les mans o dutxar-nos. Aquest ús només representa un 4% del total que consumim; la resta s’utilitza de forma directa o indirecta per a la realització d’un bé, producte o servei. Aquest tipus d’ús es coneix com a “aigua virtual”, ja que no es veu directament, però està present en els aliments i productes que consumim a diari. … Continue reading\nActualitat Banca digital Finances\nBizum & Enginyers PAY en època COVID-19\nActualitat Autor Caixa d'Enginyers 19/03/2021\nActualment, la majoria de ciutadans utilitza o, com a mínim, coneix Bizum. Aquesta plataforma es caracteritza per ser un mètode de pagament immediat, de compte a compte, mitjançant el mòbil. Així, doncs, s’usa, sobretot, en pagaments quotidians de poc import en substitució de l’efectiu.\nD’altra banda, a partir de la situació de la COVID-19, un estudi del Banc Central Europeu confirma que quatre de cada deu participants fan servir l’efectiu amb menys freqüència des de l’inici de la pandèmia. Tot indica que aquesta tendència es mantindrà a llarg termini.… Continue reading\nActualitat Autor Caixa d'Enginyers 15/03/2021\nEl 14 de març de 2020 es va declarar l’estat d’alarma a Espanya a conseqüència de la propagació de la pandèmia de COVID-19 arreu del món.\nEl confinament que es va implantar arran de la situació va forçar les empreses a adoptar noves mesures, entre aquestes, el teletreball. De fet, les dades d’una enquesta realitzada pel Banc d’Espanya confirmen que el percentatge d‘empreses que s’han adaptat al teletreball és d’un 80%.… Continue reading\nNoves entrades 1 2 3 … 14 Entrades anteriors\nEconomia sostenible (132)\nActualitat Actualitat econòmica Article COVID-19 Economia sostenible Medi Ambient Medioambiente Sostenibilitat


Magnífica vil•la amb vistes al mar a Sant Josep, Eivissa, a la venda\n2.450.000 € , Ibiza\n350 m22000 m25 Habitacions5 Banys\nEspaiosa casa en venda a Sant Josep, Eivissa, de nova construcció amb estil eivissenc situada en el més alt d’una muntanya amb fantàstiques vistes al mar i al camp. La vil·la, de 350m2, té quatre habitacions amb portes envidriades que donen a l’exterior i quatre banys amb amplis finestrals, un gran saló amb xemeneia i fabulosa cuina moderna amb taula menjador.\nEl jardí de 2000m2 té una preciosa piscina desbordant, terrasses i un gran porxo envolten la casa i proporcionen espais chill out perfectes per gaudir de les vistes i les postes de sol. Addicionalment, hi ha un apartament de convidats amb una habitació i el seu bany.\nSuperfície:350 m2 5 Habitacions dobles 5 Banys Descarregui la fitxa tècnica\nTelèfon Telèfon Dia 22 de gener de 2017\nMissatge Visitar la propietat En enviar aquest formulari acceptes els termes del servei. REF 03696\n2.050.000 € Espectacular vila de luxe a Cala Bou, Eivissa\n2.400.000 € Vull vendre


The garden of Cal Carreter - Rural roads should Garrotxa\nThe garden of Cal Carreter\nHome/News/The garden of Cal Carreter\nEl jardí de Cal Carreter Rural Tourism a Mieres al mes de Novembre ens ocupa molta activitat i molta dedicació. Les fulles cauen sobre el terra i hem de recollir-les amb freqüència per evitar que transmetin malalties a terra i dificulten la ventilació. However, amb les fulles estem estudiant fer una gran compostera on podrem fer un humus o compost de qualitat.\nEl nostre assessor de referència de jardineria ens va comentar que és un bon moment per plantar arbres, arbustos i fruiters, encara que haurem de protegir-los de l’aire. Besides, és el moment de tallar les flors marcides de les hortènsies. També podem plantar perennes de floració primerenca i conrear en l’interior aquelles plantes d’exterior que no suporten les gelades, com les fúcsies, o l’aigua excessiva, com els cactus.\nBy ApuntServeis|2019-11-04T11:10:40+02:00November 1st, 2019|Categories: News|Tags: our stuff|0 Comments


D'ací cap enllà\nAmb cotxe, amb tren, amb tramvia o amb vaixell, la qüestió és no parar\nRecórrer la província de la costa a l'interior i de nord a sud és tasca senzilla gràcies a les autopistes, autovies, el tramvia o els mitjans marítims\nNo importa si s'arriba a la costa i es vol anar cap a l'interior o si des d'Oriola es pretén visitar Dénia. La xarxa de comunicacions és àmplia per a poder moure's d'un racó a un altre de la província sense problemes. Si la costa ofereix les possibilitats d'una moderna autopista per a recórrer la Costa Blanca de nord a sud, la província conta amb una xarxa d'autovies que enllacen amb l'interior d'una forma còmoda, senzilla i eficaç per a facilitar l'accés a les zones d'interior.\nAltra opció és l'àmplia xarxa d'autobusos, el tren i també el Tram, el tramvia que enllaça la ciutat d'Alacant amb Dénia parant en les principals localitats costaneres i oferint al viatger unes vistes inigualables.\nPer moure's des de l'altre costat, és a dir des del mar, funcionen empreses que ofereixen excursions amb vaixell per la costa i també embarcacions que des d'Alacant o Santa Pola comuniquen amb la illa de Tabarca, reserva marina i una de les joies mediambientals de la província.


Reunió dels treballadors amb l’equip de govern de l’alcaldessa Ada Colau\nEl 5 d’octubre comença un dels primers judicis instats pels treballadors de Barcelona Televisió (BTV). Afecta quatre empleats subcontractats per Antena Local (Mediapro) que fins a la darrera temporada realitzaven el programa la darrera temporada feien ‘El Pla B’. Els denunciants estan ara sense feina després d’haver treballat a BTV, la cadena de televisió municipal de Barcelona.\nEl cas dels quatre que han dut l’empresa al jutjat és el primer d’un reguitzell de denúncies que abasten uns 60 treballadors que han presentat denuncies per cessió il·legal contra BCN Audiovisual (Lavínia) i Antena Local. Però, segons explicava el comitè d’empresa el març passat, la situació legal dels que han denunciat podria estendre’s a la major part dels 185 treballadors de la societat.\nInformació i Comunicació de Barcelona (ICB) és una empresa propietat de l’ajuntament que té una vintena d’operaris.\nTot això passa quan en les setmanes vinents s’adjudicarà el concurs per a la subcontractació dels serveis tècnics i informatius de BTV. Segons fonts laborals l’oferta de l’actual contractista, el grup Lavinia, és la que tindria més possibilitats d’endur-se el conveni. Els treballadors haurien preferit que el concurs no es produís, però admeten que amb la llei a la mà no era possible aturar aquest procés. En aquest sentit fan vots perquè aquest sigui el darrer concurs. Sigui com sigui, entenen que una part dels 163 treballadors subcontractats no hauran d’esperar ni dos anys per a passar a dependre directament d’ICB.\nEl nou ajuntament de Barcelona, segons els treballadors, ja ha analitzat què pot suposar que les demandes dels treballadors es guanyin i els demandants s’incorporin a ICB.\nLes autoritats barcelonines adjudicaran el concurs en marxa, tenint en compte el que pot passar amb les denúncies que hi ha posades. Si la justícia dictamina que hi ha hagut cessió il·legal de treballadors, en alguns casos durant gairebé 20 anys, la conclusió més plausible pot ser que es posi fi la situació irregular de tota la plantilla, afirmen els treballadors. Perquè això es pugui fer cal canviar el contracte programa subscrit l’any passat entre l’Ajuntament de Barcelona i l’empresa ICB. En aquell document s’obria la porta a modificacions, però també s’especificava els serveis que restarien externalitzats i, perquè això passi cal que ho aprovi el ple municipal. En aquest sentit, els treballadors mantenen contactes amb el grup de govern, a través del grup de Treball per a la internalització, i també mantenen contactes amb els grups de l’oposició.\nEl judici comença dilluns, 5 d’octubre a la Ciutat de la Justícia on s’ha convocat una concentració de periodistes i treballadors de la informació, en solidaritat amb els denunciants i a favor dels mitjans públics d’informació.


La Diputació mobilitza entre els ajuntaments gairebé el triple del seu pressupost\nSegons ha destacat Josep Poblet en una entrevista a Europa Press, en què ha tractat d'altres temes d'actualitat de la institució.\nEl president de la Diputació de Tarragona, Josep Poblet, ha subratllat durant una entrevista a Europa Press que la Corporació pot "mobilitzar a favor del territori" 314,53 milions d'euros aquest any, malgrat tenir un pressupost de 119 milions d'euros. Poblet ho ha considerat la millor prova que les diputacions poden ser molt útils en plena crisis "posant al límit les seves capacitats, cosa que no és aconsellable fer sempre, però sí quan convé".\nAixí, aquest any s'envien als ajuntaments 36,5 milions en ajuda directa, 38,03 en ajudes via Generalitat juntament amb la pròpia Corporació, i 240 en avançaments extraordinaris i de tributs, no només d'IBI i IAE: "Ho recuperarem quan cobrem els impostos, però ho avançarem, i per tant som capaços de generar un volum econòmic fent economies complementàries".\nTambé ha exemplificat la utilitat de la seva administració tot destacant que és la segona corporació provincial més transparent de l'Estat, segons l'Índex de Transparència en les Diputacions Provincials (Indip), amb un 92,5 sobre cent, només superada per la Diputació de Biscaia.\nPoblet veu "molt difícil" la supressió d'aquestes administracions perquè el Govern voldrà donar més competències a les diputacions per auxiliar als ajuntaments, tot i que ell s'ha mostrat "radicalment en contra" de fer-ho suprimint municipis.\nEl president augura que l'Estat plantejarà, després de l'estiu, "muscular" les diputacions pensant sobretot en l'ajuda als ajuntaments més petits, i afavorirà mancomunar serveis i racionalitzar competències, tot i que confia que la proposta estatal "deixarà una mica que cadascun s'acabi d'ajustar a la mesura del seu territori".\nSobre la situació econòmica d'alguns ajuntaments per actuacions anteriors a la crisi, ha distingit entre els "pecats disculpables", per decisions errònies, i les actuacions per incompetència, com obres faraòniques i impagament a proveïdors per falta de càlcul.\nEn plena crisi, també ha subratllat el treball que la Diputació fa pel turisme, i ha destacat la potencialitat de molts punts de la demarcació en aquest sector. Tot i això, ha considerat frívola l'actitud de Ryanair a l'aeroport de Reus. segons Poblet, no hi ha més companyies aèries en aquesta infraestructura per forçar un concurs públic i provocar que la competència impedeixi a aquesta aerolínia actuar unilateralment, com ha fet de vegades.\nTot i que la via aèria no sigui el que nodreix de manera més important la demarcació de Tarragona de turistes, Poblet admet que molts no hi arribarien sense avions -els russos, per exemple-, de manera que l'aeroport és imprescindible, també en la seva situació actual.


Nova mirada en profunditat a les avantguardes, a la ‘Història de la literatura catalana’\nAmb el modernisme i el noucentisme, el projecte dirigit per Àlex Broch arriba al sisè volum\nEl director de l’obra, Àlex Broch\nInma Sainz de Baranda / Arxiu\n15/12/2020 07:00 Actualizado a 15/12/2020 09:51\nUna nova aproximació als corrents literaris de les avantguardes és la gran novetat del nou volum de la Història de la literatura catalana , que dirigeix el filòleg Àlex Broch i que publica Enciclopèdia Catalana des del 2013. Amb el títol de Literatura contemporània (II) Modernisme. Noucentisme. Avantguardes , el sisè volum de l’obra ha estat dirigit pel filòleg Jordi Marrugat, continuant la tasca del traspassat Jordi Castellanos.\n“El projecte –explica Broch– representa, des del segle XXI, una nova mirada al que ha estat la història de la literatura fins aquest moment i l’actualització que representarà el darrer volum. Només se n’han fet dues històries abans. Una va ser la de Jordi Rubió, dins la Historia general de las literaturas hispánicas , que s’acabava al segle XIX, i la de Riquer, Comas i Molas, que finalitza al 1988. El que fem nosaltres és actualitzar els referents. I remarco que la conceptualització dels noms ja és indicativa de coses”, en referència a la desaparició de la denominació decadència per a l’edat moderna, que considera un concepte superat: “Ara som renaixentistes, barrocs, il·lustrats”.\n“El projecte representa, des del segle XXI, una nova mirada al que ha estat la història de la literatura fins aquest moment”, explica Broch\nPel que fa al sisè volum, a la contraposició entre modernisme i noucentisme, els autors hi afegeixen una tercera pota, que és la de les avantguardes, “que ressitua el debat i enforteix aquesta part, que té una voluntat internacionalista molt clara”, diu Marrugat. Hi han intervingut nou professors, i en tota l’obra més de seixanta de totes les universitats. “Si la lluita del segle XIX és per la dignificació de la llengua i la legitimació de la literatura, al XX la literatura esdevé referència, amb l’evolució dels corrents i els autors, i la diversitat de tendències i estètiques”, afirma Broch.\nJordi Marrugat i Àlex Broch presenten el sisè volum de la 'Història de la literatura catalana'\nMarrugat detalla que s’han centrat “a explicar moviments, debats, poètiques i formes literàries, i com es relacionen les unes amb les altres, es desenvolupen i canvien amb el temps; i n’hem destacat alguns autors, com Rusiñol, Maragall, Víctor Català, D’Ors i Carner, que també evolucionen”. Amb tot plegat “hem volgut que quedés clar com s’articula una cultura nacional dins del context internacional, en què la literatura ocupava el lloc central”, conclou Marrugat.\nDels dos volums restants, el setè abastarà des dels anys trenta fins al 1959, la mort de Carles Riba. Per primera vegada la guerra no fa de frontera, perquè “és un fet històric molt important, però no afecta estèticament a la literatura”, diu Marrugat. I el vuitè volum “arribarà fins al 2010 o 2012, tot i que considerem la possibilitat d’un novè volum –afirma Broch–. S’acabarà amb la primera dècada o arribarem a algun any més perquè hi entri Jo confesso, de Jaume Cabré”, conclou.


Els EUA ataquen dipòsits d'armes a Síria\nEls EUA i aliats ataquen el centre d'investigació i de dipòsits d'armes a Síria\nL'ofensiva que han llançat avui els Estats Units, el Regne Unit i França contra el Govern de Bassar Al Assad ha consistit en tres atacs contra instal·lacions utilitzades per a la producció i emmagatzematge d'armes químiques, ha informat el Pentàgon.\nEl primer dels atacs, ocorregut a prop de Damasc, va tenir per objectiu un centre d'investigació científic utilitzat, segons el cap d'estat major Conjunt dels EUA, general Joseph Dunford, per a "la investigació, desenvolupament, producció i proves d'armes químiques i biològiques".\nEl segon objectiu dels Estats Units i els seus aliats europeus va ser un diposito d'armes químiques ubicat a l'oest d'Homs, que segons Dunford emmagatzemava les principals reserves de gas sarín en mans del Govern d'Al Asad. Finalment, les potències occidentals van atacar un altre magatzem amb armes químiques i un "important centre de comandància" ubicats a prop del segon objectiu a l'oest d'Homs.\n"Els objectius que van ser atacats i destruïts estaven associats al programa d'armament químic del règim sirià. També seleccionem objectius que minimitzessin el reg per a civils innocents", va dir Dunford en una roda de premsa.\nCONFLICTE Trump amenaça Rússia amb els míssils cap a Síria: "suaus, nous i intel·ligents"


AFA ESCOLA CONGRÉS-INDIANS Colònies en família 2017 | AFA ESCOLA CONGRÉS-INDIANS\nColònies en família 2017\nAlgunes famílies ens hem organitzat per anar de colònies el 3 i 4 de juny i us convidem a sumar-vos ja que la casa disposa de bastantes places lliures. De moment som 30 famílies, unes 100 persones entre adults i nens (la casa disposa de 175 places).\nAnirem a la casa de colònies EL PINAR al Garraf (per a més informació de la casa, ubicació, instal.lacions, transport cliqueu aquí)\nEn cas que us vulgueu apuntar, ho heu de fer a través d’aquest formulari online. Després tindreu 3 dies per efectuar el pagament, en concepte de reserva, de 40€ en efectiu a la Neus (secretaria Afa). La resta del pagament es farà a mitjans de maig, ja us avisarem.\nTeniu de temps des d’avui 28 de març i fins el 7 d’abril, just el divendres abans de setmana santa, per apuntar-vos.\nLes colònies són, per tant, des del dissabte 3 de juny matí i fins diumenge 4 a la tarda. També hi ha l’opció de quedar-se el dilluns 5 que és festiu.\nPodem entrar dissabte al mati a la casa de colònies però el dinar cal portar-lo de casa.\nEls de la casa ens proposaran fer una activitat d’astronomia i a la nit de dissabte, si el temps acompanya, observarem la Lluna a l’observatori que tenen.\nPlantegem pensió completa que inclou el berenar i sopar de dissabte i l’esmorzar i dinar de diumenge i surt per:\n28€ per infant a partir de 3 anys\n14€ per menor de 3 anys (sempre que ocupi llit i mengi del menjar de la casa).\nSi també voleu afegir el dilluns i fer colònies del 3 al 5 de juny:\npensió completa (marxant dilluns després de dinar) pujarà en total:\n56€ per infant majors de 3 anys\n28€ per infant menor de 3 anys (sempre que ocupi llit i mengi del menjar de la casa).\nO si es vol mitja pensió el dilluns (marxar després d’esmorzar) pujarà en total:\n62.50€ per adult\n50.80€ per infant major de 3 anys\n25.40€ per infant menor de 3 anys (sempre que ocupi llit i mengi del menjar de la casa).\nEn cas de qualsevol dubte contacta amb la Neus (secretaria de l’Afa) a través de l’e-mail secre.afa.eci@gmail.com , o presencialment els matins de 9 a 10 h a consergeria.\nFesta de Fi de Curs, últimes últimes novetats


L'Ajuntament de Montblanc organitza una nova edició del curs de guies turístics | EL PORTAL NOU\nHome Economia Turisme L'Ajuntament de Montblanc organitza una nova edició del curs de guies turístics\nL'Ajuntament de Montblanc organitza una nova edició del curs de guies turístics\nPortalNou Valls dimecres, de desembre 28, 2016 Economia , Turisme\nL'Ajuntament de Montblanc organitzarà una nova edició del curs de guies turístics que començarà a mitjans de gener. És el sisè després dels celebrats els anys 2000, 2004, 2007, 2010 i 2015. Com en les edicions precedents la formació bàsica anirà a càrrec de l'historiador Josep M. Porta, director de l'Arxiu Comarcal, que realitzarà 10 sessions on es tractaran temes relatius a la història de Catalunya, la Conca de Barberà i Montblanc, així com detalls d'història de l'art i dels monuments de la vila.\nAquestes sessions tindran lloc cada divendres, de dos quarts de 6 de la tarda a dos quarts de 9 del vespre, al Punt TIC de Montblanc del Casal d'Entitats, des del 20 de gener al 31 de març de 2017. A més hi haurà diverses sessions en dissabte, de caràcter més pràctic. Un cop acabada la formació es farà un procés d'avaluació i es lliuraran les noves acreditacions de guia al mes de maig. El curs és obert a tot tipus de perfil acadèmic i professional, sense cap mena de restricció. Es valorarà positivament la competència en llengües no oficials a Catalunya.\nEn aquesta edició hi ha una important novetat en el procés d'inscripció. Es dividirà en dues fases. Les preinscripcions, fins el 10 de gener, es faran a l'Oficina de Turisme ja sigui presencialment, via telefònica o via correu electrònic. El divendres, 13 de gener, es farà una prova de nivell entre tots els aspirants. Els 20 que obtinguin millor puntuació seran admesos al curs i caldrà que facin efectiva una inscripció de 30 euros abans del dia 18 de gener. En cas que algun admès no s'inscrigui, ho podran fer els no admesos per rigorós ordre de nota.


Dol per la mort de dos joves de 21 i 22 anys en una masia de l'Espluga de Francolí\nUn noi i una noia s'haurien intoxicat per la mala combustió d'un generador elèctric\nLa masia on han mort els dos nois. Eloi Tost / ACN\nBarcelonaDos joves han mort intoxicats aquest dissabte per la mala combustió d'un generador elèctric en una masia aïllada de l'Espluga de Francolí (Conca de Barberà). Segons han informat els Mossos d'Esquadra, les víctimes són una noia de 21 anys veïna de Montblanc i un noi de 22 anys veí de la Canonja (Tarragonès). L'avís de la incidència s'ha rebut pels voltants de les 08.15 hores, quan un amic de la parella ha alertat el 112 que els joves no responien a les trucades.\nDiverses dotacions del SEM i dels Mossos d'Esquadra s'han desplaçat a la casa i han intentat reanimar els dos joves, sense èxit. Les primeres hipòtesis apunten a la mala combustió d'un generador elèctric de gasolina de la masia, que pertany a un familiar, segons l'ACN. La parella, de 21 i 22 anys, hauria patit una intoxicació fatal per monòxid de carboni. Els Mossos d'Esquadra han obert una investigació per aclarir els fets.\nEls ajuntaments de l'Espluga de Francolí, Montblanc i la Canonja han decretat un dia de dol. Els tres consistoris han fet un comunicat conjunt en el qual lamenten "profundament" els fets i expressen el seu condol a les famílies i amics dels difunts. El dia de dol serà dilluns, i a les dotze del migdia han convocat una concentració de suport davant dels ajuntaments.


Era la tercera reunió en què tothom havia votat en blanc. – Tot ve d'udol\n23 gener 201422 Setembre 2013\tEra la tercera reunió en què tothom havia votat en blanc.\tPer Biel Coramet.\nPer a evitar bregues innecessàries, no li quedava altre remei que traginar una capsa de folis que servia d’urna. Això des que l’Home de les Cavernes del tercer segona i l’Esglaó Perdut del tercer primera varen arribar a les mans per una qüestió trivial que va anar degenerant en conflictes de convivència latents. Des d’aleshores, quan les intervencions pujaven de to, el president de l’escala suggeria la votació. Aquell dia s’havia de renovar la junta directiva i ningú no assumia el compromís d’estar-hi al capdavant. A qui li podia interessar mediar entre tan d’ingènere humà concentrat en tan poc espai? Finalment es vatar. El president va procedir al recompte de vots. Emprenyat, va flastomar fins que va fer davallar tot el santoral, després es va girar cap a la finestra i va agafar de darrere la cortina un bat de beisbol amb el qual va destrossar la capsa amb una ràbia ferotge. Era la tercera reunió en què tothom havia votat en blanc.\nHe obtingut la imatge aquí.\nPublicat a Ficció, Ingènere humàEtiquetat Micro-7, VeïnsPer Biel Coramet3 comentaris\t3 pensaments sobre “Era la tercera reunió en què tothom havia votat en blanc.”\tPons ha dit:\t23 gener 2014 a les 8:29\tHi ha reunions de veïns en les que et venen ganes de dinamitar l’edifici…\nResposta\tcantireta ha dit:\t24 gener 2014 a les 10:43\tEn tota capsa de llumins una sola espurna pot cremar-ho tot.\nAbraçades de divendres!\nResposta\tPons ha dit:\t29 gener 2014 a les 8:47\tAvui el meu bloc compleix 8 anys i faries que fos el bloc més feliç de la catosfera si et passessis a felicitar-lo, moltes gràcies!\n← Pesats!iiii →


2on Sopar de Festa Major d’Amics d’El Prat « Amics d'El Prat\n« El Concert de Sant Pere a elPrat.tv\nInauguració de la 65ena Xarxa d’Altaveus »\nPodeu reservar el vostre ticket trucant per telèfon al 93 379 42 95 de 17 a 21 hores, acudint a les nostres oficines del Passatge Arús num. 6 de 17 a 21 hores o bé per correu electrònic a l’adreça amics at amicsdelprat.cat, el preu del tiquet és de 40€.\nAquesta entrada s'ha publicat el dimecres, 16 de setembre, del 2009 a les 7:19 pm\ti està classificada dins de: Agenda. Pots seguir les respostes a aquesta entrada a través del feed RSS 2.0. Els comentaris i els retroenllaços estan tancats.


Festa de la Tardor a l’Espai Natura Fundació Sabadell 1859 – L'independent\n21 d'octubre de 2016 Redacció\t0 Comments\nEl diumenge 30 d’octubre de les 10 a les 14 h se celebrarà la Festa BBVA de Tardor a l’Espai Natura Fundació Sabadell 1859 (Masia de Can Deu. Carrer de la Prada, s/n. Sabadell), el centre ambiental de la Fundació Antiga Caixa Sabadell 1859, situat al nord de Sabadell, entre Terrassa, Matadepera i Castellar del Vallès.\nOrganitzada per la Fundació Antiga Caixa Sabadell 1859 i BBVA CX, aquesta trobada totalment gratuïta de convivència familiar i a l’aire lliure tindrà lloc de 10 a 14 h amb un seguit d’activitats al voltant dels productes agrícoles i forestals d’aquesta època de l’any. L’edició de la festa celebrada l’any passat va atraure més de 3.300 persones.\nEl referent són les Festes de la Carbassa que s’havien realitzat anys enrere, fins al 2011.\nJornada lúdica familiar i gratuïta Entre d’altres activitats hi haurà un mercat de productes agrícoles i forestals (de 10 a 14 h), visites a la granja i al Museu de la Vida al Camp (de 10 a 14 h), activitats per a infants (tallers de natura, la Castanyera conta-contes i jocs autònoms de 10 a 14 h, i l’espectacle “Amb P de pallasso” a les 12h), una mostra de bioconstrucció en la que els assistents podran participar-hi (de 10 a 14 h) i concursos de dibuix infantil i de fotografia de la festa (de 10 a 14 h). El tema central de la Festa són els productes agrícoles i forestals de tardor; per això hi haurà un mercat d’aquests productes i un espai gastronòmic amb tasts de platets de tardor. També es realitzarà un concurs fotogràfic sobre la mateixa festa, amb dues categories: càmera digital i càmera de mòbil. Els nens i nenes també podran participar del concurs de dibuix infantil.\nMostra de bioconstrucció\nLa bioconstrucció és una tècnica que construeix amb sistemes d’edificació realitzats amb materials de baix impacte ambiental, reciclats o que es poden extreure amb processos senzills i de baix cost. A la demostració, uns especialistes construiran una cabana amb branques d’avellaner, canyes i tàpia (maons de fang i palla), amb la col·laboració de tots aquells qui vulguin participar.\nMercat de productes de tardor\nA l’igual que a l’anterior edició de la Festa de Tardor al prat de la masia s’instal·larà un mercat on els paradistes vendran diferents productes de tardor: melmelades, carbasses, fruits secs, cervesa i licors artesans, xarcuteria…\nEl concurs de dibuix infantil compta amb la col·laboració del Grup Busquets i estarà obert als infants participants i als escolars de les escoles que realitzen activitats a l’Espai Natura Fundació Sabadell 1859. Els originals es podran lliurar fins al 18 de novembre i els premis es lliuraran el diumenge 27 de novembre a les 12 h a l’Espai Natura. El concurs de fotografia compta amb la col·laboració d’Ecoclics i de Fotografia Monistrol. Estarà obert als participants de la festa en les seves dues modalitats: fotografia amb càmera mòbil i amb càmera digital. El període per a participar estarà obert fins al 18 de novembre i els premis es lliuraran el diumenge 27 de novembre a les 12 h a l’Espai Natura.\n← Les incògnites de Cultura tenen resposta\nRestaurant Nectari (Barcelona) 1 estrella Michelin ofereix 5 plats de bolets amb les postres incloses →


Llevant Mallorquí 365 Dies De L'any de l´Hotel Pula Golf Resort a Son Servera. Web Oficial.\nAquest dimarts, 27 de juliol, Stefano Bortolotti, Arnau Sala, Kristoff Both i Sara Virginia Boex, representants de l'aliança Golf East Mallorca "The Luxury Selection" integrada pels camps de golf Club de Golf Son Servera, Poleixi Golf Resort, Club de Golf Alcanada i Capdepera Golf han mantingut una reunió amb els responsables polítics del Consorci de Turisme de Cala Millor, Colau Bordal, president del Consorci, Marga Vives, regidora de Turisme de Son Servera, Inés Batle, presidenta de l'associació hotelera badia de Cala Millor i Marcial Rodríguez, gerent del Consorci per, sota el seu paraigua, presentar un nou projecte per a impulsar el turisme de golf en la zona del Llevant 365 dies a l'any.\nUna idea que des del Consorci de Turisme de Cala Millor pot significar un impuls per al turisme en temporada baixa. «Els 4 camps de golf sumen quatre camps de primer nivell, oberts 365 dies a l'any, la qual cosa que suposa llocs perfectes per a acollir turistes de golf, de nivell adquisitiu alt, durant tot l'any, la qual cosa donaria un impuls al turisme també en la nostra temporada baixa»; ha explicat Colau Bordal, president del Consorci.\n«En temps en els quals vivim unes temporades turístiques plenes d'incertesa, apostem per productes que posicionen Cala Millor i la comarca de Llevant en el mapa i atreuen aficionats europeus al golf. Són productes turístics que es poden comercialitzar tot l'any gràcies al clima de la nostra illa»; matisa Marga Vives, regidora de turisme de Son Servera.\nGolf East Mallorca "The Luxury Selection", té l'objectiu de treballar per a millorar la visibilitat de la zona del llevant mallorquí en el món del golf. Des de 2015 el Consorci Turístic Cala Millor al costat dels gerents de Pula Golf Resort i Club de Golf Son Servera han construït aquesta marca que és coneguda ja a escala europea per la majoria de Tour Operadors i jugadors de golf. Amb la incorporació de dos nous camps com el conegut Capdepera Golf i el mític Club de Golf Alcanada, Golf East Mallorca vol créixer i posicionar-se més encara en el mercat europeu de golf, per a poder competir amb destinacions com Costa del Sol, Turquia i Portugal.\nLes actuacions comercials desenvolupades per Golf East Mallorca inclouran la visita a fires internacionals, una nova pàgina web amb motor de reserva integrat, el potenciament de la venda en línia, així com una sèrie d'accions que potenciïn desestacionalitzar el turisme en aquesta regió.\nGolf East Mallorca, també treballarà juntament amb l'Associació Hotelera de Cala Millor, Sa Coma i S'illot per a acostar aquest esport a aquells establiments que estiguin conscienciats amb la possibilitat de tenir una temporada turística més àmplia.\nLa veritat és que el turisme de golf és un dels principals focus d'acció per a aquesta aliança en la part del llevant mallorquí, que també aspira a poder oferir al visitant l'oferta cultural, natural i gastronòmica d'aquesta comarca.\nAquest projecte pretén mostrar al món que la col·laboració publicoprivada al costat de l'esforç de les persones que el conformen permet obtenir uns millors resultats per a totes les parts que intervenen en aquest. Si tots els atractius turístics d'una zona treballen conjuntament, poden crear un destí únic.


Wikiloc | Ruta LA GARRIGA RURAL: ITINERARI LA GARRIGA SECRETA\na peu (Rutes a peu a Espanya → Catalunya → la Garriga )\nLA GARRIGA RURAL: ITINERARI LA GARRIGA SECRETA\n690 13 217\nVista 1057 vegades, descarregada 9 vegades\nLa Garriga s’explica a través de secrets amagats als nostres ulls\n►Des del centre de visitants, seguim el carril bici cap al nord, fins al pont de ferro que creua el riu Congost.\n1 Pont de la Doma\nEl riu Congost era una frontera infranquejable. Tot i ser un dels dos camins principals de la Garriga i l’únic que la creuava d’est a oest, el camí de la Doma sovint quedava tallat. S’havia de travessar el Congost remullant-se els peus. I fixeu-vos a la imatge que el riu, en aquella època, tenia una llera força més ampla que actualment! O sigui, que si plovia gaire, no es podia arribar a l’antiga església parroquial de la Garriga ni al seu cementiri. No va ser fins a l’última dècada del segle XIX que es va construir el pont de fusta que veieu a l’altra foto. Però era tan precari i alhora tan necessari, que les famílies de la Garriga van aportar 21.000 de les 35.000 pessetes (és a dir, 126 dels 210 €) que l’any 1921 va costar construir el nou pont de ferro. És el mateix que podeu creuar avui. El pont de la Doma va ser clau per unir el nucli de la Garriga amb el cementiri, les vinyes i els horts de ponent del terme. 40 anys després, però, vam crear una nova frontera encara més difícil de creuar: l’autovia. Potser al vostre poble també en teniu de fronteres d’aquestes? ►Creuem la carretera Nova, pel costat de la benzinera, fins a l’inici del carrer de la Doma. Les cases unifamiliars que fan cantonada ocupen l’espai de l’antiga fàbrica del gas.\n10 Bar el Trull\nEl vi i l’oli omplien de feina les muntanyes i les cases. La Garriga va ser durant segles un poble envoltat de vinyes i olivars, fins al punt que durant molt de temps va tenir quatre trulls funcionant al mateix temps. Un d’aquests trulls era el d’en Jaume Tresserras, que es conserva dins del bar. Es mantenen perfectament tant la premsa com les moles –veieu a la foto com funcionaven?-, i fins i tot hi ha el primer motor trifàsic que es va instal•lar a la Garriga, als anys 20 del segle XX. Feia funcionar el trull, i el fill del propietari del trull, que el va arreglar, el va rebatejar irònicament com a primer motor “trifàstic”. El trull dels Tresserras ja funcionava a la segona meitat del segle XIX i no va tancar fins el 1972. Va patir una primera sotragada forta amb la fil•loxera que va matar les vinyes, prop del 1900, i una segona sotragada amb les grans glaçades de 1956, que van matar les oliveres. Són les dues sotragades que han fet que ara, a les muntanyes del voltant del poble, només hi hagi boscos. ►Seguim amunt el passeig Doctor Vich i girem de seguida a la dreta pel carrer de Nostra Senyora de la Salut. De seguida, a l’esquerra, trobarem el número 19 del carrer de Samalús.\n11 Porta del celler al carrer Samalús, 19\nEn els edificis de la Garriga rural, cada element tenia la seva funció. Us heu fixat amb aquesta porta que té tapiada la part de sota? Per què devia servir? Aquesta casa és de l’any 1930, i el seu propietari, en Josep Torra, un carlí convençut, amant de les tradicions, la va encarregar tal com la veiem ara, també amb la portella mig tapiada, perquè era l’esquema típic de la casa rural garriguenca. Doncs aquesta estranya porta donava directament al celler, i es tapiava la part de baix per tal que, quan arribava el carro amb les portadores plenes de raïm, quedessin a nivell i es poguessin trabucar sense haver d’aixecar-les a pes. El raïm queia a la tina, on es trepitjava, per començar l’elaboració del vi. El de les portes mig tapiades és un dels secrets de la Garriga rural que sovint passen inadvertits als nostres ulls urbans. ►Prenem el carrer de Samalús avall, en direcció a ponent. Deixem la plaça de can Dachs a la dreta i girem a l’esquerra, pel carrer dels Banys, fins al número 9.\n12 Ferradura esculpida al carrer Banys, 9\nEls oficis vinculats a la Garriga rural han anat desapareixent. Els oficis i els negocis, com tot, són fruit de les necessitats i possibilitats de cada moment. És el cas de la ferreria del ferrer Furriol, un exemple dels canvis que ha sofert la Garriga els darrers 150 anys. En aquest local hi havia hagut una ferreria que feia sobretot ferradures i on es ferraven els cavalls. I és que es trobava en un indret privilegiat: en ple centre de la Garriga, a peu del camí ral. Hi venien tant els viatgers del camí que necessitaven atenció pels seus cavalls, com els pagesos de la Garriga, que feien servir els animals per treballar al camp i per portar coses amunt i avall. En plegar el ferrer, s’hi va instal•lar una botiga de fruites i verdures, la majoria, encara, dels horts de la Garriga. Des de llavors, hi ha una gestoria, que potser ha fet servei alguna vegada a algun pagès, però que no té res a veure amb les necessitats de la Garriga rural. Resta, com a testimoni mut de la Garriga de fa 100 anys, la ferradura esculpida al brancal de la porta. ►Continuem encara pel carrer dels Banys, fins al número 27-29, on trobarem el pou calent.\n13 El pou calent\nSi voleu coure llegums, no hi ha res com l’aigua termal de la Garriga! L’aigua, en totes les seves formes, ha determinat i condicionat la història i l’evolució de la Garriga: el pas del riu, els aprofitaments de tot tipus de l’aigua del riu i dels torrents i, molt especialment, el fet que la Garriga tingués aigua termal. Al costat de la deu termal, al voltant de la plaça de Santa Isabel, s’hi va formar al segle XIV el primerenc nucli urbà, que s’ha acabat convertint en la Garriga del segle XXI. Però l’aigua termal, pels seus valors, per les seves propietats, sempre ha estat font de disputa. L’accés públic a l’aigua termal sovint ha estat en entredit pels interessos econòmics particulars, que n’han volgut l’exclusivitat. Tot i així, l’any 1891 la justícia va determinar que l’ús comunal de l’aigua era correcte. Fins llavors hi havia hagut un pou públic d’aigua termal a la plaça de Santa Isabel –el veieu a la foto?-, i també el pou calent, la font pública que conté la representació més antiga de l’escut de la Garriga. Malgrat que el cabdal d’aigua termal ha estat sempre fràgil, fins fa no massa anys encara hi havia, aquí al costat, els banys públics “de la Maria”, on la gent aprofitava per dutxar-se amb aigua calenta, i fins i tot es feia repartiment d’aigua termal a les cases, per fer la bugada. Amb el pas dels anys i l’augment de l’explotació de l’aigua termal, la major part de cases del centre del poble que tenien aigua calenta sense haver de pagar ja han perdut aquest privilegi... ►Des del davant del pou calent, agafem el carrer de Pere Fuster, que farem sencer fins arribar a la plaça de mossèn Jaume Oliveres, on trobarem la masia de can Queló.\n14 Can Queló\nEl riu Congost i la seva aigua han dibuixat la fesomia de la Garriga. La petita masia de can Queló era una de les poques construccions que ocupava, a la Garriga, espai irrigable. Aquí, a la plaça Jaume Oliveres, hi arribava una derivació del Rec Monar, que servia per regar els horts de la casa. Però és que en aquells moments la casa es trobava a tocar de la llera del riu Congost, que ja hem vist en parlar del pont de la Doma, que era molt més ampla que actualment, i que s’eixamplava o es reduïa en funció de irregulars pluges mediterrànies. Amb els segles, la gent de la Garriga va anar guanyant terrenys al riu, però no per poder-hi construir, sinó per poder ampliar la superfície d’horts. Si us acosteu a veure els horts del regadiu de les Roques, al costat de la carretera de l’Ametlla, estareu caminant per una zona guanyada al riu tot just fa 250 anys, per exemple. Al segle XX, però, la masia de can Queló i tot el seu entorn ja havien canviat de funció: van estar ocupats pel gran escorxador municipal de la Garriga. Ara, a can Queló, no hi ha ni horts ni animals, i compleix una funció ben contemporània: és la seu del Centre Excursionista Garriguenc. ►Des de can Queló només hem de travessar la carretera Nova per arribar altre cop al centre de visitants.\n2 Fàbrica del gas\nEl gas il•luminava els carrers però anava apagant, al mateix temps, la Garriga rural. Els ritmes i les formes de vida de les societats rurals s’adaptaven als ritmes de la natura. Per això la sortida del sol marcava l’inici de l’activitat i la posta el final. Però des de meitat del segle XIX a les grans ciutats catalanes, amb la industrialització, s’havien començat a instal•lar xarxes d’enllumenat públic que funcionaven amb gas i que començaven a permetre allargar l’activitat més enllà dels ritmes naturals. La Garriga va ser un dels primers municipis petits que va implantar una xarxa d’aquest tipus per substituir els rònecs llums de petroli que mantenien els carrers en la penombra nocturna. Per produir el gas es va construir una fàbrica al costat del camí de la Doma. A la foto la veureu poc abans del seu enderroc, el 1980. La fàbrica del gas és un bon exemple dels canvis accelerats que patia la Garriga rural del 1900: es va construir per consolidar l’arribada d’estiuejants burgesos, que reclamaven condicions semblants a les de Barcelona, i va ocupar, a més, antic espais de regadiu que s’havien respectat durant segles i segles. El gas, com el telèfon (que va arribar a la Garriga pocs anys després, fins i tot abans que a Granollers), és l’exemple gràfic de la fi, d’un dia per l’altre, de paisatges, espais i formes de vida de la Garriga rural. Nous interessos passaven per davant. ►Seguim amunt el carrer de la Doma, fins a l’encreuament amb el carrer de Sant Francesc.\n3 Era de can Serratacó\nAquí es preparava l’aliment bàsic per menjar tot l’any. L’era de can Serratacó ha quedat engabiada, retallada entre els carrers, i és l’única que es conserva al casc urbà. Fins fa 100 anys, però, can Serratacó era la primera casa del nucli que es trobava qui, com vosaltres, pujava pel camí de la Doma. I la seva era, és clar, tenia tot l’espai del món. Fixeu-vos amb la imatge nevada: si preneu de referència l’església, sabríeu dir on era l’era de can Serratacó? Les eres eren els espais, normalment enrajolats, on es batien els sembrats. La sega dels cereals era una feinada, i hi participava gent de totes les cases del poble i segadors, passavolants, que es llogaven pels pobles. Després, el que s’havia segat, s’havia de batre, per separar el gra de la palla. Fixeu-vos com ho feien el 1906 a la imatge. És precisament, l’era de can Serratacó, que funcionava com a era comunal, on podien portar a batre la seva collita els petits pagesos. Els camps de secà omplien totes les zones planes de la Garriga on no arribava el regadiu, fent mosaic amb algunes clapes de bosc. Aquest, de fet, era el bell paisatge del Vallès fins a meitat del segle XX. ►Continuem pel carrer de la Doma, fins al següent encreuament, amb el carrer dels Banys i el carrer Centre.\n4 Cantonada carrer Banys amb carrer de la Doma\nLa primera cruïlla de la Garriga va néixer per deixar passar els animals. El nucli de la Garriga va créixer durant molts segles de manera compacta a banda i banda del camí ral –el que ara són el carrer Banys i el carrer Centre-. Va créixer de manera tan compacta que, just aquest encreuament on sou ara, al segle XVI, era el cap de carrer: aquí es podien tancar les portes d’accés al nucli urbà de la Garriga pel nord i convertir el poble en una fortificació. El camí de la Doma –que si us mireu bé la foto antiga veureu que tenia tot just l’amplada d’un pas de portadora- i el carrer de Samalús van trencar aquesta unió del nucli de la Garriga. I és que tenien una funció molt important: formaven part del recorregut d’un dels camins ramaders medievals, que permetien als ramats de bestiar anar sense problemes des dels prats d’hivern de la plana vallesana fins els prats d’estiu dels Pirineus. Fa anys que, a Catalunya, els camins ramaders han perdut la seva funció original. Són, però, un patrimoni de tots i totes. Camins de més de 1.000 anys que ens permeten conèixer el país del mar a la muntanya. ►Prenem el carrer Centre, a l’esquerra, fins la plaça de l’Església.\n5 Plaça de l' Església\nEl camí ral va anar creant centres de poder al seu voltant La plaça de l’Església és un altre dels espais del nucli històric de la Garriga que té tot just 100 anys d’història. Fins llavors, l’espai de la plaça estava ocupat per cases, seguint el camí ral. Si us fixeu en el plànol que hi ha al faristol d’informació sobre la plaça, podreu veure l’espai que ocupaven. El camí, en canvi, té almenys 2.000 anys d’història, i ja en fa 600 que es va convertir en el carrer major de la Garriga. Però tot i ser la principal via que unia Barcelona i Vic, l’any 1808, el baró de Maldà la va descriure així: un camí fet de rochs y pedras que arribava a la Garriga dexat lo rieral y ab algo millor camí bé que també ab mescla de pedregam. Us imagineu una autopista així ara? Malgrat la seva modèstia, però, el camí va anar teixint a la Garriga un nucli de cases, i fent sorgir botigues i d’altres negocis al seu voltant. Ha estat i és el carrer més important de la Garriga i els centres de poder sempre han volgut situar-se al seu costat: l’església i la seva plaça, l’ajuntament... i fins fa ben poc, la Guàrdia Civil! ►A l’alçada de la plaça de l’Església hi trobarem l’Estanc de la Plaça, al carrer Centre 37.\n6 Llinda de l' Estanc de la Plaça\nAlguns garriguencs eren pagesos al seu tros i comerciants a la seva botiga del camí ral Heu llegit la llinda de la porta d’entrada de l’Estanc? Els advertiments a la clientela han canviat ben poc entre el segle XVIII i el XXI, oi? L’Isidre Font, tal com diu la llinda, era corder. Feia cordes i espardenyes de cànem. I és que llavors, quan el poble tenia només dues-centes cases, onze d’aquestes es dedicaven a manufacturar cordes i espardenyes de cànem. Al segle XVIII, el cànem era un cultiu que, durant un temps, va donar molt bon rendiment econòmic. A la Garriga, aprofitant les zones de regadiu, força gent s’hi va dedicar, amb una producció que es distribuïa per bona part de Catalunya. I l’Isidre Font, aprofitant també el trànsit de gent pel camí ral, va posar-hi la seva botiga d’espardenyes. Un dels seus descendents va obtenir el permís per convertir la botiga en estanc, l’any 1852. I encara avui, la que diuen que és la botiga a la menuda més antiga de Catalunya, segueix aprofitant el tràfec de gent pel carrer més concorregut de la Garriga, igual que més de 200 anys enrere. ►Continuem encara pel carrer Centre, fins la cantonada amb passeig dels Til•lers. Aquí comença el carrer de Calàbria, en el número 1 del qual hi havia un antic hostal.\n7 Antic hostal del carrer Calàbria, 1\nUn “hostal desgraciat” que donava un lloc per dormir a la gent de pas per la Garriga. Els viatges, fins l’arribada dels vehicles de motor, eren molt llargs. Per anar de Barcelona a Vic calia fer més d’una etapa. Per això mateix, per exemple, fa més de 800 anys ja hi havia el que en deien un “hospital de pobres i pelegrins” a la Garriga. Més endavant, sorgiren els hostals. Fins l’any 2013, precisament en aquesta cantonada, hi havia un hostal que el baró de Maldà, el 1808, descrivia així: un “hostal desgraciat”, amb accés per un portal “baix i astret”, amb una “dolenta escala, menjats alguns grahons, y al mateix temps prou estrets, tenint que posar lo enteniment als peus per no tropezar ab algun d’ells... sens claus a las parets, ni cap quadro, ni quadret de algun Sant Christo, de Maria Santíssima, de alguns sants y santas, com si fos habitació de algun gabaig; ni llumanera, ni candeleros ab candelas de sèu, ab sols lo satrill de oli de la cuyna per penjar-lo a la porta de algun aposento... ni taulas, ni cadiras, ni matalassos, ni llansols, ni cuxins pels llits, si sols màrfagas plenas de palla que per forats e ditas màrfagas molta palla se’n eixia afora...ab sostras de fusta y algunas goteras, havent-hi alguns forats que se’n passaba la claró”. Un negoci sorgit gràcies al camí ral, i que presentava un estat similar al del mateix camí! ►Girem a la dreta, pel passeig dels Til•lers. Al número 23 hi trobarem el local que temps enrere ocupava cal Bagulaire.\n8 Cal Bagulaire\n“En treballs de fuster, l’Oliver és el primer”. Aquesta era la llegenda de la vinyeta dedicada a cal Bagulaire en una de les auques més antigues de la Garriga. L’Oliver era, en realitat, en Sebastià Oliver “Tià”, tot un personatge a la Garriga: fuster, un gran porter de futbol, poeta aficionat i d’1,90 m d’alçada! Cal Bagulaire era una de les fusteries més antigues de la Garriga. Ja existia a meitat del segle XIX. Hi feien tota mena de treballs de fuster. Però el nom el va agafar dels baguls que hi fabricaven per a les persones que morien a la Garriga i que, o bé no podien pagar-se un taüt, o bé en necessitaven un per a un ús temporal –per exemple algun estiuejant mort a la Garriga i que havien de traslladar a Barcelona per l’enterrament-. Cal Bagulaire tenia la concessió municipal d’aquest servei, i malgrat que en Tià era l’Oliver més conegut, qui feia la major part de baguls era el seu germà: en Pepitu. Ara ja fa anys que al Passeig dels Til•lers no s’hi fan baguls ni s’hi treballa la fusta. Però l’edifici, l’espai que ocupava el taller, la seva porta d’entrada i la memòria d’aquell home tan alt que escrivia poemes entre feina i feina, encara hi perviuen. ►Girem cua pel mateix passeig dels Til•lers per anar fins davant de la façana de l’església. A la cantonada de la dreta –mirant la façana- hi hem de trobar una pedra molt especial.\n9 Pedra 'homicida' de l' Església\nEls carreters transportaven grans blocs de pedra fins als peus de l’església. L’església de Sant Esteve de la Garriga es va començar a construir l’any 1685. Sempre va tenir molts problemes de finançament i va tardar més de 50 anys a acabar-se... i al cap de poc ja amenaçava ruïna! Bé, ja sabeu com van les grans obres en aquest país. I tenint en compte que estem parlant del segle XVII i que no hi havia diners, ja us podeu imaginar com devien ser les condicions de treball de la gent que va haver de participar en la construcció. Una de les feines més dures era la dels carreters, encarregats de portar els grans carreus de l’església des de la pedrera fins a peu d’obra. A l’Antoni Ramissa, un occità que havia de portar rocs des de Puiggraciós, una d’aquestes pedres el va ferir de mort el 17 d’abril de 1691. Els seus companys, amb l’ajuda d’algun picapedrer i volent-li fer un homenatge, van gravar-hi la llegenda que podeu llegir i van col•locar la pedra a la façana de l’església. Encara ara, a les grans obres, sempre hi ha problemes de finançament, sovint s’allarguen més del previst i, tristament, hi acostuma a haver algun accident fatal. ►Baixem per les escales que tenim a la dreta i ens trobarem davant del bar “El Trull”, al passeig Doctor Vich 10.\nPunt d'informació i atenció als visitants de La Garriga c/Carretera Nova, 46 93.113.70.31 info@visitalagarriga.cat www.visitalagarriga.cat


GASOIL BONIFICAT | CarburantsNuri\nGASOIL DE CALEFACCIÓ\nPer a què s'utilitza?\nEl gasoil bonificat, més conegut com a gasoil agrícola, s'utilitza per a maquinària agrícola i industrial, pesquera, embarcacions i vehicles autoritzats i també es pot emprar com a calefacció en les llars i és de color vermell.\nQui es pot beneficiar de la devolució de l'impost?\nEls agricultors (persones o entitats), que en el període indicat, hagin tingut dret a la utilització de gasoil i que efectivament, l'hagin utilitzat com a carburant empleat a l'agricultura, inclosa l'horticultura, ramaderia i silvicultura, i que a més hagin estat inscrits en el Cens d'Empresaris, Professionals i Retenedors.\nQuins consums de gasoil donen dret a la devolució?\nConsums realitzats en:\nMotors de tractors i maquinària agrícola autoritzats o no per circular per via i terrenys públics, utilitzats en l'agricultura, inclosa l'horticultura, la ramaderia i la silvicultura.\nMotors dels aparells i artefactes utilitzats en igual destinació.\nA quant ascendeix la devolució?\nL'import de les quotes a retornar serà igual al resultat d'aplicar el tipus de 63,71 euros per 1.000 litres sobre una base constituïda pel volum de gasoil efectivament emprat en l'agricultura, inclosa l'horticultura, ramaderia i silvicultura durant el període indicat, expressat en milers de litres.\nTORNAR A QUÈ OFERIM?\nTractor en el Trabajo\nVols més informació? Posa't en contacte amb nosaltres:\nAccepto la política de protecció de dadesVeure política\nGràcies pel teu missatge, aviat ens posarem en contacte amb tú!


.:: Working on something ::.: 3.03\nUna vegada més he de parlar d'ella. El meu amor tàcit als transports públics s'està convertint en un odi incondicional cap a tot allò que va sobre rails i té relació amb Espanya.\nAvui, com cada dilluns he agafat el tren de les 9.50 a Vilafranca (i ha arribat puntual!) per anar cap a Vic, a la universitat. Tot ha anat bé fins arribar a Sant Feliu o Sant Joan Despí: el tren ha parat i un "tin-tan-tun" ha ressonat arreu del tren:\n"Senyors viatgers els informem que per una averia a Sant Andreu Arenal el tren circula amb demora"\nDe cop i volta, per tot el vagó podies sentir un i altre renec cagant-se amb ella. Entre pitos, flautes i parades a varies estacions, he arribat a Plaça Catalunya a les 11.20. Si calculeu veureu que de les 9.50 a les 11.20 hi ha una diferència temporal de 1 hora i 30 minuts. Tenint en compte que el trajecte era de 55 minuts perquè era un tren sense parada a La Granada, Lavern, El Papiol i Castellbisbal, ella ha anat amb un retard de trenta-cinc minuts (35min.). FELICITATS !! S'està superant.\nPerò aquí no acaba la meva història... uuuuiii no. Després he esperat els 31 minuts de rigor esperant el tren que em portaria cap a Vic tot i que sempre en són 27. Ha arribat el tren, he pujat i cap a Vic que hi falta gent. Però no, resulta que a Moncada Bifurcació ha tornat a parar, i una bona estona... exactament 10 minuts.\nResultat? Havia d'arribar a Vic a les 12.34 i he baixat del tren exactament a les 13.24. Jo em pregunto si no és pot considerar maltractament? He estat 3.03 hores dins de dos trens diferents, respecte les 2.18 de rigor. I si hi sumem tots els retards...entre el de Vilafranca - Pl.Catalunya, el de l'arribada del tren a pl. Catalunya i l'últim, per arribar a Vic, suma un total de..... trrrrrrrrrrrrrrrrrrrr.... TXAN!\nGràcies estimada, t'odio amb tot el meu cor! El proper dia, compraré un bitllet d'anada, i a un dels teus subdits que ens demanen el bitllet li el fotre pel cul.\nPerò això no quedarà així, estic plantejant-me engegar una campanya de bicot... però que sigui original, innovadora, diferent, que els molesti de veritat!\nPublicat per NisuVila a 21:25\nAssemblea General II\nImatges: Sta Maria\nImatges: Pel record\nCotó i sucre\nImatges: Drac 2007


Educació per combatre el despoblament | Diari de Tarragona\nEducació per combatre el despoblament\nObjectiu: sostenibilitat. El Museu de la Vida Rural mostra models de vida més curosos amb el medi\n22/08/2021 08:54 | Actualizado a 22/08/2021 09:09\nExterior del Museu de la Vida Rural de l’Espluga de Francolí. foto: mvr\n«Si no hi ha vida als pobles, el paisatge es va perdent i els boscos envaeixen el que abans eren camps de conreus, el que provoca major risc d’incendis». D’aquesta manera, Gemma Carbó, directora del Museu de la Vida Rural (MVR) a l’Espluga de Francolí, explica al Diari com el despoblament afecta directament el moment d’emer-gència climàtica que estem vivint. Des de l’any 2018, el museu té com a objectiu principal l’educació per la sostenibilitat. Ha realitzat nombrosos projectes amb instituts i escoles de la zona. Un d’ells té a veure amb els treballs de recerca de Batxillerat, on animen els alumnes dels instituts del voltant a centrar les seves investigacions en temes d’envelliment i despoblament per donar-los més visibilitat.\nCarbó explica que la resposta de la proposta educativa ha estat molt positiva per part d’escoles de la zona però també de tota Catalunya. La pandèmia els va obligar a tancar, però «en el moment en què hem tornat a obrir hem tingut el suport de les escoles locals que han fet seu el museu, literalment. Estem molt contentes de com estan tractant aquests temes que cada vegada prenen més força».\nDurant els últims anys, el despoblament ha afectat tot el territori. «És un tema preocupant. Van sortir dades d’un estudi de la Universitat de Lleida, on la Conca de Barberà és una de les comarques que perd població de Catalunya. És un territori amb un paisatge cultural mediterrani molt necessari de preservar», descriu Carbó. L’estudi Nous índexs de relleu generacional al món rural constata que els municipis amb major risc de pèrdua d’habitants del Camp de Tarragona es troben a la Conca de Barberà i al Priorat, mentre que a les Terres de l’Ebre són a la Terra Alta i a la Ribera d’Ebre. També comenta que en l’actualitat «tenir un territori no gestionat i abandonat ens deixa amb un país molt més desequilibrat territorialment i molt menys preparat per aprofitar els recursos naturals que són importantíssims». Precisament, al museu treballen per visibilitzar aquestes problemàtiques. «Pensem que aquesta resiliència s’ha de construir vinculant-se als territoris, a aquests paisatges i aprenent a gestionar els conflictes amb la natura», manifesta.\nLes iniciatives estan emmarcades en l’Agenda 2030, un pla d’acció impulsat per les Nacions Unides que pretén acabar amb la pobresa, protegir el planeta i millorar la vida de les persones de tot el món. El projecte inclou 17 objectius de desenvolupament sostenible. Carbó explica que el despoblament té a veure amb el número 11: ciutats i comunitats sostenibles, que té com a objectius principals augmentar la urbanització inclusiva i sostenible, i salvaguardar el patrimoni cultural i natural del món. És per això que les activitats educatives que realitza el MVR tracten temes de despoblació. «Totes aquestes activitats educatives acaben fent referència d’una manera o altra a la necessitat de mantenir els pobles, les activitats lligades al bosc i al treball de la terra. S’ha de garantir la sostenibilitat fent un ús necessari de tots els recursos que ens dona la natura», relata.\nUna de les propostes que destaquen del MVR és la de Cultura Ecològica. Tracta de conèixer com era la vida al món rural fa 100 anys i reflexionar sobre com podem viure en l’actualitat d’una manera més sostenible, analitzant els errors i encerts del passat. Té la seva versió per a famílies, on els visitants es poden endinsar a l’hort i al jardí etnobotànic del propi museu per entendre com es conreen alguns aliments de manera ecològica i sostenible. «Són propostes molt centrades en aquest tema de recuperar el món de l’agricultura, de la gestió forestal i dels oficis lligats a la terra», comenta Carbó.\nLa situació que hem viscut aquest últim any ha fet que moltes persones vulguin tornar al món rural i als seus valors de comunitat que van més associats a l’escala humana. La directora confirma que és cert que hi ha hagut un petit canvi, ja que algunes escoles els han avisat de l’arribada de nous nens, però en l’àmbit de dades no ha estat significatiu. «Més que a escala d’impacte numèric, sí que hi ha hagut un canvi de mirada de tota la societat amb relació als pobles com a oportunitat i model de vida més enllà de les ciutats. Aquest canvi de mirada ja és un primer pas perquè molta gent acabi prenent la decisió». Però passar de viure en una ciutat a un ambient més rural pot provocar un xoc cultural d’entrada. «S’ha de seguir un procés d’adaptació de reconeixement els uns als altres i d’anar-se adequant a les noves situacions. Són processos molt interessants que fan activar el que hi ha de tradicional als pobles i per tant obliga també a fer canvis de mirades necessaris», explica la directora.\nCarbó insisteix en el fet que també existeixen algunes dificultats, «hi ha reptes com l’habitatge i la terra, que de moment dificulten que les persones s’animin i acabin prenent la decisió de viure al món rural». I és just en aquest context on són claus iniciatives com les del Museu de la Vida Rural, que eduquen i mostren a la societat com viure d’una manera més sostenible cuidant el nostre entorn i lluitant contra el canvi climàtic.


nodos: de gener 2009\nAquests dies assistim a una divertida polèmica sobre ateisme i teisme als autobusos de Barcelona.\nSi algú em parla de 'Deu' com d'algun èsser en el qual és possible creure o no creure, això no és Déu! Déu és la Realitat primordial de la qual no té sentit dubtar. Es l'Únic que existeix amb certesa! Llavors tota polèmica sobre existència o inexistència de Déu és una contradicció en els termes.\nTeisme i ateisme són les dues cares de la mateixa moneda. Les dues cares d'una dicotomia estèril que no te rés a veure amb l'Experiència de Déu.\nEn realitat, 'ateo' o 'creient' són dues etiquetes sense massa (o gens) de valor. Més d'un 'ateo' viu l'experiència de Déu, cosa que molts 'creients' no fan.\na 9:21 2 comentaris: Enllaços a aquest missatge\na 19:40 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\na 19:38 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nQuants cops hem de perdonar? Set cops?\nSetanta vegades setanta.\nQue important és perdonar i que important és sentir-se perdonat!\nSi no perdonem, no podem perdonar-nos.\nSi no ens perdonem, no podem perdonar.\nPracticar zazén és deixar caure l’ego.\nDeixar caure l’ego és deixar caure el passat.\nDeixar caure el passat és alliberar-se de tota rancúnia i de tota culpa.\nPer això zazén és, també, la pràctica del perdò.\na 19:28 3 comentaris: Enllaços a aquest missatge\na 20:13 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge


93/20 – COMITÈ SEGURETAT I SALUT CULTURA\n22 junio, 2020 by Jose Luis Perez Rodriguez\n22.06.2020 # 93/2020\nUs informem, tot seguit, dels temes tractats en el Comitè de Seguretat i Salut telemàtic que es va celebrar el passat 18.06.2020.\nEs presenta el Quadre d’Ocupació de les diverses unitats del Departament durant la segona fase de desconfinament. En aquesta fase, l’aforament màxim era d’1/3 del total possible. En la tercera fase passarà a 2/3; aquest augment es gestionarà a partir del dilluns 22 de juny.\nVigilància de la Salut del Servei de Prevenció del Departament està treballant per tal de modificar els criteris d’incorporació al lloc de treball del personal especialment sensible o vulnerable, sobretot pel que fa a l’atenció al públic. L’equip mèdic del Departament contactarà amb tot aquest personal per veure quins/es treballadors/es poden tornar a la feina. Es començarà pels 25 treballadors/es que no poden fer tasques presencials.\nEn el Departament de Cultura, la fase de normalitat seguirà sent restrictiva, ja que hi ha part dels/de les treballadors/es que fan teletreball. En aquesta fase es controlarà sobretot la qüestió de l’espai, per tal de mantenir una distancia mínima d’1,5 metres.


Emma | Fundació Josep Carreras contra la Leucèmia\nLa leucèmia limfoblàstica aguda infantil\nLa leucèmia és el càncer infantil més freqüent. El 30% de les neoplàsies dels nens ho són. El tipus de leucèmia més habitual entre la població infantil és la limfoblàstica aguda. +INFO\n"Em costa recordar clarament part del procés que hem viscut, però s’em segueix posant la pell de gallina quan penso en el moment del diagnòstic. L'1 de juliol del 2015 ens van dir als peus d'un llit de l'Hospital Sant Joan de Déu de Barcelona, la nostra segona casa poc després, que la nostra petita Emma, de quatre anys, tenia leucèmia. Sents "Leucèmia" i, de sobte, entens el significat de sentir fallar el terra sota els peus. Caus, caus, caus, tres segons, no més, i reapareixes, com un autòmat ... funciones de cop, com quan se'n va la llum i el generador respon, no busques consol, busques solucions, necessites aferrar-te a alguna cosa que calmi la teva incertesa a la por, al que t’és desconegut.\nI així vam entrar en un bucle ple d'emocions, bones i dolentes, de vegades molt dolentes. I vam veure com a l’Emma se li apagava l'energia "gràcies" a la quimio i després reapareixia. Vam aprendre a riure amb llàgrimes als ulls i ella va normalitzar que l'equip mèdic és família, que els Pallapupas també necessiten abraçades de vegades, abraçades d'aquestes que curen com deia ella. Vam aprendre que la màgia està a qualsevol lloc i que una ambulància es pot convertir en una discoteca improvisada de llums blaus. I vam perdre el cabell, la gana, les ganes, l'humor, la noció del temps, però això va ser una estona, i aquesta part queda difuminada en la memòria. I vam aprendre tots els membres de la família a ser més sensibles, més agraïts i més afectuosos, i això, això sí que perdura en el temps. Vam rebre molt més suport i amor del que mai haguéssim esperat. I vam viure el miracle de la recuperació, i ens vam proposar viure celebrant la vida cada dia.\nHa estat un capítol de les nostres vides que ens ha mantingut en suspens constant. A dia d'avui, ja portem sis mesos sense tractament. L’Emma segueix amb la seva vida com qualsevol nena de sis anys. Està començant a llegir, li encanten els números i la música. Diu que vol ser artista, cosa que ja és si jutgem com anima al nostre entorn. Recorda molts dels moments passats a l'hospital i hi ha alguna foto que es nega a treure del nostre mural de la cuina. Tenim la sensació que ella no vol perdre la consciència que està molt bé, perquè va estar molt malament. El nostre cascavell particular ple de vida, energia i amor, que ara entrena a atletisme i competeix en curses entre escoles, que arriba la penúltima i surt amb els ulls cristal·lins de felicitat dient: "Mira mama, m'han donat aquesta bossa plena de regals a la meta, per què m'he esforçat molt! ". I li hem de donar la raó, s'ha esforçat moltíssim i ens ha donat una gran lliçó de valentia i coratge. La nostra petita princesa invencible. "\nElisa, mare de l'Emma