Gabriela Marques: Parlant amb el col·lectiu gitano – OCC InCom-UAB\nHome > Monogràfics > Entrevistes > Gabriela Marques: Parlant amb el col·lectiu gitano\nGabriela Marques: Parlant amb el col·lectiu gitano\nPer Redacció OCC InCom-UAB | 03/07/2019\nOCC InCom-UAB entrevista Gabriela Marques\nGabriela Marques Gonçalves és periodista i investigadora. Està graduada en Comunicació Social-Periodisme per la Universidad Federal de Goiás (Brasil) i té un postgrau en Producció i Gestió de Projectes Culturals per la mateixa universitat. A més, és Master en Comunicació per la Universitat Federal de Juiz de Fora, també de Brasil, amb una investigació sobre cultura popular. Actualment està finalitzant el seu doctorat en el departament de Comunicació Audiovisual i Publicitat de la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB). A la seva tesi doctoral, Gabriela Marques analitza el consum mediàtic i cultural de la població gitana de Catalunya amb l’objectiu de comprovar si una oferta que para poca atenció en aquest col·lectiu és ben rebutjada (o no) pel mateix.\nQuè et va portar a estudiar el consum mediàtic-cultural del col·lectiu gitano de Catalunya?\nEn la meva formació com a periodista i investigadora, la investigació participant a diferents moviments socials i culturals de Brasil va tenir un pes molt important. Des de 2007 vaig tenir l’oportunitat i l’experiència de treballar amb els moviments de lluita per l’habitatge, amb els moviments de pagesos i indígenes, i amb el moviment negre. A una trobada de cultures tradicionals, en la que vaig participar en l’equip de comunicació, vaig conèixer una gitana brasilera en un debat sobre dones. Em van arribar al cor les coses que va dir i això va fer que passessin a interessar-me els temes relacionats amb aquesta comunitat.\nQuan vaig acabar el meu Màster vaig decidir començar a investigar el tema, buscant bibliografia i materials sobre l’activisme gitano, i vaig descobrir que n’hi havia molt poques investigacions en l’àrea de comunicació sobre aquesta població. Així vaig arribar a un projecte que pretenia investigar les pràctiques comunicatives de les comunitats gitanes. Més tard, vaig incorporar també el consum cultural, intentant arribar més enllà dels mitjans de comunicació. Volia aprofundir en el consum del col·lectiu gitano en qualitat de ciutadania i també indagar sobre els debats en relació amb la seva representació mediàtica.\nQuins eren els teus principals objectius?\nConsiderant la història de persecució i els processos de marginació que la població gitana ha patit al llarg de molts segles, el principal objectiu era comprendre si tot allò es reflecteix d’alguna manera en el consum mediàtic i cultural d’avui en dia. Per exemple, evitant els continguts que els associen automàticament amb comportaments delictius o, en un sentit més ampli, evitant una oferta mediàtica que no reflecteix la seva realitat. D’aquesta manera vaig buscar, a partir de la realització d’entrevistes qualitatives a una mostra de persones, comprendre quins tipus de continguts els interessen i la seva opinió sobre l’oferta actual, així com detectar si tenen un especial interès pels productes directament relacionats amb el seu poble i la seva opinió sobre com els mitjans els representen.\nQuines conclusions destacaries? El col·lectiu gitano rebutja l’oferta cultural-mediàtica per considerar-la un contingut més pensant per als paios que per a ells? Quina opinió tenen de la manera en què els mitjans parlen d’ells?\nLa primera cosa que destacaria és la diversitat que n’hi ha dins de la població gitana, una qüestió que va quedar clarament patent a la meva mostra, formada tan sols per 20 persones en ser un treball qualitatiu. Encara que es parli d’una identitat col·lectiva, la veritat és que la identitat gitana dialoga amb moltes altres, el que ens impedeix trobar aspectes homogenis o generalitzadors.\nSobre el seu consum, el que he trobat és que no es produeix cap mena de rebuig als continguts que podem anomenar mainstream, encara que sigui una oferta produïda bàsicament per paios i per a paios. La població gitana entrevistada segueix aquests continguts i, al nostre marc teòric, trobem moltes idees que ens poden ajudar a entendre-ho. Estem parlant d’una població que porta segles a Espanya. Per una banda, va participar en la formació històrica, cultural i social del país. I, per altra banda, el procés de persecució que va patir el va fer perdre la seva llengua, el Romanó. Aquests dos fets han propiciat que històricament hagin compartit la mateixa oferta que la població majoritària espanyola.\nA més, és molt important destacar també el paper de les xarxes familiars i veïnals de la població gitana. Aquestes els permeten construir espais propis de resistència i de valorització de la seva cultura i identitat, que no necessàriament han d’estar relacionats amb els mitjans de comunicació.\nNo obstant això, aquesta acceptació no pot entendre’s com una falta de crítica als continguts. Qüestionen àmpliament com els mitjans els representen. A més, són molt conscients que els missatges emesos interfereixen directament en la manera de relacionar-se amb la societat majoritària. I no tan sols això sinó que, a més, són capaços de fer propostes per canviar aquella realitat. Per exemple, suggereixen que la seva història hauria de ser més comentada als mitjans, que les entitats gitanes podrien participar en la formació dels professionals de la comunicació o que els mitjans que no respecten els codis ètics de la professió haurien de ser sancionats.\nQuins obstacles vas trobar al teu treball de camp i com els vas solucionar?\nEl principal obstacle es va donar en l’apropament a la població gitana a l’inici del meu treball de camp. A la bibliografia acadèmica n’hi ha molts textos que parlen de la desconfiança davant els investigadors, davant els representants d’institucions polítiques, davant els agents externs. En molts casos, això és degut al fet que perceben que quan s’ha respost a aquest tipus de sol·licituds no s’ha rebut res positiu a canvi. A més, jo acabava d’arribar a Barcelona i no coneixia ningú.\nCrec que sempre es pregunten coses com: per què serveix participar?, quins interessos n’hi ha al darrere de tot això? O què es farà amb la informació obtinguda? I ho veig molt normal. De fet, nosaltres, les investigadores i els investigadors, també ens fem aquestes mateixes preguntes o, almenys, hauríem de fer-nos-les.\nLa solució que vaig trobar per superar aquest obstacle va ser involucrar-me i participar en les activitats organitzades per entitats gitanes. Primer vaig conèixer a les persones més actives i la seva feina. Després de gairebé un any, vaig poder començar a explicar a determinades persones i entitats el meu projecte. La meva implicació també va contribuir al fet que ells i elles em coneguessin millor i, d’alguna manera, això va servir com donar alguna cosa a canvi de la seva col·laboració al meu projecte.\nTota aquesta experiència va acabar generant-me un nou repte, intentar que al text de la meva tesi doctoral quedés reflectida la diversitat que havia detectat al meu treball de camp. Com a qualsevol treball qualitatiu, em vaig preocupar de recollir els seus arguments, les seves expressions, les seves vivències tenint molt en compte les seves paraules. Però, a més, vaig haver de preocupar-me per elaborar un discurs que reflectís la diversitat que em vaig trobar.\nQuè li diries a una persona interessada a estudiar el col·lectiu gitano des de l’àrea de la comunicació? Li suggeriries algun tema? L’aconsellaries alguna cosa? L’animaries a fer el projecte?\nL’animaria a fer-lo, però li diria que, abans de començar, s’ha de comprendre la seva història, llegir, veure pel·lícules, parlar amb gitanos i gitanes. Després, el suggeriria que realitzés un estudi en el qual la població gitana fos la protagonista. Això el podria portar a analitzar projectes comunicatius avui en marxa desenvolupats per activistes i entitats gitanes com els programes de ràdio Gitanos, de RNE, i Ververipen, de l’Emisora Escuela M21 de Madrid; el diari i les revistes de la Unión Romaní o la revista Amarí; o les pel·lícules de l’associació Voces Gitanas i el treball audiovisual de José Heredia, per citar alguns exemples.\nA l’entorn digital, n’hi ha una gran quantitat de blogs, com Insumisas Gitanas i Pretendemos Gitanizar el Mundo, a més de perfils d’activistes a les xarxes socials com el de Silvia Agüero. N’hi ha també projectes de formació en comunicació que són desenvolupats amb nens i nenes gitanes.\nA més, es pot analitzar, amb una mirada crítica, el que s’està produint als mitjans de comunicació sobre la població gitana, com ja apareix reflectit a l’informe “Periodistes contra el racisme?”, de la Unió Romaní, o el projecte Rromani Pativ, de la Red Antidicriminatoria Gitana (RAG). No puc enumerar aquí tot el que hi ha, perquè n’hi ha una gran quantitat de materials que poden ser analitzats.\nPer altra banda, encara n’hi ha molta feina a fer per a donar visibilitat a la història i als projectes realitzats pel Poble Gitano des de diferents àmbits. Per això, els animaria també a realitzar projectes de comunicació que els ajudin a construir aquestes narratives en concordança amb la comunitat i de forma participativa.\nA partir del teu treball, diries que l’antigitanisme continua?\nSí. L’antigitanisme és estructural i segueix en diferents àmbits. Ho vaig veure amb els meus propis ulls per la reacció d’algunes persones quan els hi deia que estava treballant amb els gitanos, en les històries i anècdotes que gitanos i gitanes em van explicar durant el treball de camp d’actituds racistes cap a ells, en tot el material de mitjans de comunicació que vaig seguir durant aquests anys, etcètera.\nL’antigitanisme es manifesta en grans actes institucionals, però també en el dia a dia, a través dels microracismes, com una mirada determinada, com quan eviten seure al seu costat al transport públic, la desconfiança a una botiga, la desestimació de la seva capacitat per a realitzar alguna cosa… Vaig escoltar moltes històries en aquest sentit i, per a mi, va ser inevitable no comparar-los amb la realitat de la població negra, ja que jo sóc afrodescendent.\nPerò la forma d’antigitanisme que més em va cridar l’atenció va ser el desconeixement de la població majoritària de la història del Poble Gitano, de les persecucions i discriminacions que han patit. El silenciament de les persones gitanes han invisibilitzat les seves històries, les seves cultures, els seus coneixements, les diferents maneres de veure el món. I tot allò deriva en l’antigitanisme.


Cris Juanico: «La gent té ganes de recuperar les emocions del directe» - Empordà\nCris Juanico: «La gent té ganes de recuperar les emocions del directe»\nEl cantant inaugura la vintena edició dels Vespres Musicals a Vilafant\nSÒNIA FUENTES 06.07.2020 | 19:26\nEls Vespres Musicals de Vilafant tornen a celebrar un nou cicle de concerts gratuïts, que s'inauguraran aquest divendres a dos quarts de deu del vespre, amb la presentació del cantant menorquí Cris Juanico de les cançons del seu nou disc, Viu, en l'espectacle «Salpols» en solitari. La vintena edició s'adapta a les restriccions derivades de la Covid-19 i tindrà com a escenari Palol Sabaldòria, un espai ampli i de gran valor històric al municipi, amb aforament per a 400 persones.\nL'espectacle «Salpols» serveix a Cris Juanico per presentar Viu, el seu darrer disc, en el qual proposa un recorregut musical intimista que transcorre per la línia física que perfila el límit territorial d'una illa com Menorca. Cançons vitalistes que s'obren a la immensitat de la mar salada, des dels somnis i la imaginació, i temes que es reclouen en l'interior polsós de l'illa, a partir de les experiències més personals. El cantant també refrescarà el públic amb el record d'altres cançons que formen part de la seva història musical, des de les que va cantar amb Ja t'ho diré, i d'altres nascudes, ja sense el grup. Cançons sobre l'amor, el desig, la natura, la melancolia, els somnis, la festa o el compromís. Totes adaptades a un so acústic en què la seva veu s'embolcalla amb una guitarra, un contrabaix i un violí: Cris Juanico al natural.\nLa gira de l'espectacle «Salpols» està duent Juanico als escenaris de les llles Balears, Catalunya i el País Valencià. Viu es va presentar l'abril de l'any passat i després de girar amb tota la banda, el mes de gener passat va néixer un espectacle més reduït, que el mes de març va quedar, com tot, interromput per la pandèmia: «És un espectacle pensat per a formació de trio, fem una revisió més intimista de Viu, però també d'altres temes d'altres discos i altres èpoques. També hi ha una contraposició de sonoritats entre el contrabaix i el violí i la guitarra elèctrica» descriu l'artista.\nMotor durant el confinament\nLa bona acollida que està tenint aquest espectacle amb el qual ja ha fet diferents concerts, les darreres setmanes, es deu al fet «d'haver buscat estar molt actiu a les xarxes, fent per exemple alguns concerts en streaming durant el confinament. Vam fer la gira virtual sapolsacasanostra, en la qual el públic podia col·laborar amb taquilla inversa. Van ser quatre concerts curts des de diferents estances de les cases dels tres músics que actuaran a Vilafant: el primer concert va ser des del rebedor, el segon des de l'habitació, el tercer des del menjador i el quart des del terrat. «Aquests quatre concerts ens han donat molta visibilitat d'un espectacle que ara també s'adapta molt als formats que ens demanen».\nJuanico parla de la generositat musical «que hem tingut els músics, ens ha encantat ser motor de l'entreteniment a les xarxes durant aquest confinament que ha estat molt llarg i esperem que ara hi hagi un retorn», però el que sí que és cert «és que la gent té moltes ganes que es facin coses, de tenir activitat social i també de tenir les emocions del directe, ens adonem de la necessitat que tenim de donar i de rebre i, a poc a poc, estem tornant a aquest camí». Actuar davant gent amb mascaretes es fa una mica estrany, diu l'artista, «però jo reconec somriures en ses ulls i això és una cosa que emociona moltíssim».\nUn jove denuncia per abús d'autoritat la Guàrdia Urbana de Figueres.\nWasa Corporation: «Tenim un públic que no pot estar quiet».


Barcelona, ciutat de poesia | Barcelona Cultura\nBarcelona, ciutat de poesia\nBarcelona Poesia, l’esdeveniment poètic més important de l’any a la ciutat, arriba a la dinovena edició amb moltes activitats programades i amb el Verger del Museu Frederic Marès com a escenari destacat.\nA partir del proper dimecres, la ciutat es convertirà en epicentre poètic amb una nova edició de Barcelona Poesia. L’esdeveniment poètic més important de l’any tindrà lloc entre el 4 i el 10 de maig, i el pati del Museu Frederic Marès es convertirà en el centre neuràlgic del festival.\nBarcelona Poesia començarà el dimecres 4 amb el lliurament del premi Jocs Florals de Barcelona. El guanyador d'aquesta edició és Eduard Sanahuja, autor del poemari Teories del no. L’acte tindrà lloc al Saló de Cent de l’Ajuntament i és obert a tothom. El mateix dimecres, el Verger del Museu Frederic Marès iniciarà la seva programació convertit en un nou espai que concentrarà una part de l’activitat poètica de la setmana i en què se celebrarà la Fira del llibre poètic.\nLa primera cita al Verger serà dimecres a la tarda amb Cos a Cos, un recital que tindrà com a eix el Llibre d’Amic i Amat de Ramon Llull. També dimecres, el Centre Cultural Casa Elizalde programarà la lectura dramatitzada de Volver antes que ir amb Flavia Company, que combinarà improvisació de piano i projeccions d’imatges. El recital també es podrà veure el divendres 6 al Centre Cívic Casa Orlandai.\nEl festival anirà desgranant a poc a poc la seva programació. Així, entre els molts actes programats, el dijous 5 de maig tindrà lloc a l’Auditori de La Pedrera un recital que serà una oportunitat excepcional per escoltar els poetes Ievgueni Ievtuixenko i Joan Margarit recitats per ells mateixos. El divendres 6 de maig se celebrarà l’Homenatge a Anna Dodas al Verger i Nacho Vegas, membre fundador de Manta Ray, recitarà poesia acompanyat de tres veus més a l’Institut d’Estudis Catalans amb Herois aquesta nit.\nFins al 15 de maig, a més, la rambla de Guipúscoa de Sant Martí acollirà l’exposició Versos a peu de carrer. El dissabte 7, a més, les tres veus de l’aragonès Manuel Vilas i els catalans Núria Martínez-Vernis i David Castillo portaran els seus versos al Centre Cívic Sant Martí. El mateix dia 7, al Recinte Modernista de Sant Pau tindrà lloc l’homenatge 25 anys sense Montserrat Roig i a l’Institut d’Estudis Catalans podrem escoltar El nus la flor, en què el jove pianista i compositor Daniel Ariño musica els poemes d’Enric Casasses.\nEls més petits també tenen un lloc a Barcelona Poesia. El dissabte 7, a la Biblioteca Sagrada Família es podrà veure l’espectacle familiar Escudella de poemes.\nEl diumenge 8, el Verger acollirà un sentit homenatge al poeta Carles Hac Mor i el dilluns 9, el Centre Cívic Casa Golferichs programa Maleïts poetes, en què es recitaran Baudelaire, Pier Paolo Pasolini i Sylvia Plath, entre altres, amb l’acompanyament d’un piano i de cant. El dilluns 9 podrem escoltar al TNC, Las rosas de papel, una selecció dels textos, poètics i narratius, que millor representen l’essència de Gil de Biedma, en el 25è aniversari de la seva mort.\nBarcelona Poesia tancarà la seva programació amb la XXXII edició del Festival Internacional de Poesia, que se celebrarà un cop més al Palau de la Música. Aquest any, el festival vol reflectir una situació malauradament actual, la de moltes persones refugiades que han hagut de fugir dels seus països, i reivindicarà la figura del poeta desplaçat.\nPodeu consultar tota la programació al web de Barcelona Poesia.\nEntrada gratuïta (excepte el Festival Internacional de Poesia del dia 10, que costa 6 €).\nMés informació al web de Barcelona Poesia\nData de publicació: Dijous, 28 Abril 2016


Sra. Maria de la Mercè Albiol Nuñez\nsecretària de la Comissió de Política Territorial i Urbanisme de Catalunya\nÀmbit de la Comissió: Tot el territori català.\nLa Comissió de Política Territorial i d'Urbanisme de Catalunya:\nExerceix les competències que la legislació sobre política territorial i urbanisme li atribueix.\nInforma sobre els assumptes en matèria de política territorial i urbanisme que la persona titular del departament competent en aquestes matèries cregui convenient sotmetre a la seva consulta.\nQuan així ho estableixin les normes dels plans territorials, avalua i reconeix les actuacions d'interès territorial no previstes per aquests plans.\nEmet informe sobre els projectes de modificació de figures de planejament urbanístic que tinguin per objecte alterar la zonificació o l'ús urbanístic dels espais lliures, les zones verdes o els equipaments esportius que se sotmeten a consideració de la Comissió. Si un terç dels membres de la Comissió ho sol·licita, la persona titular del departament competent en matèria de política territorial i d'urbanisme ha de sotmetre el projecte de modificació corresponent a dictamen de la Comissió Jurídica Assessora i, posteriorment, a l'acord resolutori del Govern.\nLa Comissió de Política Territorial i d'Urbanisme de Catalunya ha de ser informada de:\nLes propostes, prèvies a l'aprovació provisional o definitiva, de la primera implantació de plans tramitats pels ens locals de municipis de més de 25.000 habitants i capitals de comarca sotmesos al procediment d'avaluació ambiental.\nEls avantprojectes de llei i dels projectes de reglament en matèria d'ordenació del territori i urbanisme que impulsi la direcció general competent en aquestes matèries.\nPresident: conseller o consellera de Territori i Sostenibilitat.\nVicepresident: el secretari/ària de l'Agenda Urbana i Territori.\nUna persona en representació de cadascun dels departaments de la Generalitat, que sigui titular de la secretaria general, d'una secretaria sectorial o d'una direcció general, designada per la persona titular del departament.\nSetze persones, membres dels ens locals, designades per les organitzacions associatives d'entitats locals més representatives de Catalunya, que hauran de garantir la presència de dues persones en representació dels ens locals de l'àmbit territorial de cadascuna de les comissions territorials d'urbanisme.\nUna persona en representació de cadascun dels consells de vegueria, designades per aquests òrgans.\nUna persona en representació de cadascuna de les Diputacions.\nNou persones designades per la persona titular del departament competent en matèria de política territorial i urbanisme, a proposta dels col·legis professionals relacionats amb aquestes matèries.\nCinc persones d'un reconegut prestigi professional o acadèmic en matèria d'urbanisme, d'habitatge i de medi ambient, de lliure designació per part del o de la titular del departament competent en matèria de política territorial i urbanisme.\nUna persona en representació de l'Institut d'Estudis Catalans.\nUna persona en representació de l'Ajuntament de Barcelona.\nUna persona en representació de l'Àrea Metropolitana de Barcelona.\nUna persona en representació del Consell General de Cambres de Catalunya.\nSecretària: Maria de la Mercè Albiol Nuñez, que actua amb veu i sense vot.\nPoden assistir a les sessions del Ple i de la Secció de la Comissió de Política Territorial i d'Urbanisme de Catalunya amb veu però sense vot:\nLes persones titulars de les alcaldies dels ajuntaments afectats, quan se sotmetin a informe de la Comissió un pla d'ordenació urbanística municipal, un programa d'actuació urbanística municipal o les seves revisions relatius als municipis respectius.\nUna persona en representació de cada ajuntament afectat, quan se sotmetin a informe de la Comissió plans directors urbanístics i plans especials urbanístics autònoms, excepte quan els instruments de planejament esmentats afectin més de quatre municipis. En aquest darrer supòsit, les organitzacions associatives d'entitats locals més representatives de Catalunya poden designar fins a un màxim de quatre persones, membres dels ajuntaments afectats, perquè representin el conjunt de municipis.\nLes presidències del Ple i de la Secció de la Comissió de Política Territorial i d'Urbanisme de Catalunya poden convidar a assistir a les sessions respectives, amb veu però sense vot, les persones responsables tècniques i jurídiques de la direcció general competent en matèria de política territorial i urbanisme per tal d'assessorar les persones que hi són convocades.


Inici - Agricultural Tours Valencia\nVine a experminentar amb nosaltres la Comunitat Valenciana a l’aire lliure\nDescobrix i assaborix els productes típics des del terreny\nEt guiem perquè conegues els secrets de la Comunitat Valenciana\nUn dels objectius de Federació Cooperatives Agroalimentàries de la Comunitat Valenciana és posar en valor els productes de la terra i els seus productors, a través d’un model cooperatiu empresarial, rendible, competitiu i professionalitzat, contribuint així a la sostenibilitat del sector agroalimentari.\nDisfruta d’excursions apassionants on experimentaràs els productes i l’entorn de la Comunitat Valenciana en el seu estat més pur. Amb nosaltres podràs explorar els racons més peculiars. En esta aventura estaràs acompanyat per experts que et comptaran tots els secrets des del terreny.\nLa Comunitat Valenciana t’està esperant amb una varietat de paratges naturals tan àmplia i desconeguda que sens dubte et sorprendrà. Des de les muntanyes de Castelló fins a les solejades terres d’Alacant passant per la dinàmica província de València, et trobaràs un territori amb una fascinant riquesa natural, cultural i històrica.\n< Reserva la teua activitat\nActivitats disponibles tot l’any, amb dates flexibles baix reserva.\nEl nostre quadern de bitàcola particular per a poder compartir amb tu tot el que ens apassiona en AgriCulturalTours València.\nCom està el camp? Els productes que creixen en la Comunitat Valenciana tenen vida pròpia, i volem que sàpies sempre què et vas a trobar en els nostres camps.\nDescàrrega el teu calendari\nMAPA DE GEOLOCALITZACIÓ\nAcí estan les nostres coordenades per tota la Comunitat Valenciana perquè ens trobes millor!


Pension Haus Lassen Sylt Ost Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nBoysenstr.14, Westerland, Sylt Ost, Alemanya, 25980 - Veure al mapa\nMés informació sobre Pension Haus Lassen\nConvenientment situat a Westerland, Pension Haus Lassen és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Pension Haus Lassen asseguren una estada plaentera als seus clients. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos magatzem d'equipatge, transport hotel/aeroport, premsa, visites turístiques, servei de bugaderia.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, servei de despertador, escriptori, balcó/terrassa, despertador per satisfer els clients més exigents. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent jardí. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Pension Haus Lassen no troba competidors en cap categoria.\nL’allotjament no disposa de recepció. Podeu recollir les claus a: Boysenstrasse 14, 25980 Westerland, Sylt. Cal que informeu el Pension Haus Lassen de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. Cal fer el pagament abans de l'arribada amb transferència bancària. L'allotjament es posarà en contacte amb tu després de fer la reserva i et donarà més informació.


El pilot d'Honda no ha pogut contenir l'emoció un cop acabada la cursa\nMarc Márquez, emocionat després del seu retorn al Mundial Repsol Honda\nDesprés de 265 dies, Marc Márquez ha tornat a competir en un Gran Premi de MotoGP. Volta rere volta, el pilot de Cervera ha anat provant i trobant els seus límits, tornant-se a acostumar a pilotar la moto i lluitant en cada revolt per controlar l'Honda amb un braç que encara no està en plena forma. Més enllà de la posició final, el més important era acabar la cursa. I, com fan els grans campions, Márquez ha lluitat fins al final.\nUna molt bona sortida del català ha fet creure als més optimistes en un podi del pilot d'Honda però, a mesura que anaven passant les voltes, el gran esforç físic necessari per completar el traçat ha passat factura. Amb una manera de pilotar adaptada a la seva forma física, el català ha anat agafant confiança i salvant petits ensurts. Sobretot en les frenades, Márquez ha notat com el braç no li suportava el pes de la moto com ell voldria, i ha anat perdent posicions fins a consolidar-se en el novè lloc. Després de les caigudes de Zarco i Rins en els últims girs, Márquez ha pogut acabar en setena posició.\nSoc una persona que m'agrada mantenir les emocions per dins, però he entrat en el box i m'he esfondrat ”\nA l'arribar al box, aplaudiments i emoció. Mentre s'abraçava amb el seu pare, Márquez es mostrava esgotat després de completar les 25 voltes del Gran Premi de Portugal. Sense el casc, el de Cervera no ha pogut contenir les llàgrimes mentre donava les gràcies al seu equip pels esforços i la feina feta. Márquez necessitava saber que podia tornar a competir i en la cursa a Portimão ho ha fet i amb escreix.\n"Soc una persona que m'agrada mantenir les emocions per dins, però he entrat en el box i m'he esfondrat", ha confessat Márquez mentre es tornava a emocionar en la roda de premsa posterior a la cursa. "És clar que no he gaudit gaire d'aquesta carrera. He sabut patir al principi, a meitat de carrera m'he trobat millor i a final, l'he acabat com he pogut. Ha sigut un alleujament el cap de setmana en si: tornar a anar en moto, sentir-me pilot de nou... Quan he entrat al box i he vist tota la gent, he sentit un gran consol", ha afegit el català.\nQuartararo, més líder del Mundial\nMentre tots els ulls estaven posats en el retorn de Marc Márquez, Fabio Quartararo, amb contundència, s'ha endut el seu segon Gran Premi consecutiu després de demostrar una gran solidesa durant tota la cursa a Portimão. El pilot francès de Yamaha, que ha estat perseguit en gran part del traçat per Rins, ha mantingut la calma i un ritme trepidant que l'han catapultat al primer lloc en la classificació. Després de la caiguda del pilot de Suzuki, Pecco Bagnaia i Joan Mir s'han adjudicat el segon i tercer lloc, respectivament.\nLa sortida ha remogut totes les posicions de la graella. Marc Márquez ha sigut qui millor ha encetat la cursa escalant dues posicions i consolidant la quarta posició en la primera volta. L'altra cara de la moneda han sigut les Yamaha. Fabio Quartararo, que sortia primer, ha perdut fins a sis posicions, però sense distanciar-se del grup, mentre que Maverick Viñales, després d'una sortida per oblidar, ha caigut fins a l'últim lloc. Johann Zarco, líder del Mundial, ha aprofitat l'avinentesa per apropiar-se de la primera posició i intentar estirar el grup. El pilot de Ducati, tot i la potència de la moto, no ha pogut mantenir el liderat de la cursa i, després d'un parell d'intents, Àlex Rins li ha pispat la posició.\nEl de Suzuki ha començat a tirar, però el seu company d'equip, Joan Mir, Quartararo i Zarco no han deixat que el català s'escapés i han trencat el grup. La lluita per la primera posició, però, ha sigut entre el pilot de Yamaha i Rins. Amb el català al capdavant, Quartararo ha madurat l'avançament durant un parell de revolts i, abans del primer revolt després de la recta de meta, ha escurat molt més la frenada i ha deixat córrer la moto per superar la Suzuki i començar a marcar el ritme de la cursa fins al final.\nVolta rere volta, Rins ha intentat mantenir el ritme, amb un estil de pilotatge prudent i a la vegada contundent, i ha anat reduint els seus propis temps. Sense deixar la roda de Quartararo, el català ha anat preparant un nou atac per prendre-li la primera plaça, però no ha pogut seguir el ritme i ha caigut. A set voltes del final i en un dels revolts més espectaculars del circuit, Rins ha perdut el control de la Suzuki. Ja en solitari, Quartararo ha volat fins al primer esglaó del podi, mentre Bagnaia i Mir es disputaven les dues posicions restants.\n— Pedro Acosta (@37_pedroacosta) 18 de abril de 2021\nAcosta torna a guanyar sense complexos\nA Moto3, Pedro Acosta (KTM Ajo) ho ha tornat a fer. El pilot de setze anys, líder del Mundial amb més de 30 punts de diferència, ha sabut mantenir el ritme durant tota la cursa i esperar el moment exacte per superar Dennis Foggia (Leopard), a tres revolts de la línia de meta, per endur-se la segona victòria consecutiva. El rookie ja va sorprendre amb una espectacular remuntada en l'última cursa a Doha i ha tornat a demostrar al circuit de Portimão que té un estil propi i molta fam de victòries. Foggia s'ha hagut de conformar amb la segona posició i Andrea Migno (Rivacold) ha tancat el podi.\nAquesta temporada és la temporada dels rookies. Raúl Fernández (KTM), en la seva tercera cursa a Moto2, s'ha endut la victòria en una cursa molt treballada pel pilot madrileny. En el podi, l'han acompanyat Arón Canet (VDS), que s'entrena en les primeres posicions, i Remy Gardner (Redbull), en l'esglaó més baix. Després de la caiguda de Sam Lowes, Gardner s'adjudica el liderat del Mundial de la categoria intermèdia.


Centre de cultura popular de la Vila de Gràcia\nXERRADA: El Pi de les Tres Branques.\nEl gran pi de tres besses que s’aixeca al mig del pla de Campllong (Castellar del Riu, Berguedà). Es tracta d’un exemplar de pi roig (Pinus sylvestris), de 25 metres d’alçària i un perímetre a la base del tronc d’uns 5 metres. Al segle XVIII hom hi veié un símbol de la Santíssima Trinitat. Amb […]\nEXPOSICIÓ: DES D’ULLS D’INFANT\nExposició de fotografies realitzades per infants dels camps de refugiats sahrauís en un projecte de fotografia participativa.. Amb aquesta exposició, podreu conèixer com veuen els infants sahrauís el lloc on viuen i la seva forma de viure. De ben segur us sorprendrà….\nEl 15 de juny vam tenir amb nosaltres a Gemma Cerezo presentant-nos la novel·la “No em Fallaràs” on la Irene, una advocada quarantina mare de família, rep la carta de l’Àngela, una amiga de la...\nEl dia 22 de juny vam tenir amb nosaltres a Òpera amb Gràcia, presentant-nos el cicle d’òpera que faran del 9 al 23 de juliol al Claustre de l’Oratori Sant Felip Neri de Gràcia. Aquesta iniciativa...\nEl dimarts 28 de juny vam tenir amb nosaltres a Guillem Roma i Batlle activista cultural i impulsor dels Catifaires de Gràcia. Aquest cop ens ha fet una xerrada molt interessant on parlava de la...\nDijous 16 de juny vam tenir amb nosaltres a Carme Cortadella i a pablo Macho presentant-nos els seus libres. La Carme ens presentava la seva novela “Retalls” i en Pablo ens presentava el seu poemari...\nEls dies 21 i 23 de juny vam tenir amb nosaltres a estudiants d'arquitectura del Programa d'Estudis Internacionals (PEI) de la Universitat Javeriana de Bogotá.Els alumnes han tornat a...\nAquest mes de juny hem tingut l'exposició "Octaves. La festa del Corpus als barris de Barcelona (1897-1961)Una exposició que recull la celebració de la diada del Corpus Christi i la seva processó...


El desert blau: Camille Claudel 1915\nS'ha mantingut en cartellera durant unes setmanes, però, malauradament, ja no podem veure als cinemes de Barcelona, Camille Claudel 1915, interessant i molt recomanable pel-lícula francesa dirigida per Bruno Dumont i protagonitzada per Juliette Binoche. Crec que no ha acabat de gaudir de la trascendència i de la difusió que per les seves qualitats mereixia. Però això en molts casos és una virtut. És evident que actualment ( i cada vegada més), el cinema espectacle, grandiloqüent, amb la única finalitat d'entretenir i de guanyar diners ocupa la major part dels espais mediàtics, però sortosament encara resta un petit racó per a les produccions anomenades d'autor, algunes millors que d'altres, i que senzillament intenten explicar una història amb pocs mitjans i sense pretensions, però amb innegable talent. Un lloc per a la reflexió. Una visió diferent sobre el món i l'existència humana, sense cap altra ambició que no sigui la de fer bon cinema.\nEn el cas de la pel-lícula que ens ocupa, allò que s'explica té un notable interès, al meu parer, i sobretot resulta elogiable en la forma amb què ho narra: amb una delicadesa, un respecte i un domini emocional i tècnic realment admirables. No és un biòpic sobre l'escultora Camille Claudel (1864-1943). El títol ja ens ho indica. L'acció del film s'esdevé durant uns dies concrets de l'hivern del 1915, en el sanatori mental de Montdevergues( Vaucluse), prop d'Avinyó, on l'artista fa poc que hi ha ingressat.\nJuliette Binoche, que en algunes entrevistes ha reconegut el seu interès i la seva admiració des de fa temps per Camille Claudel, va fer un extensiu treball previ d'informació sobre la seva vida, bàsicament a partir de les seves cartes. La seva interpretació excel-leix a l'hora de mostrar una Camille humana, versemblant, continguda, amb un punt just d'emoció, lluny de qualsevol actitud histriònica o purament sentimental. Els seus companys de rodatge, els interns del mateix centre psiquiàtric, no són actors professionals sinó autèntics malalts mentals.\nEscultora de gran talent, Camille Claudel fou alumna i també amant d'August Rodin. Entre ells dos s'hi va establir un fil de col-laboració que en l'àmbit artístic inevitablement va influir en les seves respectives obres. Però Camille no ho va tenir fàcil, més aviat al contrari. La seva família no va entendre que es dediqués a una vida artística i bohèmia ni tampoc va acceptar la seva relació amb Rodin. No és cap novetat: ser dona, artista i viure amb llibertat no lligava amb l'esperit de l'època i, sobretot, si vivies en uns entorns familiars conservadors.\nA partir del 1905, arran del trencament definitiu amb Rodin, va tenir algunes crisis nervioses, destruint algunes de les seves obres. La seva família pren la decisió d'internar-la, a partir del 1913, al sanatori de Montdevergues on restarà durant 30 anys, fins a la seva mort. El seu germà, Paul Claudel, poeta de gran prestigi, fortament influït per la religió catòlica, va mantenir una certa relació ambivalent amb ella. Se l'estimava, però en canvi no la va alliberar del sanatori, malgrat els plecs de la mateixa Camille. Possiblement, els nombrosos viatges i la seva dedicació a la literatura ens poden dir alguna cosa sobre això.\nL'âge mûr ( 1902). Obra de Camille Claudel.\nEn els darrers temps de la seva relació turbulenta amb Rodin, el qual va preferir a la fi continuar la relació amb la seva actual parella Rose Beuret, Camille Claudel realitza una obra d'enorme emotivitat, L'âge mûr ( L'edat madura), fortament autobiogràfica i que intenta reflectir la mateixa idea del destí i la tensió entre la joventut i la maduresa. Es representa a ella mateixa implorant a Rodin que no la deixi, mentre aquest és empès per una altra dona (Beuret). El talent artístic de Camille Claudel serà valorat posteriorment per nombrosos crítics; en els inicis, tanmateix, la seva obra va romandre a l'obra gegant del seu mestre i amant. Però, sens dubte, malgrat les lògiques influències, va crear un estil propi, potser més espiritual que el de Rodin.\nTornant al film, òbviament la paraula té una importància cabdal ( potser fins i tot excessiva) en el món del cinema ( el cinema mut, per exemple, demostrava l'enorme potencial expressiu de la mateixa imatge). Però no podem deixar d'esmentar que en moltes pel-lícules hi ha un ús exagerat de les paraules, moltes de les converses són sobreres i no aporten massa res a allò que el film vol mostrar. En canvi, en pel-lícules com Camille Claudel 1915, són poques les paraules que s'hi diuen, només per expressar allò que la imatge per sí mateixa no ha pogut mostrar. És un cinema de silencis, de gestos, de mirades, on els elements climàtics ( el vent, el fred, el sol hivernal...) i els objectes hi tenen un paper molt important: l'arbre nu del jardí, una planta, una alfombra, una estilogràfica, els objectes de la cuina, les pedres, la llum esmorteïda de les bombetes de les sales interiors...El director hi dirigeix la seva mirada, s'hi atura i en mostra tot el seu afecte, com si fossin un personatge més.\nEn un moment determinat, l'artista intentarà fer una figura amb fang però finalment la rebutja. És un moment especialment dolorós. El passat torna a ella; i, en certs instants, Rodin també.\nS'hi denota també una incomprensió i una certa fredor per part del metge del centre; en canvi també hi trobem algun episodi de compassió i d'afecte cap a ella per part d'alguns dels malalts, que alhora també desitjen una mica de calidesa.\nEn un altre moment de desesperació, Camille ( Juliette Binoche) diu: "Ja no sóc un ésser humà". Immersa en la solitud, el dolor emergeix i només vol sortir d'aquelles quatre parets. Se sent únicament feliç en els moments en què pren el sol asseguda en un banc que dóna al petit jardí.\nA la part final rep la visita, la seva única il-lusió pràcticament, del seu germà Paul. Inicialment influït per Rimbaud, es decantà, com ja hem dit, envers a un marcat catolicisme. En la conversa que mantenen tots dos, Camille li acaba dient: "Com Déu permet que estigui aquí dins?"\nPer què, encara que només fos per pura compassió i a uns valors cristians que semblaven tan profundament adquirits, no va ajudar Paul a la seva germana a sortir d'allí?\nEn una carta que li va escriure al seu germà, hi trobem les següents paraules: “Estic avorrida d'aquesta esclavitud. M'agradaria estar a casa meva i tancar bé la porta. No sé si podré realitzar aquest somni, estar a casa meva”.\nEscena de la pel-lícula. En primer terme, Juliette Binoche.\nPer acabar, un llibre per saber més de Camille Claudel:\nCamille Claudel. Anne Delbee. Ed. Circe.\nPublicat per El desert blau a 11:38


Per què creieu que les TV emeten els programes culturals tan tard? Creieu que la cultura a la TV no té audiència? Què en penseu?\nEmès pel Canal 33, dijous a les 22:40 h.\n"Qwerty", amb Joan Barril.\nEmès per Barcelonatv dimecres a les 22:30 h. Redifusió: dimecres a les 2:00 h. i dissabte a les 12:30h.\n"Paraules al Vent", Canal 33\nDiumenge entre 0:00 i 1:00. Emès als Canals de la Xarxa de Televisions Locals.\nJo acabo veient algun per Internet, quedar-se fins tant tard és impossible per mi.\nEstaria bé poder tenir un programa a hores més normals. Sembla que només és important xafardejar amb la premsa del cor, granhermanos i merdes d'estes. Al final sembla que els que llegim som molt pocs i no és cert.\n21 de desembre de 2008 a les 10:31\nA les televions públiques els falta una mica de valor per a programar aquests programes a hores de més audiència, i, en part, entren en una batalla amb les privades que no els pertoca.\nEls programes culturals de qualitat, si estan ben fets, interessen a una gran majoria.\n21 de desembre de 2008 a les 11:21


L’Hospital de Campdevànol organitza una taula rodona sobre els riscos a la llar a la infància | Hospital de Campdevànol\nL’Hospital de Campdevànol organitza una taula rodona sobre els riscos a la llar a la infància\nL’objectiu és informar, prevenir i conscienciar els adults a càrrec d’infants de quins són els riscos d’accidents més freqüents. L’Hospital ha elaborat un full de recomanacions per evitar aquests tipus d’incidents.\n17 de novembre de 2016.- Els accidents són la primera causa de mortalitat dels nens entre 1 i 14 anys. Amb l’objectiu d’informar, prevenir i conscienciar sobre els accidents a la llar en infants, l'Hospital de Campdevànol organitza una taula rodona el pròxim 1 de desembre a les 18 h al centre Cívic de Campdevànol.\nAquesta acció, que s’adreça a pares i mares, a familiars a càrrec d’infants (0-4 anys) i a professionals del sector vinculats amb la salut dels petits, s’emmarca dins del ‘Mes de la salut’, que l'Hospital de Campdevànol celebra cada any des de 2011.\nLa taula rodona estarà constituïda pel doctor Lluís Arcalà, pediatre de l’Hospital de Campdevànol; Tere Franquesa, infermera de Pediatria de l’Àrea Bàsica de Salut (ABS) Ribes de Freser-Campdevànol, i Carme Murillo, directora de la llar d’infants “El Barrufet".\nEn el marc de la sessió, es repartirà als assistents un full de recomanacions elaborades per l’Hospital de Campdevànol, destinades a prevenir aquests tipus d’incidents. Així, per exemple, a fi d’evitar cremades a la sala d’estar (menjador) s’assenyalen diferents mesures de seguretat, com protegir la llar de foc, tenir cura dels aparells elèctrics apagats però encara calents i procurar que els infants no vesteixin roba que sigui fàcilment inflamable. Pel que fa a intoxicacions, es recomana desar els medicaments i els productes tòxics de la llar (lleixius, pintures, detergents, etc.) fora de l’abast dels més petits.\nSegons les dades de l'Organització Mundial de la Salut (OMS), a Espanya, les causes principals de mortalitat infantil per lesions (en la franja de 0 a 14 anys) estan relacionades amb: lesions no intencionades, ofegaments, caigudes, cremades, enverinament o intoxicacions (més del 90 % de les intoxicacions succeeixen a la llar).\nSobre l’Hospital de Campdevànol\nL’Hospital de Campdevànol és l’hospital comarcal del Ripollès i dóna servei a una població de referència de més de 26.000 persones. L’Entitat va ser fundada el 1920 i des d’aleshores vetlla per les necessitats de salut dels habitants de la comarca, amb l’objectiu d’aconseguir resultats d’excel·lència en els àmbits de la salut i la dependència.\nDes de 1983, any en què l’Hospital de Campdevànol va ser acreditat per formar part del sistema sanitari català com a hospital comarcal, ofereix serveis concertats amb el CatSalut. Actualment, l’Hospital està acreditat com a centre d’atenció hospitalària aguda i com a centre d’atenció sociosanitària. A part de l’Hospital mateix, la Institució gestiona els Centres d’Assistència Primària (CAP) de Campdevànol i Ribes de Fresser, i els consultoris locals de Campelles, Gombrèn, Pardines, Planoles, Queralbs i Toses.


La Cortina de Fum: Portugal també hi és (sobretot per Figo)\nPortugal també hi és (sobretot per Figo)\nParlàvem fa poc d'alemanya, que avui elegeix canceller, però també Portugal tria avui cap de govern. Hauran de fer-ho entre José Sócrates i Manuela Ferreira Leite. La campanya, com passa habitualment amb Portugal, ha restat força ignorada arreu. La veritat és que, per exemple, hi han ajudat coses com la fixació de la candidata conservadora (la primera) per no participar en mítings i optar en canvi per “sessions públiques d'explicació” davant d'auditoris reduïts. Diu que fa "política de veritat". Però una cosa és microsegmentar (que ja toca)... i l'altra no plegar-se a un dels ritus per excel·lència del període electoral... no?\nEn tot cas, cap dels dos no ha existit gaire fins que no ha arribat el moment del vídeo. Figo en campanya, donant suport al socialista. A mi m'ha recordat la foto de l'esmorzar Mas-Laporta (i l'obligada de després Montilla-Laporta). Moltes atribucions en una, que s'ha apuntat de cop un Sócrates que de tant que diuen que imita a Zapatero fins i tot ara rep crítiques que en els últims temps també acompanyen ZP, com les d'arrogància o d'autoritarisme. De fet s'ha crispat força en plena campanya amb la premsa (amb certa premsa, és clar).\nCuriositats de Sócrates: a l'actual primer ministre li agraden els còmics i el rock, en campanya ha fet la immensa majoria de mítings en texans i mànigues de camisa. Adepte al jogging, no es perd una mitja marató de Lisboa. I és del Benfica.\nCuriositats de Ferreira Leite: sempre amb cabells lacats i collar de perles. Catòlica practicant, està contra el matrimoni gay que ara Sócrates promet legalitzar. Exministra de Finances, el seu món són els números. Es distreu fent sudokus, quan no s'ocupa dels seus néts. En futbol es decanta per l'Sporting.\nAvui desenllaç d'un duel electoral que ha passat força desapercebut a casa nostra. No és d'estranyar, quan la "política de verdade" del PSD ha consistit en fer campanya "sense anuncis, sense trucs, sense crispacions". No hi estem acostumats:\nEscrit per TONI AIRA a les 10:01\nCategoria: agenda política, comunicació, eleccions, internet, màrqueting polític, periodisme, política, PSOE, videopropaganda, ZP


Livres et Capites publiés\nC'était des nouvelles...\nAquesta publicació és la finestra que obrim per ensenyar la nova realitat universitària de la Universitat de Vic - Universitat Central de Catalunya (UVic-UCC), una institució que treballa per la formació i el creixement de les persones amb una vinculació molt estreta amb el territori gràcies a les seves seus a Vic, Manresa, Granollers i Barcelona.\nLa nova realitat tecnològica ens permetrà arribar de manera instantània a un públic molt més ampli, d'una manera molt més sostenible i donant una informació molt més completa. És, també, un canvi en el plantejament informatiu de la realitat universitària de la UVic-UCC ja que ens centrarem en els fets essencials de la vida universitària, la docència, la recerca, la transferència de coneixement i la responsabilitat social i institucional. Un recull de temes que ens permetrà relatar el creixement i la implicació de la Universitat amb l’entorn, amb el futur i amb la millora de la societat.\nUCampus es vol continuadora de la revista Campus que va començar el curs 1990-1991 com a portaveu dels Estudis Universitaris de Vic primer, de la Universitat de Vic després i que ara ho és de la Universitat de Vic - Universitat Central de Catalunya. Per això mateix, en continua la numeració. La U que anteposem a la paraula Campus és el logotip identificatiu de la UVic-UCC i serveix d'element tipogràfic identificador i aglutinador de cadascun dels campus territorials de la UVic-UCC (UVic, UManresa, UGranollers...). Aquesta publicació s’actualitzarà dues vegades cada curs i posarà de relleu els aspectes més rellevants de la institució universitària que puguin ser d'interès per a un públic ampli i d'abast internacional. Per aquesta mateixa raó la revista s'edita en les quatre llengües que la UVic-UCC té com a pròpies de la institució.\nConfiem que sigui del vostre interès. Estarem atents als suggeriments i les crítiques que ens feu arribar perquè la vostra opinió ens ajudarà a millorar-la i perquè, en darrera instància és per vosaltres, lectors, que la revista té sentit.\nFotofarmacología, les médicaments du futur pour un médicament personnel et précité


NeanderFollia: La neandertalitat és una qüestió molt relativa?\nQuè o qui podriem definir com a neandertal? Què és el que ens ve a la ment quan sentim la paraula "neandertal"? Realment hi ha una frontera clara que separa tot allò que és neandertal de tot allò que no ho és? Aquestes són algunes preguntes que amb l'ajut del genoma neandertal segurament podriem contestar molt millor.\nDe moment, podriem dir que tenim un cert sentit força imprecís del que vol dir la paraula "neandertal": homínid de 2 potes i 2 braços, baixet, corpulent, sense barbeta, amb el nas gros, arcs superciliars marcats, parlava amb un llenguatge menys desenvolupat, tenia cert domini rudimentari sobre el foc, possiblement es cobria de pells però anava descalç, vivia en societats clarament misògines, infanticides i caníbales, i que es va acabar extingint perquè li faltaven les ***connexions necessàries al cervell per tenir una ment clarament moderna*** (Tattersall dixit).\nAquesta concepció és clarament imprecisa i falla en uns quants punts. Aquí ens detindrem en els morfològics, que són els que ens interessen, i ens poden indicar si els neandertals són una espècie diferent o no, aquella pregunta que ens hem fet sempre.\nEl següen estudi s'ha dedicat a analitzar una peça clau de l'anatomia neandertal per poder arribar a una aproximació de què vol dir ser neandertal: l'espatlla. Analitzant espatlles neandertals d'est a oest i de nord a sud i comparant-les amb les d'humans moderns i d'altres homínids, s'observa un patró que no és degut a l'activitat física sinó a l'especiació, que ja es veia a simple vista: els neandertals de l'oest eren més "neandertals" que els de l'est, és a dir, eren més fets i pastats a l'exemplar que tots definiríem com a clàssicament neandertal. En canvi els altres eren més progressius, menys clarament neandertals i propers a altres espècies no neandertals com ara els HAM.\nAixò suggereix que la neandertalitat és un procés gradual, i no pas abrupte: la neandertalitat hauria aparegut com a consequencia d'un procés de deriva genètica i especiació per distància. Els neandertals de l'est haurien estat més en contacte (sexual, se sobreentén) amb altres homínids com ara els HAM i la Senyora X, i en canvi els de l'oest haurien quedat més aïllats i això els hauria permès desenvolupar les seves faccions tant úniques i irrepetibles. En definitiva, l'estudi reforça l'especiació per distància, que no sé ben bé què vol dir, ni de quina manera respon a la pregunta de si erem la mateixa espècie o no.\nAixí doncs, podriem arribar a la conclusió que de neandertal no s'hi neix, sinó un que s'en fa amb temps i experiència.\nPublicat per ᧞eandertalerin a 20:17\nEtiquetes de comentaris: Anatomia, Demografia, Europa, Orient Mitjà


Impressions de la demo de Miitopia ⋆ 3Dnassos\nImpressions de la demo de Miitopia\njuny 26th, 2017 Kaimasters 3Dnassos, Trallades 0 comments\nNintendo acostuma a proporcionar-nos videojocs per tots els públics, tenim franquícies que poden ser jugades per més públic degut al plantejament i nivell de dificultat com per exemple la saga Super Mario o Pokémon i d’altres que ja requereixen més aprenentatge, experiència i dedicació com la saga Metroid, Starfox o Fire Emblem.\nFa un parell d’anys la firma japonesa va treure al mercat un gran videojoc anomenat Tomodachi Life que ens deixava recrear una simulació de la vida dels nostres Mii portat a l’humor gairebé absurd i utilitzant un humor molt blanc que personalment sempre m’ha encantat.\nFa un temps es va anunciar un altre títol similar que, en aquesta ocasió, els nostres personatges Mii hauràn de viure una aventura de rol. Com us vam anunciar des de la pàgina, ja hi ha disponible la seva demostració jugable juntament amb tres més.\nLa historia tracta d’un mag malvat que roba les cares o els rostres de molts habitats del món en el que ens trobem i nosaltres (el nostre personatge Mii i el seu grup) hauràn de derrotar als enemics i recuperar les cares.\nEl sistema de combat és per torns tot i que, com us diem tot és portat amb un nivell humorístic bastant interessant que ho fa tot molt amè. Per descansar hi haurà les posades en les que podrem recuperar vida i manà, podrem donar de menjar al nostre grup o pandilla i a més podrem estrènyer llaços amb els diferents personatges, cosa que ens proporcionarà habilitats noves i nous nivells d’ajuda.\nLa prova m’ha agradat molt i intentaré portar-vos l’anàlisi bastant ràpid tot i que no puc assegurar res. Us recomanem i també us ho recomano jo personalment que, si teniu alguna consola de la família 3DS, que proveu la demo per saber si es del vostre gust.\nPrevious article Revelats els videojocs del Playstation Plus\nNext article S'anuncia la Snes Classic Mini


BUSCA'T TEMPS PER LLEGIR..., I GUANYA UN PACK DE LLIBRES!!\nPEP MAS VILANOVA de CABRERA D'ANOIA..., BUSCA'T TEMPS PER LLEGIR PERQUÈ AQUEST PACK DE LLIBRES JA ÉS TEU!!! - VOLS LLEGIR?-INFOANOIA.CAT\nPep Mas Vilanova ha estat el guanyador del pack de llibres sortejat per 'Vols llegir?' i 'Infoanoia.cat', celebrat durant l'emissió del programa de llibres de Ràdio Nova. La mà innocent que ha escollit el nº 11 del total de 75 correus electrònics rebuts durant aquestes tres setmanes ha estat l'escriptor i periodista manresà Genís Sinca, autor del llibre 'Una família exemplar', Premi Josep Pla 2013.\nMOLTES FELICITATS AL GUANYADOR I MOLTES GRÀCIES A TOTS PER PARTICIPAR!!!\nL'espai de llibres de Ràdio Nova 'Vols llegir?' i el nou mitjà digital d'informació general de la comarca de l'Anoia 'Infoanoia.cat', t'ofereixen la possibilitat d'aconseguir un pack de llibres de bona lectura, valorat en 130€. Amb aquesta promoció els dos espais digitals fan un nou pas en la seva col·laboració iniciada fa pocs mesos, amb aquesta convocatòria oberta a tothom per tal de difondre la lectura i poder obtenir d'una manera ben senzilla una pack de llibres d'autors diversos i varietat de gèneres.\nPer participar només caldrà enviar un correu electrònic a partir del dilluns 25 de febrer i fins el 17 de març amb les dades personals (nom, cognoms, adreça, població i tel. de contacte) al correu obert per aquesta promoció: concursvolsllegir@infoanoia.cat. Entre tots els correus rebuts durant aquest període de temps, és sortejarà el dilluns 18 de març aquest pack de llibres durant l'emissió del programa literari de Ràdio Nova. Quants més correus enviats, més possibilitats de guanyar. Participa i guanya bona lectura!\nArticle/post 824 - Vols llegir? - Infoanoia.cat - Ràdio Nova\n2013 Anoia concurs infoanoia.cat participació promoció radio nova sorteig Vilanova del Camí Vols llegir?


Els EROs i les seves causes - Heura Advocades\n1. Quines són les causes que al·lega l’empresa per fer un ERO?\n2. L’ERO per causes econòmiques, tècniques, organitzatives i productives.\n2.1. Quan es considera que l’acomiadament és col·lectiu?\n2.2. Què passa si l’empresa no formalitza un expedient d’acomiadament col·lectiu (ERO) quan està obligada?\n2.3. Com és el procediment d’ERO?\n2.3.1. Comunicació del procediment d’acomiadament col·lectiu als treballadors.\n2.3.2. Creació de la comissió negociadora.\n2.3.3. Període de consultes.\n2.3.3.1. Obertura de el període de consultes.\n2.3.3.2. Desenvolupament del període de consultes.\n2.3.3.3. Finalització de el període de consultes.\n2.3.4. Comunicació del resultat de les consultes a l’autoritat laboral.\n2.3.5. Comunicació de l’acomiadament a cada treballador/a.\n2.4. Què és la prioritat de permanència d’alguns col·lectius?\n2.5. Pot un treballador/a impugnar el seu acomiadament?\n2.6. Pot l’autoritat laboral impugnar els acords adoptats?\n3. L’ERO per causa de força major.\n3.1. Existeix un nombre de treballadors/es afectats?\n3.2. Com és el procediment d’ERO?\n3.2.4. Comunicació per escrit de l’extinció per força major a cada treballador/a.\nQuines són les causes que al·lega l’empresa per fer un ERO?\nL’existència de pèrdues actuals o previstes.\nS’entén que concorren causes de força major quan es produeixin fets o esdeveniments involuntaris de caràcter imprevisible, o previsible, però inevitable, que impossibiliti definitivament la prestació de treball.\nL’ERO per causes econòmiques, tècniques, organitzatives i productives.\nA continuació explicarem l’ERO per causes econòmiques, tècniques, organitzatives i productives.\nQuan es considera que l’acomiadament és col·lectiu?\nQuan en un període de noranta dies, l’extinció afecta com a mínim a:\nS’entén igualment com a acomiadament col·lectiu l’extinció dels contractes de treball que afectin la totalitat de la plantilla de l’empresa, sempre que el nombre de treballadors afectats sigui superior a cinc, quan aquell es produeixi com a conseqüència de la cessació total de la seva activitat empresarial fundada en causes econòmiques, tècniques, organitzatives o de producció.\nQuè passa si l’empresa no formalitza un expedient d’acomiadament col·lectiu (ERO) quan està obligada?\nEs consideraran efectuades en frau de llei, i seran declarats acomiadaments nuls i sense efecte, quan:\nQuan en períodes successius de noranta dies, l’empresa realitzi extincions de contractes per acomiadament objectiu en un nombre inferior als llindars assenyalats\ni sense que concorrin causes noves que justifiquin tal actuació.\nCom és el procediment d’ERO?\nComunicació del procediment d’acomiadament col·lectiu als treballadors.\nComunicació del resultat de les consultes a l’autoritat laboral.\nComunicació de l’acomiadament a cada treballador/a.\nLa direcció de l’empresa ha de comunicar de manera fefaent als treballadors/es o als seus representants la seva intenció d’iniciar el procediment d’acomiadament col·lectiu.\nUna comissió negociadora representativa dels treballadors haurà de ser constituïda amb caràcter previ a la comunicació empresarial d’obertura del període de consultes.\nEl termini màxim de constitució d’aquesta comissió serà de 7 dies des de la data de la referida comunicació, llevat que algun dels centres de treball que vagi a estar afectat pel procediment no compti amb representants legals dels treballadors, en què el termini serà de 15 dies.\nLa direcció de l’empresa podrà comunicar formalment als representants dels treballadors i a l’autoritat laboral l’inici de el període de consultes.\nEl període de consultes amb els representants legals dels treballadors serà d’una durada no superior a trenta dies naturals, o de quinze en el cas d’empreses de menys de cinquanta treballadors.\nObertura de el període de consultes.\nA) La comunicació de l’obertura del període de consultes es realitzarà mitjançant escrit dirigit per l’empresari/a als representants legals dels treballadors/es, una còpia de el qual es farà arribar a l’autoritat laboral. En aquest escrit es consignaran els punts següents:\nL’especificació de les causes de l’acomiadament col·lectiu.\nNombre i classificació professional dels treballadors afectats per l’acomiadament.\nNombre i classificació professional dels treballadors empleats habitualment en l’últim any.\nPeríode previst per a la realització dels acomiadaments.\nCriteris tinguts en compte per a la designació dels treballadors afectats pels acomiadaments.\nCòpia de la comunicació de la direcció de l’empresa dirigida als treballadors o als seus representants de la seva intenció d’iniciar el procediment d’acomiadament col·lectiu.\nRepresentants dels treballadors que integraran la comissió negociadora o, si escau, indicació de la manca de constitució d’aquesta en els terminis legals.\nB) L’empresa ha de presentar als representants dels treballadors/es i a l’autoritat laboral una memòria explicativa de les causes de l’acomiadament col·lectiu i dels restants aspectes assenyalats, així com de la documentació comptable i fiscal i els informes tècnics.\nC) L’autoritat laboral ha de traslladar a l’entitat gestora de les prestacions per atur i sol·licitar, amb caràcter preceptiu, informe de la Inspecció de Treball i Seguretat Social sobre les causes, els afectats i el desenvolupament del període de consultes.\nL’empresa i la representació dels treballadors podran acordar en qualsevol moment la substitució del període de consultes pel procediment de mediació o arbitratge que sigui aplicable en l’àmbit de l’empresa.\nAquest procediment de mediació o arbitratge s’ha de desenvolupar dins del termini màxim assenyalat per a aquest període.\nL’autoritat laboral ha de vetllar per l’efectivitat del període de consultes podent remetre, si s’escau, advertències i recomanacions a les parts que no suposaran, en cap cas, la paralització ni la suspensió del procediment.\nL’autoritat laboral pot realitzar durant el període de consultes, a petició conjunta de les parts, les actuacions de mediació que resultin convenients per tal de buscar solucions als problemes plantejats per l’acomiadament col·lectiu.\nTambé l’autoritat laboral podrà realitzar funcions d’assistència a petició de qualsevol de les parts o per pròpia iniciativa.\nFinalització de el període de consultes.\nA) Acord: Es requereix la conformitat de la majoria dels representants legals dels treballadors o, si escau, de la majoria dels membres de la comissió representativa dels treballadors sempre que, en ambdós casos, representin la majoria dels treballadors de centre o centres de treball afectats.\nB) No acord: Els representants legals dels treballadors o, si escau, de la majoria dels membres de la comissió representativa dels treballadors no conformen una majoria per arribar a un acord amb l’empresa.\nA) Comunicació a l’autoritat laboral.\nSi hi ha hagut acord, l’empresa ha de comunicar a l’autoritat laboral el resultat de l’acord i còpia de l’acord.\nSi no hi ha hagut acord, remetrà als representants dels treballadors i a l’autoritat laboral la decisió final d’acomiadament col·lectiu que hagi adoptat i les condicions de la mateixa.\nB) Caducitat de procediment.\nSi en el termini de quinze dies des de la data de l’última reunió celebrada al període de consultes, l’empresari no hagués comunicat als representants dels treballadors i a l’autoritat laboral la seva decisió sobre l’acomiadament col·lectiu, es produirà la caducitat del procediment de acomiadament col·lectiu en els termes que reglamentàriament s’estableixin.\nL’empresa podrà notificar als treballadors/es afectats els acomiadaments individuals.\nA) Quant a la data d’efectes de l’acomiadament, en tot cas, hauran d’haver transcorregut com a mínim trenta dies entre la data de la comunicació de l’obertura del període de consultes a l’autoritat laboral i la data d’efectes de l’acomiadament.\nB) Quant a la comunicació, cal que:\n1.- Comunicació escrita a l’treballador expressant la causa.\n2.- Posar a disposició del treballador/a, simultàniament al lliurament de la comunicació escrita, la indemnització.\nLa indemnització és de 20 dies per any de servei, prorratejant per mesos els períodes de temps inferiors a un any i amb un màxim de dotze mensualitats o la indemnització acordada superior.\nQuan, amb al·legació de causa econòmica, i com a conseqüència d’aquesta situació econòmica no es pogués posar a disposició del treballador la indemnització a què es refereix el paràgraf anterior, l’empresari, fent-ho constar a la comunicació escrita, podrà deixar de fer-ho, sense perjudici del dret del treballador d’exigir d’aquell el pagament si té efectivitat la decisió d’extinció.\n3- Concessió d’un termini de preavís de quinze dies, a comptar del lliurament de la comunicació personal al treballador fins a l’extinció del contracte de treball.\nQuè és la prioritat de permanència d’alguns col·lectius?\nEls representants legals dels treballadors tenen prioritat de permanència a l’empresa.\nMitjançant conveni col·lectiu o acord assolit durant el període de consultes es podran establir prioritats de permanència a favor d’altres col·lectius, com ara treballadors amb càrregues familiars, majors de determinada edat o persones amb discapacitat.\nPot un treballador/a impugnar el seu acomiadament?\nEl treballador pot impugnar individualment la decisió empresarial a través de les accions previstes per a aquest acomiadament.\nAixò no obstant, la interposició de la demanda pels representants dels treballadors paralitzarà la tramitació de les accions individuals iniciades, fins a la resolució de la demanda dels representants dels treballadors.\nL’autoritat laboral podrà impugnar els acords adoptats en el període de consultes en els casos següents:\n1.- Quan estimi que aquests s’han assolit mitjançant frau, dol, coacció o abús de dret a l’efecte de la seva possible declaració de nul·litat.\n2.- Quan l’entitat gestora de les prestacions per desocupació hagués informat que la decisió extintiva empresarial pogués tenir per objecte l’obtenció indeguda de les prestacions per part dels treballadors afectats per inexistència de la causa motivadora de la situació legal d’atur.\nL’ERO per causa de força major.\nA continuació anem a explicar l’ERO per causa de força major.\nExisteix un nombre de treballadors/es afectats?\nÉs el procediment simplificat següent:\nComunicació per escrit de l’extinció per força major a cada treballador/a.\nEls representants legals dels treballadors tenen la condició de part interessada en la totalitat de la tramitació de procediment.\nL’empresa és qui pren la decisió sobre l’extinció dels contractes, que produirà efectes des de la data del fet causant de la força major.\nLa indemnització és de 20 dies per any de servei, prorratejant per mesos els períodes de temps inferiors a un any i amb un màxim de dotze mensualitats.\nL’autoritat laboral que constati la força major pot acordar que la totalitat o una part de la indemnització que correspongui als treballadors afectats per l’extinció dels seus contractes sigui satisfeta pel Fons de Garantia Salarial (FOGASA), sense perjudici del dret d’aquest a rescabalar-se de l’empresari.


Escultures de ceràmica amb materials reciclats i naturals conformen una nova exposició a la Sala Marsà – Comarques de Ponent\nEscultures de ceràmica amb materials reciclats i naturals conformen una nova exposició a la Sala Marsà\nadmin Posted On diciembre 3, 2020\nLa Sala Marsà de Tàrrega acull una nova exposició d’escultures fetes amb ceràmica i materials reciclats i naturals de l’entorn. Les 35 peces exposades sota el nom d‘Objectes són obra de Jose Davila, artista gallec establert a Guimerà, el qual s’ha mostrat molt satisfet de poder mostrar les seves creacions a la capital de l’Urgell. Davila ha explicat que «cada vegada vaig més enrere, abans les obres es podien situar a l’arqueologia i ara ja estic a la paleontologia». L’artista aprofundeix en l’expressió de les emocions a través de l’art: “es tracta de plasmar el mon en què vius i com t’afecta a l’interior, o sigui entre allò conscient i allò inconscient”, ha afirmat. Davila ja acumula més de quaranta anys conreant l’escultura.\nEl regidor de Cultura, Carlos Vílchez, ha destacat que la mostra complementava la Fira d’Artistes, que havia de celebrar-se aquest cap de setmana tot i que es va anul·lar per la Covid. Amb tot, Vílchez ha dit que és un atractiu cultural més per visitar la ciutat durant les festes. El regidor de Cultura també ha recordat que “mitjançant la Sala Marsà proporcionem un espai on els artistes de proximitat poden fer arribar les seves creacions al públic”.\nL’exposició es pot veure fins al 7 de gener.


Entrevista a Ángel Gil Cheza - Otoño lejos del nido\nÁngel Gil Cheza: «La voluntat és fer una fotografia de la realitat»\nL'escriptor vila-realenc torna el dia 6 de febrer a les llibreries amb la seua novel·la ‘'toño lejos del nido'\nEl vila-realenc Ángel Gil Cheza torna a les llibreres amb nova novel·la. Otoño lejos del nido (Suma de Letras) està carregada de reivindicació, de sentiment i reflexió al voltant de la condició humana, les relacions, la soledat, la societat actual i els seus qüestionables paradigmes.\n—Després de llegir ‘Otoño lejos del nido’, la primera conclusió que em ve al cap és que el lector va a viure diverses històries en una i res és el que sembla.\n—És una història que va tirant de molts fils. Una història viva que va per on vol, com ha de ser, i arriba un moment en què els personatges l’agafen i van sols. Els dónes corda i a soles es mouen pel paper. Arriba un moment en què l’escriptor tan sols és un lector més. O així ho sent jo.\n—Has triat l’any 2017 per a retratar una crisi profunda, dura, de les de no menjar i avergonyir-se d’un mateix, la d’amagar-se i no comprendre com s’ha arribat a determinats extrems. És una crida al fet que, encara hui en dia, les coses no són com ens han dit que són?\n—L’estava escrivint durant 2016 i 2017. La crisi era i encara és molt patent a moltes famílies. Hi ha persones amb treball que encara així ho passen malament per arribar a la fi de mes. I hi ha moltes persones desocupades, famílies amb nutricions molt febles, xiquets que depenen dels menjadors escolars i les ajudes públiques per a garantir-se una alimentació adequada i això està passant ara mateix també.\n—2.000 euros poden canviar-te la vida? O fan falta els 2.000 euros i una motivació?\n—Ho dius pel personatge d’Édgar... 2.000 euros són una fortuna per a qui ha patit fam. Una autèntica fortuna. És una xifra arbitrària, però que després d’haver -hi explicat fil per randa la situació del personatge, arriba com una tromba de queviures i possibilitats. La possibilitat de comprar un medicament --que no sabem si ho acaba fent--, la possibilitat de menjar quan hi ha gana, d’omplir la nevera, la possibilitat de tornar a tindre temps per a somniar, sí, també...\n—Un dels personatges principals de la teua nova novel·la és la soledat, viscuda des de moltes perspectives distintes. És el nexe d’unió entre els protagonistes. És el mal de la societat actual, de l’era de la comunicació?\n—La soledat sempre ha sigut un mal endèmic, una malaltia que arriba i costa de fer marxar. Ara, és perillosa perquè arriba sense fer soroll... Creiem una cosa i és una altra. I quan ens adonem, fa setmanes que no sona el telèfon amb un somriure a l’altre costat. En el cas dels meus personatges, la vida els ha anat deixant de banda i han anat tirant... Però arriba un moment en què tothom necessita eixir a la superfície i omplir els pulmons d’oxigen. I, per sort, Édgar i Ivet ho fan alhora.\n—Eixa era la comunicació, fonamentada en les xarxes socials, és el blanc d’una contundent crítica implícita i explícita en les planes d’aquesta història. Per moments sembla que la trama principal arribe a ser l’excusa perfecta per a convidar-nos a fer una reflexió al respecte.\n—És un tema més, la novel·la és una fotografia, una instantània d’un temps. I el que ix a la foto és el que hi ha. L’excusa, totes les excuses d’aquesta novel·la, que hi ha moltes, són per a parlar de l’ésser humà, la meua passió.\n—Un thriller, novel·la negra, policíaca, psicològica, social o un poc de tot això i molt més, on la protagonista principal és una dona sergent dels Mossos d’Esquadra de quasi 60 anys que és infeliç quasi per elecció personal, sense adonar-se realment, acompanyada de ben a prop pel seu company de treball, una persona transsexual. Trenquem així els arquetips del gènere. Era eixa la teua voluntat?\n—Com deia, la meua voluntat sempre és fotografiar. I això comporta visibilitzar. I visibilitzar serveix per a normalitzar, per a reivindicar la diversitat, el dret de tothom a ser i expressar-se. Tarrós, el company Mossos de la sergent, és un personatge difícil de construir. Espere haver-lo fet amb la humilitat necessària i el respecte just perquè siga de carn i óssos. M’interessa la vida real. A Pez en la hierba hi havia una relació amorosa i sexual entre una dona amb un embaràs avançat i un home que no era el pare ni sabia res d’allò. Però l’amor va créixer i la resta no importa. Ara, a banda de la condició sexual que esmentes, plantege una relació d’amor entre altres personatges també poc usual, la trama afectiva troncal és un poc diferent. I això també és visibilitzar.\n—En aquesta novel·la ens retrobem amb eixe Ángel Gil Cheza que fa ús dels diàlegs i els espais com armes de proximitat amb els personatges, que retrata els escenaris com eixos llocs reals, quotidians, molt a l’estil de ‘Pez en la hierba’, del que parlaves ara, novel·la per a la qual, de fet, tens un gest de complicitat.\n—Bé. És una història diferent, però l’estil, la llum, l’atmosfera, els diàlegs, la poesia de la meua narrativa està implícita. I el lector de Pez en la hierba no pot oblidar-se d’ella en llegir Otoño lejos del nido. Volia tindre un detall, un gest, com tu dius. I treure un somriure en arribar a certa pàgina a qui conega Pez en la hierba.\n—‘Otoño lejos del nido’ és una partida d’escacs entre rics i pobres, poderosos i sotmesos, és un toc d’atenció a obrir els ulls, a reconéixer que, com dius en un dels fragments «Totes les peces tenen la seua funció perquè tot seguisca igual»?\n—És una ficció. I com a tal, és una hipèrbole. Hi ha moltes pàgines al servei de la trama, com ha de ser. Però sí que hi ha una idea implícita que tot podria ser millor al món amb més empatia, amb més consciència del dolor i la necessitat aliena. Una crida a l’empatia sí que hi ha. Al món hi ha recursos i avanços tècnics suficients perquè no passen les coses que estan passant.\n—Recordes el teu passat punk, la novel·la té musicalitat, té compromís social i molta realitat. Quan més de tu hi ha?\n—A totes les meues novel·les se’m pot trobar disseminat, escampat per sobre els fulls, les imatges, els personatges. I això és inevitable, i és bo. Hi ha coses evidents, com la malaltia a la pell d’Édgar, que vaig patir fa uns anys a Barcelona, i hi ha coses molt menys evidents, que ni jo detectaria.


L’OCC participa en el major projecte europeu de ciència en societat | Centro de Estudios de Ciencia, Comunicación y Sociedad\nL’OCC participa en el major projecte europeu de ciència en societat\nOct 22, 2010 | CCS-UPF, Comprensión pública, Comunicación científica\nECSITE, EUSCEA, ERRIN –les dues principals xarxes de comunicació de la ciència i la xarxa d’administracions locals i regionals d’Europa– i l’OCC posen en marxa “PLACES: Platform of Local Authorities and Communicators Engaged in Science”, amb l’objectiu d’establir i desenvolupar la marca “Ciutats Europees de Cultura Científica”.\nPLACES és un projecte europeu de quatre anys dotat amb més de 5 milions d’euros (el més gran de la present convocatòria del setè Programa Marc) que té per objectiu l’establiment i desenvolupament del concepte de “Ciutats Europees de Cultura Científica”. El projecte es centra en el desenvolupament i enfortiment d’aliances entre administracions locals, museus de ciència i organitzadors de grans esdeveniments científics en forma de city partnerships i programes d’actuació local.\nPLACES està liderat per la principal xarxa europea de museus i centres de ciència (ECSITE). Tres entitats participen en el consorci: la principal xarxa d’organitzadors d’esdeveniments científics (EUSCEA), la xarxa europea d’administracions locals i regionals (ERRIN) i l’OCC. L’investigador responsable d’aquest projecte per part de la UPF és el professor Vladimir de Semir, director de l’OCC-UPF. A més d’ell, hi participen també la professora Gema Revuelta (qui s’encarrega de la coordinació general de la investigació) i el professor Sergi Cortiñas, ambdós del Departament de Comunicació de la UPF.\nEl paper de l’OCC en aquest projecte és crucial ja que durant els propers quatre anys serà l’encarregat de mobilitzar i coordinar un grup d’altres 27 investigadors de l’àmbit de Ciència en Societat (procedents de tota l’Europa-27) per establir les bases de com mesurar l’impacte de les accions de comunicació científica (en la societat, en l’economia, en el benestar, etc.). A partir d’aquesta investigació, elaborarà recomanacions per a la Comissió Europea i per al conjunt d’agents de comunicació científica de la comunitat internacional.\nEl treball coordinat per l’OCC-UPF té a més un component pràctic consistent en 30 estudis de cas (10 museus de ciència, 10 esdeveniments científics i 10 ciutats amb forta presència de difusió de cultura científica de l’àmbit europeu) en els que es posaran a prova les eines de mesura d’impacte consensuades pel grup internacional d’investigadors dirigit per l’equip de la UPF.\nPLACES recull, continua i amplia l’acció estratègica realitzada prèviament pel projecte ESCITY (Europe Science and the City: Promoting Scientific Culture at local level), que van liderar l’Institut de Cultura de Barcelona i l’OCC-UPF entre 2006 i 2008 en el context del 6 Programa Marc Europeu.\nL’OCC-UPF també participa en dos projectes europeus més: STEPE (Sensitive Technologies and European Public Ethics) i e-KnowNet.\nResum del projecte PLACES\nMés informació al web d’ECSITE


Residence La Mia Daejeon Corea del Sud - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n1356 Dunsan-dong, Seo-gu, Seo-gu, Daejeon, Corea del Sud - Veure al mapa\nBarri Seo-gu Seo-gu Seo-gu Seo-gu Yuseong-gu Yuseong-gu Seo-gu Seo-gu Seo-gu Yuseong-gu\nSituat en el cor de Seo-gu, Residence La Mia és un lloc ideal des d'on descobrir Daejeon. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Per opcions de turisme i atraccions locals, no es necessita anar enfora ja que l'hotel gaudeix proximitat a Master Golf Shop, Biotem Timeworld, Eulji University Hospital.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Residence La Mia és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Servei d'habitacions 24 hores, recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, magatzem d'equipatge, Zones públiques amb Wi-Fi són només algunes de les comoditats que fan que Residence La Mia sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb televisió de pantalla plana, connexió sense fils a internet (cortesia), aire condicionat, calefacció, escriptori a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Residence La Mia és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Daejeon.\nTots els tipus de viatgers (30) Viatger de Negocis (14) Parelles (6) Viatgers en solitari (2) Famílies amb infants petits (5) Famílies amb infants grans (2) Grups (1)\nTots els tipus de viatgers (41) Parelles (10) Viatgers en solitari (11) Famílies amb infants petits (5) Famílies amb infants grans (1) Grups (14)\nKimin, Estats Units


Asad afirma que atac no afectarà a determinació siriana davant els terroristes\n14/04/2018 a les 13:05\nEl mandatari sirià va considerar que les potències occidentals han perdut la seua credibilitat\n© Un míssil captat sobrevolant els afores de Damasc.\nEl president sirià, Bachar a l’Asad, va assegurar que l’atac dels EUA, el Regne Unit i França contra Síria no debilitarà la determinació del seu país en la guerra contra el terrorisme.\nAixí ho va dir Asad durant una conversa telefònica amb el seu homòleg iranià, Hasan Rohaní, segons l’agència de notícies oficial siriana, GUAREIX.\nA l’Asad va explicar a Rohaní els detalls de l’atac, que, segons el seu parer, suposa "un reconeixement de les forces occidentals colonials del seu suport al terrorisme", mentre que el líder iranià va reiterar el suport del seu país a Síria.\nEl mandatari sirià va considerar que les potències occidentals han perdut la seua credibilitat davant els seus pobles i el món i va subratllar que l’atac es produeix "com a conseqüència del fracàs dels terroristes en aconseguir els objectius d’aquests països".\nPer la seua part, segons SANA, Rohaní va reiterar el suport de l’Iran a Síria i va assegurar que Teheran continuarà mantenint aquest suport.\nEl president iranià va condemnar rotundament l’agressió dels EUA, el Regne Unit i França, i es va mostrar confiat que no afectarà la resolució del poble sirià en la guerra contra els terroristes.\nLa passada matinada aquests tres països occidentals van atacar posicions governamentals a Síria, com a represàlia del presumpte bombardeig químic de fa una setmana en una àrea sota control opositor dels afores de Damasc.


Es diu que a Catalunya no sap ploure. Aquesta frase es certa ja que Catalunya, en general, està sota els efectes del clima mediterrani, el qual comporta un règim pluviomètric absolutament variable d’any en any. De fet durant les últimes dècades s’han viscut diversos períodes de sequera severa.\nUna característica d’aquest règim pluviomètric, és en general l’escàs cabal dels cursos d’aigua, sobretot comparant amb d’altres zones amb climatologia més humida. Això no vol dir, que puntualment, aquests rius o rieres baixin desbocats per períodes de pluges de curta durada però molt intensos. De fet, segurament, les riuades i les seves nefastes conseqüències, és el fenomen natural al qual Catalunya està més exposat.\nAquest règim hídric amb baix o nul cabal a molts rius o rieres del nostre entorn, comporta que la qualitat de les aigües no sigui el més òptim. Una conseqüència del cabal insuficient als nostres rius, és que aquests no són capaços de diluir ni depurar convenientment tots els contaminants (urbans, agrícoles, industrials, etc) que hi arriben per diverses vies. Aquest efecte es especialment greu en algun dels trams inferiors dels principals rius i rieres de Catalunya Centrant-nos en el nostre àmbit, dins del Sistema Segarra-Garrigues, cal comentar que aquest reg té 2 punts de subministrament d’aigua.\nEl primer punt de captació és al riu Segre a l’embassament de Rialb a la localitat de Ponts i que alimenta tots els sectors de reg del nord del Sistema a través del Canal Segarra-Garrigues. Aquests sectors de moment no presenten una problemàtica greu en quan a la qualitat de l’aigua. Contràriament l’aigua subministrada des del segon punt de captació que alimenta als sectors del sud del Sistema (Sector 12.1. i 12.2.), si que presenten problemes greus quant a la seva qualitat. Aquests sectors s’alimenten directament del riu Segre aigües avall de la Ciutat de Lleida.\nAquesta diferencia entre el nord i el sud del Sistema, es dona tot i que la tipologia i el grau de filtració de l’aigua que proporcionen les instal·lacions existents es la mateixa a tot el Segarra-Garrigues.\nPer tant és evident que aquesta problemàtica es deu principalment, a la deficient qualitat de l’aigua en el tram inferior del riu Segre. La diferència de qualitat entre la captació nord i sud sobre el mateix riu Segre, però separades uns 70 km, és abismal.\nLa captació del Sector 12 és una estació de bombament situada al riu Segre 5,5 km aigües avall de la ciutat de Lleida, i 4,1 km aigües avall de la Depuradora d’Aigües Residuals (EDAR) d’aquesta ciutat. A més 8 km aigües amunt de la captació, el Canal Seròs s’endú més de 45 m3/seg reduint el cabal circulant a la mínima expressió durant els mesos estivals. Tot i que l’EDAR de Lleida presenta rendiments de depuració elevats, cal assenyalar que aquest reduït cabal està molt carregat de matèria orgànica, per l’aportació de diversos abocaments en el camí entre Balaguer i Lleida, i especialment pel riu Noguerola el qual aboca aigües residuals (d’una zona de la ciutat de Lleida), així com elevada presència de nutrients degut als retorns d’aigües sobrants dels regs de les zones aigües amunt.\nPer tant, durant l’estiu, el riu Segre en aquest punt presenta un baix cabal i una important càrrega de matèria orgànica i nutrients, que barrejat amb les altes temperatures i una forta insolació, provoca un desenvolupament desmesurat dels bacteris i de les algues, tant unicel·lulars com de macròfits.\nLa problemàtica com a conseqüència de la qualitat de l’aigua del riu Segre, es pateix amb més o menys intensitat en gran nombre d’àmbits. A les ciutats de Lleida i Balaguer, a d’altres regs de la zona, així com a la major part d’ activitats que depenen de l’aigua del riu.\nLa principal problemàtica de la qualitat de l’aigua, ve condicionada especialment tant per la barreja dels sediments inorgànics que arrossega el riu, com els bacteris, les algues unicel·lulars i les superiors. Aquesta barreja s’anomena biofouling, biofangs o llots bilològics i presenta una textura viscosa-gelatinosa. Cal a més tenir en compte, que els bacteris i les algues es segueixen desenvolupant en el camí entre el riu cap a les parcel·les de reg passant per les basses.\nAquesta problemàtica es veu empitjorada per què entre els bacteris, les algues i els llims formen flòculs incrementant la grandària de les partícules presents a l’aigua. Per altra banda augmenta la presència de briozous i cloïssa asiàtica en una quantitat cada dia més preocupant.\nL’aigua de reg del Sistema Segarra-Garrigues, està sent analitzada per ASG en diversos punts de la xarxa de manera periòdica. En les mostres recollides s’analitza PH, conductivitat, terbolesa, matèries en suspensió, DBO, DQO, anions i cations, microelements a més de presència coliforms i E Coli, de Briozoos, Cloïsa asiàtica, Musclo Zebrat, protozous, microalgues, etc.\nDels resultats de les anàlisi es desprèn que l’aigua al Sector 12 sempre té valors més elevats “de tot” que a la resta de captacions del Segarra-Garrigues, especialment conductivitat, matèries en suspensió, terbolesa, P, N entre d’altres elements. Un altre paràmetre important a considerar es la presència constant de Coliforms i per tant de matèries fecals a l’aigua del riu Segre a l’alçada de la captació del Sector 12.\nTot i que el Sector 12 presenta valors més elevats de la majoria de paràmetres, en general no haurien de representar un inconvenient a l’hora de regar. Hi ha inclòs algun element que ben gestionat podria ajudar a disminuir l’adob a aplicar als diferents conreus.\nRespecte espècies invasores, quant el musclo zebrat, encara no s’ha detectat individus d’aquesta espècie, però de cloïssa asiàtica si que es va trobant periòdicament colònies dins de les instal·lacions de reg. Aquest fet és altament preocupant ja que existeixen casos d’invasions massives d’aquesta espècie.\nSegurament el més preocupant de les analítiques són els valors de terbolesa, microalgues i de presència de coliforms, els quals sí poden perjudicar el reg. Poden venir derivats d’una quantitat de matèria orgànica elevada, una quantitat important de llims i una activitat bacteriana desfermada. Aquest fet pot provocar un creixement important de bacteris dins de la xarxa i de les basses i derivar en fenòmens de floculació entre la component orgànica i inorgànica.\nLa solució al problema és complexa, d’entrada el millor per evitar o bé minimitzar el problema esmentat passaria per incrementar el cabal circulant pel riu Segre durant els mesos de juny a setembre, i baixar la càrrega de nutrients abocats a la llera. Evidentment, això depèn de nombrosos factors i tal com s’ha comentat a l’inici alguns són incontrolables. Si que és evident que “un bon” maneig del riu amb els seus elements reguladors pot ajudar a rebaixar la problemàtica. Conservar en bon estat totes les depuradores existents, i controlar els abocaments sobre el riu són d’altres aspectes que poden ajudar a millorar la qualitat de l’aigua circulant.\nPer millorar la qualitat de l’aigua subministrada als sectors 12.1 i 1 2.2, s’han reforçat tots els filtres existents a la xarxa secundària, incrementant la seva superfície filtrant i col·locant passos de filtratge inferiors.\nÉs del tot necessari que les instal·lacions dels regants es dimensionin correctament, especialment el seu filtre en capçalera. Els paràmetres bàsics pel dimensionament dels filtres són el cabal, el grau de filtració i la qualitat de l’aigua. Un cop fixat el cabal i el grau de filtració, sol ser bastant freqüent considerar l’aigua com de “bona” qualitat o normal. Els filtres dimensionats sota aquesta consideració tenen una capacitat insuficient per treballar amb aigües molt carregades i els resultats són deficients. Per tant cal que els instal·ladors dimensionin correctament el filtratge de l’explotació, tenint en compte una qualitat d’aigua molt dolenta, el que obligarà a incrementar la grandària dels filtres.\nDonada la problemàtica de l’aigua amb partícula molt petita i gran càrrega orgànica viva, s’està provant també l’aplicació de tractaments puntuals amb productes oxidants en línia. Aquest tractament a la llarga seran necessaris no tant sols per a destruir la càrrega microbiològica de l’aigua, si no que també per eliminar les colònies de cloïssa asiàtica que ja han començat a aparèixer. En aquest sentit no es considera convenient realitzar cap tractament químic sense la seguretat de la seva compatibilitat total tant a nivell mediambiental com amb els usos que si dona.\nEn cas de que amb les accions indicades, encara hi hagi alguns regants amb problemes, serà recomanable que aquests casos s’instal·lin injectors de productes oxidants en el seu filtre particular o aigües amunt del mateix, per tal de rebaixar la càrrega biològica.


Un cor massa gran i altres relats – Eider Rodriguez | ePubGratis\n8 junio, 2021 Eider Rodriguez Catalán, Drama, Ficción, Realista, Relato\nUn cor massa gran i altres relats.\nQueixals trencats a destemps, un exmarit a qui cal cuidar, uns veïns ressorgits de les flames, l’extirpació d’un mioma, l’espera del retorn d’un desaparegut. Els personatges d’aquests relats es troben en aquell moment d’inflexió on sembla que tot està a punt d’esmicolar-se, quan la rutina s’ensorra i s’intensifica el diàleg entre l’emoció i la raó.\nSense concessions ni filtres, l’autora observa la línia que separa l’amor del dolor, una frontera gairebé imperceptible que determina les accions dels que decideixen ser fidels a ells mateixos encara que sigui contra la moral establerta.\nEider Rodriguez Martin (Errenteria, Guipúscoa, 1977) és una escriptora, periodista i guionista basca.\nVa estudiar a la Universitat del País Basc, a la Sorbonne Nouvelle de París i a la Complutense de Madrid. Llicenciada en Publicitat, també és doctora en Literatura. En l’actualitat és professora de la Universitat del País Basc.\nLa seva obra literària abasta diversos gèneres: preferentment el conte, també l’assaig, el gènere epistolar, la literatura infantil i el còmic. Amb el llibre Katu jendea (2010) va obtenir la beca de creació literària Igartza per a escriptors novells, una de les més importants del País Basc, i el premi Zazpi Kale de la Fira del Llibre de Bilbao (2011). Juntament amb l’il·lustrador Julen Ribas va obtenir el premi Euskadi de literatura infantil i juvenil pel còmic Santa familia (2017). L’any 2018 va obtenir el premi Euskadi de literatura i el premi Euskadi de Plata, atorgat pels llibreters de Guipúscoa, per Un cor massa gran i altres relats (2017).\nConsiderada una de les escriptores més impactants de les lletres basques, ha desenvolupat gran part de la seva carrera en aquesta llengua i actualment viu a Hendaia.


Lexus és la marca més fiable de 2018 segons Consumer Report\nAquest passat més de novembre, Lexus, va coronar-se com la marca més fiable de 2018. Al menys això diuen els resultats de l’estudi anual de fiabilitat en la indústria de l’automòbil realitzat per `Consumer Report´\nUn cop més, enguany amb Lexus com a guanyador, els japonesos han copçat les tres primeres posicions de podium.\nEl concessionari Lexus a Escaldes-Engordany\nLes més fiables de 2018\nSegons l’estudi, la marca que s’ha situat en primera posició ha estat Lexus. A més, ha acabat molt per sobre de la resta.\nEl segon lloc ha estat pels de Toyota, mentre que el tercer se l’han endut els de Mazda.\nÉs cert que en el món de l’automobilisme hi ha factors de compra que influeixen més o menys. Això varia en funció de la zona geogràfica de que parlem.\nI és que per molt car o barat que sigui un cotxe o un altre, per molt o poc vistós, per molt o pon espectacular o potent, el gruix de consumidors anteposa davant de tot la fiabilitat. En poques paraules “que el cotxe no ens deixi tirats a la primera de canvi”\nImatge interior de Lexus Andorra\nLa 1a de lluny\nTot i que Lexus manté una distància considerable (en puntuació) respecte de la resta, és cert que les diferències entre les 10 primeres tampoc no és tanta.\nTambé és cert que aquest Top10 està cobert per marques asiàtiques i alemanes. De fet, entre unes i altres conformen un percentatge molt alt del total de marques de la indústria.\nÉs la paraula que millor defineix l’excelència del seu treball. Aquest treball acaba sent la seva passió, fins i tot la seva vida. I aquesta qüestió, aquesta forma d’entendre-la, es remonta a segles i segles. De fet existeix des de sempre en la seva cultura. Els japonesos són como són i punt. Així és la seva natura.\nSón els reis de la precisió, de l’exactitut i de la perfecció a l’hora de fer productes de primer nivell, com ara automòbils. D’aquí que any rere any s’enduguin el gat a l’aigua copçant les primeres posicions.\nQuan sàpiguen copçar els gustos occidentals al mateix nivell, la indústria occidental s’ho haurà de fer mirar seriament.\nEl Lexus LC500. Tecnologia, esportivitat i luxe\n27/11/2018 /by 4dm1n1STR4t0r\nTags: Consumer Report, Lexus Andorra, toyota motors andorra\nQUART TRIOMF DE VINYES-MERCADER A LA COMUNITAT DE MADRID DE LA CASA I ELS JOVES PILOTS DE L’ACA EN EL TOP5 A ULLASTRELL


16 maig 2021 01:23\ndBalears | 06 maig 2011\nRumor sobre Zapatero\nEn ambients polítics es comenta que Zapatero durà "una campanada" a Inca, quan d'aquí a uns dies hi arribi per fer un míting. La "sorpresa" serien els 240 milions, del Fons de competitivitat, que Madrid nega a les Balears. Altres polítics neguen aquesta campanada, perquè "ZP ha rebut ordres de Brussel·les i té les mans fermades".\nSantandreu i el Maternoinfantil\nJaume Santandreu, que va a la llista de Cort per ERC, proposa convertir l'antic edifici del Maternoinfantil de Son Dureta en una pensió de baix preu i sota gestió privada amb suport públic. Santandreu considera que molta de gent que no pot pagar el pis cau dins la marginalitat. Aquesta pensió seria una taula de salvació per uns 10 euros diaris.\nEsparverats a Can Pastilla\nMembres del PP que dimecres, en tasca electoral, visitaren el centre de Càritas de Can Pastilla per fer-hi una xerrada amb veïns de la zona, quedaren esparverats del degoteig de persones que hi anaven a demanar menjar i suport. Durant una part de l'horabaixa, n'hi passaren més de seixanta.\nEls comptes del PP a Palma\nÀlvaro Gijón, número 2 del PP a Palma, veu possible la majoria absoluta "si no ens confiam". Considera que "Aina Calvo creixerà en vots, però no li bastarà". També està molt satisfet de la campanya de Mateu Isern: "És molt planer i connecta amb la gent".\nHi ha hagut gent que ha cercat sense èxit, quiosc rere quiosc, l'edició en català de La Vanguardia, fins al punt de telefonar al periòdic i demanar-ne explicacions. Els han respost que ara just n'enviaran l'edició en castellà, però que a l'estiu, quan arribin a l'Illa visitants principatins, sí que la hi distribuiran.\nI a sa tardor, quan es visitants principatins ja siguin partits, la deixaran d'enviar?


Activitat - Chaoscaccia, un procés gestual | MACBA Museu d'Art Contemporani de Barcelona\nChaoscaccia per a violoncel (2013), elaborada en col·laboració amb Deborah Walker, posa l’accent en el procés gestual i permet desenvolupar diagrames entorn de la idea de shift process. Es tracta de copsar el gest musical en la seva dimensió d’esdeveniment, de buscar-ne la idea motriu i processual. A aquest efecte, les cartografies i els guions espaciotemporals ens permeten determinar el joc de variables i modelar esdeveniments dinàmics. El que ens interessa és la transitivitat, posar en relació dimensions heterogènies i els acoblaments que generen models lineals, exclusius o limitatius, per passar d’un mitjà a l’altre. Centrarem l’atenció en el moviment, les velocitats, la inestabilitat. Què determina el gest, si ja no és el resultat estable que se suposa que produeix?\nChaoscaccia és un guió plural elaborat a duo amb Pascale Criton. Partint del gest instrumental, inestable i continu, diversos estats coexisteixen; la seva energia avança, canviant, en un moviment de ruptura constant. Jo paro l’orella al so que produeix el gest, no produeixo un gest a la vista d’un so; energia incessant, sense tocar mai a terra. L’escolta provoca una reacció.\nDeborah Walker, violoncel·lista\nAquesta activitat forma part del seminari Gilles Deleuze i la geologia de la creació.\nPascale Criton és compositora. Explora la variabilitat del so, les recepcions multimodals i l’espacialització de l’escolta. Va estudiar amb Ivan Wyschnegradsky, Gérard Grisey i Jean-Étienne Marie, es va formar en informàtica musical (Ircam,1986) i es va doctorar en musicologia (1999). Directora artística d’Art&Fact, concep esdeveniments que vinculen l’experiència de l’escolta a l’arquitectura, els llocs i els materials: concerts in situ i tallers d’experimentació en què el públic explora noves representacions del sonor (Ecouter autrement, Centre Pompidou-Metz, 2015). Ha escrit obres per encàrrec del Ministeri de Cultura francès, Radio-France i la Sacem. Les seves obres han estat publicades per Jobert Ed. i interpretades a França i a l’estranger per l’Ensemble 2e2m, l’Itinéraire, Aleph, Accroche Note, Taller Sonoro i Dedalus. Després de conèixer Gilles Deleuze, un fet decisiu per a ella, es va convertir en un dels seus interlocutors en qüestions musicals entre 1974 i 1987. Recentment ha publicat Gilles Deleuze, la pensée-musique, (co-dir.), Cdmc, Symétrie (2015). Website: www.pascalecriton.com.\nDeborah Walker és una violoncel·lista resident a París, dedicada a la new music i la improvisació. Nascuda a Reggio Emilia (Itàlia) el 1981, després de graduar-se a la seva ciutat es va traslladar a París per estudiar amb Agnès Vesterman i Anssi Karttunen. Des de 2007 forma part de Dedalus, un conjunt de música contemporània i experimental que ha col·laborat, entre d’altres, amb Tom Johnson, Pascale Criton, Christian Wolff, Antoine Beuger i Jurg Frey. Ha treballat amb artistes com Joëlle Leandre, Markus Stockhausen, Garrett List i Philip Corner, i actualment ho fa amb les compositores Pascale Criton i Eliane Radigue amb peces per a violoncel sol. Ha participat en festivals com I Suoni delle Dolomiti, Italia Wave, ZKN de Karlsruhe, Festival d’Avinyó, Festival Nomad a M’Hamid (Marroc), Switch ON (Malàisia) i ha fet gires per Europa. També participa en espectacles de teatre, dansa i circ, com a compositora i com a intèrpret. Actualment està enllestint la tesi doctoral sobre les performances de Fluxus a Itàlia. Els seus enregistraments inclouen obres de Tom Johnson interpretades pel Dedalus Ensemble (New World), un directe del quintet de música intuïtiva Flowers of Now (21st Records), Frammenti di Scrittura Prematura (Imprint Records) i Imagine Book (ILDE).\nDISSABTE 7 DE NOVEMBRE DE 2015, 19 H